Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

12 липня 2017 року позивач звернувся до суду із вказаними вимогами, мотивуючи їх тим, що 03 червня 2014 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка загальною площею 3,0846 га, розташована на території [PERSON] сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач, як спадкоємець за заповітом, спадщину прийняв, але не може її оформити в нотаріальному порядку. Позивач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява представника позивача з проханням справу слухати за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] сільська рада Козелецького району Чернігівської області в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява за підписом сільського голови з проханням справу розглядати без участі представника. Позовні вимоги визнає. Третя особа відділ у Козелецькому районі Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області в судове засідання не зявилася, в матеріалах справи міститься заява третьої особи, в якій остання просить суд проводити судове засідання за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 01.08.2005 на імя [PERSON] на підставі розпорядження Козелецької районної державної адміністрації № 119 від 29.04.2005, було виготовлено та видано державний акт серії ЯА № 408287 на право власності на земельну ділянку площею 3,09 га у межах згідно з планом, розташовану на території [PERSON] сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва /а.с. 8/. 03 червня 2014 року [PERSON] померла (копія свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 237084, видане виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Козелецького району Чернігівської області 06.06.2014) /а.с. 5/. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 3,09 га, розташована на території [PERSON] сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно заповіту посвідченого 17.11.2008 головою [PERSON] сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за реєстровим № 676, [PERSON] все своє майно де б воно не знаходилось, і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати, і на що за законом матиме право, заповіла [PERSON] позивачу у справі /а.с. 6/. Відповідно до матеріалів спадкової справи № 225/2014, яка надійшла на запит суду з Козелецької районної державної нотаріальної контори, позивач спадщину після смерті [PERSON] прийняв /а.с. 30/. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування розяснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. У відповідності до\~ ст. 152 ч. 3 п. "а" ЗК України - "захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав". При розробленні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки та внесенні до автоматизованої системи відомостей про земельну ділянку належну [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 408287 від 01.08.2005, було встановлено, що фактична площа земельної ділянки становить 3,0846 га, з яких: 1,8757 га рілля, кадастровий номер 7422089800:03:001:0222, 0,8506 га сіножать, кадастровий номер 7422089800:03:002:0222, 0,3583 га пасовище, кадастровий номер 7422089800:03:003:0222 /а.с. 9, 10, 11/. Відповідно до п. 2 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 жовтня 2012 року, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом, тому суд вважає, що саме в витязі з Державного земельного кадастру більш повно та достовірно визначено площу земельної ділянки. Таким чином, суд дійшов висновку, що за позивачем в порядку спадкування підлягає визнанню право власності на згадану земельну ділянку.

Outcome: approved