Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, який в подальшому уточнила, до [PERSON] в якому просить суд стягнути з останнього на її користь 70 749,00 грн. - компенсації на ремонт квартири [ADDRESS] , здійсненного за власні кошти, а також 10 689,87 грн. збитків на утримання спільної квартири [ADDRESS] за період 2015-2017 роки, всього разом - 81438,87 грн., а також сплачений судовий збір в розмірі 814 грн. 38 коп. В обґрунтування позову позивач зазначила, що з 03.09.1988 року між позивачем та відповідачем - [PERSON] було укладено шлюб. 15.01.2013 року шлюб між ними було розірвано. За час перебування у шлюбі ними було придбано трикімнатну квартиру [ADDRESS]. Згідно договору купівлі - продажу № Н7-54 від 20.01.1998 року, укладеного на Біржі нерухомості та основних фондів «України», вказана квартира була придбана ними з відповідачем в рівних частинах. Під час перебування у шлюбі та після розлучення з відповідачем, останній будучи працездатною особою тривалий час не працював, заходів до працевлаштування не приймав, грошей на утримання своєї частки квартири не надавав. Позивачем здійснювалося повне утримання спільної квартири в тому числі і сплату комунальних послуг, за власні кошти перебігом останніх дванадцяти років. Крім того, після розірвання шлюбу у 2016 році позивачем було здійснено за власні кошти ремонтні роботи в квартирі, оскільки вона розташована на першому поверсі і не проведення вказаних робіт могли привести до розповсюдження грибка на стінах, що є небезпечним для життя мешканців. Доказом цього є договір підряду № 01 від 04.10.2016 року, укладений з приватною фірмою «Удача», яка виконувала ремонтні роботи згідно кошторису вартість робіт складає 141 498,00 грн. Оскільки після проведеного ремонту вартість квартири збільшилась а відповідач в свою чергу коштів на ремонт не надавав , позивач просить суд стягнути з нього, як співвласника квартири, на її користь половину вартості ремонту, яка складає 70 749,00 грн. оскільки проведення ремонтних робіт було необхідно для збереження якості квартири. Як під час перебування у шлюбі так і після його розірвання позивач самотужки сплачує комунальні витрати на утримання квартири, яка є спільною власністю. Так, з червня 2015 року по листопад 2017 року позивачем було сплачено - 21379,74 грн. за комунальні послуги згідно квитанцій. Половина витрат на сплату комунальних послуг складає - 10 689, 87 грн. яку позивач просить суд стягнути на її користь. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась заздалегідь і належним чином, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (вх.. №16600 від 16.07.208 року). Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином про час і місце судового розгляду справи, про що свідчать зворотні повідомлення в матеріалах справи, заперечень на позов не надав. Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. У відповідності до приписів ч. 6, 7, 8 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У ході судового розгляду встановлено, що 03.09.1988 року між позивачем - [PERSON] та відповідачем - [PERSON] було укладено шлюб (копія свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 28 вересня 2011 року). 15.01.2013 року шлюб між сторонами було розірвано (свідоцтво про розірвання шлюбу, видане 15 січня 2015 року Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ХМУЮ). За час перебування у шлюбі ними було придбано трикімнатну квартиру [ADDRESS]. Згідно договору купівлі-продажу № Н7-54 від 20.01.1998 року, укладеного на Біржі нерухомості та основних фондів «України», вказана квартира була придбана сторонами в рівних частинах. Як встановлено позивачем здійснювалося повне утримання спільної квартири за власні кошти. Згідно договору підряду № 01 від 04.10.2016 року, укладеного з Приватною фірмою «Удача», яка виконувала ремонтні роботи, згідно кошторису вартість ремонтних робіт за адресом: [ADDRESS] складає 141 498,00 грн. Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, при цьому вони можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю, а кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Враховуючи, що внаслідок проведеного ремонту вартість квартири значно збільшилась, ремонт був необхідний для збереження якості квартири, а відповідач в свою чергу на вказаний ремонт коштів не надав, з відповідача підлягає стягненню половина вартості ремонту квартири, яка складає 70 749,00 грн., оскільки він відбувався за особисті гроші позивача. Згідно ст.383 Цивільного кодексу України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва, може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Положеннями ст. 360 Цивільного кодексу України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Відповідно до ст. 13 Закону від 24.06.2004 року N 1875-ІУ "Про житлово-комунальні послуги"залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються зокрема на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо. Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Відповідно до ст. 1 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" споживач - це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Стаття 156 ЖК України визначає права і обов'язки членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) Члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку(квартирі),що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Так, за згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку(квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. За статтею 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Відсутність самого договору між сторонами не звільняють мешканців квартири від обов'язку оплати комунальних послуг, оскільки, в силу вимог ст. 162 ЖК України, наймач (власник) зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Також, Правила користування приміщеннями житлових будинків, затверджені Постановою КМУ України від 08 жовтня 1992 року № 572, п. 18 зобов'язують наймача, власника й орендаря житлового приміщення оплачувати житлово-комунальні послуги. Оскільки Правила користування приміщеннями житлових будинків, затверджені Постановою КМУ України від 08 жовтня 1992 року № 572, п. 18 зобов'язують наймача, власника й орендаря житлового приміщення оплачувати житлово-комунальні послуги, враховуючи положення ст. 541 ЦК України зобов'язання з оплати комунальних послуг мають солідарний характер, а тому особи, що проживають в квартирі позивача несуть солідарні зобов'язання з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, водовідведення, газ, електрична, теплова енергія і інші послуги) підлягають оплаті крім квартплати за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Згідно з п. 17, 18, 20, 30 Правил надання населенню послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, споживач повинен своєчасно у встановлений термін сплачувати надані послуги. Оплата за надані послуги вноситься щомісячно, згідно норм і тарифів встановлених обласними державними адміністраціями. Згідно ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Так, з червня 2015 року по листопад 2017 року позивачем було сплачено - 21379,74 грн. за комунальні послуги згідно квитанцій. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 10 689,87 грн., збитки на утримання квартири [ADDRESS], за 2015-2017 роки. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. За частиною першою вищевказаної статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем [PERSON] при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір на загальну суму в розмірі 814,38 грн., який підлягає стягненню з [PERSON] на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved