Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача, відповідача. [PERSON] звернулась до Галицького районного суду Івано-Франківської області з позовом до КНП «Галицька лікарня», збільшивши позовні вимоги просить суд: -визнати незаконним та скасувати наказ № 31-к від 02 червня 2020 року КНП «Галицька лікарня» в частині її переведення з 01 червня 2020 року на посаду лікаря акушер-гінеколога акушер-гінекологічного відділення (0,25 ставки) та лікаря акушер-гінеколога екстреної допомоги акушер-гінекологічного відділення (0,25 ставки); -поновити її на посаді лікаря акушер-гінеколога поліклінічного відділення (0,5 ставки); -стягнути з КНП «Галицька лікарня» на її користь середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу у зв`язку із незаконним звільненням з посади лікаря акушер-гінеколога поліклінічного відділення (0,5 ставки), починаючи з 01 червня 2020 року та до ухвалення рішення у справі; -стягнути з КНП «Галицька лікарня» на її користь 80\~000 гривень на відшкодування моральної шкоди. Судом залучено до участі у справі третьою особою на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог, генерального директора КНП «Галицька лікарня» Крупу В.М. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 01 вересня 1983 року прийнята на роботу в Галицьку ЦРЛ, правонаступником якої є відповідач у справі, на посаду лікаря акушера гінеколога. Наступним переведенням, 17 жовтня 2018 року переведена на повну ставку на посаду лікаря акушер-гінеколога акушер-гінекологічного відділення (0,25 ставки), лікаря акушер-гінеколога екстреної допомоги акушер-гінекологічного відділення (0,25 ставки), лікаря акушер-гінеколога поліклінічного відділення (0,5 ставки). 03 червня 2020 року працівниками відділу кадрів її повідомлено про переведення оскаржуваним наказом з 01 червня 2020 року на посаду лікаря акушер-гінеколога акушер-гінекологічного відділення (0,25 ставки) та лікаря акушер-гінеколога екстреної допомоги акушер-гінекологічного відділення (0,25 ставки). Вважає, що для переведення роботодавцю необхідним було: - попереднього її попередити за два місяці та отримати згоду, оскільки має місце зміна істотних умов праці; - отримати згоду профспілкової організації. Її переведення відбулося 01 червня 2020 року, раніше виданого 02 червня 2020 року наказу. Вважає, що підлягає поновленню на попередній роботі на посаді акушер-гінеколога поліклінічного відділення (0,5 ставки). З відповідача також слід стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. Діями відповідача їй завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях зумовлених втратою заробітку, втраті сну, втрати зв`язків. Моральну шкоду оцінює в розмірі 80 000 грн. В судовому засіданні позивач, її представник [PERSON] позов підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник відповідача, третьої особи на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог [PERSON] [PERSON] позов заперечив. Заперечуючи позов покликався на те, що [PERSON] була попереджена про можливе наступне звільнення. В межах процедури звільнення була переведена на нижче оплачувану роботу. Подав заяву про застосування строків давності звернення до суду. Просив в позові відмовити. 2.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. 01 вересня 1983 року [PERSON] прийнята на роботу в Галицьку ЦРЛ, правонаступником якої є відповідач у справі, на посаду лікаря акушера гінеколога. Наступним переведення 17 жовтня 2018 року [PERSON] переведена на повну ставку на посаду лікаря акушер-гінеколога акушер-гінекологічного відділення (0,25 ставки), лікаря акушер-гінеколога екстреної допомоги акушер-гінекологічного відділення (0,25 ставки), лікаря акушер-гінеколога поліклінічного відділення (0,5 ставки), що стверджується наявною в матеріалах справи копією трудової книжки (т. 1 а.с. 4-6). У зв`язку із реорганізацією КЗ «Галицька ЦРЛ» у КНП «Галицька лікарня» 20 грудня 2019 року [PERSON] попереджено про можливе вивільнення із займаної посади з 20 лютого 2020 року відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України або зміну істотних умов праці (без конкретизації таких змін) (т. 1 а.с. 179). Наказом генерального директора КНП «Галицька лікарня» Крупи В.М. № 31-к від 02 червня 2020 року [PERSON] переведено з 01 червня 2020 року на посаду лікаря акушер-гінеколога акушер-гінекологічного відділення (0,25 ставки) та лікаря акушер-гінеколога екстреної допомоги акушер-гінекологічного відділення (0,25 ставки) (т. 1 а.с. 7, 64). В порядку виконання ухвали Галицького районного суду Івано-Франківської області від 18 травня 2021 року профспілковим комітетом КНП «Галицька лікарня» надано згоду на переведення [PERSON] (т. 1 а.с. 239-240). Нарахована заробітна плата [PERSON] у період квітень-травень 2020 року становить 18\~581 грн. 38 коп. Нарахована заробітна плата [PERSON] у період червень 2020 року листопад 2021 року становить 136 292 грн. 30 коп. (т. 2 а.с. 36, 39, 44, 47). 3.Норми права,\~які застосував\~суд,\~та мотиви\~їх застосування. Чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду. Відповідно до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень частини 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із статтею 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, беручи до уваги докази на підтвердження фактів, що мають значення для вирішення справи, суд враховує наступне. Відповідно до частини 3 статті 32 КЗпП України, зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Вчинені відповідачем дії по переведенню [PERSON] суд кваліфікує як зміна істотних умов праці зміна суміщення професій (посад), про що працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Враховуючи те, що: - відповідачем не доведено факту повідомлення [PERSON] не пізніше ніж за два місяці про зміну істотних умов праці, з визначенням конкретно яких; - не отримано згоду [PERSON] та таке переведення; - наказ про переведення з 01 червня 2020 року видано 02 червня 2020 року, чим порушено принци юридичної визначеності, суд вважає, що [PERSON] незаконно переведено на іншу нижче оплачувану роботу. Відповідно до частини 1 статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Відтак, позивач повинна бути поновлена з 01 червня 2020 року на попередній роботі на посаді лікаря акушер-гінеколога акушер-гінекологічного відділення (0,25 ставки), лікаря акушер-гінеколога екстреної допомоги акушер-гінекологічного відділення (0,25 ставки), лікаря акушер-гінеколога поліклінічного відділення (0,5 ставки). Згідно з частино 2 статті 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу… При визначенні розміру середньої заробітної плати, яка підлягає стягненню на користь позивача за час вимушеного прогулу суд виходить з положень Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100. Так, вказаними положеннями визначено, що в період тимчасової непрацездатності середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 6 календарних місяців роботи, що передують події, а у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Переведення мало місце з 01 червня 2020 року. Середній заробіток за період з 01 червня 2020 року по 30 листопада 2021 року, місяць у якому здійснено кінцевий розрахунок (377 робочих днів) слід виплатити виходячи з різниці середньомісячної заробітної плати обчисленої з виплат за останні 2 календарних місяців роботи, що передують переведенню на нижче оплачувану роботу та фактично нарахованої заробітної плати при виконанні нижче оплачуваної роботи. За період квітень 2020 року травень 2020 року нарахована заробітна плата позивача, склала 18 581 грн. 37 коп. Цей період містив 40 робочих днів, відтак середньоденна заробітна плата складає 464 грн. 5345 коп. За 377 робочих днів, середня заробітна плата складає 175\~129 грн. 51 коп. Фактично нарахована заробітна плата при виконанні нижче оплачуваної роботи становить 136\~292 грн. 30 коп. Стягненню підлягає різниця між середньомісячною заробітною платою за час виконання нижче оплачуваної роботи та фактично нарахованої заробітної плати при виконанні нижче оплачуваної роботи, що становить 38 837 (тридцять вісім тисяч вісімсот тридцять сім) грн. 21 коп., за мінусом загальнообов`язкових податків та зборів. Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" судам надан роз`яснення, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Незаконними діями відповідача, а саме незаконним переведенням позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях зумовлених втратою заробітку, втраті сну, втраті зв`язків. Враховуючи тяжкість моральних страждань, моральну шкоду оцінює в розмірі 5\~000 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача. Згідно положень ст. 367 ЦПК України, рішення суду в частині поновлення позивача на роботі та стягнення заробітної плати в межах суми за один місяць за мінусом загальнообов`язкових податків та зборів, що стягуються з нарахованої заробітної плати) підлягає негайному виконанню. Позивачем не пропущено місячний строку звернення до суду з позовом про поновлення на роботі. Зокрема, переведення мало місце наказом від 02 червня 2020 року. З позовом [PERSON] звернулась 01 липня 2020 року. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує наступне. Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судовий збір є складовою судових витрат. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі;. Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З огляду на ухвалення рішення в частині на користь позивача, судовий збір слід компенсувати за рахунок відповідача, стягнувши такий на рахунок суду для сплати судового збору. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, суд вважає виконаним свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). На підставі наведеного та

Outcome: partial