Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-07 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - представник позивача) звернувся до суду із вищевказаним позовом до Липовецької міської ради Вінницького району (далі - відповідач), обґрунтовуючи підставність вимог тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка приходилась матір`ю позивача. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої поміж іншого майна увійшло право на земельну частку (пай) згідно з сертифікатом серії ВН №035296. Заявник, будучи дочкою спадкодавця, отож спадкоємцем першої черги спадкування спадщину прийняла шляхом фактичного прийняття спадщини, в силу законодавства чинного на час відкриття спадщини. Інші спадкоємці від такого свого права відмовились, подавши заяви відповідного змісту нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Позивач, будучи єдиним спадкоємцем після смерті матері, позбавлена можливості реалізувати свої права в нотаріальному порядку, оскільки за життя спадкодавця було втрачено правовстановлюючий документ на вищевказану земельну частку (пай), а також не підтверджується факт родинних відносин із спадкодавцем, так як згідно свідоцтва про народження її батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] , у свідоцтві про її шлюб прізвище дівоче зазначено « [PERSON] », у свідоцтві про шлюб батьків їх прізвища вказані як « [PERSON] », а дошлюбне прізвище матері як « [PERSON] », у той час як відповідно до свідоцтва про смерть померла « [PERSON] ». Ураховуючи те, що внести зміни до актових записів наразі не представляється за можливе, від цього залежать спадкові права позивача, а іншого порядку встановлення вказаного факту діючим законодавством не передбачено, наведене стало підставою звернення до суду із даним позовом, в якому позивач просить суд встановити юридичний факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] , була рідною матір`ю [PERSON] , [INFO] , а також визнати за нею, [PERSON] , право на земельну частку (пай), що розташована на території Липовецької міської ради, м. Липовець, Вінницька область, яка належала згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ВН №035296 виданого 19.11.2003 [PERSON] . Відзиву на позов представником відповідача не було надано, утім виконуючою обов`язки міського голови Назаренко О. надано заяву, в якій вона позовні вимоги визнала, не заперечувала щодо задоволення позову, а розгляд справи просила проводити за відсутності представника органу місцевого самоврядування. Ухвалою суду від. 27.05.2021 відкрито провадження у даній справі, призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження, за клопотанням позивача витребувано матеріали спадкових справ після смерті спадкодавця. У підготовче судове засідання позивач та її представник не з`явились, однак останній надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити за їх відсутності. З огляду на визнання позову відповідачем, суд вважає за доцільне ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження в даному судовому засіданні, за відсутності сторін, на підставі зібраних у справі доказів, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно і безпосередньо оцінивши зібрані у справі докази, встановив, що [INFO] померла [PERSON] , на що вказує свідоцтво про смерть серія [NUMBER] (а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Із матеріалів спадкової справи №261/2007 до майна померлої [PERSON] слідує, що своїм правом на спадкування за заповітом вчиненим спадкодавцем 23.03.1990, яким остання заповіла належне їй майно [PERSON] та [PERSON] в рівних долях кожному, скористалась лише позивач [PERSON] , шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном, в силу діючого законодавства на час відкриття спадщини, а саме ЦК УРСР. Судом встановлено, що інші спадкоємці від спадщини після смерті [PERSON] відмовились, направивши нотаріусу заяви відповідного змісту. На підтвердження факту родинних відносин позивача із спадкодавцем та факту прийняття спадщини надано наступні докази: довідка видана Липовецькою міською радою (а.с.9), де зазначено, що [PERSON] на день смерті була зареєстрована та постійно проживала за адресо: [ADDRESS] . На день смерті спадкодавця за вказаною адресою були зареєстровані та постійно проживали: [PERSON] , 1954 року народження, [PERSON] , 1976 року народження, [PERSON] , 1988 року народження та [PERSON] , 1954 року народження. Відповідно до Акту складеного комісією в складі депутата Липовецької міської ради та сусідів померлої від 12.05.2021 було засвідчено та підтверджено, що до складу сім`ї [PERSON] входили: дочка [PERSON] , [PERSON] , син [PERSON] , син [PERSON] . Також підтверджено, що за адресо: [ADDRESS] зареєстровані, проживали та продовжують проживати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Як слідує із свідоцтва про народження (а.с.6) позивача - [PERSON] , її батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] ; відповідно до свідоцтва про шлюб позивача (а.с.7), її дошлюбне прізвище вказано як « [PERSON] ». У свідоцтві про одруження батьків (а.с.8) шлюб укладено 28.11.1958 між [PERSON] та [PERSON] . Як слідує із Висновку про внесення змін до актового запису цивільного стану наданого Липовецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькій області внести виправлення чи зміни до актових записів [PERSON] та [PERSON] , в яких допущено помилки не представляється за можливе, оскільки реєстрація народження дитини проведена з порушенням норм чинного законодавства, оскільки на момент реєстрації народження дитини батьки не перебували у офіційному шлюбі, тому прізвище матері мало бути зазначено « [PERSON] », оскільки актовий запис про шлюб який мав бути підставою для внесення змін складений пізніше ніж актовий запис про народження дитини, при цьому допущені численні розбіжності в написанні прізвищ « [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] », тому внести зміни не представляється за можливе. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно з п. 7 постанови N 5 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Суд вважає, що надані заявником докази підтверджують факт за встановленням якого вона звернулась до суду, цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника від яких залежить реалізація її спадкових прав, встановлення факту родинних відносин у інших спосіб не представляється за можливе. За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги в цій частині обґрунтовані, отож підлягають до задоволення. Вирішуючи вимоги про визнання за позивачем права на земельну частку (пай) у порядку спадкування, суд враховує, що із матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] , які були безпосередньо досліджені судом, позивач є єдиним спадкоємцем після смерті спадкодавця, оскільки як було встановлено інші спадкоємці відмовились від свого права на спадкування. Належність права на земельну частку (пай) спадкодавцеві [PERSON] підтверджується листом Відділу у Липовецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (а.с.13) з якого слідує, що [PERSON] значиться у списку членів КСП «Відродження» м. Липовець, яка приймала участь у колективному виробництві і має право на одержання земельної частки (паю). Державний акт на ім`я [PERSON] взамін сертифікату не видавався. Додані списки осіб, які мають право на отримання земельної частки (паю), відповідно до яких значиться прізвище [PERSON] . Відповідно до виписки із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) на ім`я [PERSON] видано сертифікат серії РН №035296, який зареєстровано за порядковим №560, на підставі рішення Липовецької райдержадміністрації №30 від 09.02.2001. Правовстановлюючий документ на вищевказану земельну ділянку на ім`я спадкодавця втрачено, що підтверджується оголошенням наданим в засобах масової інформації. Суд враховує, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Ураховуючи те, що правовстановлюючі документ втрачено, отож звернення позивача до суду є виправданим, оскільки в нотаріальному порядку реалізація права позивача на спадщину є неможливою. З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Зважаючи на те, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено, отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування (лист ВССУ від 13.05.2013). З огляду на викладене суд дійшов до переконання, що обставини, які викладені у позовній заяві знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, отож порушені права позивача підлягають захисту судом. Крім цього, відповідач надав суду заяву про визнання позову. У разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 "Про судове рішення у цивільній справі"). Враховуючи обґрунтованість позовних вимог, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved