Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому, посилаючись на те, що відповідачка добровільно коштів на утримання їхньої неповнолітньої дитини не надає, просив стягнути з неї аліменти на утримання сина в розмірі 13 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму , встановленого для дитини відповідного віку. В суді позивач свої позовні вимоги підтримав, пояснивши, що вони з відповідачкою мають неповнолітню дитину- сина [PERSON], який на данний час проживає разом з ним та фактично знаходиться на його утриманні, так як мати дитини коштів на його утримання не надає. Оскільки позивач є непрацездатним та має дохід лише у вигляді пенсії по інвалідності, тому просить суд встановити розмір вказаних аліментів в 13 частці від заробітку відповідачки, враховуючи що в неї інших утриманців крім вказанного сина немає. Відповідачка позовні вимоги визнала частково, не заперечувала стостовно сплати аліментів на користь позивача на утримання їхньої неповнолітньої дитини. Однак вважає, що в зв'язку з тим, що на даний час вона сплачує кошти за отриманий кредит, тому розмір аліментів повинен складати 14 частку від її заробітку. Суд, вислухавши пояснення сторін, оглянувши матеріали справи, встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про його народження. Главою 15 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Якщо сторони такої згоди не дійшли, кошти на утримання дитини присуджуються рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. 2 На день вирішення спору судом встановлено, та не заперечується сторонами те, що відповідачка має регулярний дохід, оскільки працює в СТОВ "Нібулон", не має на утриманні інших дітей або батьків, є працездатною, не хворіє на тяжкі хвороби. Позивач на данний час ніде не працює, є інвалідом ІІ групи, отримує дохід у виді пенсії по інвалідності. Інших обставин, які б мали істотне значення для вирішення питання щодо розміру аліментів сторонами суду не надано. З врахуванням викладеного, суд погоджується з думкою сторін стосовно визначення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини в частці від заробітку(доходу) відповідачки. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд виходить із того, що у відповідності до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а тому, виходячи із засад рівності прав та обов'язків обох батьків відносно неповнолітніх дітей та з врахуванням матеріального положення кожного з батьків, суд вважає, що розмір аліментів, які відповідачка повинна сплачувати на утримання своєї неповнолітньої дитини, на данний час з врахуванням засад розумності, повинен складати 13 частку від її заробітку(доходу). З врахуванням викладенного, позовні вимоги суд задовільняє повністю. Одночасно суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений цим рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідачки підлягають до стягнення судові витрати по справі.

Outcome: approved