Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

13.06.2018р. [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] (далі - відповідач), обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що близько двох останніх місяців, шлюбні відносини фактично припинені, у зв'язку з несумісністю характерів, різними поглядами на життя, вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Від даного шлюбу є неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак 05.09.2018р. звернулася до суду із заявою, в якій підтримує позовні вимоги, просить не надавати строку для примирення та розглянути справу за її відсутності. Витрати зі сплати судового збору стягнути з відповідача на її користь. Відповідач в судове засідання не з'явилася хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлена про дату, час і місце судового засідання шляхом направлення поштовим зв'язком судових повісток за адресою реєстрації місця проживання: [ADDRESS] та розміщення оголошення на веб-порталі судової влади України про виклик до суду. Відповідач про причини неявки суд не повідомила та не подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням приписів ст. 223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними у справі доказами. Дослідив матеріали справи судом встановлено наступне. Так, як вбачається з матеріалів справи, 12.10.1999р. сторони уклали шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Врадіївського районного управління юстиції Миколаївської області зроблено відповідний актовий запис № 61 та 24.05.2018р. повторно видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Прізвище після реєстрації шлюбу дружини з дошлюбного "[PERSON]" було змінено на "[PERSON]". Від шлюбу є спільна неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO]., (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 04.05.2006р.), яка проживає біля матері, що підтверджується довідкою Врадіївської селищної ради Врадіївського району Миколаївської області № 2894 від 08.06.2018р. Фактично сторони припинили шлюбні відносини, не підтримують один одного до теперішнього часу, не мають будь-яких відносин, не ведуть спільного побуту. Спору щодо місця проживання дитини та майнового спору у сторін не має. Згідно ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану (ст. 21 СК України). У відповідності до ч. 2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частинами 1 та 2 ст. 110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За вимогами ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. На підставі викладеного та враховуючи те, що під час судового розгляду не встановлено обставини, передбачені ч. 2 ст. 110 СК України, які перешкоджають пред'явленню позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також права їх дитини. Подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Щодо вимоги позивача про залишення їй зміненого прізвища у зв'язку з реєстрацією шлюбу, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, після розірвання шлюбу, позивач має право безперешкодно іменуватися прізвищем зміненим у зв'язку з реєстрацією шлюбу, а оскільки матеріали справи не містять доказів щодо здійснення відповідачем перешкод позивачу в реалізації цього права, тобто існування спору, остання не підлягає задоволенню як безпідставна та необґрунтована. На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору в сумі 704 грн. 80 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial