Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

16 травня 2017 року орган опіки і піклування Ратнівської районної державної адміністрації Волинської області (надалі-Позивач) звернувся в суд з позовом до [PERSON] (надалі-Відповідач) про позбавлення батьківських прав щодо малолітньої [PERSON], [INFO] та стягнення з відповідача аліментів на її утримання, у розмірі не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення нею повноліття. В обґрунтування своїх вимог вказує, що Відповідач проживає без реєстрації в с.Жиричі Ратнівського району, є матір'ю [PERSON], [INFO]. Відомості про батька дитини зазначено відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Окрім того, як вбачається з поданого позову відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх материнських обов'язків по вихованню дочки [PERSON], не проявляє до неї турботи, не цікавиться її життям, навчанням, не піклується про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, матеріально не забезпечує її. Малолітня [PERSON] проживала з Відповідачем та її співмешканцем [PERSON] у його будинку. Співмешканець матері жорстоко ставиться до дитини. [PERSON] його дуже боїться часто залишалась в школі після уроків, не хотіла йти додому. Дорослі показували негативний приклад для дитини. Тривале перебування дитини в таких умовах призвело до значних відхилень у її поведінці та розвитку. На співмешканця [PERSON] було відкрито кримінальне провадження за фактом нанесення тілесних ушкоджень [PERSON] [PERSON], [INFO], за наслідком якого Ратнівським районним судом було ухвалено вирок 21.05.2014 року та [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 125, ч.2 ст. 342, ч.1 ст. 345 КК України. З 18.02.2014 року [PERSON] перебуває на профілактичному обліку в службі у справах дітей Ратнівської райдержадміністрації, як така, що опинилась в складних життєвих обставинах. Підставою для постановки на облік слугувала та обставина, що дитина проживала у сім'ї, у якій батьки ухилялись від виконання свої батьківських обов'язків. На даний час малолітня [PERSON] тимчасово влаштована в Волинському обласному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей з 15 березня 2017 року по 15 вересня 2017 року. В судовому засіданні представник позивача Гурська Ю.М. позовні вимоги підтримала повністю з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, просить не позбавляти її батьківських прав. Заслухавши пояснення сторін у справі, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підставний, обґрунтований та підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У силу ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні - ч. 2 ст. 157 СК України. Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, наданих у пунктах 15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно п. 18 вказаної Постанови, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши досліджені в суді надані Сторонами докази в їх сукупності, Суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог, зазначених у позовній заяві, доведеними обставинами, які свідчать про беззаперечні факти умисного ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дочки, свідомого нехтування ними. Так, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] року, її батьками є [PERSON] та [PERSON] - Відповідач у даній справі. Відомості про батька дитини зазначено відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. З довідки-характеристики, виданої Жиричівською сільською радою від 11.04.2017 року № 445, слідує, що мати дитини [PERSON] за час проживання на території Жиричівської сільської ради зарекомендувала себе з негативної сторони. Матеріально-житлові умови проживанння незадовільні. [PERSON] та її співмешканець [PERSON] схильні до зловживання спиртними напоями. [PERSON] наносить тілесні ушкодження дочці співмешканки [PERSON], [INFO]. [PERSON] байдуже ставиться до здоров'я та фізичного розвитку дитини. Неодноразово [PERSON] та Відповідачка попереджались про створення належних умов для проживання дитини, про недопущення вживання спиртних напоїв та недопущення факту вчинення фізичного насильства над дитиною. На дані зауваження вони не реагують. Факт систематичного вживання спиртних напоїв підтвердив і [PERSON], допитаний як свідок за клопотанням Відповідача. Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] за березень 2017 року встановлено, що Відповідач проживає без реєстрації за місцем проживання з дочкою [PERSON], [INFO] та співмешканцем [PERSON] Умови проживання незадовільні. Дочка [PERSON] не забезпечена потрібним одягом, шкільним приладдям, немає місця для виконання шкільних домашніх завдань. [PERSON] отримує допомогу від УСЗН, проте ці кошти за цільовим призначенням не використовує, витрачає їх на алкогольні напої. Згідно повідомлення Ратнівського РВ УМВС України в Волинській області від 25.02.2014 року № 683 вбачається, що на співмешканя Відповідача [PERSON] було відкрито кримінальне провадження № 12014030170000050 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, за фактом нанесення тілесних ушкоджень [PERSON], [INFO]. Відповідно до вироку Ратнівського районного суду Волинської області від 21 травня 2014 року, [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 125, ч.2 ст. 342, ч.1 ст. 345 КК України за фактом нанесення легких тілесних ушкоджень [PERSON] Згідно інформації Ратнівського районного центру зайнятості від 10.04.2017 року №209/05-6 [PERSON] на обліку як безробітна не перебуває. Інформацією Ратнівського ВП ГУНП у Волинській області від 04.04.2017 року №1367/66/01-2017 підтверджується факт притягнення [PERSON], [INFO], до адміністративної відповідальності 10.03.2017 року за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП у зв'язку з невиконанням обов'язків щодо виховання дитини. Згідно висновку органу опіки та піклування Ратнівської районної державної адміністрації №702/22/2-17 від 15.05.2017 року Відповідача визнано за доцільне позбавити батьківських прав щодо її малолітньої дочки [PERSON], оскільки вона ухиляється від виховання та матеріального утримання своєї дитини та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини. Факт ухилення Відповідачкою від виконання покладених на неї чинним законодавством батьківських обов'язків, окрім наведених вище доказів, підтверджується, також і показаннями свідків: [PERSON], [PERSON]- директора НВК "ЗОШ І-ІІІ ступеня-дитячий садок" с.Жиричі, [PERSON] Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 р. звернув увагу на те, що при позбавленні батьківських прав треба підходити виважено і в найкращих інтересах дитини. Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено право на повагу до приватного і сімейного життя. Неврахування положень цієї норми міжнародного права при розгляді справ про позбавлення батьківських прав призводить до того, що в окремих випадках діти невиправдано стають соціальними сиротами. Завдання держави - захистити і підтримати сім'ю, а не позбавляти дитину права на виховання у родинному середовищі, навіть за складних життєвих обставин. Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Савіни проти України" від 18 грудня 2008 р. наголошує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції. Хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. У будь-якому разі передання дитини під державну опіку слід зазвичай розглядати як тимчасовий захід, здійснення якого має одразу припинятися, коли це дозволяють обставини. Отже, такий захід не може бути санкціонований без попереднього розгляду можливих альтернативних заходів і має оцінюватися в контексті позитивного обов'язку держави вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз'єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та, якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер. В розрізі наведеного Ратнівський районний суд Волинської області звертає увагу на ту обставину, що національне сімейне законодавство (ст. 170 СК України) передбачає можливість відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, в тому числі у випадку, встановленому п. 2 ст. 164 СК України, тобто при ухиленні батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Отже є законодавчо встановлена можливість перед застосуванням крайнього і виняткового заходу впливу на батьків у вигляді позбавлення батьківських прав, вжити альтернативний засіб впливу на них з метою збереження сім'ї та зміни батьками свого ставлення до дитини. Таким чином, Суд зазначає, що передбачені законом альтернативні заходи впливу на матір, яка ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно дочки - [PERSON], хоч і в позасудовому порядку, проте були реалізовані та не спричинили належного впливу на поведінку Відповідачки, остання не зробила відповідних висновків та не змінила своє відношення до батьківських обов'язків, які слід виконувати відносно дитини належним чином. Більше того, як зазначила допитана як свідок директор школи [PERSON], де навчається [PERSON], дитина систематично приходить до школи з синцями, неохайно одягнена, а мати не надає їх належного догляду щодо особистої гігієни, що слугує причиною самотності дівчинки, оскільки ровесники уникають спілкування з нею. З врахуванням наведеного, Суд, при дотриманні вимог ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), а також з врахуванням висновків зазначеного вище рішення Європейського суду з прав людини та виключно в інтересах дитини дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення, оскільки Відповідач ухиляється від батьківського обов'язку з виховання дочки, не проявляє до неї належної турботи, не займається її вихованням, не забезпечує здобуття нею освіти, матеріально не утримує, а подальше зволікання з таким крайнім заходом, як позбавлення батьківських прав Відповідачки щодо дочки - [PERSON] призведе до того, що малолітня дитина буде позбавлена права на вільний і всебічний розвиток її особистості, передбачене статтею 23 Конституції України. У відповідності до частин 1, 2, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дітей той із них, хто проживає окремо від дітей, може брати участь у їх утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як передбачає ч. 2 ст. 182 СК України. Зважаючи на положення ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет 2017 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 травня - 1777 гривень. Враховуючи принцип рівності прав та обов'язків батьків по відношенню до їх дитини, частка у матеріальному утриманні дитини для кожного з них не може бути меншою половини від прожиткового мінімуму. Враховуючи вік малолітньої дитини, матеріальне становище Відповідача, з [PERSON] слід стягнути на користь малолітньої дочки [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, задовольнивши заявлену позовну вимогу про стягнення аліментів на користь уповноваженої особи. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення в частині утримання аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. Судові витрати по сплаті судового збору, оскільки Позивач звільнений від їх сплати, на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з Відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України.

Outcome: approved