Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

15 липня 2015 року ПАТ "Дельта Банк" звернулось до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором №001-26511-190410 від 19.04.2010 року у розмірі 14102,17 грн. На обґрунтування вимог, позивач зазначає, що відповідач належним чином не виконує взяті на себе за вказаним договором зобов'язання, внаслідок чого утворилася заборгованість на вказану суму. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився. При цьому, у позовній заяві повноважний представник [PERSON], що діє на підставі довіреності від 06.03.2015 року, просить розглядати справу за відсутності представника ПАТ "Дельта Банк". Відповідач [PERSON], в судові засідання не з'являється, про день та час слухання справи повідомлялася належним чином з урахуванням положень ч.5 ст.74 ЦПК України, про поважність причин своєї неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не подала, заперечень щодо позову не надала. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про день та час розгляду справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не повідомиласуд про поважність її неявки в судові засідання, суд вважає за можливе постановити по справі судове рішення без участі відповідачана підставі письмових доказів, які є у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 19 квітня 2010 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір №001-26511-190410 на відкриття карткового рахунку у національній валюті та обслуговування платіжної картки (а.с. 5-6). Відповідно до його умов банк надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30 000 гривен та на день укладення кредитного договору встановлено ліміт на рахунку в сумі 2740,00 гривен. При цьому, сторони погодили можливість банку самостійно один раз на місяць змінювати розмір ліміту без складання додаткової угоди. Також договором на відповідача покладено зобов'язання щомісяця у строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітній місяць, погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній звітній місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та\\або овердрафтом за попередній звітній місяць, та всю суму пені, нарахованої за попередній звітній місяць у разі порушення строків сплати заборгованості та процентів за користування кредитною лінією. Відповідно до п. 5.2 договору, цей договір набуває чинності з дати його укладання сторонами та діє до повного виконання сторонами зобов'язань за цим договором. Однак, особисто взяті на себе зобов'язання за вказаним договором відповідач належним чином не виконує. У зв'язку із чим, згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 18 червня 2015 року виникла заборгованість в розмірі 14102,17 грн., що складається з: тіло кредиту - 4685,55 грн.; прострочене тіло кредиту 4160,05 грн.; заборгованість по відсотках 5256,57 грн.; заборгованість за комісіями 0,00 грн. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитору кредит та сплатити проценти у строк та порядку, що встановлені договором. У ч.1 ст. 1050 ЦК України передбачено: якщо позичальник своєчасно не повернув кредит, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, тобто - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У відповідності зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином, враховуючи, що відповідачем не виконуються зобов'язання за договором, що на теперішній час є діючим, тому позивач не втратив права вимоги про стягнення з відповідача належних до сплати сум заборгованості за цим договором протягом дії останнього. З урахуванням встановлених по справі обставин, положень закону умов договору, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №001-26511-190410 від 19 квітня 2010 року у розмірі 14102,17 грн. При цьому суд погоджується з розрахунком заборгованості, зробленим позивачем та вважає, що він відповідає вимогам закону та умовам кредитного договору. Згідно ст. 88 ЦПК України із відповідача необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: approved