Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

29 вересня 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому, з урахуванням подальших уточнень (а.с.84), зазначав, що 29 липня 2015 року між ним та відповідачем укладено договір фінансового лізингу № 000192 з додатками (далі договір), за умовами якого відповідач зобовязався придбати у власність та передати позивачу у користування предмет лізингу\~ транспортний засіб трактор МТЗ 82.1. обємом двигуна 4,751 см. куб. за ціною 20416,67 доларів США, що становило 498000,00 грн. Вказаний договір він укладав в автосалоні «ВАШЕ АВТО», який розташований в м. Кременчуг Полтавської області. Під час укладання договору менеджери салону повідомили його, що поки вони будуть оформлювати Договір купівлі-продажу трактора, йому необхідно сплатити передоплату в розмірі 10% від вартості трактора, що на той момент становило 49000,00 гривень, після чого було надано рахунок для сплати, а менеджери взяли копію паспорту позивача та почали процедуру оформлення Договору. Одразу після цього ним було сплачено 49000,00 грн. авансу та 588,00 грн. комісії за переказ готівки без відкриття рахунку. Однак, часу на вивчення даного договору у нього не було, оскільки менеджер автосалону роздрукувавши та підписавши Договір №000192 фінансового лізингу від 29.07.2015 року, повідомила його, що робочий час «салону» вже спливає, і якщо він дійсно хоче придбати трактор на таких вигідних умовах, то має просто підписати Договір та повертатися додому і чекати дзвінок менеджера, який має повідомити про готовність трактора до передачі, що він і зробив. Через декілька днів після укладення договору до нього зателефонувала менеджер автосалону та повідомила, що у звязку з тим, що ситуація склалася незручно, трактор йому поставлено не буде, і він може надіслати заяву про повернення коштів, зразок якої йому буде надіслано електронною поштою. Не маючи фахових знань в галузі права та довірившись повністю продавцям він підписав та направив заяву про розірвання договору Відповідачу. Після цих дій відповідача йому стало зрозуміло, що його обманули, а дійсною метою укладення договору було не надання йому у власність трактора, а отримання передплати ([PERSON] платежу) та розірвання договору за нібито його ініціативою для неповернення адміністративного платежу. Разом з тим, вважає, що вказаний Договір №000192 фінансового лізингу від 29.07.2015 року підлягає визнанню недійсним в судовому порядку, посилаючись на несправедливість його умов, оскільки у договорі виключені та обмежені права лізингоодержувача як споживача стосовно лізингодавця у разі неналежного виконання ним обовязків, передбачених договором та законом, звужені обовязки лізингодавця, які передбачені Законом України "Про фінансовий лізинг" та ЦК України, повністю виключена відповідальність лізингодавця за невиконання чи неналежне виконання обовязків щодо передачі предмета лізингу та передачі речі належної якості, одночасно значно розширені права лізингодавця, які суперечать вимогам чинного законодавства. У договорі відсутні відомості про продавця товару, його найменування і місцезнаходження для звернення споживача у випадку порушення якості, комплектності тощо, при цьому вибір продавця предмета лізингу здійснює відповідач, який таким чином усувається від відповідальності в частині якості, комплектності, справності та ін., що є порушенням прав позивача як споживача. Також, вважає умову договору про обовязок лізингоодержувача сплатити адміністративний платіж такою, що суперечить переліку лізингових платежів, передбачених ст.16 Закону України "Про фінансовий лізинг", оскільки вказаною статтею закону такий платіж не передбачено, а співмірність розміру адміністративного платежу за організацію укладеного сторонами договору виконаній послузі, яка фактично полягала у виготовленні стандартної форми договору, відповідачем не обґрунтована. Крім того, посилається на те, що відповідачем порушено п.4 ч.1 ст.34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» згідно якого діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії. Також, вважає, що відповідачем порушено вимоги ст.799 ЦК України за змістом якої договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Посилаючись на наведене, позивач вважає, що є підстави для визнання зазначеного договору недійсним, та застосування наслідків недійсності правочину, визначених ч.1, ч.2 ст.216 ЦК України щодо повернення йому сплачених коштів у вигляді адміністративного платежу та відшкодування збитків, якими є його витрати на оплату комісії банку. В звязку з цим, просить суд: - визнати недійсним Договір №000192 фінансового лізингу від 29.07.2015 року; - стягнути з відповідача на його користь грошові кошти, сплачені 29.07.2015 року у сумі 49000,00 грн. як адміністративний платіж та 588,00 грн. сплачених як комісія. У судове засідання позивач та його представник не зявилися. Позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, підтримку заявленого позову та згоду на винесення заочного рішення. В судове засідання представник відповідача повторно не зявився, хоча відповідача неодноразово було належним чином повідомлено про місце, дату і час судового засідання. За таких обставин,

Outcome: approved