Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

22 лютого 2021 року позивачі звернулися до Краснолиманського мського суду з вищевказаним позовом. В обгрунтування позовних вимог зазначили, що [INFO] в м.Лиман Донецької області помер [PERSON] , після смерті якого залишилося два спадкоємці за законом першої черги : дружина - [PERSON] та син - [PERSON] . Після померлого [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складалося з нежитлової будівлі гаражу та земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до нотаріально посвідчених свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.10.2020 р. за номерами 1138 та 1139 [PERSON] та [PERSON] успадкували по 1/2 частці кожний вище приведену земельну ділянку та зареєстрували за собою право власності. Відповідно до технічного паспорту земельної ділянки, на підставі рішення МВК від 31.12.2003 р. №4/19-212 [PERSON] була виділена земельна ділянка 0,0021 га в [ADDRESS] для будівництва гаражу за № [NUMBER] . Згідно з паспортом на перебудову цього наражу на підставі дозволу на виконання робіт від 08.08.1983 p., акту від 08.08.1983 р. та проекту гаражу для стоянки одного автомобіля [PERSON] на підставі цих дозвільних документів з врахуванням належного виділення земельної ділянки було дозволено збудувати вищевказаний гараж розміром 3,4*6.0. З технічних та дозвільних документів встановлено, що при житті [PERSON] закінчив будівництво гаражу, однак не встиг звернутися до компетентних органів з метою ведення його в експлуатацію, таким чином не отримав Акт прийомки в експлуатацію нежитлового приміщення гаражу та не зареєстрував право власності за собою, про що зазначав нотаріус у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії. На підставі викладеного позивачі вимушені звернутися до суду для захисту свого права власності. Ухвалою судді Краснолиманського міського суду Донецької області від 01 березня 2021 року відкрито провадження по справі. Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 23 березня 2021 року справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивачі, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити (а.с. 35). Представник відповідача Лиманської міської ради Донецької області Шуляченко І.О., що діє на підставі довіреності від 04.01.2021 року (а.с.62), в судове засідання не з`явилася, 26.03.2021 року подала заяву про розгляд справи за її відсутності, рішення по справі просила ухвалити на розсуд суду за наявними у справі документами (а.с.61). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого Краснолиманським РАЦС Донецької області 26.04.1969 року між [PERSON] ,1944 року народження, та [PERSON] , 1946 року народження зареєстровано шлюб, актовий запис №87 (після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на " [PERSON] "(а.с.9). Як вбачається зі свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] виданого виданого відділом РАЦС м.Красний Лиман Донецької області 24 березня 1970 року, актовий запис № 102, батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). 10 березня 1984 року [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету міської Ради народних депутатів № 462 від 03.08.1983 року, надано дозвіл на проведення робіт по будівництву гаража для автомобілю розміром 3,4*6 згідно проекту на земельній ділянці [ADDRESS] (а.с.17-19). Згілно технічного паспорта земельної ділянки, виданого Краснолиманською міською філією земельного кадастру землевласником ділянки № [NUMBER] кооператив "Південний,2" в м.Красний Лиман Донецької області для будівництва та обслуговування гаражу є [PERSON] (а.с.12-13). Як вбачається з довідки № 275, виданої Краснолиманським міським управлінням земельних ресурсів 05.12.2003 року, [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий номер якої 1413300000:01:012:0207 площею 21 кв.м.(а.с.14). Відповідно до наказу від 27.07.2020 р. за №160/09-54 «Про присвоєння адреси об`єкту будівництва» виданого відділом містобудування та архітектури виконкому Лиманської міської ради, було присвоєно адресу об`єкту будівництва, індивідуальному гаражу, який побудований на виконання робіт від 10.03.1984 р., та присвоєна адреса: [ADDRESS] . Станом на 07.08.2020 року КП «Бюро технічної інвентаризації» м.Слов`янськ виготовлений технічний паспорт №10-2638 на гараж по [ADDRESS] відповідно до технічних характеристик цей гараж загальною площею 18,8 кв.м., розміром 3,40*6.10. [INFO] [PERSON] помер у віці 73 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Лиманським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №841 (а.с.10). Постановою державного нотаріуса Алексєєвої В.Є. Лиманської державної нотаріальної контори Донецької області [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину від 15.10.2020 року було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності спадкодавця на гараж (а.с.11). Згідно відповіді державного нотаріуса Алексєєвої В.Є. Лиманської державної нотаріальної контори Донецької області, після смерті [PERSON] заведено спадкову справу № 107/2019 за заявою дружини [PERSON] та сина [PERSON] , крім них із заявами про прийняття спадщини або відмову ніхто не звертався (а.с.50). Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно і регулюються Конституцією України,ЦК УкраїнитаЦПК України. Так, згідно із ст.ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, щокожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1 Першого Протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Як зазначено у ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права від спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановленихстаттею 1259 цього Кодексу. Положеннями ч.1 ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.Відповідно до положень ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язані звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на гараж. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини. Враховуючи вищенаведене, вимоги позивачів про визнання прав та обов`язків забудовника в порядку спадкування за законом обгрунтовані і підлягають задоволенню. Щодо судових витрат. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 908 грн. (а.с. 37). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 9 ст. 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. В даному випадку, вбачається, що даний спір виник у зв`язку з не вчиненням відповідних дій спадкодавцем для отримання правовстановлюючого документу на гараж (за життя), а не у зв`язку з неправомірними діями відповідача. У зв`язку з цим, суд покладає на позивача всі понесені нею судові витрати. Доказів понесення будь-яких витрат відповідачем при розгляді даної справи суду надано не було.

Outcome: approved