Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

12.12.2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 13.12.2010 року відповідачеві було надано кредит у розмірі 4000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач умов договору належним чином не виконує та станом на 31.10.2017 року має заборгованість 38867,24 грн., яка складається з наступного: \~\~\~\~ - 3987,07 грн. - заборгованість за кредитом; \~\~\~\~ - 29653,16 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; \~\~\~\~ - 2900,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; А також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг; \~\~\~\~ - 500,00 грн.\~\~ - штраф (фіксована частина); \~\~\~\~ - 1827,01 грн. - штраф (процентна складова). \~\~\~\~Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 38867,24 та покласти на відповідача витрати, пов'язані з розглядом справи у суді. Представник позивача просить суд справу розглянути за його відсутності. Відповідач, [PERSON], будучи належним чином повідомленим про день та місце розгляду справи відповідно до ч.6,7 ст.187 ЦПК України, в судове засідання не з'явився. Частиною 4 статті 223 ЦПК України встановлено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів ( постановляє заочне рішення). Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи ( ч. 1 ст. 280 ЦПК України). Із матеріалів справи вбачається, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився повторно в судове засідання без повідомлення причин неявки; відповідач не подав відзив, а позивач не заперечує проти вирішення справи в порядку заочного розгляду. Суд, перевірив матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 13.12.2010 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н (далі договір), де відповідач отримав кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно із розрахунком заборгованості відповідачка станом на 31.10.2017 року має заборгованість перед банком в сумі 38867,24 гривень, яка складається з наступного : - 3987,07 грн. - заборгованість за кредитом; \~\~\~\~ - 29653,16 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; \~\~\~\~ - 2900,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; А також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг; \~\~\~\~ - 500,00 грн.\~\~ - штраф (фіксована частина); \~\~\~\~ - 1827,01 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 626 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. В зв'язку з тим, що відповідачем не надано до суду заперечень проти позову, доказів в підтвердження того, що ним належним чином виконувалися умови кредитного договору, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими. Отже, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист з відповідача підлягають стягненню неповернені кредитні суми, заборгованість за кредитом та відсоткам в сумі 33640,23 грн. з урахуванням чого позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. В частині стягнення пені у сумі 2900,00 грн. нарахованої за період з 30.04.2014 року по 31.10.2017 року стягнення штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500,00 грн. - штраф ( фіксована частина) та 1827,01 грн - штраф (процентна ставка), то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно довідки Адресно - довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Харківській області станом на 02.01.2018 р. відповідач зареєстрований у [INFO].(а.с.43) [PERSON] та Ізюмський район Харківської області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України №1275-р від 02.12.2015р. При таких обставинах, зважаючи на те, що пеня та штрафи нараховані за період, який пізніше 14 квітня 2014 року, та імперативну заборону на її стягнення, то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідачів понесені і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial