Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 08.08.2006 року у Виконавчому комітеті Хриплинської сільської ради Івано-Франківського міської ради Івано-Франківської області зареєструвала шлюб з відповідачем. В шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Спільне життя між подружжям не склалося через відмінність складів характерів та різні життєві цінності.Відповідач останні чотири роки постійно проживає за межами України (в Чеській Республіці). Коли він приїжджав на Україну, то зупинявся в своєї матері. [PERSON] уникає спілкування з сім"єю, подружжя проживає окремо. Спору щодо поділу майна, що є у спільній сумісній власності подружжя немає. Вважає, що шлюб існує лише формально, шлюбні відносини вони не підтримують, а тому, примирення та збереження їхньої сім"ї є не можливим. Просила шлюб розірвати, судові витрати покласти на відповідача. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги уточнила, просила шлюб розірвати, малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] залишити проживати з нею, судові витрати покласти на відповідача. 30.09.2014 року до суду надійшла довідка Адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Івано-Франківській області, з якої вбачається, що [PERSON], [INFO] в Івано-Франківській області на проживання не зареєстрований. Відповідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення в пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На виконання вищезазначеної статті судом було повідомлено відповідача про час та місце розгляду справи через оголошення в пресі, проте, відповідач в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с.27-30). З урахуванням думки позивачки та положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно повторного свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] виданого 23.09.2014 року сторони 08.08.2006 року зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Хриплинської сільської ради Івано-Франківського міської ради Івано-Франківської області, про що зроблено актовий запис за № 6 (а.с. 14). Від даного шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 5, 6). В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують сімейних стосунків, шлюб їх існує формально, позивачка миритися не бажає, стверджує, що збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їхніх малолітніх дітей. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що, оскільки, сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, малолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають з матір"ю, жодних клопотань від відповідача щодо визначення місця проживання дітей не надходило, а тому шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрований 08.08.2006 року у Виконавчому комітеті Хриплинської сільської ради Івано-Франківського міської ради Івано-Франківської області, про що зроблено актовий запис за № 6 слід розірвати, малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] залишити на проживання з матір"ю [PERSON], [INFO] Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивачки понесені нею судові витрати. На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved