Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

30 серпня 2016 року [PERSON] звернулась до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська із заявою про встановлення факту смерті її чоловіка - [PERSON], який помер [INFO] року в м. Донецьку, Донецької області. Заяву [PERSON] мотивує тим, що її чоловік - [PERSON] помер [INFO] року у м. Донецьк, Донецької області від церебрального атеросклерозу з гіпертензією, про що є довідка лікувального закладу. Зазначене місце смерті є тимчасово окупованою територією України, визначеною Верховною Радою України. [PERSON] звернулась до Баглійського районного у м. Дніпродзержинську відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області для отримання свідоцтва про смерть чоловіка, але їй було відмовлено у державній реєстрації смерті, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно заявнику для оформлення спадщини, яка складається з грошових вкладів Ощадбанку. Також просить визначити датою смерті - [INFO] року, причиною смерті - церебральний атеросклероз з гіпертензією. В наданій суду письмовій заяві [PERSON] підтримала подану заяву в повному обсязі, з підстав наведених вище, просила її задовольнити, розглянути справу без її участі. Представник заінтересованої особи - Баглійського районного у м. Дніпродзержинську відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, листом начальника просить розглянути справу без участі їх представника, заперечень проти заяви не має. Взявши до уваги позицію заявника та заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, заявник [PERSON] є дружиною [PERSON] згідно свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 02 вересня 1972 року Петровським районним відділом РАЦС м. Донецька за актовим записом № 336 (л.с. 8). [PERSON] помер [INFO] року у віці 70 років у м. Донецьк, Донецької області, згідно свідоцтва про смерть, виданого Київським відділом запису актів цивільного стану м. Донецька за актовим записом № 522 (л.с. 10). Зазначене місце смерті є тимчасово окупованою територією України, згідно Постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 року № 252-VIII, розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення" з подальшими змінами, Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15.04.2014 року. Заявниця [PERSON] звернулась до Баглійського районного у м. Дніпродзержинську відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області для отримання свідоцтва про смерть чоловіка, але їй було відмовлено у державній реєстрації смерті, оскільки заявником для підтвердження факту смерті пред`явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно заявниці для оформлення спадщини, заявниця є спадкоємцем першої черги спадкування, оскільки перебувала з ним у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (л.с.8), актовий запис № 336 від 02.09.1972 року вчинено Петровським р/б РАЦС м. Донецька. Згідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені будь-які факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих або майнових прав фізичних осіб. Згідно до вимог ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. У відповідності до наказів Міністерства юстиції України № 246/7 від 25 листопада 2014 року та № 935/5 від 17 червня 2014 року всі органи та підрозділи, які підпорядковані Міністерству юстиції України повинні були переміститися з тимчасово непідлеглих територій в населені пункти на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та перереєструватись, тому всі акти та документи, видані органами не переміщеними в населені пункти, на територіях яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та не перереєструвались з 01 грудня 2014 року вважаються недійсними. У відповідності з п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, встановлення такого факту вирішується в судовому порядку. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню ( ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України). Згідно ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Частиною 4 ст. 49 Цивільного кодексу України передбачено, що реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За ч. 1 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов'язковою. Відомості про смерть особи підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 17 зазначеного Закону державна реєстрація смерті проводиться органами державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Водночас встановлення причин смерті від певної хвороби чи за інших обставин не передбачено безпосередньо п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України і необхідність встановлення цих обставин як акту, що має юридичне значення, заявницею у поданій до суду заяві не обгрунтовано, на вирішення питання прийняття спадщини ці обставини не впливають, про наявність спору щодо спадщини заявниця не повідомляє, тому в частині встановлення причин смерті суд вважає необхідним відмовити. Виходячи з викладеного,

Outcome: partial