Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

20 травня 2014 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Факторингова Компанія «ФК Факторинг» було укладено Договір про відступлення права вимоги № 200514нв відповідно до якого ТОВ «Факторингова Компанія «ФК Факторинг» набуло право грошової вимоги до боржника реального та належного виконання обов'язків за договором № R53100469242В від 02.10.2013 року. Відповідно до умов Договору про відступлення прав вимог № 20/05/14-ц від 20.05.2014 року, укладеного між ТОВ «Факторингова Компанія «ФК Факторинг» та ТОВ «Колекторське Агентство Фактор», Первісний кредитор передав, а Новий кредитор набув право вимоги до боржника реального та належного виконання обов'язків за договором № R53100469242В від 02.10.2013 року. 02 жовтня 2013 року між Публічним акціонерним товариством "ВТБ Банк " та [PERSON] було укладено кредитний договір № R53100469242В. Відповідно до умов вищевказаного договору, Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» надало відповідачу грошові кошти на умовах платності, строковості та повернення у розмірі: 20 000 грн. 00 коп. Відповідно до умов зазначеного договору, відповідач зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені договором повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування кредитними коштами, неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором. Первісний кредитор, ПАТ «ВТБ Банк» свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредитні кошти у розмірі встановлені договором. Станом на 10.07.2015 року, відповідач, свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість у розмірі: 49 487 грн. 66 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, згідно надісланої клопотання Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс фінанс» просить розглядати справу за відсутності їх представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечували Відповідачі в судове засідання не з'явився. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 - 226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, та докази, надані в їх обґрунтування, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 травня 2014 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Факторингова Компанія «ФК Факторинг» було укладено Договір про відступлення права вимоги № 200514нв відповідно до якого ТОВ «Факторингова Компанія «ФК Факторинг» набуло право грошової вимоги до боржника реального та належного виконання обов'язків за договором № R53100469242В від 02.10.2013 року. Відповідно до умов Договору про відступлення прав вимог № 20/05/14-ц від 20.05.2014 року, укладеного між ТОВ «Факторингова Компанія «ФК Факторинг» та ТОВ «Колекторське Агентство Фактор», Первісний кредитор передав, а Новий кредитор набув право вимоги до боржника реального та належного виконання обов'язків за договором № R53100469242В від 02.10.2013 року. Заміна кредитора у зобов'язаннях шляхом відступлення права вимоги була реалізована на підставі статей 512-516 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди на то боржника (ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України). 02 жовтня 2013 року між Публічним акціонерним товариством "ВТБ Банк " та [PERSON] було укладено кредитний договір № R53100469242В. Відповідно до умов вищевказаного договору, Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» надало відповідачу грошові кошти на умовах платності, строковості та повернення у розмірі: 20 000 грн. 00 коп. Відповідно до умов зазначеного договору, відповідач зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені договором повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування кредитними коштами, неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором. Згідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Первісний кредитор, ПАТ «ВТБ Банк» свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредитні кошти у розмірі встановлені договором. Станом на 10.07.2015 року, відповідач, свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість у розмірі: 49 487 грн. 66 коп. (сорок дев'ять тисяч чотириста вісімдесят сім грн. 66 коп.), із яких 24 743 грн. 83 коп. (двадцять чотири тисячі сімсот сорок три грн. 83 коп.) - заборгованість по тілу кредиту, яка була передана Банком, що підтверджується витягом з реєстру боржників, 24 743 грн. 83 коп. (двадцять чотири тисячі сімсот сорок три грн. 83 коп.) - пеня за прострочення повернення кредитних ресурсів відповідно до п. 5.1 Кредитного договору. Судом встановлено, що позивачем були вжиті заходи досудового врегулювання спору, що підтверджується копією листів - повідомлень про зміну Кредитора, але жодних дій для вирішення спору зі сторони відповідача вжито не було. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобов'язання, а саме: боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України, - кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved