Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

21.01.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку, надану для обслуговування житлового будинку та господарських будівель [ADDRESS], площею 0,08 га. В обґрунтування позовних вимог вказав, що він є власником житлового будинку за адресою: по [ADDRESS]. За вказаним будинком закріплена земельна ділянка площею 0,08 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Вказана земельна ділянка зареєстрована за попередніми власником житлового будинку [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 27.11.1996 року. Посилаючись на те, що в позасудовому порядку переоформити земельну ділянку не можливо, позивач просив визнати за ним право власності на земельну ділянку. Позивач [PERSON] в судовому за сіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини справи просив суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, судом про розгляд справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив справу розглядати без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 04.03.1997 року, укладеного між [PERSON], як продавцем та [PERSON], як покупцем - останній придбав у власність недобудований житловий будинок [ADDRESS]. Зазначений договір посвідчений приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу [PERSON] 04.03.1997 року за № 377 (а.с.4). Право власності на вказаний житловий будинок зареєстроване за [PERSON] 21.10.2009 року в КП Вознесенське МБТІ, готовність житлового будинку на даний час становить 53% ( а.с.5, 21). Однак, право власності на земельну ділянку, надану для обслуговування житлового будинку та господарських будівель [ADDRESS] на даний час зареєстровано за [PERSON], що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю від 27.11.1996 року, витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 03.12.2014 року (а.с.6, 7). Відповідно до чинної на час укладення правочину редакції ст. 30 ЗК України (1990 року) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. Що також узгоджується з п.п. "ґ" п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" (зі змінами та доповненнями, внесеними постановою №2 від 19 березня 2010 року). Згідно зазначеної постанови при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 року, згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК України до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалося у договорі відчуження. Враховуючи, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого по [ADDRESS], до нього згідно ст. 30 ЗК України ( 1990 року ) повинно перейти право власності на земельну ділянку площею 0,80 га, на якій розміщений зазначений будинок. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved