Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним кредитний договір № 501112681 від 18 лютого 2019 року на суму 16000,00 грн., укладений між Акціонерним товариством «Альфа-Банк та [PERSON] . На обґрунтування позову зазначено, що в результаті шахрайських дій невідомих йому осіб 18 лютого 2019 року на його заробітну карту № [NUMBER] від його імені був оформлений кредитний договір №№ 501112681 на суму 16000,00 грн. зі сплатою 45% річних. Сторонами за цим договором є АТ «Альфа-Банк» та він, [PERSON] . Вказану суму в той же день було зараховано на його рахунок і того ж дня по рахунку відбулося зняття коштів в сумі 14953,00 грн. і здійснено дві покупки в м. Київ на загальну суму 1264,00 грн. Укладення кредитного договору було здійснено на підставі оферти від 18 лютого 2019 року від його імені та акцепту банку від 18 лютого 2019 року. Після отримання 18 лютого 2019 року декількох телефонних дзвінків з банку про здійснення операцій по його рахунку він одразу ж 18 лютого 2019 року звернувся до офісу АТ «Альфа-Банк», де дізнався про укладення від його імені кредитного договору. По «гарячій лінії» він заблокував свою заробітну картку, а 25 лютого 2019 року звернувся до Дніпровського відділення поліції Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, за якою 26 лютого 2020 року були внесені відомості до ЄРДР та відкрито кримінальне провадження за ч.1 ст. 185 КК України. Після цього він 4 рази звертався до голови правління АТ «Альфа-Банк» із заявами про відсутність будь-якого наміру на укладення кредитного договору і просив його розірвати (заяви від 13 березня 2019 року та від 28 березня 2019 року), але ніякої відповіді на його заяви він не отримав. Лише через місяць він отримав копії документів, що пов`язані з укладенням кредитного договору. Посилаючись на ч.1 ст. 203, статті 207, 215, 626, 1054, 1055 ЦК України, ст. 13 Закону України «Про надання споживчого кредиту», вважає, що він не був стороною за кредитним договором, не отримував за ним грошові кошти, отже його волевиявлення при укладенні договору не було. Він не мав ніякого наміру отримувати кредитні кошти, не підписував жодного документу, на підставі яких було укладено кредитний договір, який ним оскаржується. У наданій йому копії оферти немає його підпису, також не існує з його підписом паспорту споживчого кредиту та будь-якого спільного документу. Яка особа зверталася до банку з такою пропозицією невідомо і яким чином працівниками банку було акцептовано цю оферту, якщо ніхто не міг при цьому надати його паспорт. При оформленні в АТ «Альфа-Банк» зарплатної карти в банку залишилися копії його паспорту, довідки присвоєння ідентифікаційного номеру, а тому не виключається можливість, що хтось із працівників банку скористався цими відомостями. Ніякого спільного документу у вигляді надання кредиту сторонами не складалося і не підписувалося. Таким чином, кредитний договір, який, начебто, укладений ним з відповідачем, не відповідає двом умовам, що роблять його недійсним, бо було відсутнє його вільне волевиявлення, як учасника правочину, та відповідність такого волевиявлення внутрішній волі. Ухвалою головуючого судді Ковальової А.Б. від 03 травня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. 14 травня 2019 року цивільна справа, згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, передана для розгляду судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Байбарі Г.А.. Ухвалою судді від 24 травня 2019 року призначено підготовче засідання у справі на 31 травня 2019 року. За клопотанням позивача, судом витребувані: від АТ «Альфа-Банк» належним чином завірені дві виписки про рух коштів за рахунками за кредитним договором № 501112681 від 18 лютого 2019 року (а.с. 45, 47); від Дніпровського ВП Кам`янського ВП Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області матеріали кримінального провадження, внесені до ЄРДР 26 лютого 2019 року за заявою [PERSON] від 25 лютого 2019 року за № 12019040790000318 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України; від бухгалтерії ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» відомості про те, чи перебував на роботі 18 лютого 2019 року [PERSON] , який працює у конверторному цеху ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» (довідка від 21 січня 2020 року № 01/АМ-5). Ухвалою суду від 18 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду по суті на 05 грудня 2019 року. Ухвалою суду від 05 грудня 2019 року визнано обов`язковою явку представника відповідача Акціонерного товариства «Альфа-Банк» при розгляді цивільної справи за позовною заявою [PERSON] до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання недійсним кредитного договору. Представник відповідача АТ «Альфа-Банк» - Грицай В.О. в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву (а.с. 43, 44), в якій просив розглядати справу в цілому без присутності представника відповідача на підставі наявних доказів та матеріалів. Відзив на позовну заяву від представника відповідача до суду та позивачу не надходив. Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу у судовому засіданні за відсутності представника АТ «Альфа - Банк». Позивач у вступному слові стисло виклав зміст та підстави своїх позовних вимог щодо предмету позову та надав пояснення, аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Просив позов задовольнити. Також пояснив суду, що 18 лютого 2019 року на його мобільний телефон зателефонував невідомий чоловік та, представившись працівником банка, повідомив про те, що на його банківську карту була атака, запитав чи є в нього карта банку і назвав номер карти. Він відповів, що у названому номері карти не співпадають дві цифри. Потім цей чоловік передзвонив ще та запитав його, позивача, дату народження, казав, що на його зарплатну карту може надійти зарплата, яку можуть зняти шахраї. Він сказав, щоб карту заблокували. Цей чоловік відповів, що на його, позивача, мобільний телефон прийде смс-повідомлення з кодом блокування, і він повинний повідомити цей код, що він і зробив, коли на телефон прийшло смс-повідомлення з кодом підтвердження. Потім ще приходили смс-повідомлення з кодами підтвердження, які він повідомляв цьому чоловікові. Після розмови з чоловіком йому стали надходити смс-повідомлення, що його авторизовано, потім, що оформлено на його банківську карту кредит в розмірі 20000 грн., а потім про зняття 16000 грн., 990 грн, а згодом і всього залишку коштів. Після цього він зателефонував на гарячу лінію АТ «Альфа-Банк» та повідомив про те, що відбувається, а йому запропонували з`явитися до банку. Приблизно о 18.00 годині він поїхав у відділення банку, що знаходиться по [ADDRESS] , де йому повідомили, що на карту була здійснена атака і на карту оформлений кредитний договір, а гроші зняті в м. Києві, частина коштів витрачена на покупку товарів, а частина знята через інший банк. За тиждень до вказаних подій на його телефон з стаціонарного телефону з міжміським кодом м. Києва приходило повідомлення, що його карта може бути заблокована і щоб він звернувся до банка. Проте, в банку йому сказали, щоб він не звертав на це повідомлення уваги. Він хоче визнати недійним цей кредитний договір, щоб з нього банк не стягував заборгованість по кредиту та відсоткам, бо він не укладав кредитний договір, не підписував його і не отримував грошей. Вислухавши вступне слово позивача, дослідивши письмові докази у справі, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 26 лютого 2019 року за № 12019040790000318 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, встановивши фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 12 вересня 2017 року позивач [PERSON] уклав з АТ «Альфа-Банк» договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Альфа-Банк», на підставі якого позивачу було відкрито рахунок № [NUMBER] в АТ «Альфа-Банк» та видано банківську карту № [NUMBER] , на яку позивачу перераховувалася заробітна плата, що підтверджується анкетою - заявою [PERSON] на акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексе банківське обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Альфа - Банк», яка особисто підписана позивачем, копія якої була надана слідчому в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 26 лютого 2019 року за № № 12019040790000318 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України. При укладенні вказаного договору позивач надав банку копію свого паспорту, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, а також надав згоду на обробку своїх персональних даних. Таким чином, судом встановлено з 12 вересня 2017 року [PERSON] був клієнтом АТ «Альфа-Банк» та користувався послугами банку. 18 лютого 2019 року від імені позивача [PERSON] до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» була подана оферта на укладення угоди про надання кредиту № 501112681 (а.с.5). За умовами цієї оферти позичальник [PERSON] пропонує АТ «Альфа-Банк» укласти Угоду про надання кредиту. Підставою для угоди є Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк. Уовами споживчого кредиту передбачено, що тип кредиту «Кредит готівкою», сума кредиту «16000 грн.», процентна ставка % річних «45%, тип ставки - фіксована», строк кредиту «48 міс.», дата повернення кредиту «18.02.2023 року»; кредит видається для власних потреб, розмір 16000 грн., спосіб видачі - переказ коштів на рахунок № [NUMBER] , відкритий в АТ «Альфа-Банк», МФО 300436. Проте, вказана оферта на укладення угоди про надання кредиту не містить підпису позичальника [PERSON] та відсутній його підпис у графі про отримання акцепту пропозиції на укладення угоди про надання кредиту № 501112681 . АТ «Альфа-Банк», не зважаючи на відсутність у оферті особистого підпису позивача, шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) оформив угоду про надання кредиту для власних потреб № 501112681 , переказавши 16000 грн. на рахунок № [NUMBER] в АТ «Альфа-Банк». (а.с. 6). Оферта та укладення угоди про надання особистого кредиту та Акцепт пропозиції на укладення угоди про надання кредиту склали єдиний документ - Угоду про надання кредиту. Як зазначено у акцепті, підставою для Угоди став договір про банківське обслуговування фізичних осіб. Проте, у акцепті пропозиції на укладення угоди про надання кредиту також відсутній особистий підпис [PERSON] . Як стверджував позивач в позовній заяві та в судовому засіданні, він не мав волевиявлення на отримання від відповідача кредиту, не подавав оферту на отримання кредиту, не підписував цю оферту та не використовував кредитні кошти. Йому невідомо, яким чином відповідач, без його згоди та волевиявлення, без його особистого звернення, без особистого підписаної пропозиції на отримання кредиту, оформив угоду про надання кредиту. Про те, що на його банківську картку 18 лютого 2019 року було оформлено кредитний договір, він дізнався із смс-повідомлень, які надійшли на його мобільний телефон про зарахування на його банківську карту 16000 грн., які одразу ж були зняті з картки, про що також його було повідомлено за допомогою смс-повідомлень. Після отримання повідомлень він в цей же день, 18 лютого 2019 року, звернувся на гарячу лінію банку, заблокував картку і звернувся до відділення АТ «Альфа-Банк» у м. Кам`янське. Згідно виписки до угоди № 501112681, яка надана банком 12 березня 2019 року (а.