Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

28 січня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] і просить стягувати з останнього на свою користь аліменти на доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення з відповідним позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також на своє утримання - аліменти в розмірі 1/4 частини доходу відповідача щомісячно, починаючи з дня звернення з відповідним позовом до суду і до досягнення донькою [PERSON] трирічного віку, тобто до [INFO] . В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що з 17.11.2018 перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. У період шлюбу у них [INFO] народилася донька [PERSON] . Вказує, що з грудня 2020 року почали мешкати окремо один від одного, шлюб наразі не розірвано. Відповідач фактично не надає коштів на утримання дитини, хоча має можливість надавати таку допомогу, оскільки працездатний, отримує дохід, інших осіб на утриманні не має, його стан здоров`я дозволяє працювати. Крім того, вона також має потребу у матеріальній допомозі, оскільки не працює, здійснюючи догляд за донькою до досягнення ним трирічного віку. В зв`язку з цим просить в судовому порядку вирішити питання про стягнення з відповідача аліментів. В судове засідання позивач не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначаючи при цьому, що на позовних вимогах наполягає, просила стягувати аліменти з моменту набрання рішення законної сили. Відповідач через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Встановлено, що позивач та відповідач перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 17 листопада 2018 року /а.с.4/. У шлюбі народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини встановлені на підставі копії свідоцтва про народження /а.с. 5/. Зі змісту довідки Сектору реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Шосткинської міської ради від 29.08.2019 за № С-911 вбачається, що дитина [PERSON] зареєстрована з позивачем за однією адресою. Зі змісту позовної заяви вбачається, що відповідач наразі добровільно матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини і дружини не надає, при цьому він зареєстрований за іншою адресою ніж позивач з дитиною, тобто постійно проживає окремо від них. Відповідно до ч.1 ст.75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч. 2, 4, 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, передбачене законом право жінки на її утримання чоловіком виникає за наявності в сукупності юридичних фактів: походження дитини від чоловіка; проживання дитини, яка не досягла трьох років з матір`ю та здатність чоловіка надавати матеріальну допомогу. При цьому матеріальне становище дружини не враховується. Згідно з ч.1 ст. 79 СК України такі аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказані приписи підлягають застосуванню незалежно від способу стягнення аліментів: в частці від доходу чи в твердій грошовій сумі. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти присуджуються з дня пред`явлення позову. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод, чи інтересів інших осіб. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1816 грн., від оплати якого позивача звільнено вказаним Законом.

Outcome: approved