Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, зазначивши, що з 14.11.2009 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання вони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Стосунки з відповідачем не склались, під час перебування у шлюбі між ними постійно виникають сварки та непорозуміння. Фактично шлюбні відносини між ними припинені, вони проживають окремо, чоловік не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Просить шлюб розірвати, дітей залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити прізвище "Галба". Також просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини його доходів (заробітку) щомісяця і до повноліття дітей, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину для дитини відповідного віку та понесені судові витрати. Сторони до суду не з"явились, позивачка надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві; відповідач надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ч.2 ст 197 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони з 14.11.2009 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, який було зареєстровано міським відділом реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис №479. Від спільного проживання вони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], (а.с.5-7). Через непорозуміння між собою сторони припинили подружні стосунки, не підтримують сімейних відносин, проживають окремо, спільного господарства не ведуть і примирення не бажають. Шлюб носить формальний характер. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ч.1 ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, його існування протирічить інтересам позивача, за таких обставин, суд приходить до висновку, що дана сім'я розпалась і шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Крім того, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча працює та має таку можливість, про що не заперечив в заяві до суду. Відповідно до ст.ст.180, 182 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В даному випадку позов про розірвання шлюбу та стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/3 частини на утримання неповнолітніх дітей обгрунтований, визнаний відповідачем та підлягає задоволенню. У відповідності до вимог ч.1 ст 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Питання про стягнення судових витрат вирішується судом відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved