Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 05.01.2014р. відповідач отримав від нього позику в сумі 13\~540 грн. доларів США терміном на один рік, про що написав розписку. Відповідно до розписки зобов'язувався виплачувати щомісячно до 05 числа 4% від отриманої суми, тобто 541,60 доларів США. Даною розпискою передбачено графік повернення боргу, зокрема: за перший квартал 2014р. 0 доларів США; за другий квартал 2014р. 1540 доларів США; за третій квартал 2014р. 1000 доларів США; за четвертий квартал 2014р.- 1000 доларів США. Решта суми 10000 доларів США підлягало поверненню [PERSON] у 2015р. У разі прострочення повернення грошових коштів у встановлений термін відповідач зобов'язувався сплатити йому відсотки з розрахунку 0,05 % від суми позики на кожен день прострочення (6,77х30=203,1 долар США). Станом на 18.05.2015р. відповідач не повернув і частини боргу. Позивач неодноразово звертався до нього з проханням повернення отриманих коштів, однак він добровільно повернути кошти не бажає, а на даний момент взагалі відмовляється з ним спілкуватися. З врахуванням збільшених позовних вимог станом на 15.05.2017р. в еквіваленті на національну грошову одиницю просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за розпискою в сумі 852\~270 грн., в т.ч.: тіло кредиту 264\~680 грн.; відсотки за користування кредитом 428\~782 грн.; пеня 158\~808 грн.. Позивач в судовому засіданні позов підтримав з вищевказаних підстав, просив стягнути з відповідача заборгованість за розпискою, яка станом на 15.05.2017р. становить 852\~270 грн.., з урахуванням часткового погашення відповідачем боргу в розмірі 3\~540 доларів США. А тому, просить стягнути з [PERSON] 10\~000 доларів США- залишку боргу, 16 200 доларів США - відсотків за користування кредитом та 6000 доларів США -пені за кожний день прострочення. Відповідач та його представник в судовому засіданні визнали позовні вимоги щодо стягнення на користь позивача коштів в розмірі 10 000 доларів США, в решті проти позову заперечили, вказавши, що між відповідачем та позивачем з 2011р. був укладений договір про співпрацю. Вважає дані вимоги безпідставними. І необгрунтованими, так як ніякі кошти в 2014р. в позивача не брав і ніякий договір не складав та не підписував. Вказана розписка є нічим іншим як документом, який підтверджує факт вкладення позивачем в січні 2011р. інвестиційних коштів в спільну діяльність по розбудові та веденні бізнесу разом із відповідачем по виробництву тріски букової для копчення м'яса та ковбас з метою отримання прибутку. Даний бізнес відповідач, як приватний підприємець заснував ще в 2002 р. на базі автотракторного парку колишнього колгоспу «Верховина» в с. Попельники Снятинського району. Позивач в свою чергу, в 2011р. без будь-якого примусу погодився та вклав 13\~540 доларів США в розвиток підприємства відповідача на умовах щомісячного отримання прибутку від діяльності підприємства в розмірі 541,60 доларів США, а не стягнення з відповідача відсотків за користування коштами та пені за невиконання так званих зобов'язань за договором позики. З 2011р. по 2014р. у відповідача не виникало ніяких проблем на ринку збуту, який розташований на сході України, в Луганські та Донецькій області. Однак, на початку 2014р., у зв'язку із загостренням політичної і економічної ситуації на сході України виникли труднощі в реалізації продукції, що стало причиною значного погіршення фінансового стану підприємства. Позивач в 2014р. ні разу не звернувся з претензіями щодо дострокового повернення коштів, вкладених ним в підприємство відповідача, однак в кінці травня 2015р. звернувся з позовом до суду про стягнення коштів. Також, заперечили проти виправлень в розписці з "0,04%" місячних на "4%", оскільки такі виправлення не засвідчені власноручним підписом позичальника [PERSON], та не можуть братись до уваги. А тому , просить позов залишити без задоволення. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що 05.01.2014 р. відповідач позичив у позивача кошти в розмірі 13540 доларів США строком до 05.01.2015р. із зобов'язанням виплачувати 0,04 % річних 5 числа наступного місяця, а саме: у ІІ вкарталі 1540 доларів США, у ІІІ кварталі 1000 доларів США, у ІV кварталі 1000 доларів США, а також 10000 доларів США на 2015р.. У разі прострочення повернення коштів у встановлений термін відповідач зобовязався сплатити позивачу відсотки з розрахунку 0,05% від суми позики за кожен день прострочення. Грошові кошти в даному розмірі були передані відповідачеві у момент підписання розписки, однак свої зобов'язання відповідач належним чином не виконав -грошові кошти не повернув. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 20.03.2017р. сума боргу відповідача становить: тіло кредиту 10 000 доларів США, проценти 15400 доларів США, пеня 5700 доларів США. Згідно зі ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, частиною 2 якої встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд не може взяти до уваги твердження відповідача з приводу часткового невизнання позову з посиланням на погіршення ведення бізнесу, а також те, що вказана розписка є підтвердженням факту вкладення позивачем [PERSON] в січні 2011р. разом із відповідачем інвестиційних коштів в спільну діяльність по розбудові та веденні бізнесу по виробництву тріски букової для копчення м'яса та ковбас з метою отримання прибутку, ухилення позивача кредитора від прийняття виконання за договором розписки, оскільки такі твердження є безпідставними, недоведеними та не спростовують обов'язку повернути кошти. Доказів внесення коштів на депозит нотаріуса, відповідно до вимог ст. 537 ЦК України, з яких вбачається, що боржник має право виконати свій обов'язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори в разі: відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов'язання; ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку та ін.,- як підтвердження виконання відповідачем зобов'язання, ним не представлено. Твердження позивача з приводу стягнення з відповідача 4% місячних, а не 0,04 %, суд також не може взяти до уваги, оскільки такі виправлення не підтверджені висновком експерта та не засвідчені особистим підписом позичальника в самому оригіналі розписки, а тому з відповідача [PERSON] слід стягнути 0,04% щомісячно за користування кредитними коштами. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Подвійне, одночасне нарахування позивачем [PERSON] відсотків у розмірі 0,04 % щомісячно в період прострочення виконання зобов'язань з 05.01.2014р. по 20.03.2017р. та 0,05 % за кожен день за цей самий період з 05.01.2014р. по 20.03.2017р., суперечить вимогам закону та не підлягає до задоволення, оскільки є безпідставною вимогою, так як згідно умов розписки від 05.01.2014р., 0,05% не є способом забезпечення виконання зобовязання, а є відсотками за прострочення виконання зобовязання з повернення відповідачем [PERSON] кредитних коштів. А тому дані вимоги позивача є безпідставними та не підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 2\~ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно вимог\~статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень, крім випадків наявності підстав для звільнення від доказування, передбачених\~статтею 61 ЦПК України. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, щоз відповідача на користь позивача слід стягнути: 10\~000 доларів США тіло кредиту; відсотки за користування кредитом- 10000 доларів США х 0,04% в місяць = 40 доларів США х 12 місяців) = 480 доларів США за період з 05.01.2014р. по 05.01.2015р.; відсотки за несвоєчасне погашення кредиту 10\~000 доларів СШАх 0,05%= 5 доларів США х 861 день = 4305 доларів США за період з 06.01.2015р. по 15.05.2017р.. А тому, 10\~000 доларів США + 480 доларів США +4305 доларів США =14785 доларів США, що в еквіваленті на національну грошову одиницю станом на 15.05.2017р. становить 391\~358 грн. 95 коп. В решті позову слід відмовити. Також у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати, пропорційно до тієї частини позовних вимог, в якій позивачу відмовлено. На підставі наведеного, ст.ст. 625, 1046-1050 ЦК України,

Outcome: partial