Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-27 00:00:00

30 квітня 2021 року представник позивача адвокат Смірнов Сергій Іванович звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Гоголівська селищна рада Великобагачанського району Полтавської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В направленому на адресу суду позові представник позивача адвокат Смірнов С.І. зазначає, що [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] , який належить позивачу, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13 листопада 2017 року. Відповідач не є родичем позивача, а просто був приписаний за адресою позивача та підставі колишніх дружніх відносин з метою працевлаштування. З дня приписки 30.08.2018 року [PERSON] і по теперішній час не проживає за адресою: [ADDRESS] , хоча на час подання позовної заяви зареєстрований за адресою позивача. На сьогоднішній день [PERSON] у житловому будинку не проживає, не утримує його, комунальні платежі не сплачує, а тому представник позивача адвокат Смірнов С.І. звернулася до суду з позовом в інтересах [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та посилався на обставини викладені в позовній заяві. Представник позивача адвокат Смірнов С.І. в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав в повному обсязі та посилався на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] відзив до суду не подавав, про день та час судового розгляду справи повідомлений у відповідності до вимог ч. ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України (а.с. 18), заяв про відкладення розгляду справи або розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Третя особа Гоголівська селищна рада Великобагачанського району Полтавської області в судове засідання не з`явилася, представник надіслав до суду лист, в якому просив суд розглянути справу без участі представника третьої особи (а.с. 26). Заслухавши в судовому засіданні позивача, представника позивача, показання свідка [PERSON] , дослідивши письмові докази по справі та проаналізувавши їх в сукупності, приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних обґрунтувань. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , є єдиним власником житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13 листопада 2017 року, зареєстроване державним реєстратором Радивонівської сільської ради Полтавської області Гришко\~В.В. (а.с. 5). В зазначеному вище житловому будинку зареєстрований відповідач [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Відповідач з 30.08.2018 року з дати реєстрації фактично не проживає за адресою: [ADDRESS] , та в будинку немає його речей, тобто за вказаною адресою реєстрації більше ніж 1 рік, з 2018 року (а.с. 7-8). Показаннями свідка [PERSON] , якого було допитано в судовому засіданні, підтверджено факт, що відповідач [PERSON] , [INFO] , з дати фактичної реєстрації з 30.08.2018 року не проживає за адресою: [ADDRESS] , та в будинку немає його речей, але зареєстрований і на час розгляду справи за вищезазначеною адресою. Реєстрація місця проживання відповідача у вказаному житловому будинку створює для позивача перешкоди у вільному користуванні майном, отриманні житлових соціальних пільг, оскільки в їх розрахунку визначається сукупний дохід та кількість усіх зареєстрованих осіб за вказаною адресою. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 47 Конституції України\~кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі рішення суду. Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до закону № 175/97-ЕР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплено право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з вимогами ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"\~зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02 березня 2016 року за № 207, передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідачів. Враховуючи вище викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору у сумі 908,00 грн.

Outcome: approved