Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

24 липня 2018 року [PERSON] звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що вона є власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначила, що в будинку з 10 жовтня 2006 року, на прохання її доньки, зареєстрований її онук [PERSON] , який фактично з 2010 року у будинку не проживає, житловим приміщенням не користується, власних речей у ньому не має. [PERSON] зазначила у заяві, що на підставі вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, відповідач [PERSON] може бути визнаний таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. Позивач [PERSON] посилалась також на те, що реєстрація відповідача перешкоджає реалізації її прав як власника житла, в зв`язку з чим, посилаючись на вимоги ст.ст. 316, 317, 391, 405 ЦК України, просила суд визнати [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 01 жовтня 2018 року було відкрите провадження у справі (а.с. 16). Ухвалою суду від 22 квітня 2019 року призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 46). У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не подавала. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судове засідання не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі (а.с. 51). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву суду не подавав. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13 березня 2003 року, посвідченого державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Спіренковою Н. В., зареєстрованого в реєстрі за № 1-244, є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Новомосковського районного комунального підприємства бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" № 310144 від 27 квітня 2003 року, наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 5, 6). Відповідно до Розпорядження голови Мар`янівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Т. Л. Дейнего № 06 від 08 лютого 2016 року "Про перейменування вулиць в населених пунктах Мар`янівської сільської ради", [ADDRESS] в [ADDRESS] (а.с. 7). За адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: позивач [PERSON] , 1950 року народження, та з 10 жовтня 2006 року її онук - [PERSON] , 1988 року народження, що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Мар`янівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 451 від 17 липня 2018 року (а.с. 8). Статтею 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. На підстав статті 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до статті 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Згідно приписів статті 391 ЦК України, власник має права вимагати усунення перешкод його права, хоч вони і не поєднані з позбавленням володіння. Судом встановлено, що з 2010 року відповідач [PERSON] у будинку не проживає, житловим приміщенням не користується, що підтверджується актом-підтвердженням проживання/не проживання № 02-26/408 від 17 липня 2018 року, складеним депутатом Мар`янівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області в присутності сусідів (а.с. 9). На підставі частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] не проживає в спірному житловому приміщенні понад один рік, не надав суду доказів наявності поважних причин, які перешкоджають йому користуватися житловим приміщенням, суд приходить до переконання, що у відповідності до вимог частини 2 статті 405 ЦК України він може бути визнаний таким, що втратив право користування спірним житлом, в зв`язку з чим, вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати в сумі 704,80грн. В зв`язку з вищенаведеним,

Outcome: approved