Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ВАТ «Рівненський завод тракторних агрегатів» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обгрунтування позовних вимог вказує, що вона з 02.04.2012 року по 18.09.2014 року перебувала у трудових відносинах з ВАТ «Рівненський завод тракторних агрегатів». Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 06.03.2017 року у справі № 569/16697/16-ц стягнуто з відповідача на її користь компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати в сумі 957 грн. 50 коп. Станом на день звернення до суду відповідач розрахунок з позивачем не провів, тому [PERSON] має право на стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Період затримки розрахунку становить з 19.09.2014 року по 30.01.2017 року та складає 677 днів. Середній заробіток позивача за період затримки становить 220417,66 грн. Просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить суд їх задоволити. Представник ВАТ «Рівненський завод тракторних агрегатів» в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суду не повідомив. Заперечення проти позову відповідач не подав. Суд вважає, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення заочного рішення у відсутності відповідача, який не з'явився в судове засідання. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а тому позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що з 02 квітня 2012 року по 18 вересня 2014 року позивач працювала на посаді головного бухгалтера ВАТ «Рівненський завод тракторних агрегатів», що підтверджується копією трудової книжки позивача серії [NUMBER] (а.с. 7). 18 вересня 2014 року позивач звільнена з роботи у зв'язку з ліквідацією підприємства на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Згідно із ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 06.03.2017 року у справі № 569/16697/16-ц з ВАТ «Рівненський завод тракторних агрегатів» на користь позивача стягнуто компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати в сумі 957 грн. 50 коп.(а.с.9) Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Структуру заробітної плати визначено у ст. 2 Закону України «Про оплату праці», якою передбачено основну заробітну плату, додаткову заробітну плату та інші заохочувальні та компенсаційні виплати. За ст. 2 Закону України «Про оплату праці» визначено, що додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством. За ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Таким чином, компенсація втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати є складовими частинами заробітної плати (додатковою заробітною платою). У відповідності до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України (при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення), при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно з рішення Конституційного суду України від 22.02.2012 року № 4-рп/2012 невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від роботодавця, є триваючим правопорушенням, а отже працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. До структури заробітної плати в силу ст. 2 Закону України "Про оплату праці" включаються виплати за виконану роботу, а також гарантії та компенсації за невідпрацьований час. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власниками або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені ст. 116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа організація повинні виплатити його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, затримка розрахунку при звільненні за своєю природою пов'язана з трудовими відносинами, є оплатою праці та відноситься до структури заробітної плати. Згідно зі п. 2.2, 2.2.7, 2.2.8 наказу Державного комітету статистики України від 13.01.2004 року № 5 "Про затвердження інструкції зі статистики заробітної плати" фонд додаткової заробітної плати включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. До складу фонду додаткової заробітної плати зокрема входять: суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, суми компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати. Верховний Суд України дійшов висновку, що статті 116, 117 КЗпП України структурно віднесені до розд. VII «Оплата праці» указаного Кодексу. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не відноситься до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобов'язання. Це компенсаційна виплата за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку, (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 14.11.2012р. у справі № 6-139цс12). Відповідач з позивачем на день розгляду справи не розрахувався, тому позивач має право на стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Середній заробіток розраховується відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі - Порядок). Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно із п. 5 Порядку нарахування виплат у випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (п. 8 Порядку). Відповідно до Штатного розпису заробітна плата позивача в липні-серпні 2014 року становила 14000,00 грн. (а.с. 8) Кількість робочих днів в цих місяцях становила - 23+20=43 дні. Середньоденна заробітна плата буде становити: 14000,00 грн. : 43 дні = 325,58 грн. Період затримки розрахунку з моменту звільнення з 19.09.2014 року по 30.01.2017 року складає - 677 днів. Середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні становить: 325,58 грн. х 677 днів = 220417,66 грн. Розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні здійснений позивачем у відповідності до Порядку обчислення середньої заробітної плати та приймається судом до уваги. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір.

Outcome: approved