Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Бахмацької міської ради Бахмацького району Чернігівської області, відділу Держземагенства у Бахмацькому районі Чернігівської області, Товариства з обмеженою відповідальністю Багатопрофільного науково-виробничого підприємства «Черона-Л» про стягнення 2 199 грн. 76 коп. матеріальної та 7 000 грн. моральної шкоди, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що рішенням Бахмацької міської ради Чернігівської області 24 сесії шостого скликання від 30 березня 2012 року було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано їй у власність земельну ділянку по [ADDRESS] загальною площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і споруд, та на підставі цього рішення 23 серпня 2012 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №962457. Проте, рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 03 квітня 2013 року вищевказане рішення Бахмацької міської ради визнано незаконним, а державний акт, виданий на підставі даного рішення - недійсним, оскільки, власником даної земельної ділянки є [PERSON] Враховуючи понесені позивачкою витрати на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення та надання їй у власність земельної ділянки, на проведення археологічної експертизи, на оформлення державного акта, сплату земельного податку та заподіяння їй, внаслідок порушення її прав відповідачами моральної шкоди, яка полягає в значних душевних стражданнях, оскільки, не здійснились її плани на будівництво житлового будинку, просить суд задовольнити позов. В судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала з вищевказаних підстав. Представник відповідача Бахмацької міської ради - Тищенко Є.В. в судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі та пояснив, що підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] немає, оскільки, вина Бахмацької міської ради у видачі їй державного акту на земельну ділянку відсутня. Бахмацька міська рада діяла в межах наданих їй законом повноважень і, хоча й перевіряла наявність власника земельної ділянки, яка передавалася у власність [PERSON], проте, не могла виявити, що земельна ділянка по [ADDRESS] вже належить [PERSON], оскільки ці ділянки, хоча й фактично накладаються одна на одну, проте, згідно документації - розміщені за різними адресами. Окрім того, витрати на проведення археологічної експертизи (розвідки) земельної ділянки взагалі на той час не були необхідними і позивачка на власний розсуд вирішила провести вказані роботи, які не вимагалися згідно з законодавством, тому вважає позовні вимоги в цій частині жодним чином не мотивовані. Представник відповідача відділу Держземагенства у Бахмацькому районі - Куйдіна О.В. в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що державний акт на право власності на земельну ділянку [PERSON] видавався на підставі рішення сесії Бахмацької міської ради 24 сесії шостого скликання від 30 березня 2012 року. І виходячи з даного рішення та каталогу координат зовнішніх меж земельної ділянки не можливо встановити, що спірна земельна ділянка вже мала власника. Представник відповідача ТОВ БНВП „Черона-Л" - Тарасенко О.К. в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що підставою для виготовлення технічної документації було рішення сесії Бахмацької міської ради 24 сесії шостого скликання від 30 березня 2012 року, на підставі якого товариство і виконало замовлення позивачки, а позивачка оплатила проведену роботу. При виготовленні технічної документації ТОВ БНВП «Черона - Л» про жодні обмеження стосовно даної земельної ділянки відомо не було. Заслухавши позивачку, представників відповідачів, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Як було встановлено в судовому засіданні, рішенням Бахмацької міської ради 20-ої сесії шостого скликання від 07.02.2012 р. [PERSON] було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення та надання у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд орієнтовною площею 0,1000 га в [ADDRESS] (а.с. 9). [PERSON] звернулася до ТОВ БНВП «Черона-Л» із заявою про виготовлення проекту землеустрою щодо відведення та надання їй у власність згаданої земельної ділянки в м. Бахмачі Чернігівської області по [ADDRESS] на виконання цієї заяви ТОВ БНВП «Черона-Л» разом з приватним підприємцем [PERSON], які співпрацюють відповідно до укладеного між ними договору про спільну діяльність від 01.02.2011 року, а також найманим приватним підприємцем [PERSON] за трудовим договором працівником [PERSON] виготовлено замовлений [PERSON] проект (а.с. 12-35). Рішенням Бахмацької міської ради 24-ої сесії шостого скликання від 30.03.2012 року було затверджено проект землеустрою щодо відведення та надання у власність [PERSON] земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд орієнтовною площею 0,1000 га в [ADDRESS] (а.с.10). Цим рішенням також зобов'язано відділ Держкомзему в Бахмацькому районі провести реєстрацію та видачу необхідних документів. На підставі зазначеного рішення Бахмацької міської ради від 30.03.2012 року [PERSON] було видано державний акт серії ЯМ № 962457 на право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1000 га в [ADDRESS]. Відділом Держкомзему у Бахмацькому районі 23.08.2012 року здійснено реєстрацію вищевказаного державного акта (а.с. 11). Рішенням Бахмацького районного суду від 03.04.2013 року (а.с. 36-40) задоволено позов [PERSON] і визнано незаконним рішення Бахмацької міської ради 24-ої сесії шостого скликання від 30.03.2012 року в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення та надання у власність [PERSON] земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1000 га в [ADDRESS], а також визнано недійсним виданий [PERSON] державний акт серії ЯМ № 962457 на її право власності на дану ділянку. У цьому рішенні суду зазначено, що земельну ділянку площею 0,1000 га в [ADDRESS] яка належить [PERSON], Бахмацькою міською радою помилково передано у власність [PERSON] Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 07.06.2013 року (а.с. 41-44) дане рішення Бахмацького районного суду залишено без змін. Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на основу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Відповідно до п.34 ч.1 ст. 26 вищевказаного закону, до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Частиною першою ст. 122 ЗК України, яка визначає повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування, встановлено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Відповідно до частини першої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно з положеннями частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Частиною сьомою вказаної статті ЗК встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян особами, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Відповідно до положень п.в ч.1 ст.186 ЗК України проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому цим Кодексом, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, встановлених цим Кодексом, розпоряджаються земельними ділянками або приймають рішення про зміну їх цільового призначення. Згідно положень ч.1 ст. 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. У відповідності до положень ст.61 ЦПК України, той факт, що рішення Бахмацької міської ради Чернігівської області 24-ої сесії шостого скликання від 30.03.2012 року в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення та надання у власність [PERSON] земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд орієнтовною площею 0,1000 га в [ADDRESS] є незаконним доказуванню не підлягає. Для набуття права власності на вищевказану земельну ділянку і у зв'язку з набуттям права власності на неї [PERSON] сплатила приватному підприємцю [PERSON] за виконання геодезичних робіт - 1000 грн. 00 коп. і 10 грн. 00 коп. - за послуги банку, ДП «Старожитності Полісся» за проведення археологічної експертизи - 928 грн. 56 коп., до державного бюджету м. Бахмача за послуги з виготовлення визнаного недійсним державного акта на право власності на землю - 60 грн. 00 коп. і 195 грн. 00 коп., а також земельний податок - 6 грн. 20 коп., всього 2199 грн. 76 коп., що підтверджується оригіналами квитанцій (а.с. 45-50) і копією виставленого [PERSON] ДП «Старожитності Полісся» рахунку (а.с. 46). Разом з тим, в результаті неправомірної передачі належної [PERSON] земельної ділянки у власність [PERSON] Бахмацька міська рада завдала позивачці моральної шкоди у вигляді душевних страждань, спричинених марним витрачанням значної кількості часу на отримання у власність цієї ділянки і оформлення відповідних документів про право власності на неї, на приведення цієї ділянки у належний стан. Позивачка оцінює дану шкоду в 7000 грн. Отже, загальна сума матеріальних збитків, понесених позивачкою і зазначених нею у позові становить 2199 грн. 76 коп., а моральних - 7000 грн. Таким чином, вказані правовідносини виникли між позивачкою, як громадянкою, яка виявила бажання одержати безоплатно у власність земельну ділянку з земель комунальної власності для будівництва та обслуговування житлового будинку та Бахмацькою міською радою, яка діяла в межах наданих їй повноважень як орган місцевого самоврядування. Оскільки шкода позивачці була завдана внаслідок прийняття незаконного рішення органом місцевого самоврядування при здійсненні ним своїх повноважень, то відшкодовуватися вона повинна Бахмацькою міською радою, тому суд вважає, що в позовних вимогах [PERSON] до Відділу держземагенства у Бахмацькому районі Чернігівської області та ТОВ БНВП «Черона-Л» слід відмовити, оскільки в їх діях відсутня вина в заподіянні позивачці шкоди та причинно - наслідковий зв»язок між їх діями та заподіяною [PERSON] шкодою. За змістом ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу. Статтею 1166 ЦК України встановлено загальні підстави відшкодування шкоди в рамках деліктних зобов'язань. При цьому необхідна одночасна наявність протиправної поведінки заподіювача шкоди, настання шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та спричиненою шкодою та вина заподіювача шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 23, ч. 1 ст. 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ч. 1 ст. 77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» шкода, заподіяна юридичним і фізичним особам в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності органів місцевого самоврядування, відшкодовується за рахунок коштів місцевого бюджету, а в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності посадових осіб місцевого самоврядування - за рахунок їх власних коштів у порядку, встановленому законом. Відповідно до положень ч.1 ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Отже, в даному випадку застосуванню підлягає спеціальна норма відшкодування шкоди, визначена положеннями ст.1173 ЦК України, яка передбачає відповідальність незалежно від вини. В судовому засіданні знайшов своє підтвердження розмір завданої [PERSON] матеріальної шкоди відповідно до документів, які свідчать про понесені позивачкою витрати за виконання геодезичних робіт - 1000 грн. 00 коп. і 10 грн. 00 коп. за послуги банку; за проведення археологічної експертизи - 928 грн. 56 коп., за послуги з виготовлення визнаного незаконним державного акта на право власності на землю - 60 грн. 00 коп. і 195 грн. 00 коп., а також, витрати, пов»язані зі сплатою земельного податку - 6 грн. 20 коп., всього 2199 грн. 76 коп., а тому дана сума в повному обсязі підлягає стягненню з Бахмацької міської ради Чернігівської області на користь позивачки. Доказів того, що для отримання у власність земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], позивачка не повинна була нести витрати на проведення археологічної експертизи (розвідки) ділянки у сумі 928 грн. 56 коп., у ході розгляду справи не здобуто. Разом з тим, заявляючи позовні вимоги, [PERSON] посилалася на завдання її моральної шкоди, яка полягає в значних душевних стражданнях, оскільки, не здійснились її плани на будівництво житлового будинку і яку вона оцінює в 7000 грн. Відповідно до ч.3 ст.23 Цивільного кодексу України розмір відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4 роз'яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Пунктом 10-1 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції України судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування. З урахуванням вищевикладеного, обставин справи, глибини душевних страждань позивачки, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що в цій частині позов підлягає частковому задоволенню і з Бахмацької міської ради Чернігівської області в рахунок відшкодування моральної шкоди [PERSON] необхідно стягнути 1500 грн. Отже, виходячи з вищевикладено, суд вважає, що за рахунок стягнення з Бахмацької міської ради на користь позивачки матеріальних збитків в сумі 2199 грн. 76 коп., та моральної шкоди в сумі 1500 грн. буде належним чином реалізовано право [PERSON] на отримання належного відшкодування шкоди, завданої припиненням помилково наданого їй права на землю, що не суперечить практиці Європейського суду з прав людини (справа „Рисовський проти України" (№ 29979/04) 20.10.2011 року). Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачко понесені і документально підтверджені судові витрати у виді сплати 344.10 грн. судового збору, які підлягають стягненню з Бахмацької міської ради. Також, виходячи з аналізу ст. ст. 84 та 88 ЦПК України та ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Згідно Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. У зв»язку з тим, що в матеріалах справи наявні документи в підтвердження понесених [PERSON] витрат на правову допомогу в сумі 1000 гривень, то дані витрати підлягають стягненню з Бахмацької міської ради, оскільки вони належним чином підтверджені і їх розмір не перевищує граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах. Виходячи з вищевикладеного та

Outcome: partial