Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

12 березня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів які сплачує [PERSON] на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO] з 55 гривень на 1000 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дочкою повноліття, з наступною індексацією та стягнути з [PERSON] на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO] додаткові витрати в розмірі 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтовано наступним. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який в подальшому було розірвано. Від спільного проживання у сторін є дитина - [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якої сторони у справі записані батьками. На даний час дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Батько дитини - відповідач у справі, згідно рішення Томашпільського районного суду від 19 квітня 2008 року сплачує аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 55 гривень, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Однак позивачка зазначає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, крім того позивачка вказує, що призначений раніше розмір аліментів є недостатнім для забезпечення нормального розвитку дитини та їх матеріального забезпечення. Крім того позивачка вказує, що дочка [PERSON] з червня 2014 року знаходиться на лікуванні в онкогематологічному відділенні, діагноз вказаний в виписці із медичної картки. В зв'язку з хворобою дитини позивачка з дочкою постійно вимушені відвідувати лікарню в м. Вінниця, де здають ряд аналізів, які необхідні в зв'язку з хворобою та проходять курс лікування в зв'язку з чим позивачка несе витрати на лікування доньки та її догляд. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, однак направила на адресу суду заяву, згідно якої справу просить розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак направив на адресу суду заяву, згідно якої судове засідання просить провести без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує в їх задоволенні. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута справа про стягнення аліментів. Згідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов'язковість рішень суду. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судом встановлено, що 13 січня 2003 року в с. Комаргород Томашпільського району Вінницької області народилася [PERSON]. У свідоцтві про їх народження батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 12 вересня 2006 року вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після реєстрації розірвання шлюбу позивачці присвоєно прізвище [PERSON] ( а.с.8) Як вбачається з довідки про отримання аліментів, виданої начальником Томашпільского районного відділу ДВС на ім'я [PERSON], остання отримує аліменти від [PERSON] на утримання дитини у розмірі 55 гривень, щомісячно згідно виконавчого листа № 2-246, виданого 19 квітня 2008 року Томашпільським районним судом. (а.с. 7) Неповнолітня дитина сторін [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою виданою сільським головою Комаргородської сільської ради Томашпільського району (а.с.6) Також згідно виписок з карти стаціонарного хворого, неповнолітня дитина сторін [PERSON], [INFO], неодноразово починаючи з червня 2014 року проходить лікування в онкогематологічному відділенні ВОДКЛ з діагнозом низькодиференційована назо-фарингеальна карцинома шиї зліва, mts в лімфатичні вузли шиї та черевної порожнини, 4 ст., 3 кл.група. ( а.с. 9-21) Згідно ч. 2 та 3 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Як встановлено, на підставі виконавчого листа виданого Томашпільським районним судом 19 квітня 2008 року аліменти із відповідача стягуються в твердій грошовій сумі в розмірі по 55 гривень, щомісячно. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Отже, виходячи з встановлених обставин справи та рівності обов'язку обох батьків утримувати дитини, враховуючи те, що відповідач позовні вимоги щодо збільшення розміру визнав повністю та згідний сплачувати аліменти в зазначеному в позові розмірі, інших неповнолітніх дітей на утриманні не має, суд приходить до висновку, що позов в частині збільшення розміру аліментів слід задоволити та збільшити розмір аліментів, визначених за рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 19 квітня 2006 року, а саме стягувати з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], жителя [ADDRESS] на користь [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], яка проживає в [ADDRESS] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 гривень, щомісячно. При цьому згідно зі ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Як вказав Верховний Суд України у правовій позиції від 6.11.2013 року у справі №6-113цс13 розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч.2 ст.184 СК України, підлягає індексації згідно п.8 ст.8 ЦПК України у порядку, передбаченому Законом України "Про індексацію грошових доходів населення". Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Щодо вимог про стягнення додаткових витрат на лікування неповнолітньої дитини суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства га стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року роз'яснено, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. На підставі викладеного, враховуючи, що дитина серйозно хвора і потребує додаткових витрат на лікування, харчування, оздоровлення, враховуючи, що факт понесення позивачем додаткових витрат на дитину у зв'язку з її лікуванням знайшов своє підтвердження в матеріалах справи, враховуючи фак визнання відповідачем позову щодо стягнення додаткових витрат, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на лікування дитини в розмірі 500 грн. щомісячно. Відповідно до ч.1 ст.79, ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позовну заяву [PERSON] пред'явлено до суду 12 березня 2018 року, відповідно починаючи з цієї дати суд присуджує стягнення додаткових витрат. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб у місячному розмірі, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставка судового збору за поданням до суду позовної заяви майнового характеру справляється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, якщо станом на 1 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1762 гривень, тому ставка судового збору в даній справі становитиме 704,80 гривень. Таким чином з [PERSON] підлягає стягненню в дохід держави 1409, 60 гривень судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved