Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: дочки - [PERSON], [INFO]; дочки - [PERSON], [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 21 липня 2006 року перебуває у зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з відповідачем шлюбі. Під час подружнього життя народилося двоє дітей: дочка - [PERSON], [INFO]; дочка - [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалося і вже протягом тривалого часу проживають окремо і шлюбних стосунків не підтримують. Вважає, що сім'я остаточно розпалася і подальше збереження шлюбу, примирення та спільне проживання неможливе. Діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає і участі в їх вихованні не приймає, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. В судовому засідання позивач не з'явилася, письмовою заявою позовні вимоги підтримала в повному обсязі, справу просила слухати у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, письмовою заяво позовні вимоги визнав, не заперечив проти їх задоволення. Суд, дослідивши докази вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Із свідоцтва про шлюб [NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції шлюбі з 21 липня 2006 року, актовий запис №967. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] від 04 травня 2007 року відповідач дійсно є батьком [PERSON], [INFO]. Як вбачається з свідоцтва про народження [NUMBER] від 08 травня 2013 року відповідач дійсно є батьком [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно положень ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, дослідивши позовну заяву та письмові докази, вважає, що між сторонами не склались подружні відносини, сім"я існує формально, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, в зв"язку з чим суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, а тому наявні правові підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). З наведених норм чинного законодавства України про особисті немайнові і майнові права та обов"язки батьків і дітей випливає, що відповідач зобов"язаний утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття шляхом сплати аліментів на їх утримання у розмірі, визначеному судом. При визначенні розміру аліментів суд виходить з фактичних обставин справи та враховує, що відповідач є повнолітньою, працездатною особою, що здатна своєю працею заробляти собі на життя та приходить до висновку про доцільність стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 06 березня 2017 року і до повноліття дітей. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі ст. 180- 183 , 184 СК України ,

Outcome: approved