Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON]\~ про\~ розірвання шлюбу, в обгрунтування якого вказав, що 14 жовтня 2011 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] ( дошлюбне прізвище " Головко") В.О. в Хорольському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 108 і проживав з відповідачкою до кінця березня 2017 року. Від даного шлюбу позивач вказує, що неповнолітніх дітей не має. Спільне життя з відповідачкою не склалося через різні погляди на життя та сімейні сварки в зв'язку із цим унеможливлює нормальне проживання разом. Наміру продовжувати спільно проживати в шлюбі немає. Подальше спільне проживання разом та збереження шлюбу неможливі. Відповідачка добровільно через органи РАЦСУ шлюб розривати не хоче, чинить позивачу перешкоди в цьому, що виразилося у відмові надати йому оригінал свідоцтва про розірвання шлюбу, в звязку з чим, позивач був вимушений отримувати оригінал цього свідоцтва в органах РАЦСУ. Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час немає. Позивач [PERSON] в\~ судове\~ засідання не\~ з"явився, але\~ подав до суду заяву про\~ розгляд справи\~ у\~ його \~ відсутність.\~ Позовні вимоги\~ підтримав в повному\~ обсязі та прохав їх\~ задовольнити. Відповідачка [PERSON] в\~ судове\~ засідання не\~ з"явилася, але\~ подала до суду заяву про\~ розгляд справи\~ у\~ її\~ відсутність.\~ Позовні вимоги\~ визнала\~ в повному\~ обсязі та не\~ заперечувала проти їх задоволення. Суд, зясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що сімя розпалася повністю, носить чисто формальний характер і за даних обставин відновленою бути не може, а збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачкою. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім'я розпалася та існує формально. Приймаючи до уваги позицію позивача, суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. На підставі наведеного,

Outcome: approved