Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

14.05.2018 до суду звернувся [PERSON] (далі Позивач) з позовом до ПАТ "Дніпровець", Петриківської РДА Дніпропетровської області (далі Відповідачі), яким просив усунути йому перешкоди в оформленні спадщини, шляхом визнання недійсними та скасування Державних актів на право власності на земельні ділянки та їх державної реєстрації, виданих ПАТ "Дніпровець". Свої позовні вимоги Позивач обґрунтовував тим, що він являється сином [PERSON], яка померла 30.06.2005 року. За життя його матері на підставі рішення Курилівської селищної ради народних депутатів Петриківського району Дніпропетровської області від 25.03.1999 року за № 14-3/ХХІІІ, як колишньому члену КСРП «Придніпровець» було виготовлено Державний акт на право приватної власності на землю, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 58. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається, зокрема із земельної ділянки площею 3,7431 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Курилівської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області, яка належить померлій на підставі вищезазначеного Державного акту. Спадщину прийняв [PERSON], його батько, але за життя на вказану земельну ділянку не оформив своїх спадкових прав. Факт прийняття частини спадщини, яка складається з земельної ділянки, площею 0,150 га, наданої для обслуговування житлового будинку, що розташований за адресою: смт. Миколаївка вул. Польова, 104-А Петриківського району, Дніпропетровської області, після смерті дружини, підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 21.04.2006. \~ \~ \~ \~14.01.2017 [PERSON] батько Позивача помер. Він є єдиним спадкоємцем після смерті батька [PERSON], в установленому законом порядку прийняв спадщину після його смерті, шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. 18.12.2017 Позивач вже отримав частину спадщини після смерті батька, яка складається з земельної ділянки, площею 0,3154 га, наданої для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: смт. Миколаївка вул. Польова, 104-А Петриківського району, Дніпропетровської області, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом. Інша частина спірного спадкового майна, що залишалася після смерті матері, яку прийняв батько, але не оформив своїх спадкових прав, складається з земельної ділянки загальною площею 3,7431 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Курилівської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області, яка надана [PERSON] (матері) на підставі рішення Курилівської селищної ради народних депутатів № 14-3/ХХІІІ від 25 березня 1999 року. З метою оформлення своїх спадкових прав 20.12.2017 він звернувся до Петриківської державної нотаріальної контори з заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину на вказану спадкову частину зазначеного майна, після смерті матері [PERSON], спадкоємцем якої був її чоловік [PERSON], який прийняв, але не оформив своїх спадкових прав, однак отримав постанову державного нотаріуса [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Причиною відмови стала подвійна реєстрація права власності на земельну ділянку, [PERSON] з Державного земельного кадастру про належність майна лише померлій [PERSON] він не подав. За інформацією відділу у Петриківському районі міськрайонного управління у Петриківському районі та м. Кам'янське Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області належна [PERSON] земельна ділянка одночасно обліковується як за нею так і за ПАТ «Дніпровець» на праві власності, на підставі Державних актів на право власності на землю, а тому неможливо видати [PERSON] на земельну ділянку. Так, право власності у померлої [PERSON] на земельні ділянки загальною площею 3,7431 га, з них: 2,4293 га ріллі та 1,3138 га пасовищ, що розташовані на території Курилівської селищної ради Петриківського району надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за час її життя виникло на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП, зареєстрованим в книзі записів державних актів за № 58 від 19.05.1999 на підставі рішення Курилівської селищної ради народних депутатів № 14-3/ХХІІІ від 25 березня 1999 року. Відповідачеві 1 виготовлені Державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯМ № 841489 від 29.12.2012 та серії ЯМ 841486, виданих Сільськогосподарському риболовецькому закритому акціонерному товариству «Дніпровець» на підставі Розпорядження голови Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 20.09.2011 № 535-р-11»Про надання дозволу проведення інвентаризації земельних ділянок СР ЗАТ «Дніпровець» та розпорядження Петриківської РДА від 19.09.2012 № 833-р-12 «Про затвердження технічної документації із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки», постанов Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.04.2012 та 04.10.2012, які розташовані на території Курилівської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області. Однак, на даний час скасовані усі без винятку документи, які слугували підставою для виготовлення та видачі СР ЗАТ «Дніпровець» вищевказаних державних актів на право власності на земельну ділянку. З огляду на зазначене позивач просить визнати недійсними та скасувати Державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 841489 та серії ЯМ № 841486 від 29.12.2012, виданих сільськогосподарському риболовецькому закритому акціонерному товариству «Дніпровець». \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі з підстав заявлених у ньому, просив його задовольнити. Надалі надав до суду заяву від 31.07.2018 про розгляд справи без його участі, справу розглянути за наявними доказами у справі (а.с.76). Представник відповідача публічного акціонерного товариства Дніпровець в судове засідання повторно не зявився. Про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суду не відомо. Відзив на позов, заяви чи клопотання до суду не надходили. Представник відповідача Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, надав до суду клопотання про розгляд справи без їх участі, прийняти рішення у відповідності до норм чинного законодавства (а.с.56). Представник третьої особи Петриківська державна нотаріальна контора надіслала до суду клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника (а.с. 53). Представник третьої особи - Відділ з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області в судове засідання також не зявився надіслав до суду клопотання про розгляд справи без його участі. Проти позовних вимог не заперечують, розглянути справу за наявності матеріалів у справі (а.с. 54). Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що дійсно належна [PERSON] земельна ділянка одночасно обліковуються як за нею, так і за ПАТ «Дніпровець» на праві власності, та на даний час неможливо видати [PERSON]\~на земельну\~ділянку \~її сину\~[PERSON] Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Заслухавши пояснення представника третьої особи, дослідивши матеріали справи та надані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, 30 червня 2005 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ № 026968, виданим 01.07.2005 Виконкомом Миколаївської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області (а.с.16). 14 січня 2017 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ № 736665, виданим 16.01.2017 Петриківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області. Померлі являються батьками Позивача, що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] серії ІІ-ЯР № 6737128, виданого 17.07.1959 (а.с.14). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яку він прийняв, після смерті своєї дружини [PERSON], але не оформив своїх спадкових прав. Спадщина складається з земельної ділянки, загальною площею 3,7431 га, з них: ріллі - 2,4293 га, пасовищ - 1,3138 га, що розташована на території Курилівської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області, наданої для товарного сільськогосподарського виробництва, що належала останній на праві приватної власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 58, виданим на підставі рішення Курилівської селищної ради народних депутатів № 14-3/ХХІІІ від 25 березня 1999 року. Разом з\~тим,\~з метою\~оформлення спадкових\~прав Позивач\~звернувся до\~Петриківської державної\~нотаріальної контори\~[PERSON]\~ із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину після померлого батька [PERSON], який прийняв спадщину після померлої [PERSON], але не оформив спадкових прав. \~Однак 20.12.2017\~йому було\~відмовлено у\~видачі такого Свідоцтва на земельну\~ділянку померлої\~ 30.06. 2005 [PERSON] у зв'язку\~із відсутністю\~[PERSON] з\~Державного земельного\~кадастру про\~земельну ділянку про належність майна тільки померлій та подвійною реєстрацією права власності на земельну ділянку, що підтверджується копією постанови державного нотаріуса (а.с. 15). Згідно з копією листа відділу у Петриківському районі міськрайонного управління у Петриківському районі та м. Кам'янське Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області за № 308/0-0.191-378/152-17 від 13.09.2017 вбачається, що за [PERSON] посвідчено право власності на земельні ділянки загальною площею 3,7431 га, з них: 2,4293 га ріллі та 1,3138 пасовищ на території Курилівської селищної ради Петриківського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП, зареєстрованим в книзі записів державних актів за № 58. Разом з тим, на підставі Розпорядження голови Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 20.09.2011 № 535-р-11»Про надання дозволу проведення інвентаризації земельних ділянок СР ЗАТ «Дніпровець» та розпорядження Петриківської РДА від 19.09.2012 № 833-р-12 «Про затвердження технічної документації із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки», постанов Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.04.2012 та 04.10.2012 виготовлено та зареєстровано Державні акти на право власності на земельні ділянки серія ЯМ № 841489 від 29.12.2012 та ЯМ № 841486 від 29.12.2012. Встановлено, що земельна ділянка одночасно обліковуються як за нею, так і за ПАТ «Дніпровець» на праві власності, на підставі державних актів на право власності на землю (а.с. 21). Відповідно до пункту десятого Розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр» документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. Частиною 1 ст. 126 ЗК України, в редакції яка була чинною на момент реєстрації \~ \~ \~ \~оспорюваних актів, встановлено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Суд зауважує, що право власності на земельну ділянку [PERSON] (померлої дружини [PERSON] та матері Позивача) виникло на законних підставах, оскільки посвідчено державним актом у відповідності до законодавства, що діяло на час його посвідчення. Окрім цього, з долученої копії Свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.04.2006 виданого державним нотаріусом Петриківської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 2-993, судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем на майно померлої дружини [PERSON], а саме земельної ділянки, площею 0, 150 га, переданої для обслуговування житлового будинку, розташованої за адресою: вул. Польова, 104 -А смт Миколаївка Петриківського району (а.с. 14). Тобто таким, що прийняв спадщину, зокрема й спірної земельної ділянки, однак щодо неї не оформив своїх спадкових прав. Щодо Державних актів виданих СР ЗАТ «Дніпровець», то постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.12.2014, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21.04.2015 № К/800/68371/14, визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Петриківської районної державної адміністрації від 19.09.2012 р. № 833-р-12 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки Сільськогосподарському риболовецькому закритому акціонерному товариству «Дніпровець». Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.09.2014 року у справі № 23н-14/2а/0470/11198/12 скасовано постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.10.2012 у справі № 2а/0470/11198/12. Крім того, розпорядження голови Петриківської районної державної адміністрації від 20.09.2011 р. № 535-р-11 « Про надання дозволу на проведення інвентаризації земельних ділянок СР ЗАТ «Дніпровець», визнано протиправним та скасовано Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31.03.2015 у справі № 8014/17313/14. Отже, скасовані усі документи, які слугували підставою для виготовлення та видачі СР ЗАТ «Дніпровець» вищевказаних незаконних державних актів на право власності на земельну ділянку. Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно ч.\~3\~ст.\~152\~ЗК\~України,\~захист\~прав\~громадян та\~юридичних\~осіб\~на земельні\~ділянки\~здійснюється\~шляхом:\~відновлення\~стану\~земельної ділянки,\~який\~існував\~до порушення\~прав,\~і\~запобігання\~вчиненню дій,\~що\~порушують\~права або\~створюють\~небезпеку\~порушення прав; визнання\~угоди недійсною; визнання\~недійсними рішень\~органів\~виконавчої\~влади або\~органів\~місцевого\~самоврядування; відшкодування\~заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно з висновком Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, викладеного в постанові від 19 червня 2013 року у справі № 6-57цс13, яке відповідно до вимог ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права, визначено, що державні акти на право власності на земельні ділянки є документами,\~ що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Зазначена правова позиція Верховного Суду України узгоджується з правовою позицією, що знайшла своє відображення у постанові від 6 лютого 2013 року\~ у справі № 6-169цс12, відповідно до якої у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (стаття 155 ЗК України). Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий органом, який не мав на це законних повноважень, визнається недійсним. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, та вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Припинення права власності особи на земельну ділянку можливе шляхом припинення дії правового титулу як підстави виникнення такого права, тобто скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, а саме Державних актів на право власності на земельну ділянку. Таким чином вищезазначеними рішеннями встановлено і не потребує доведенню, факт припинення права власності за Відповідачем, однак накладка в межах цих земельних ділянок продовжує існувати, що перешкоджає Позивачу отримати Свідоцтво про право на спадщину, після померлих батьків [PERSON], [PERSON], на спірну земельну ділянку, власником якої є померла [PERSON] Згідно п. г) ч.1 ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема на підставі: прийняття спадщини. Відповідно до правової позиції ВСУ у справі № 6-164цс12 (постанова від 23.01.2013), у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з\~часу\~відкриття\~спадщини.\~Такий\~\~спадкоємець може\~захищати\~свої\~порушені права\~володіння\~та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Суд дійшов висновку, що накладання меж земельних ділянок позбавляє Позивача можливості здійснити державну реєстрацію на своє імя, що порушує його право щодо володіння, як власника нерухомого спадкового майна, а тому таке право підлягає захисту.\~ З огляду на наведене, вимоги Позивача, які базуються на законі є обґрунтованими, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, які були дослідженні в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат, які складаються з судового збору. У відповідності до\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~ Позивач при зверненні до суду із позовом, сплатив судовий збір в повному обсязі. Між тим, просив не стягувати його з Відповідача, у звязку з чим суд вирішив судові витрати по сплаті судового збору залишити за Позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved