Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

25.10.2017 р. [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про зміру розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини та додаткових витрат на навчання. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем уклала шлюб, який 19.03.2009 року було розірвано в відділі реєстрації актів цивільного стану Надвірнянського районного управління юстиції , актовий запис за № 19. За час спільного проживання з відповідачем у них народилася дочка [PERSON] - [INFO], яка проживає разом нею. На підставі рішення Надвірнянського районного суду від 23.03.2007 року відповідач сплачував аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В 2016 році вона звернулася до Надвірнянського районного суду з заявою про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Рішенням Надвірнянського районного суду від 06.07.2016 року розмір аліментів змінено на тверду грошову суму в розмірі 600 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Вважає, що дана сума аліментів є недостатньою для утримання дитини. На даний час вона ніде не працюю, оскільки перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьохрічного віку і не маю можливості сама утримувати неповнолітню дитину, інших доходів у неї немає, дочка [PERSON] на даний час з 01.09.2017р. навчається у коледжі Київського національного університету технологій та дизайну, відповідно зросли витрати пов'язані із її навчанням у коледжі. Відповідач [PERSON] неофіційно працює на будівництві будинків, робить столярні роботи, накриває верхи будинків, будує із каменя та цегли паркани у жителів с. В.Майдан та у навколишніх селах Надвірнянського району, таким чином отримує нерегулярний і мінливий дохід, а тому може надавати матеріальну допомогу на утримання дочки [PERSON]. Крім того, він є фізично здоровою людиною. Позивач в судове засідання не зявилася, однак від неї поступила заява, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав, наведених у позовній заяві. Просить суд постановити рішення, яким стягувати з [PERSON] в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. 00 коп. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Також стягнути з [PERSON] на її користь 3250 грн. 00 коп. коштів витрачених на навчання дочки та 600 грн. витрати на правову допомогу. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що в даний час перебуває в шлюбі з [PERSON]. В даному шлюбі в нього є троє дітей: [PERSON]. [PERSON] та [PERSON], які проживають разом з ним і знаходяться на його утриманні. Його сім"я отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченої сім"ї в Управлінні соціального захисту населення Надвірнянської районної державної адміністрації. Постійних доходів не має, у звязку з чим опинився в тяжкому матеріальному стані, що також вказано в акті обстеження матеріально -побутових умов складеного депутатом Молодківської сільської ради. А тому, коштів на виплату аліментів у нього немає. Просить у позові відмовити. Суд, вислухавши думку відповідача, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 56, 60 ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, та, з'ясувавши фактичні обставини, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до положень ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Судом встановлено, що за час спільного проживання сторін у них народилася дочка [PERSON] - [INFO], яка на даний час проживає з матірю. На підставі рішення Надвірнянського районного суду від 23.03.2007 року відповідач сплачував аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. про що видано виконавчий лист . Рішенням Надвірнянського районного суду від 06.07.2016 року розмір аліментів змінено і відповідач сплачує на користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с.8-10 ). Згідно акту обстеженння матеріально-побутових умов проживання, складеного депутатом Верхньомайданської сільської ради позивач на даний час не працює, перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною, інших доходів не має . (а.с. 11 ). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В Декларації ООН про права дитини від 20 листопада 1959 року (резолюція 1386 (ХІV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) у Принципі 7 зазначено, що дитина має право на отримання освіти, яка має бути безплатною і обов'язковою, зокрема, на початкових стадіях. Дитина має отримати освіту, направлену на її загальний культурний розвиток і завдячуючи якій дитина могла б, виходячи із рівності можливостей, розвивати свої здібності і особисте судження, а також усвідомлення моральної і соціальної відповідальності та стати корисним членом суспільства. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кого покладена відповідальність за її освіту та навчання; така відповідальність у першу чергу покладена на її батьків. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливим обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватись наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Зі змісту даного закону слідує, що батьки, не залежно від того, чи сплачують вони аліменти на утримання дитини, зобов'язані сплачувати кошти на покриття додаткових витрат на дитину. Для цього вони можуть укласти між собою договір про надання коштів на покриття таких витрат. Пленум Верховного Суду України у пункті 18 постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звернув увагу судів на те, що до передбаченої статтею 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Розмір суми, що стягується із батька дитини, зобов'язаного брати участь у додаткових витратах на дитину, зумовлених особливими обставинами, визначається залежно від понесених або передбачуваних витрат, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. При цьому суд вирішує, у якому розмірі батько зобов'язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального і сімейного положення сторін та інших інтересів, а також обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і при стягненні аліментів відповідно до статей 181, 182 СК України. У випадку, коли матеріальне положення батька не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково. Істотними для справи обставинами, зокрема, є такі, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. З урахуванням цих обставин, визначається розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір таких додаткових витрат повинен обґрунтовуватись відповідними документами. [PERSON] на даний час з 01.09.2017р. навчається у коледжі Київського національного університету технологій та дизайну на денній формі навчання, що стверджується договором про навчання (а.с.14). Відповідно до вимог статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Таким чином, відповідач, являючись батьком дитини, має понести частину витрачених позивачем коштів, що складає 3250, 00 гр. (а.с. 16). При визначенні такого розміру додаткових витрат враховано, що такі витрати уже фактично понесені позивачем та з урахуванням на підставі ст. 182 СК України обставин, що мають істотне значення, виходячи із задовільного стану здоров'я дитини і її нормального матеріального становища, а також нормального матеріального і сімейного положення відповідача, який має задовільний стан здоров'я, за віком може і повинен працювати. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Як розяснив Верховний Суд України, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Згідно акту обстеженння матеріально-побутових умов проживання, складеного депутатом Молодківської сільської ради відповідач [PERSON] на даний час не працює, займається домашнім господарством, з чого утримує мінливий нерегулярний дохід, інших доходів не має (а.с.37-38). Крім того, відповідач [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], з якою у них є спільні діти: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які перебувають на його утриманні (а.с. 30-33). Роз'яснення абз. четвертого п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вказують, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2\~ст. 182 СК України. Тому, з врахуванням обставин справи, матеріального становища платника аліментів суд вважає, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в збільшеному розмірі по 1000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Оскільки обов'язком обох батьків є утримання дітей до досягнення ними повноліття, а також, за умови матеріальної можливості, у разі продовження ними навчання - до досягнення 23 років, тому не можна погодитися і з твердженнями відповідача про його обов'язок утримувати виключно трьох малолітніх дітей від іншого шлюбу. Таким чином позовні вимоги в частині стягнення половини вартості навчання неповнолітньої дочки в розмірі 3250 грн.00 коп. підлягають до задоволення. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: 600 грн. витрат на правову допомогу в користь позивача [PERSON] згідно квитанції № 0641 серії АЕ від 24.10.2017 р., 3250 грн. 00 коп. в користь [PERSON] коштів витрачених на навчання, 1280 грн. 00 коп. судового збору в дохід держави. На підставі ст.ст.180, 181, 183, 192 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved