Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 21.04.1993 р. у виконкомі Нижньо-Борковської сільської ради народних депутатів Горшеченського району Курської області Російської Федерації, про що складено відповідний актовий запис за №07. Від шлюбу народилося троє дітей, які вже є повнолітніми. Подружнє життя у сторін не склалося. Починаючи з 1995 року позивач змушений був повернутися на України, а відповідачка залишилася проживати у Російській Федерації. Відтоді шлюбні відносини сторони припинили. Позивач остаточно визначився і просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, вимоги заяви підтримує повністю та просить суд такі задоволити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з"явилася, однак була допитана в порядку виконання окремого доручення. Як вбачається із протоколу судового засідання Горшечевського районного суду Курської області від 21.12.2015 року, відповідачка [PERSON] повністю визнала заявлені до неї позовні вимоги, не заперечила щодо розірвання шлюбу з [PERSON], ствердила той факт, що вона з позивачем вже із 1995 року не проживає разом і не веде спільного господарства. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Сторони зареєстрували шлюб 21.04.1993 р. у виконкомі Нижньо-Борковської сільської ради народних депутатів Горшеченського району Курської області Російської Федерації, про що складено відповідний актовий запис за №07. Від шлюбу народилося троє дітей, які вже є повнолітніми. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є те, що сторони не проживають спільним подружнім життям починаючи з 1995 року. Їхній шлюб існує тільки формально. Відповідачка проживає в Російській Федерації. Позивач остаточно визначився і зберегти шлюб не бажає. Наполягає на розірванні шлюбу. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст.110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім'ї носить стійкий характер, сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з них, що мають істотне значення, а відтак, позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved