Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

30 грудня 2013 року до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором звернулась Кредитна спілка «Фортеця». Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, вказав, що відповідно до кредитного договору № 35к від 27 лютого 2008 року відповідач [PERSON] отримала кредит в розмірі 10000 грн. під 48% річних строком на 12 місяців. Згідно графіку погашення кредиту [PERSON] була зобов'язана сплатити основну суму кредиту та відсотки в кінці терміну закінчення кредиту, тобто до 27.02.2009 року. В забезпечення виконання умов кредитного договору № 35к від 27 лютого 2008 року з [PERSON] було укладено Договір поруки № 41 від 27 лютого 2008 року. Також в забезпечення виконання умов кредитного договору № 35к від 27 лютого 2008 року з [PERSON] було укладено договір поруки № 40 від 27 лютого 2008 року. Відповідно до графіка розрахунків, який було укладено сторонами до вказаного договору, [PERSON] зобов'язана до 27.02.2009 року погасити заборгованість за кредитним договором в сумі 10000,00 та нараховані відсотки. Станом на 30.08.2008 року заборгованість позичальника по основній сумі кредиту становила 6280,67 грн. Заборгованість по відсотках за період з 30.08.2008 р. по 06.05.2013 року (на дату винесення постанови про визнання КС «Фортеця» банкрутом) становить 13874,60 грн. Згідно розрахунку заборгованості загальна сума заборгованості Позичальника за кредитним договором становить 6280,67 грн. - основна сума кредиту; 13874,60 - відсотки за користуванням кредитом, а всього 20155,27 грн. Постановою господарського суду Черкаської області від 7 травня 2013 року по справі № 14/01-10/1523 кредитну спілку «Фортеця» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ліквідатором кредитної спілки «Фортеця» призначено арбітражного керуючого Вінника Сергія Васильовича. У зв'язку з вищевикладеним позивач змушений був звернутися до суду з вказаним позовом, в якому просив солідарно стягнути з відповідачів суму заборгованості в сумі 20155,27 грн. разом з судовими витратами за розгляд справи судом у розмірі 229,40 грн. Заочним рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12 березня 2014 року позов було задоволено повністю (а.с.69). Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14 квітня 2014 року зазначене заочне рішення було скасоване а справа була призначена до розгляду в загальному порядку (а.с.87). Представник позивача Бобров В.Г., що діє на підставі довіреності (а.с.110), у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, стягнути з відповідачів солідарно суму заборгованості 20155,27 грн. та судові витрати у загальному розмірі 229,40 грн. порівну з кожного з відповідачів. Вважав, що позов подано в межах встановленого кредитним договором строку позовної давності і при цьому позивачем не пропущено строку пред'явлення вимоги до поручителів, встановленого договорами поруки. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] (а.с.84, 85) позовні вимоги не визнали, просили у їх задоволенні відмовити з тих підстав, що позивач у порушення вимог п.2.3. договору поруки № 41 від 27 лютого 2008 року не повідомив поручителя у письмовій формі про неналежне виконання або невиконання позичальником [PERSON] своїх обов'язків, тому він не знав про те, що кредит [PERSON] не сплачений і не вживав ніяких заходів для його погашення, хоч на той час мав таку можливість, а останнім часом, в зв'язку з хворобою, яка потребує постійного лікування, та скрутним фінансовим становищем, він такої можливості не має. Крім того, вважали що позивач пропустив 5-річний строк пред'явлення вимог до поручителя, встановлений договором поруки, оскільки [PERSON] погашала кредит лише до 30 серпня 2008 року, а позивач звернувся до суду в січні 2014 року. Також просили застосувати до вимог позивача позовну давність. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про місце, дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с.106-107, 109). Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідка, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі Установлено, що між Кредитною спілкою «Фортеця» та [PERSON] 27 лютого 2008 року було укладено кредитний договір № 35к, за яким цей відповідач отримав кредит в розмірі 10000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 48% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом з кінцевим терміном повернення 27 лютого 2009 року (а.с. 4-5). В забезпечення виконання умов кредитного договору № 35к від 27 лютого 2008 року позивачем з [PERSON] було укладено Договір поруки № 41 від 27 лютого 2008 року. Також в забезпечення виконання умов кредитного договору № 35к від 27 лютого 2008 року позивачем було укладено договір поруки № 40 від 27 лютого 2008 року з [PERSON] (а.с. 6-7). Згідно п.1.1 вказаних договорів поруки Поручитель та Позичальник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором за виконання всіх зобов'язань Позичальника, що виникли з Кредитного договору № 35к від 27.02.2008 року. Згідно п. 2.3 даного договору Позичальник зобов'язується повернути Кредитодавцю фактично отримані суми кредиту та сплатити проценти за користування кредитом до закінчення строку, визначеного п.2.1.цього договору. На час розгляду справи судом зазначені договори у встановленому законом порядку недійсними не визнані і з відповідним позовом сторони до суду не зверталися. Згідно п. 9.3.1 вказаного кредитного договору, він діє до повного виконання сторонами власних обов'язків, а п.9.5 встановлено, що до правовідносин, пов'язаних з укладанням та виконанням цього договору застосовується строк позовної давності тривалістю у п'ять років. Пунктом 3.1 вищезазначених договорів поруки встановлено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також якщо кредитор протягом шістдесяти місяців з дня настання строку виконання зобов'язання не пред'явив вимогу до поручителя. За правилами ст.ст.1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Умови Договору відповідачем [PERSON] порушені, про що свідчить розрахунок, наданий позивачем (а.с.20). Згідно цього розрахунку загальна сума заборгованості Позичальника за кредитним договором становить 20155,27 грн. Відповідно до ст.