Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства «Криворіжтепломережа» про стягнення сумм. Свій позов [PERSON] обґрунтовує тим, що за судовим наказом Тернівського райсуду м. Кривого Рогу по справі № 2-н/215/1/15 від 31. 03. 2015 року, державним виконавцем Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського управління юстиції, було постановлено стягнути з неї - [PERSON] на користь КПТМ «Кріворіжтепломережа» борг в сумі 747, 73 грн. за теплопостачання квартири [ADDRESS]. За ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 02. 12. 2015 року по справі № 215/5049/14-ц, пров. 2-с/215/78/15 судовий наказ було скасовано, але за період, доки судовий наказ не було скасовано, з пенсійної картки позивача на користь КПТМ «Кріворіжтепломережа» було перераховано кошти в сумі 412,80 грн.: за жовтень 2015 року - 137,60 грн., за листопад 2015 року - 137,60 грн., за грудень 2015 року 137,60 грн. 23 грудня 2015 року позивачка звернулася до КПТМ «Кріворіжтепломережа» з заявою про повернення їй незаконно стягнутих з неї коштів на їх користь, але відповіддю від 30. 12. 2015 року позивачу було в цьому відмовлено. В звязку з усім вищезазначеним, позивач просить суд винести рішення, яким стягнути з КПТМ «Кріворіжтепломережа» на її користь незаконно стягнуті з неї кошти в сумі 412,80 грн. та судові витрати по справі, які вона була змушена сплатити при зверненні до суду. *** В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Просить суд стягнуті з КПТМ «Кріворіжтепломережа» на її користь незаконно стягнуті з неї кошти в сумі 412,80 грн. та судові витрати по справі, які вона була змушена сплатити при зверненні до суду в сумі 545.68. Представник відповідача КПТМ «Кріворіжтепломережа» в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав, вважає, що оскільки [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину від 07. 07. 2006 року належить 1/ 2 частка приватної квартири, розташованої за адресою: м. Кривий Ріг вул. Адмірала Головка 56/33, інша частина належала її племінниці [PERSON], зазначений факт встановлено рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11. 12. 2014 року по справі 2-699/11 (пров. 22-ц/774/2376/К/14), що відповідно до п. 3 ст. 61 ЦПК не підлягає доказуванню. Крім того це вбачається з копій документів, що перебувають в матеріалах справи. Так як нарахування за теплову енергію не сплачувались, КПТМ «Кріворіжтепломережа» було змушено для захисту своїх порушених справ звернутися до Тернівського районного суду з заявою про видачу судового наказу до [PERSON], як це передбачено ст. 543 ЦК України. Відповідно до п. 1 ст. 543 ЦК України: у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно ст. 541 ЦК України: солідарний обов'язок, або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Позивач наполягає у своїх позовних вимогах, що стягнення з неї були незаконними, але це не відповідає дійсності, так як судовий наказ набрав чинності 21. 04. 2015 року утримання з пенсії проводилось у жовтні, листопаді та грудні 2015 року, тобто на підставі чинного на той момент виконавчого документу. Дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження чи звернення стягнення на пенсію боржника не визнавалися незаконними, а тому утримання проводилось на законних підставах. КПТМ «Кріворіжтепломережа» вважає, що не порушувало прав Позивача. В даному випадку порушені права саме КПТМ «Кріворіжтепломережа», оскільки оплата за надані комунальні послуги за адресою: вул. Адмірала Головка 56/33 не проводиться в повному обсязі, у звязку з чим станом на 01. 01. 2017 року борг вже становить 8 671, 67 грн. Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», передбачено, що споживач зобов'язаний: оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно п. 18 Постанови КМУ № 630 від 21. 07. 2005 року «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», плата за послуги вн6оситься не пізніше 20 числа кожного місяця, що настає за розрахунковим…». Згідно ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається зі ст. 544 ЦК України, боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов'язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці. В звязку з усім вищезазначеним представник відповідача, просить суд у задоволені позовних вимог позивачу відмовити в повному обсязі. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, у їх сукупності, знаходить позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що за судовим наказом Тернівського райсуду м. Кривого Рогу по справі № 2-н/215/1/15 від 31. 03. 2015 року, державним виконавцем Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського управління юстиції, було постановлено стягнути з [PERSON] на користь КПТМ «Кріворіжтепломережа» борг в сумі 747, 73 грн. за теплопостачання квартири [ADDRESS]. За ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 02. 12. 2015 року по справі № 215/5049/14-ц, пров. 2-с/215/78/15 судовий наказ було скасовано, але за період, доки судовий наказ не було скасовано, з пенсійної картки позивача на користь КПТМ «Кріворіжтепломережа» було перераховано кошти в сумі 412,80 грн.: за жовтень 2015 року - 137,60 грн., за листопад 2015 року - 137,60 грн., за грудень 2015 року 137,60 грн. 23 грудня 2015 року. На звернення [PERSON] до КПТМ «Кріворіжтепломережа» про повернення їй незаконно стягнутих з неї коштів на їх користь, їй в цьому відмовлено. КПТМ «Кріворіжтепломережа» вважає такі свої дії законними, так як [PERSON] є власницею житла, якому надаються комунальні послуги, а власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом, а оскільки на сьогоднішній час заборгованість за квартирою позивача становить значно більшу суму ніж з [PERSON] було стягнуто за судовим наказом, то відповідач вважає, що не повинен повертати суму коштів, яку було стягнуто з позивача за виконавчим документом, який хоча і пізніше, але було скасовано. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи: а.с.2 копія судового наказу від 31. 03. 2015 року; а.с. 3 копія ухвали суду від 02. 12. 2015 року про скасування судового наказу; а.с.4 лист на імя головного бухгалтера УПФУ в Бабушкінському районі м. Дніпро від 04. 12.2015 року; а.с. 5 відомості про відрахування з пенсійної картки [PERSON]; а.с.6 копія листа [PERSON] до КПТМ «Кріворіжтепломережа» про повернення їй незаконно стягнутих з неї коштів; а.с.7 відповідь КПТМ «Кріворіжтепломережа» на імя [PERSON] від 30. 12. 2015 року; а.с.22-23 акт звірки нарахованих та сплачених сум за комунальні послуги КПТМ «Кріворіжтепломережа» по квартирі [ADDRESS], згідно якого розрахунковий період зазначено з січня 2002 року по березень 2016 року; а.с.29 технічний паспорт на квартиру [ADDRESS]; а.с.30 свідоцтво про право на спадщину за законом від 17. 12. 2004 року; а.с.31 копія заяви [PERSON] на імя начальника Тернівського ВДВС від 16. 06. 2016 року; а.с 32 довідка КП ЖЕО № 14, згідно якої гр.. [PERSON] була зареєстрована за адресою: [INFO] адмірала Головка 56/33 з 25. 11. 2005 року, виписана 17. 02. 2015 року за рішенням суду; а.с.33 відповідь [PERSON] на її заяву від ГУ національної поліції у Дніпропетровській області від 14. 12. 2015 року; а.с.34 акт державного виконавця від 22. 06. 2016 року; а.с.35 витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, згідно якого [PERSON] отримала право приватної власності на квартиру [ADDRESS] 24. 09. 2015 року; а.с. 36 відповідь на заяву [PERSON] від начальника Тернівського ВДВС від 29. 06. 2016 року; а.с.37 копія постанови ВДВС від 18. 08. 2015 року про відкриття виконавчого провадження; а.с.49 копія заяви КПТМ «Кріворіжтепломережа» на імя начальника Тернівського ВДВС про прийняття до виконання виконавчіх документів по відношенню до громадян, які мають заборгованість по тепловій енергії перед КПТМ «Кріворіжтепломережа»; а.с.50-52 акт звірки нарахованих та сплачених сум за комунальні послуги КПТМ «Кріворіжтепломережа» по квартирі [ADDRESS], згідно якого розрахунковий період зазначено з січня 2002 року по вересень 2016 рок;. а.с.53 відомості про мешканців та власників; Згідно ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Ст. 322 ЦК встановлює обов'язок власника утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки майно, яке перебуває на праві спільної часткової власності, належить усім співвласникам, цілком очевидно, що останні зобов'язані нести витрати щодо управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів та інших обов'язкових платежів та нести відповідальність за зобов'язаннями, пов'язаними зі спільним майном, у межах своєї частки у праві спільної часткової власності. Участь кожного співвласника у "витратах на управління, утримання та збереження спільного майна" означає необхідність несення витрат, які є об'єктивно необхідними для підтримання спільного майна у належному стані. Кожен співвласник зобов'язаний брати участь в у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто із співвласників укладає правочин або здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник або співвласники, які зробили необхідні витрати на утримання майна, мають право вимагати від іншого співвласника або співвласників їх відшкодування. Правило ст. 360 ЦК застосовується незалежно від того, хто із співвласників виступив стороною за договірним зобов'язанням щодо спільного майна, за умови, що даний співвласник мав право укладати цей договір. Із змісту статті чітко, випливає висновок про те, що нести відповідальність за зобов'язаннями щодо відшкодування шкоди будуть усі співвласники в межах своїх часток. Проте норми глави 82 ЦК, що присвячена регулюванню відшкодування шкоди, навпаки, встановлюють персональний характер відповідальності особи, яка завдала шкоду. Так, згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом або іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Отже, за ч. 2 ст. 1187 ЦК особою, до якої може бути заявлена вимога потерпілого про відшкодування шкоди, може бути лише той зі співвласників, який виступав безпосереднім володільцем джерела - об'єкта спільної часткової власності в момент завдання шкоди. Звичайно, можливі випадки, коли недоговірне зобов'язання, хоча і завдане в процесі використання спільного майна, проте жодним чином "не пов'язане із спільним майном" в контексті ст. 360 ЦК і не стосується інших співвласників. Однак якщо володіння та користування спільним майном - транспортним засобом - здійснюється усіма співвласниками, а шкода завдана внаслідок технічної несправності транспортного засобу, відповідальність нестимуть усі учасники спільної часткової власності. В такому разі в силу ст. 360 ЦК після відшкодування шкоди потерпілому співвласник, який є безпосереднім заподіювачем шкоди, має право звернутися до інших співвласників з регресною вимогою у розмірі, що відповідає їхнім часткам у праві спільної часткової власності. Спеціальну норму, що визначає порядок утримання майна, що є у спільній частковій власності, містить ч. 4 ст. 1134 ЦК, за якою обов'язки учасників щодо утримання спільного майна та порядок відшкодування витрат, пов'язаних із виконанням цих обов'язків, встановлюються договором простого товариства. Виходячи з викладеного, ст. 359 ЦК, не передбачає права співвласників домовленістю між собою змінити загальне правило щодо віднесення витрат пропорційно до часток співвласників. Водночас вважаємо, що врегулювання цього питання за договором не суперечитиме закону, адже цілком вписується у зміст договору про порядок володіння та користування майном, що є спільною частковою власністю (ч. 2 ст. 358 ЦК). На підставі викладеного,

Outcome: approved