Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення пені по аліментах. В обґрунтування позову вказувала, що сторони з 06.09.2003 року перебували в зареєстрованому шлюбі. За рішенням Славутського міськрайонного суду від 27.10.2016 року шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу та спільного проживання сторони мають дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . За рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 889 грн. на кожну дитину. Позивачка вказує, що відповідач має підробітки та всі зароблені гроші пропиває, аліменти на дітей не сплачує, на день звернення до суду має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 49691 грн. Позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 49691,72 грн. [PERSON] в судове засідання подала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час судового розгляду повідомлений належним чином. Здійснивши системний аналіз правових норм та дослідивши матеріали справи слід дійти висновку, що позов підлягає задоволенню частково з огляду на таке. Судом встановлено, що з 06.09.2003 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням Славутського міськрайонного суду від 27.10.2016 року. Від шлюбу та спільного проживання сторони мають дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження серії [NUMBER] від 17.12.2003 року та серії [NUMBER] від 05.07.2011 року. За рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 889 грн. на кожну дитину. На день звернення позивачки до суду заборгованість відповідача зі сплати аліментів склала 49 691,72 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості відділу ДВС Славутського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області від 12.11.2019 року № 33190. Отже, викладене доводить, що відповідач свої аліментні зобов`язання належним чином не виконував і тому утворилася заборгованість зі сплати аліментів за 2017-2019 роки у розмірі 49 691,72 грн., що стверджується дослідженим судом розрахунком заборгованості зі сплати аліментів. Згідно із частиною третьою статті 71 ЗУ «Про виконавче провадження» розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення в порядку, встановленому СК України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого СК України. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Положеннями статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України , у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Таким чином, у зв`язку з наявною у [PERSON] заборгованістю зі сплати аліментів з відповідача підлягає стягненню на користь позивача пеня. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак, таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: Р=(A1 х 1% х Q1)+(A2 х 1% х Q2)+……….(An х 1% х Qn), де: Р - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Зазначений висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25 квітня 2018 року, винесеній у справі № 572/1762/15-ц. При цьому у вищезазначеній постанові ВС зазначено, що вирішуючи в конкретному випадку питання щодо усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції норм матеріального права, Судова палата у цивільних справах Верхового Суду відступає від правової позиції щодо застосування частини першої статті 196 СК України, викладеної у постанові ВСУ від 01 липня 2015 року справі N 6-94цс15 (Постанова N 6-94цс15) та наступних постановах. Тобто, зі змісту вказаної постанови слід зробити висновок про те, що Верховний Суд змінив правову позицію по відношенню до своєї ж правової позиції, висвітленої у постановах ВСУ від 01 липня 2015 року (справа N 6-94 цс15). За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність застосування в даному випадку положення постанови Верхового Суду № 572/1762/15-ц від 25 квітня 2018 року. Позивачем надано суду розрахунок пені нарахованої за період з серпня 2017 року по жовтень 2019 на суму 197 283,55 грн. Однак, здійснивши системний аналіз норм права та правових позицій Верховного Суду слід дійти висновку, що позивачем проведено вказаний розрахунок з порушенням вимог відповідно до ст. 196 СК України, поданий розрахунок пені є необгрунтованим та таким, що суперечить положенням закону, а розмір нарахованої позивачем пені є значно завищеним в порівнянні із фактичною сумою пені розрахованої судом відповідно до вище вказаної формули. Так, дотримуючись формули, визначеної в постанові Великої Палати Верховного суду від 03.04.2019 у справі № 333/6020/16-ц (формула нарахування пені: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %, де за цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем, а загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем) судом проведено розрахунок пені, яка становить: 2017 рік серпень - 2,28 грн. + вересень - 533,40 грн. + жовтень - 551,18 грн. + листопад 533,40 грн. + грудень 551,18 грн.= 2 171,44 грн.; 2018 рік січень - 551,18 грн. + лютий - 497,84 грн. + березень - 551,18 грн. + квітень - 533,40 грн. + травень - 551,18 грн. + червень - 533,40 грн. + липень - 551,18 грн. + серпень - 551,18 грн. + вересень - 533,40 грн. + жовтень - 551,18 грн. + листопад 533,40 грн. + грудень 551,18 грн.= 6 489,70 грн.; 2019 рік січень - 551,18 грн. + лютий - 497,84 грн. + березень - 551,18 грн. + квітень - 533,40 грн. + травень - 551,18 грн. + червень - 533,40 грн. + липень - 551,18 грн. + серпень - 551,18 грн. + вересень - 533,40 грн. + жовтень - 551,18 грн. = 5 405,12 грн.; 2171,44 грн. (сума пені за 2017 рік) + 6489,70 грн. (сума пені за 2018 рік) + 5405,12 грн. (сума пені за 2019 рік) = 14 066,26 грн. (сума нарахованої пені за спірний період). Дані розрахунку пені узгоджені з довідкою про розмір заборгованості зі сплати аліментів, згідно з якою відповідач протягом вказаного періоду не здійснив жодного платежу в рахунок сплати аліментів. Аналіз положень ст. 196 СК України свідчить, що у даному випадку слід виходити з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, а тому саме на неї покладено тягар доказування протилежного. Відповідно, суд повинен встановити факт заборгованості по аліментам й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду у її виникненні, та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки (пені). Доказів відсутності вини відповідача у несплаті аліментів останній суду не подав і судом їх не здобуто, а навпаки із матеріалів справи слідує про злісне ухилення відповідача від сплати аліментів на користь позивачки про що свідчить той факт, що відповідач за спірний період з серпня 2017 року по жовтень 2019 року включно без поважних на те причин, адже такі суду відповідачем доведені не були, жодного разу не сплатив позивачці аліментів. Оскільки факт наявності заборгованості зі сплати аліментів становить 49 691,72 грн. та підтверджується належними доказами - розрахунком заборгованості, і відповідачем не спростовано вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів позивачу, суд приходить до висновку, що вказана заборгованість виникла з вини відповідача і вимоги позивача про стягнення пені є обґрунтованими. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що сума неустойки (пені) за порушення відповідачем аліментних зобов`язань за період з серпня 2017 року по жовтень 2019 року включно (межі позовних вимог, заявлені позивачкою) становить 14 066,26 грн., тобто не перевищує 100% заборгованості по даному аліментному зобов`язанню, яка існувала на час подачі позову, а саме у розмірі 49691,72 грн. Стосовно розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме, судового збору, суд враховує, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за даною категорією спорів, з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved