Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

08 квітня 2014 року [PERSON] звернулася у суд з позовом, в якому зазначає, що 13 серпня 2002 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу у них народилося двоє синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які перебувають на її утриманні. Рішенням Камінь-Каширського районного суду від 12 грудня 2011 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Останній офіційно не працює, час від часу виїжджає на сезонні заробітки і має нерегулярний мінливий дохід. Матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не надає і добровільно надавати не бажає. Просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі по 300 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з часу подання позову. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з викладених у позовній заяві підстав і просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав і не заперечував сплачувати аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі, про якій просить позивачка. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд доходить висновку, що позовні вимоги належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, а, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони від шлюбу, який рішенням Камінь-Каширського районного суду від 12 грудня 2011 року був розірваний, мають двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 6, 7, 8). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, сторони у справі, як батьки дітей, зобов'язані їх утримувати, до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження наявності між сторонами домовленості про розмір і порядок сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Аліменти стягуються на користь того із батьків з ким проживає дитина. Неповнолітні діти сторін [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проживають з матір'ю і перебувають на її утриманні, чого відповідач [PERSON] у судовому засіданні не заперечив. Останній, будучи особою працездатного віку, матеріальної допомоги на їх утримання не надає, а тому суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням наведених обставин в їх сукупності і того, що відповідач позов визнав, та беручи до уваги вік дітей, матеріальне становище відповідача, який не має регулярного доходу, і те, що обов'язок утримувати дітей покладається рівною мірою на матір і батька, суд вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити і стягувати з відповідача аліменти на утримання його неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 300 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 08 квітня 2014 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає рішення в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць до негайного виконання. Враховуючи, що позивачка при подачі позову звільнена від сплати судового збору, то відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір", ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved