Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, який підтримав в судовому засіданні та наполягав на задоволенні позовних вимог. В обґрунтування позову вказав, що подружні стосунки з відповідачкою підтримували до кінця 2014 року, в подальшому їх сім'я розпалась і з того часу спільне господарство між ними не ведеться та шлюбні відносини не підтримуються. Тому, вважаючи примирення та подальше збереження сім'ї неможливим, просить розірвати шлюб, оскільки він існує формально. Вказав, що у нього склались фактичні шлюбні відносини з іншою жінкою, яка є вагітною і вони мають намір створити сім'ю. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала. Вказала, що хоче зберегти сім'ю. Разом з тим, погодиться на розірвання шлюбу лише після того як позивач змінить місце прописки. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.3, 4 ст. 56 СК України). Згідно з вимогами ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON], 11.02.2003 року уклали шлюб, який зареєстрували у відділі реєстрації актів громадянського стану Нетішинського міського управління юстиції в Хмельницької області, актовий запис № 28. В шлюбі у них народилося двоє синів, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Шлюбні відносини між ними припинені в кінці 2014 року. Позивач проживає в цивільному шлюбі з іншою жінкою, яка згідно довідки, що міститься в матеріалах справи є вагітною. Сім'я сторін розпалася та існує формально. Вимога відповідача про зняття позивач з реєстрації, як на підставу визнання позову, не свідчить про її бажання проживати разом з позивачем однією сім'єю. Тому заява відповідача про намір зберегти сім'ю, судом до уваги не береться. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористувався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач категорично не бажає продовжувати подружні відносини з відповідачкою, проживає з іншою жінкою, сторони з кінця 2014 року подружні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення та те, що відповідачка не наполягала на продовженні строку для примирення, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] враховуючи, що клопотання про відновлення свого дошлюбне прізвище нею не заявлялось, їй слід залишити прізвище [PERSON]

Outcome: approved