ст. 553, 554 ЦК України та умов договорів поруки [PERSON] та [PERSON] відповідають перед позивачем у тому ж обсязі, що і [PERSON] і вони є солідарними боржниками. Згідно ч.1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтями 610 та 623 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання. Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки. Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (ст. ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк може бути визначено актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. На підставі ч. 1 ст. 252, ч. 1 ст. 253 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями, годинами. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Оскільки позивач не пред'являв вимоги до позичальника про дострокове повернення кредиту то строк пред'явлення ним вимоги до поручителів про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі. Підпунктами 2.1. і 2.3 кредитного договору № 35к від 27 лютого 2008 року, укладеного між КС «Фортеця» і [PERSON], установлено зобов'язання позичальника повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом до 27 лютого 2009 року. Отже, днем настання строку виконання основного зобов'язання, з якого починається відлік п'ятирічного строку для пред'явлення кредитором вимоги до поручителів, є 27 лютого 2009 року, а припинення поруки відповідно до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України та умов договору - 27 лютого 2014 року. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. Як вбачається з поштового штампу на конверті, у якому позовна заява надійшла до суду (а.с.28), позивач пред'явив позов до відповідачів 30 грудня 2013 року, тобто до припинення поруки, отже відповідачі [PERSON] і [PERSON] повинні нести відповідальність за порушення умов кредитного договору № 35к від 27 лютого 2008 року солідарно з відповідачем [PERSON] Щодо заяви відповідача [PERSON] та його представника про застосування судом норм закону щодо позовної давності, суд виходить із такого. Згідно п.3.3. кредитного договору № 35к від 27 лютого 2008 року сторони домовились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка розрахунків, що є невід'ємною частиною цього договору. Таким чином, сторони встановили як строк дії договору - до повного виконання сторонами обов'язків за цим договором (п. 9.2), так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів - 27 числа кожного місяця , останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню в строк 27 лютого 2009 року (а.с.5). Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Як встановлено судом, [PERSON] перестала виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту з 30 серпня 2008 року, а з 13 жовтня 2008 року - зобов'язання зі сплати процентів за користування кредитом, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом позивач звернувся 30 грудня 2013 року. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252 - 255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У справі, яка розглядається, судом встановлено, що згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами та сплачувати проценти за користування кредитом (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком розрахунків. Оскільки умовами договору (графіком розрахунків) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, позовна давність по платежах, які необхідно було здійснити до 29 грудня 2008 року спливла до звернення позивача до суду з цим позовом. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Оскільки відповідач [PERSON] заявив про застосування позовної давності у даному спорі, суд вважає що він повинен нести солідарну з іншими відповідачами відповідальність за сплату платежів з погашення основної суми кредиту тільки за 27.01.2009р. та 27.02.2009р. в загальній сумі 2006,32 грн. Підстав для застосування позовної давності щодо заборгованості відповідачів [PERSON] та [PERSON] немає, оскільки вони про це не заявляли. Щодо стягнення процентів за користування кредитом суд вважає наступне. Як встановлено судом, відповідно до умов кредитного договору № 35к від 27.02.2008р. (п.3.1.) плата за користування кредитом (проценти) нараховуються від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня надання кредиту. Згідно п.3.6 кредитного договору прострочення сплати кредиту та/або процентів за користування кредитом (згідно графіка розрахунків) не зупиняє нарахування процентів, крім випадку прийняття окремого рішення про це кредитодавцем. Тобто проценти нараховуються на всю суму заборгованості по кредиту з наступного дня після його отримання й до тих пір поки зобов'язання з погашення кредиту не буде виконано. Враховуючи умови кредитного договору та договорів поруки викладені вище, приписи ч.1 ст.11 ЦПК України, а також те, що з 30 серпня 2008 року до цього часу сума заборгованості по кредиту становить 6280,67 грн. (а.с.13-19) і не змінювалась, суд вважає, що вимога позивача про стягнення відсотків за користування кредитом підлягає задоволенню в заявлених межах за період до 06.05.2013р., крім вимоги до відповідача [PERSON], яка, з урахуванням його заяви про застосування позовної давності, підлягає задоволенню в межах встановленого кредитним договором строку позовної давності, а саме за період з 30.12.2008р. по 06.05.2013р. Отже, розмір заборгованості по процентам за користування кредитом, яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON] солідарно з іншими відповідачами становить: 6280,67 грн. ? 48% : 365 днів = 8,26 грн. в день, Кількість днів за період з 30.12.2008р. по 06.05.2013р. - 1588. 8,26 грн. ? 1588 днів = 13116,88 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON] солідарно з іншими відповідачами складає: 13116,88 грн. + 2006,32 грн. = 15123,20 грн. Решта заборгованості, яка з урахуванням розрахунку наданого позивачем (а.с.20) складає, по основній сумі кредиту: 6280,67 - 2006,32 грн. = 4274,35 грн., по процентах: 13874,60 - 13116,88 = 757,72 грн., підлягає стягненню солідарно в загальній сумі 5032,07 грн. тільки з відповідачів [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідачів пропорційно до розміру задоволених позовних вимог необхідно стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати.

Outcome: partial