Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернулася до суду з вказаним вище позовом про визнання за нею права власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 63,5 кв.м., вказуючи на те, що вона є власником частини квартири [ADDRESS], загальною площею 21,9 кв.м. У зв'язку з дуже малою площею квартири, було проведено її поліпшення, шляхом зведення додаткових приміщень, на що було отримано відповідний дозвіл. В результаті таких поліпшень, загальна площа квартири [ADDRESS] збільшилась з 21,9 кв.м. до 63,5 кв.м. Після закінчення будівництва, співвласники вищевказаної квартири, відповідачі по справі, вирішили передати [PERSON] у власність свої частки у праві власності, однак зареєструвати право власності позивачки на квартиру немає можливості, так як об'єкт нерухомості не був введений в експлуатацію. В судове засідання сторони не з'явилися, позивачка в письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутністю заочно, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, відповідачі про причини неявки суд не повідомили, про час, дату та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, заяв про розгляд справи в їх відсутність та заперечень на позов не надали. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Частиною 2 ст. 197 ЦПК України закріплено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом не здійснюється. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів щодо взаємовідносин сторін, а також маючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд ухвалив заочно розглядати справу у відсутності належно повідомлених відповідачів без фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом. Суд, вивчивши матеріали справи, наявні у справі докази, дійшов висновку про можливість задоволення даного позову, виходячи із нижче викладених підстав. Як випливає з матеріалів справи, 14 вересня 2001 року [PERSON] було видано Свідоцтво на право власності на житло (далі - Свідоцтво), а саме: на квартиру [ADDRESS], на підставі розпорядження органу приватизації від 14.09.2001 року за номером 167928. Згідно Свідоцтва вищевказана квартира належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках на праві приватної спільної часткової власності. 29 листопада 2001 року Комунальним підприємством "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості" було зареєстровано право власності на вищевказане нерухоме майно з сторонами, № 481 стр. 175 кн. 327 пр. Стаття 41 Конституції України, гарантує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом У зв'язку з дуже малою площею квартири, в якій фактично проживають всі власники, було вирішено провести поліпшення її площі шляхом зведення додаткових приміщень. З метою проведення таких ремонтно-будівельних робіт, у мешканців будинку [ADDRESS], було отримано дозвіл на проведення таких робіт. В подальшому [PERSON] було здійснено поліпшення квартири [ADDRESS], шляхом зведення додаткових приміщень, з метою збільшення площі для родини з чотирьох людей. В результаті такого поліпшення загальна площа квартири збільшилась з 21,9 кв.м. до 63,5 кв.м. Стаття 47 Житлового кодексу Української РСР, встановлює норму жилої площі в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу. Тобто, за таких умов, раніше на кожну особу, яка проживала в квартирі приходилось 5,475 кв.м., а на теперішній час 15,875 кв.м., що відповідає нормам діючого законодавства України. Після закінчення будівництва, співвласники квартири [ADDRESS], яка розташована за адресою: [ADDRESS] вирішили передати [PERSON] у власність свої частки у праві спільної власності, однак до цього часу не виконали свої зобов'язань. Стаття 16 Цивільного кодексу України гарантує захист цивільних прав та інтересів судом. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. У ч. 2 ст. 328 ЦК України закріплено презумпцію правомірності права власності на певне майно. Право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону. Таким чином, власник не зобов'язаний у кожному випадку доводити іншим особам правомірність набуття права власності на належне йому майно. Відповідно до ч. 2 ст.319 ЦК України, власник має право вчинити щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Стаття 392 Цивільного кодексу України передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, враховуючи, що реконструйована квартира є ізольованою, річ, отримана після реконструкції та будівництва - відповідає всім нормам та правилам, не порушує прав інших осіб, суд вважає можливим визнати за позивачкою право власності на реконструйоване жиле приміщення - квартиру [ADDRESS], загальною площею 63,5 кв.м.. Згідно ч.1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав та нерухоме майно та їх обмежень", державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом порядку; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. Статтею 182 ЦК України передбачено обов'язкова державна реєстрація права власності на нерухоме майно. На підставі ст. ст. 4, 6, 8, 10-11, 15, 57-60, 114, 209, 212-215, 218, 224-226, 228, 294 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved