Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

21.07.2015 р. позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб зареєстрований з відповідачем [PERSON] 04.10.2003р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1531 та стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання спільної дитини: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), або за умови якщо відповідач не працює і не має інших доходів, виходячи із середньої заробітної плати працівника відповідної (кваліфікації або некваліфікованого працівника в м. Києві, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини у віці від 10 років, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Обґрунтовуючи вказані вимоги, позивач посилається на те, що 04 жовтня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб (актовий запис про реєстрацію шлюбу №1531 від 04 жовтня 2003 року зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві). Від цього шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] (актовий запис №47 від 11 січня 2005 року вчиненого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві). Сімейне життя між сторонами не склалося через відсутність взаємопорозуміння, розходження поглядів на життя та сімейні обов`язки. Вони тривалий час проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. На даний час дитина проживає з позивачкою, суперечки про місце проживання дитини та поділ майна немає, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Відповідач ухиляється від участі у витратах на дитину, матеріальної допомоги в грошовій чи натуральній формах не надає. 09 жовтня 2015 року в судове засідання позивачка не з`явилася. Подала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання 09 жовтня 2015 року не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Згідно ст.224 Цивільного Процесуального Кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи положення ст. 224 ЦПК України, а також те, що позивача згідно поданої заяви не заперечує проти вирішення справи у порядку передбаченому даною статтею, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних доказів, ухваливши заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04 жовтня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб (актовий запис про реєстрацію шлюбу №1531 від 04 жовтня 2003 року зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві). Судом встановлено, що від цього шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] (актовий запис №47 від 11 січня 2005 року вчинений Відділ реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві). Сімейне життя між сторонами не склалося через відсутність взаємопорозуміння, розходження поглядів на життя та сімейні обов`язки. Вони тривалий час шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. На даний час дитина проживає з позивачкою, суперечки про місце проживання дитини та поділ майна немає, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи обставини наведені вище суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася повністю, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та відповідача, а тому вважає за необхідне позов задовольнити. Як встановлено судом, спільна дитина сторін проживає з позивачкою. Відповідач ухиляється від участі у витратах на дитину, матеріальної допомоги в грошовій чи натуральній формах не надає. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Постановою Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи обставини наведені вище суд приходить до висновку, що вимоги позивачки про стягнення аліментів є обґрунтованими та підставними, а тому ґрунтуючись на наведених вище положення законну вважає за необхідне їх задовольнити. Відповідно до статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову в частині розірвання шлюбу з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн. З урахуванням того, що суд прийшов до висновку про задоволення позову в частині стягнення аліментів і позивачка звільнення від сплати судового збору за даними вимогами, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved