Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з вказаною позовною заявою, в якій просить: - дозволити неповнолітнім [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] виїжджати за межі України за кордон у будь-які держави світу без згоди та супроводу батька - [PERSON] строком на два роки; - надати дозвіл на оформлення документів для тимчасового виїзду неповнолітніх доньок. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Сторони по справі перебували з 17.11.2001 року по 18.11.2011 року в зареєстрованому шлюбі, є батьками неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. З часу припинення шлюбних відносин відповідач участі у вихованні та догляді за доньками не приймає, їх розвитком та навчанням не цікавиться, матеріальної допомоги на їх утримання не надає, від сплати аліментів на їх утримання ухиляється. З серпня 2014 року позивач разом з дітьми, в зв'язку з проведенням в місті їх постійного мешкання - Донецьку антитерористичної операції, тимчасового перемістилися до м. Надвірна Івано-Франківської області. Донька [PERSON] навчається в музичній школі з класу академічного вокалу, є призеркою міжнародних конкурсів, що відбулися в межах України, нерідко отримує запрошення прийняти участь в творчих змаганнях, фестивалях в інших країнах та, навіть, здобути музичну освіту за кордоном. Молодша донька [PERSON] займається художньою гімнастикою, має спортивний розряд, знаходилась в резервному фонді талановитих дітей Донбасу та наразі тренер студії циркової майстерності планує поїздку дітей на виступ за межі української держави. Виїзд неповнолітніх доньок позивача за кордон неможливий без надання їх батьком [PERSON] відповідного дозволу. Спроби позивача вийти на зв'язок з колишнім чоловіком для отримання дозволу на поїздки дітей за кордон виявилися марними. Байдужість відповідача, його небажання прикласти найменші зусилля для створення умов кращого майбутнього життя доньок ставить під загрозу розвиток талантів дітей, перешкоджає їх відпочинку, оздоровленню, спілкуванню з цікавими людьми. За таких обставин [PERSON] просила суд ухвалити рішення, яким надати дозвіл на виїзд за межі України та на оформлення проїзних документів неповнолітніх доньок [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]. без згоди та супроводу їх батька. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, в порядку ст. 158 ЦПК України, надіслала на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи в її відсутність, при чому позовні вимоги, заявлені в інтересах неповнолітніх дітей, підтримані, інших доказів на обґрунтування заявлених вимог позивач не надає, будь-яких клопотань та заяв не заявляє, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судові засідання призначені на 26 січня 2016 року, 23 лютого 2016 року, 3 березня 2016 року не з'явився, інформація про час і місце судових засідань розміщувалася на сторінці Красноармійського міськрайонного суду Донецької області офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет, оскільки адресою його проживання в позовній заяві зазначено м. Донецьк, однак функціонування відділення поштового зв'язку УДППЗ «Укрпошта» в цьому населеному пункті України не можливе з причини проведення антитерористичної операції. За наданою Міністерством соціальної політики України, на запит суду, інформацією відповідач не поставлений на облік в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб. Відповідачем заяву про розгляд справи у його відсутність суду не подано, тому відповідно до п. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Третьою особою службою у справах дітей Надвірнянською районною державною адміністрацією Івано-Франківської області надано суду письмовий висновок по суті позовної заяви [PERSON], при цьому заявлено клопотання проводити розгляд справи в відсутність представника органу опіки та піклування. Суд, дослідивши матеріали справи, належно з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. 17 листопада 2001 року укладено шлюб між сторонами по справі, зареєстрований Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Донецька. Шлюб розірвано на підставі рішення Кіровського районного суду м. Донецька від 18 листопада 2011 року. Вказані юридичні факти підтверджено відомостями про сімейний стан в паспорті позивача. В шлюбі народжені діти - [PERSON], [INFO]. (свідоцтво серії [NUMBER], видане відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції м. Донецька) та [PERSON], [INFO]. (свідоцтво серії [NUMBER], видане відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції м. Донецька). Рішенням Кіровського районного суду м. Донецька від 1 лютого 2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх доньок у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісячно до досягнення дітьми повноліття (підтверджено копією виконавчого листа, виданого на примусове виконання судового рішення). Від сплати аліментів відповідач ухиляється, по зобов'язанням утворюється заборгованість (підтверджено поданням ВДВС Кіровського РУЮ у м. Донецьку відносно [PERSON] про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, виконавчим листом Кіровського районного суду м. Донецька, виданого на виконання судового рішення про стягнення заборгованості та неустойки за прострочення сплати аліментів). З серпня 2014 року позивач разом з неповнолітніми дітьми отримали статус внутрішньо переміщених осіб з м. Донецька Донецької області до м. Надвірна Івано-Франківської області, що підтверджено довідкою № 2609-000002 про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, виданою 20.10.2014 року управлінням соціального захисту населення Надвірнянської районної державної адміністрації Івано-Франківської області. Позивач самостійно займається вихованням, навчанням неповнолітніх дітей, прикладає максимальні зусилля, щоб для планового, гармонійного розвиту доньок було створено всі необхідні чинники. Відповідач повністю самоусунувся від спілкування з дітьми, на зв'язок не виходить, інтересу до життя дівчат не проявляє. Згідно довідки Надвірнянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 3 Надвірнянської районної ради Івано-Франківської області за час навчання [PERSON], учениці 8-го класу та [PERSON], учениці 4 класу батько дітей жодного разу не цікавився їх навчанням і вихованням, не приймав участі у батьківських зборах, не спілкувався з класними керівниками, педагогами з питань успіхів дівчат. З матеріалів справи встановлено, що неповнолітні діти позивача, крім загальноосвітньої школи, відвідують навчальні зайняття в творчих виховних закладах. Так, [PERSON] учениця музичної школи з класу академічного вокалу, [PERSON] займається в студії циркової майстерності. Неповнолітня [PERSON] є призеркою міжнародних конкурсів, отримує запрошення на участь у пісенних фестивалях, що проходять не тільки в України, а за її межами та здобуття музичної освіти за кордоном. Тренер студії циркової майстерності, в якій займається повітряною гімнастикою [PERSON], організовує поїздки вихованців на виступ за межі країни. Отримати дозвіл від батьків дітей на виїзд за кордон позивач не має можливості з причини ігнорування будь-яких спроб поспілкуватися. Отримання дозволу на виготовлення на ім'я дітей проїзних документів та їх виїзд за кордон можливе лише в судовому порядку. Право кожного, хто на законних підставах перебуває на території України, на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом, та повертатися в Україну гарантуються Конституцією України (ст. 33). З вказаною нормою кореспондуються з ч. 2 ст. 313 ЦК України, відповідно до якої фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими Постановою КМ України від 27.01.1995 № 57 (далі Правила), Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон з безконтактним електронним носієм, його тимчасового затримання та вилучення, затвердженого Постановою КМ України від 07.05.2014 р. № 152 (далі Порядок). Ці нормативні акти в сукупності та з урахуванням запровадження з 01.01.2015 р. видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон також особам, які не досягли 16-річного віку (п. 3 Постанови КМ України від 07.05.2014 р. № 152, п.п. 1 3 Порядку), передбачають, що: -кожен громадянин України має право на отримання паспорта для виїзду за кордон, такий паспорт оформляється особам, які не досягли 16-річного віку, на чотири роки на підставі заяви-анкети одного з батьків (якщо батьки не перебувають у шлюбі - на підставі заяви-анкети того з батьків, з ким проживає особа) (п.п. 2, 3, 20 пп. 2 Порядку); -виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску, а без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, зокрема, у разі пред'явлення рішення суду чи його нотаріально засвідченої копії про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків (п. 4 пп. 1, пп. 2 абз. 9 Правил). Ці норми законодавства узгоджуються з положеннями ст. 16 ч. 1, ст. 22 ч.ч. 1 3, 11 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», а також з положеннями ст. 4 ч.ч. 1, 2 Закону «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України». Суд вказує, що законодавство не обумовлює оформлення дитині паспорта громадянина України для виїзду за кордон дозволом (згодою) того з батьків, який проживає окремо від неї, у випадку, якщо батьки дитини не перебувають у шлюбі, заяву для оформлення документів подає той з батьків, з яким проживає дитина, а отже право дитини як громадянина України на отримання паспорта для виїзду за кордон як таке є безумовним і підлягає реалізації з дотриманням передбачених законодавством процедур. Таким чином, законодавчих підстав для обмеження прав неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та їх матері [PERSON], яка діє в інтересах дітей, на оформлення документів для виїзду за кордон немає, тому таке право підлягає судовому захисту, в тому числі і від безпідставних та необґрунтованих заборон щодо цього одним з батьків дітей. Реалізація позивачем прав дітей на отримання вищевказаного паспорта сама по собі не може розглядатися як порушення прав відповідного з батьків, оскільки щодо перетинання дитиною державного кордону України встановлена інша процедура, яка передбачає дотримання сімейних прав того з батьків, хто проживає окремо від дитини. Розглядаючи вимогу позивача [PERSON] в частині надання дозволу неповнолітнім донькам [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] дозволу на виїзд за кордон без згоди та супроводу батька [PERSON] суд зазначає наступне. Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків - батька і матері - у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, в тому числі, і талантів, розумових і фізичних здібностей дитини в найповнішому обсязі, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ст. 150 СК України, ст. 12 Закону "Про охорону дитинства", ст. 29 Конвенції про права дитини). Так, з матеріалів справи вбачається, що потреба в виїзді неповнолітніх дітей сторін за кордон пов'язана з розвитком їх талантів, творчих здібностей, прийняття участі в міжнародних конкурсах, фестивалях. Органом опіки та піклування Надвірнянської районної державної адміністрації Івано-Франківської області 22.01.2016 року прийнято висновок № 04-36/33, яким визнано доцільним надання на підставі судового рішення дозволу на виготовлення проїзного документа та виїзд за кордон неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], що буде відповідати виключно інтересам дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Суд вказує, що причиною відсутності згоди [PERSON] на виїзд неповнолітніх доньок за кордон фактично є не заборона батька, а самоусунення його від участі в вихованні дітей, спілкуванні з доньками. Враховуючи, що позивач [PERSON] самостійно піклується про дітей (їх стан здоров'я, фізичний, моральний та духовний розвиток), приймаючи до уваги, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] мають можливість брати участь у поїздках за кордон з метою прийняття участі в міжнародних змаганнях, конкурсах, що сприятиме розвитку їх талантів, відпочинку, розширенню світогляду, а можливість отримати від відповідача дозвіл на тимчасовий виїзд дітей за кордон відсутня, - суд приходить до висновку про обґрунтованість, доведеність позовних вимог та наявність законних підстав для прийняття рішення про надання дозволу неповнолітніх дітям сторін по справі виїжджати за межі України за кордон у будь-які держави світу без згоди та супроводу батька строком на два роки. На підставі викладеного, ст. 155 СК України, ст. 313 ЦК України, Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими Постановою КМ України від 27.01.1995р. № 57, Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон з безконтактним електронним носієм, його тимчасового затримання та вилучення, затвердженого Постановою КМ України від 07.05.2014 р. № 152 ,

Outcome: approved