Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Вінницької міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позов мотивовано тим, що [INFO] року помер батько позивачки - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на частину квартири [ADDRESS]. У даній квартирі проживали та були зареєстровані: мати позивачки - [PERSON], батько позивачки - [PERSON], син позивачки - [PERSON], онук позивачки - [PERSON] та невістка позивачки - [PERSON]. [INFO] року померла мати позивачки - [PERSON]. Ще за життя батьки позивачки після розлучення за рішенням суду від 16.03.1979 року змінили умови найму житла, розділивши особові рахунки у спірній квартирі. Так, у користування матері було виділено кімнату, площею 16,68 кв.м. у квартирі [ADDRESS]. У користуванні батька залишилася кімната, площею 13,73 кв.м. кухня, коридор, ванна кімната, туалет і кладову кімнату залишено у спільному користуванні сторін. Належна матері позивачки частка була приватизована нею, про що свідчить свідоцтво про право власності на житло від 01.02.1996 року, видане згідно рішення виконкому Вінницької міської ради від 01.02.1996 року за №41. Таким чином, у власності [PERSON] перебувала житлова кімната, площею 16,7 кв.м., ? частина кухні, площею 3,0 кв.м., ? частина ванної кімнати, площею 0,95 кв.м., ? частина вбиральні, площею 0,5 кв.м., ? частина коридору, площею 3,4 кв.м. та вбудована шафа, площею 0,6 кв.м, а всього 25,15 кв.м. квартири [ADDRESS]. Після смерті матері позивачки спадщину прийняв онук (син позивачки) - [PERSON]. В свою чергу, в установленому законом порядку, позивачка звернулася до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлого батька. Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на належну померлому частку квартири [ADDRESS] з підстав відсутності у спадкоємця правовстановлюючих документів. Просить визнати за [PERSON], право власності в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] року [PERSON], на частку квартири [ADDRESS], до складу якої входять: кімната - 5, площею 13,7 кв.м., ? частина кухні, площею 3,0 кв.м., ? частина ванної кімнати, площею 0,95 кв.м., ? частина вбиральні, площею 0,5 кв.м., ? частина коридору, площею 3,4 кв.м., а всього 22,32 кв.м. квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала за обставин викладених в ньому, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. При винесені рішення покладається на розсуду суду. Третя особа в судове засідання не з'явився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, не заперечив щодо його задоволення. Враховуючи думку представника позивача, вимоги ст. 158 ЦПК України ,суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника відповідача та третьої особи. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтв про смерть [PERSON] помер [INFO] року та [PERSON] померла [INFO] року(а.с.8,9). Згідно контрольного талона до ордера №2735 від 15.01.1972 року [PERSON] отримав квартиру [ADDRESS] (а.с.10). Рішенням народного суду Замостянського району м. Вінниці від 16.03.1979року виділено в користування [PERSON] кімнату площею 16,68кв.м., в квартирі [ADDRESS]. Виділено в користування [PERSON] кімнату площею 13,73 кв.м., в квартирі [ADDRESS]. Коридор, кухню, туалет і кладову кімнату залишено у спільному користуванні сторін (а.с.11). Згідно свідоцтва про право власності на житло від 01.02.1996року [PERSON] є власником 9/1000 частки квартири [ADDRESS] (а.с.12). Відповідно до заповіту від 21.07.2010 року [PERSON] заповів [PERSON] всю належну частку квартири [ADDRESS] (а.с.16). Згідно довіреності виданої 21.07.2010 року [PERSON] уповноважив [PERSON] вирішити питання щодо оформлення права власності на належну за законом частку квартири під [ADDRESS] (а.с.17). Відповідно до постанови приватного нотаріуса [PERSON] №6/02-31 від 19.01.2015 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно, належне [PERSON], який помер [INFO] року, а саме: всю належну [PERSON] частку квартири [ADDRESS], в зв'язку з тим, що у спадкодавця відсутні правовстановлюючі документи на заповідне майно (а.с.26). Пленум Верховного Суду України в ч. 5 п. 13 постанови від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначив, що у разі не передання квартири (будинку) у власність наймачеві його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї у тому разі, коли наймач звертався з належною заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві. Отже, право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутися до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою, яка підлягає розгляду вказаним органом у строк, передбачений чинним законодавством. У тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого ч. 3 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до змісту ст. 1216 ЦК України, у разі спадкування права та обов'язки спадкодавця переходять до спадкоємців. Статтею 392 ЦК України регламентовано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, та згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. В силу вимог ст. 182 ЦК України, а також ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 р. "Про затвердження тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно" слідує, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно здійснюється лише за умови наявності правовстановлюючих документів. Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно листа Міністерства юстиції України «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» від 21 лютого 2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права виникають із дій осіб, що передбачені актами, цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права, а у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання і у випадку невизнання права особи, вона згідно вимог ст.16 ЦК України має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права особи є визнання такого права. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про визнання права власності за позивачами на спадкове майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved