Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до Першої Тернопільської державної нотаріальної контори про визначення за [PERSON], померлої [INFO] року, та за [PERSON], померлого [INFO] року, по 1/4 часток у спільному сумісному майні, а саме, квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування вимог вказує, що її померлим батькам належали на праві спільної сумісної власності по 1/4 часток квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Після їхньої смерті відкрилась спадщина на належне їм майно. [PERSON] у встановленому законом порядку прийняла спадщину. Звернувшись у Першу Тернопільську державну нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у спірній квартирі, отримала відмову, у зв'язку із тим, що частки спадкодавців [PERSON] та [PERSON] у праві спільної сумісної власності не визначені. Посилаючись на наведене, просить позов задовольнити. Позивач у судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце її було повідомлено належним чином. Попередньо подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце його було повідомлено належним чином. Попередньо надіслав до суду заяву про слухання справи без участі їхнього представника по наявних у справі документах. Судом встановлено, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.06.1964 року, виданим Тернопільським міським бюро ЗАГС, про що зроблено відповідний запис за № 553. З свідоцтва про право власності на житло від 13.11.1996 року, виданого згідно з розпорядженням (наказом) від 04.11.1996 р. Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації встановлено, що квартира [ADDRESS] дійсно належить на праві спільної сумісної власності позивачу [PERSON], її батькам [PERSON], [PERSON] та сину позивача [PERSON] З свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції від 20.01.2005 року встановлено, що [PERSON] уклала шлюб із [PERSON], після одруження змінила прізвище на «[PERSON]». [INFO] року померла мама позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 08.04.1998 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради, про що зроблено запис за № 396. [INFO] року помер батько позивача - [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 28.10.2014 р., виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції. Після їхньої смерті відкрилася спадщина на належне їм майно за законом, у тому числі, на належні їм частки у праві спільної сумісної власності на квартиру по [ADDRESS] Позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] та [PERSON] та у встановленому законом порядку прийняла спадщину. Спадкоємців за заповітом чи які б мали право на обов'язку частку не має. Постановою Першої Тернопільської державної нотаріальної контори за № 637/02-31 від 23.02.2015 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частки у праві спільної сумісної власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з тим, що не визначені частки спадкодавців у праві спільної сумісної власності. Суд, розглянувши справу, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 370 ЦК у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, або рішенням суду. В силу вимог ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу у натурі. Відповідно до роз'яснень викладених у п. 3.4 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі за № 24-753\\0\\4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], [PERSON] та у встановленому законом порядку прийняла спадщину. Спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку не має. Позивач звернулась у нотконтору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частки у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру. Однак, їй було відмовлено у зв'язку з тим, що частки спадкодавців [PERSON] та [PERSON] у праві спільної сумісної власності не визначені. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити та визначити, що частки спадкодавців [PERSON] та [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру по [ADDRESS] становили по 1/4 часток кожному з них.

Outcome: approved