с. 10), дійсно 18 лютого 2019 року на рахунок позивача № [NUMBER] (банківська карта № [NUMBER] ) було зараховано 16000 грн., які 18 лютого 2019 року в період часу з 15 години 23 хвилин по 16 годину 26 хвилин були зняті з картки позивача шляхом списання переказу на суму 14953,00 грн. та оплати покупки товарів у м. Києві на суми 992,00 грн. та 272,00 грн. 25 лютого 2019 року [PERSON] звернувся Дніпровського відділення поліції Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, за якою 26 лютого 2020 року були внесені відомості до ЄРДР та відкрито кримінальне провадження за ч.1 ст. 185 КК України. У фабулі витягу з ЄРДР було зазначено, що 18 лютого 2019 року приблизно о 16.00 годині невстановлена особа, назвавшись представником банку «Альфа-Банк», отримала шляхом обману доступ до банківського рахунку, що належить [PERSON] , та таємно, шляхом вільного доступу викрала гроші в сумі 20000 грн. (а.с. 11). Згідно наданих позивачем копій заяв він 12 березня 2019 року, 13 березня 2019 року та 28 березня 2019 року звертався до голови правління АТ «Альфа-Банк» із заявами про проведення розслідування щодо вчинення відносно нього шахрайських дій (а.с. 12-15), але ніякої відповіді від відповідача не отримав. Як вказано у довідці старшого слідчого СВ Дніпровського ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, [PERSON] від 08 жовтня 2019 року (а.с. 36), під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12019040790000318 було встановлено, що потерпілий [PERSON] є користувачем послуг АТ «Альфа-Банк» і має зарплатну карту № № [NUMBER] . Під час досудового розслідування потерпілим було надано довідку-виписку по картковому рахунку, яка була надана відділенням «Кам`янське №1» АТ «Альфа-Банк», згідно якої гроші з банківського рахунку було знято невідомою особою шляхом перерахування коштів за кредитним договором та здійсненням покупок за допомогою «Myalfabank»( [NUMBER] ). Згідно банківської справи [PERSON] , доступ до якої було здійснено на підставі ухвали слідчого судді, 18 лютого 2019 року невідома особа шляхом списання електронного переказу MoneySend провела кредитний договір на суму 16000 грн. на картку «JSC Universalbank». Встановити осіб, які вчинили кримінальне правопорушення та анкетні дані отримувача викрадених у [PERSON] грошових коштів не виявилося можливим. Матеріали кримінального провадження № 12019040790000318, які були витребувані та досліджені судом, містять копію банківської справи [PERSON] , яка була отримана слідчим на виконання ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 22 березня 2019 року. Проте, серед документів банківської справи взагалі відсутні оферта на укладення угоди про надання кредиту від 18 лютого 2019 року з особистим підписом позивача, та акцепт банку пропозиції на укладення угоди про надання кредиту № 501112681 від 18 лютого 2019 року. Постановою слідчого Дніпровського ВП Кам`янського ВП Чернової А.К. від 02 травня 2019 року вказане кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Згідно ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Враховуючи зазначені вище обставини та докази на їх підтвердження, суд приходить до висновку, що [PERSON] дійсно не мав наміру укладати кредитний договір, не звертався 18 лютого 2019 року до АТ «Альфа-Банк» із офертою на укладення угоди про надання кредиту, не підписував цю оферту та акцепт банку пропозиції на укладення угоди про надання кредиту № 501112681 від 18 лютого 2019 року про надання споживчого кредиту для власних потреб в розмірі 16000 грн. та не використовував кредитні кошти. Згідно ч. 1 та 3 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно частин 3, 4, 5 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ч.2 ст.638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Враховуючи, що позивач не звертався до відповідача із заявою (офертою) для отримання споживчого кредиту, не підписував таку заяву, не використовував кредитні кошти, суд вважає, що між сторонами у справі не укладався двосторонній кредитний договір у письмовій формі. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до п. 8 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними № 9 від 06.11.2009 року» відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. У зв`язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205, 640 ЦК України, тощо.) Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Суд вважає, що у [PERSON] , як у учасника правочину, не було волевиявлення на укладення кредитного договору, він не мав наміру отримати кредитні кошти, не підписував заяв на отримання кредиту, не отримував кредитні кошти, а перерахування відповідачем на рахунок позивача кредитних коштів не відповідало внутрішній волі [PERSON] . Як пояснив в судовому засіданні позивач, визнання кредитного договору не дійсним, позбавить відповідача права вимагати від нього повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків. Частиною 1 ст. 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що є підстави для визнання недійсним кредитного договору № 501112681 від 18 лютого 2019 року на суму 16000,00 грн., який було укладено Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 840,80 грн., від сплати якого позивач був звільнений згідно частини 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Outcome: approved