Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-30 00:00:00

16 вересня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Долинської сільської ради Слов`янського району Донецької області про визнання за ним, [PERSON] , [INFO] , право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] померлої [INFO] на житловий будинок з господарськими і побутовими спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . 11 грудня 2019 року [PERSON] подав до суду заяву, де зазначив, що він помилково вказав відповідачем Долинську сільську раду, а також неправильно вказав адресу знаходження майна, у зв`язку з чим подав уточнену позовну заяву, де просив замінити первісного відповідача Долинську сільську раду на Андріївську селищну раду Донецької області, а також просив визнати за ним, [PERSON] , [INFO] , право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] померлої [INFO] на житловий будинок з господарськими і побутовими спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , який складається із житлового будинку А-1 загальною площею 37,9 кв.м, житлової площі 21,4 кв.м, житлового будинку Б-1, загальною площею 31,9 кв.м., житлової площі 13 кв.м., літньої кухні - сараю В, погрібу Г, вбиральні Д, колодязю 1. В ході розгляду справи судом було розв`язано заяви та клопотання сторін та прийнято процесуальні рішення. Ухвалою суду від 23 вересня 2019 року у справі відкрите провадження за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 23 вересня 2019 року витребувано з другої Слов`янської державної нотаріальної контори: належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи та витяг (інформаційна довідка) зі Спадкового реєстру про реєстрацію спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою від 23 жовтня 2019 року підготовче провадження закрите, справу призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 05 травня 2020 року замінено первісного відповідача Долинську сільську раду Донецької області на Андріївську селищну раду Донецької області. Позивач [PERSON] та його представник Фальченко І. В. , який дії на підставі ордера серії ДН за № 092079 будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час підготовчого засідання, не прибули, в матеріалах справи містяться їх заяви з проханням розгляд підготовчого судового засідання провести у їх відсутності. Представник відповідача Андріївської селищної ради Слов`янського району Донецької області, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час судового засідання, не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав у повному обсязі. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] до Андріївської селищної ради Слов`янського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом підлягають задоволенню повністю з огляду на їх законність та обґрунтованість. Згідно із свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , його батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с.14, 31). Згідно із свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] у смт. Андріївка, Слов`янського району, Донецької області(а.с.5). Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 5621 від 07 жовтня 1971 року, [PERSON] успадкувала після смерті своєї матері [PERSON] частку житлового будинку [ADDRESS] (а.с.7). Згідно із договором дарування зареєстрованого в реєстрі за № 6978 від 10 грудня 1971 року, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] подарували [PERSON] ѕ частини житлового одноповерхового будинку [ADDRESS] (а.с.8). Згідно із довідкою від 23 лютого 1972 року, домоволодіння [ADDRESS] зареєстровано як приватна власність на підставі договору - дарування за [PERSON] (а.с.9). Згідно із довідкою КП «БТІ» № 175-18/0.46/01 від 22 січня 2019 року, в примітці, зазначено, що житловий будинок « [ADDRESS] »( [ADDRESS] ) належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 07 жовтня 1971 р. № 5621 і договору дарування від 10 грудня 1971 р. № 6978. Після будівництва житлового будинку «Б-1» заміна правовстановлюючих документів не проводилася. Житловий будинок «Б-1», літня кухня-сарай «В», погріб «Г», вбиральня «Д» побудовані до 05 серпня 1992 року, отже не є самовільними та дозволу на будівництво не потребують. Найменування вулиці змінено на підставі рішення Андріївської селищної ради від 20 листопада 2015 року, колишній номер 168(а.с.13, 48) Згідно із постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24 липня 2019 року, [PERSON] державним нотаріусом Другої слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на об`єкт нерухомого майна - два житлових будинку з господарськими та побутовими будовами та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , оскільки спадкоємцем нотаріусу не надано право встановлювальний документ на житловий будинок , позначений на плані літерою «Б-1» на ім`я [PERSON] .(а.с.6). В судовому засіданні були досліджені матеріали спадкової справи № 146/2018 після смерті [PERSON] .. З якої вбачається, що спадкоємцем померлої є її син [PERSON] , який прийняв спадщину шляхом подання заяви у шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини, про свідчить його заява, зареєстрована 05 липня 20108 року в реєстрі № 18 (а.с. 29). 24 липня 2019 року позивач [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0378 га, кадастровий номер 1424255300:00:000:0231, розташовану за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-ДН № 178173, виданою Андріївською селищною радою Слов`янського району Донецької області, 17 лютого 2000 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на земельну ділянку за № 179(а.с.49). Також, 24 липня 2019 року [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0378 га, кадастровий номер 1424255300:00:000:0232, розташованої за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії І -ДН № 178173, виданою Андріївською селищною радою Слов`янського району Донецької області, 17 лютого 2000 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на земельну ділянку за № 179(а.с.51). Крім того 24 липня 2019 року [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] , яке складається з вкладу з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходиться в ТВБВ № 10004/0579 Відповідно до ст. ст. 1216,1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права спадкування, неприйняття ними спадщини, або відмови від її прийняття. Згідно із ч.2 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Згідно із положеннями ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Для спадкоємця, що прийняв спадщину, виникають як майнові права, так і обов`язки. До майнових прав належить, зокрема, право власності. Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті у зв`язку з чим, на даний час, неможливо оформити право власності на спірний житловий будинок належний померлій, що дало б можливість позивачам отримати в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця. Відповідно ч. 1 п. 11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника та ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно із роз`ясненнями, викладеними у п.6 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Як встановлено у судовому засіданні і видно із матеріалів справи, позивач є спадкоємцем першої черги за законом та єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] . Суд зазначає, що позивач отримав свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] на частину спадкового майна, у тому числі на земельну ділянку, на якій знаходиться спадкове нерухоме майно. Нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, оскільки за життя спадкодавця [PERSON] побудувала будинок «Б-1» та господарські споруди літню кухню сарай «В», погріб «Г», вбиральню «Д», однак право власності на них зареєстроване не було та будь-які правовстановлюючі документи на них не збереглися. Як видно із довідки КП БТІ, наведені будівлі споруджені до 05 серпня 1992 року, у зв`язку з цим, на них не розповсюджується режим самовільного будівництва, а також відповідно до вимог Прикінцевих положень ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», прийняття в експлуатацію вказаних споруд не потребується. Суд зважає на ту обставину, що первісний власник майна помер, а також те, що нотаріусом позивачеві відмовлено у визнанні права власності на домоволодіння, в якому на частину нерухомого майна є документи про право власності спадкодавця. За таких обставин, суд вважає, що позивач позбавлений зареєструвати право власності у позасудовому порядку. Судом визнається, що позивач, як спадкоємець набув право власності на спадщину в цілому у тому числі на будинок позначений на плані літерою Б-1 будинку після смерті [PERSON] з часу прийняття спадщини. Зважаючи на те, що право власності позивача на домоволодіння [ADDRESS] , не визнається у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на нього у спадкодавця, однак у судовому засіданні достовірно встановлено таке його право власності на спірне майно, а також неможливість оформлення права власності на спадкове майно позивача у позасудовому порядку, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved