Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітнього сина, який продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач є його рідним батьком. Шлюб між його батьками розірвано у 2005 році. Після розірвання шлюбу позивач залишився проживати з матір`ю та перебував лише на її утриманні. На підставі рішення суду з відповідача стягувалися аліменти на його утримання на користь матері до його повноліття. Іншої матеріальної допомоги відповідач не надавав, хоча була потреба в отриманні допомоги на лікування. На даний час позивач є студентом та навчається на денній формі навчання, у зв`язку з чим позбавлений можливості самостійно заробляти собі на життя. Кошти на навчання, проживання в гуртожитку, харчування та на інші потреби надає лише його мати, однак їх постійно не вистачає, оскільки мати отримує незначні доходи, а саме пенсію по інвалідності, та має на утриманні ще одну малолітню дитину. Поки позивач був неповнолітнім на його навчання та проживання у гуртожитку витрачено грошові кошти у розмірі 21000,00 гривень та 4960,00 гривень відповідно. Натомість відповідач працездатного віку, інвалідності не має, а тому не повинен самоусуватись від утримання позивача. У зв`язку з цим, посилаючись на приписи СК України, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь додаткові витрати, що становлять половину витрат зі сплати вартості навчання у розмірі 10500,00 гривень та проживання у гуртожитку у розмірі 2480,00 гривень. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12 лютого 2021 року відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач у встановлений судом строк подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказував, що позивач є повнолітньою особою, а не дитиною. Додаткові витрати не є аліментами та мають бути викликані особливими обставинами. Зазначав, що він є тимчасово безробітним, не має ніякого доходу, натомість має значні проблеми зі здоров`ям. Крім того, на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей, а тому він позбавлений можливості сплачувати додаткові витрати. Стверджував, що раніше сплачував аліменти на утримання позивача до досягнення ним повноліття, аліменти утримані повністю, заборгованість відсутня. Він не проти добровільно допомагати позивачу, однак в міру своїх можливостей. При цьому зазначив, що будь-якої спроби досудового врегулювання спору зі сторони позивача не було. Вказував, що позивач проживав разом з ним, а тому твердження про те, що він не надавав ніякої допомоги, не відповідають дійсності. У зв`язку з викладеним, посилаючись на норми СК України, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити повністю. Позивачем подано відповідь на відзив, в якій останній вкотре звертав увагу суду, що відповідач не має інвалідності та має змогу працювати, є будівельником за освітою та постійно перебуває на роботі за кордоном. При цьому викликають сумніви його твердження про відсутність доходів і скрутне матеріальне становище з огляду на його ж доводи про утримання двох малолітніх дочок. Крім того, відповідач проживає в будинку з дороговартісним ремонтом, сучасною побутовою технікою, має у власності транспортний засіб іноземного виробництва та мотоцикл. Позивач також заперечив проживання з відповідачем, вказавши, що перебував у нього лише на канікулах. Просив врахувати суд матеріальне становище матері, яка його утримує, а саме другу групу інвалідності, серйозні проблеми зі здоров`ям, наявність на утриманні його малолітньої сестри, відсутність власного житла. Враховуючи викладене, посилаючись на положення Конвенції про права дитини, СК України, позивач просив позов задовольнити повністю. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позові. Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечили, виходячи з підстав, викладених у відзиві на позов. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15 січня 2003 року відповідач є батьком позивача (а.с. 6). 26 серпня 2005 року шлюб між відповідачем та [PERSON] розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу від 26 серпня 2005 року серії [NUMBER] (а.с. 7) Згідно з копією довідки Національного університету харчових технологій від 5 січня 2021 року № 113 позивач є студентом 1 курсу денної форми навчання, термін закінчення якого 30 червня 2024 року, останній навчається за кошти фізичної особи (а.с. 10). Зі змісту копії договору про надання освітньої послуги між Національним університетом харчових технологій та фізичною особою від 15 вересння 2020 року № Б20-КНЗ0006 вбачається наступне: форма навчання позивача є денною, строк навчання становить з 15 вересня 2020 року по 30 червня 2024 року; загальна вартість навчання складає 84000,00 гривень, а за перший календарний рік - 21000,00 гривень (а.с. 84-85). Позивачем 8 вересня та 22 грудня 2020 року в АТ КБ "Приватбанк" сплачено кошти в сумі по 10500,00 гривень за навчання, в загальному розмірі 21000,00 гривень (10500,00 + 10500,00), що підтверджується копіями дублікатів квитанцій від 8 вересня 2020 року № 0.0.1827690913.1 (а.с. 13) та від 22 грудня 2020 року № 0.0.1954105453.1 (а.с. 12). Крім того, позивачем 9 та 14 вересня 2020 року в АТ КБ "Приватбанк" сплачено кошти в сумі по 2600,00 та 2360,00 гривень за проживання в гуртожитку, в загальній сумі 4960,00 гривень (2600,00 + 2360,00), що підтверджується копіями дублікатів квитанцій від 9 вересня 2020 року № 0.0.1828646097.1 (а.с. 14) та від 14 вересня 2020 року № 0.0.1834574998.1 (а.с. 15). З копії матеріалів виконавчого провадження № 48879857 вбачається, що відповідач періодично мав заборгованість зі сплати аліментів на утримання позивача (а.с. 62-74). 20 липня 2007 року відповідач зареєстрував шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 20 липня 2007 року серії [NUMBER] (а.с. 47). Від вказаного шлюбу відповідач має дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 27 березня 2008 року серії [NUMBER] (а.с. 45), та дочку [PERSON] , [INFO] наордження, що підтверджується копією свідоцтва про народження від 20 травня 2013 року серії [NUMBER] (а.с. 46). Відповідно до копії висновку комісії ЛКК КНП «Чорнобаївська багатопрофільна лікарня Чорнобаївської селищної ради» від 19 лютого 2021 року № 56, відповідач за станом здоров`я потребує постійного, довготривалого лікування (а.с. 35). Відповідач станом на 15 лютого 2021 року за місцем реєстрації на території населеного пункту с. Лящівка Золотоніського району Черкаської області не працює, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Іркліївської сільської ради від 15 лютого 2021 року № 41 (а.с. 42). Згідно з випискою, сформованою стосовно відповідача з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування від 15 лютого 2021 року, у 2004 році сума його заробітку для нарахування пенсії за рік склала 811,33 гривень; у 2005 році - 188,49 гривень; у 2006 році - 1710,71 гривень (а.с. 36). Відповідно до копії відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 16 лютого 2021 року відповідачу за період з 1 по 3 квартал 2020 року виплачено грошові кошти у сумі 166,40 гривень (соціальні виплати) (а.с. 37). Зі змісту листа Територіального сервісного центру МВС № 7145 від 27 квітня 2021 року № 31/23/45-126п вбачається, що станом на 27 квітня 2021 року згідно з даними Єдиного державного реєстру МВС зареєстровані транспортні засоби за відповідачем не значаться (а.с. 92). Згідно з інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав лваності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 18 травня 2021 року №№ 256906925 і 256906926 відповідач є власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,27 га та житлового будинку загальною площею 59,8 кв.м, що розташовані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 95-96, 97-98). Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. До особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, має каліцтво. Визначення таких особливих обставин належить до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які одержуються одним з батьків на утримання дитини. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 127/16614/15-ц. Водночас слід зазначити, що навчання дитини з метою здобуття професійної освіти не відноситься до особливих обставин, які передбачають можливості стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 336/1488/19. Згідно з п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років: продовження ними навчання: потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, чина в період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199-201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів, слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли повнолітні син, дочка потребують матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення ними двадцяти трьох років, правила ст. 185 СК України не застосовуються, а зазначені правовідносини регулюються ст. 199 цього Кодексу. Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, наведеним у постанові від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15, відповідно до якого при визначенні розміру даного виду аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу проживання за місцем його знаходження. Норми глави 16 СК України не встановлюють обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли повнолітня дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, норми ст. 185 СК України не застосовуються. Вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину, передбачені ст. 185 СК України можуть бути пред`явлені лише до досягнення дитиною повноліття та не поширюються на правовідносини, які виникають між батьками та повнолітньою дитиною, яка продовжує навчання. Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 478/2108/16-ц. Згідно зі ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Судом встановлено, що витрати на навчання та проживання у гуртожитку хоча і понесені позивачем в період, коли останній не досягнув повноліття, однак за своєю суттю вони не є додатковими витратами у розумінні ст. 185 СК України. З огляду на викладене у задоволенні позову слід відмовити повністю. Пунктом 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору під час розгляду справи про стягнення аліментів в усіх судових інстанціях. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином судовий збір у розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок) гривень слід компенсувати за рахунок держави. З огляду на викладене,

Outcome: dismissed