Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем народився син. Відповідач не приймає участь в вихованні та матеріальному забезпеченні дитини. В зв`язку з чим просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. Ухвалою від 19.05.21 р. позовну заяву прийнято до провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою від 09.06.21 р. судове засідання відкладено на 22.06.21 р. В судове засідання сторони не з`явились, причини неявки не повідомили. Про дату, час та місце судового засіданя повідомленні шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті "Судова влада". Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав. Відповідач правом на подання відзиву не скористався, клопотань про відкладення не подавав. З урахуванням зазначеного, суд вважає за можливе провести розгляд справи у судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та, у відповідності до ч. 2 ст.247 ЦПК України, без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд враховує наступне. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.04.16 р. [PERSON] народився [INFO] , його батьками записані [PERSON] та [PERSON] . З довідки про склад сім`ї від 09.04.21 р. № 204 вбачається, що [PERSON] проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області у справі № 568/507/21 від 22.06.21 р. розірвано шлюб між сторонами (станом на день розгляду даної справи, рішення не набрало законної сили). Позивач стверджує, що батько дитини не надає грошову допомогу для утримання неповнолітнього, що і стало підставою для звернення в суд з даним позовом. Аналізуючи встановлені обставини справи, суд враховує наступні положення чинного законодавства. Згідно з ч.1 ст. 2 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. За приписами ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно відтого, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 СК України). Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення. Частиною другою ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень. Відповідно до статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Позивачем жодними належними доказами не обґрунтовано суму аліментів в розмірі 1500 грн. щомісячно. В матеріалах справи відустні докази на підтвердження того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в сумі 1500 грн. щомісячно. Разом з тим, відповідачем в ході розгляду справи не надано суду доказина підтвердження того, що на його утриманні перебувають інші неповнолітні діти та непрацездатні батьки, будь-які дока, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дитину. Враховуючи те, що відповідач участі в утриманні дитини в повному обсязі не приймає, при цьому домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів в сумі 1200 грн. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач звернувся в суд з даним позовом 14.04.21 року, що підтверджується штемпелем вхідної кореспонденції суду вх.. № 2356/21 від 14.04.21 р. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір в розмірі 908 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial