Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовом до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк", в якому просить визнати недійсним договір іпотеки №44/08/11/І-Ф від 19 червня 2008 року, укладений між ВАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON]. ПАТ АБ "Укргазбанк" подало зустрічний позов до [PERSON], [PERSON], в якому просить звернути стягнення на предмет іпотеки : квартиру № 49, загальною площею 43,6 кв.м., розташовану по [ADDRESS], належну у розмірі частки 3/4 - [PERSON], 1/4 - [PERSON], шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною предмету іпотеки - 579 000 грн., але не нижче за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки майна під час проведення виконавчих дій - в рахунок погашення боргу [PERSON] перед ПАТ АБ «Укргазбанк» за кредитним договором № 44/08/11/К-Ф від 19 червня 2008 року. Також, сторони просять вирішити питання розподілу понесених судових витрат. В судовому засіданні позивач-відповідач та її представник підтримали заявлені вимоги, пояснили, що на момент укладення договору іпотеки [PERSON] була неповнолітньою, а тому мала право на користування житлом, яке [PERSON] в порушення вимог ч.6 ст.203 ЦК України передала в іпотеку, не отримавши згоди органу опіки та піклування. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] та її представник не визнали в повному обсязі, зазначивши, що банк пропустив строк, встановлений законодавством для пред'явлення вимоги до спадкоємців по виконанню зобов'язань спадкодавця, про смерть якої неодноразово повідомлявся. Представник відповідача - ПАТ АБ «Укргазбанк» в суді вимоги [PERSON] не визнала у повному обсязі, підтримавши поданий зустрічний позов. Представник пояснила, що договір іпотеки було добровільно укладено позичальником, умови вказаного договору відповідали вимогам чинного законодавства, так як при його посвідченні відповідними документами було підтверджено факт реєстрації та проживання в об'єкті нерухомості, що передавався в іпотеку, лише позичальника та її повнолітнього сина. Таким чином, на думку представника - підстав для визнання недійсним договору іпотеки немає. Залучена до участі у справі ухвалою суду від 12 вересня 2016 року в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Мулявка В.К., в судове засідання не з'явилась. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного. Із копії кредитного договору № 44/08/11/К-Ф, укладеного 19 червня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON], встановлено, що банк надає позичальнику, яким є [PERSON],кредит у сумі 25 000 доларів США, які використовуються останньою на споживчі потреби, на строк з 19 червня 2008 року по 16 червня 2028 року, а позичальник зобов'язується повернути кредитору усю суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, можливу неустойку та комісії згідно умов договору, виконати інші зобов'язання в порядку та строки, визначені договором (а.с.10-12). Договір підписаний сторонами по справі, що свідчить, відповідно до ст.638 ЦК України, про те, що вони досягли домовленності щодо всіх істотних умов договору і погодились на ці умови. В забезпечення вказаного зобов'язання сторони домовились про укладення договору іпотеки, що передбачено пунктом 2.1. кредитного договору № 44/08/11/К-Ф від 19 червня 2008 року. Копія договору іпотеки № 44/08/11/І-Ф від 19 червня 2008 року, доводить, що предметом іпотеки, яким забезпечено зобов'язання [PERSON] за кредитним договором, є квартира [ADDRESS], що належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири від 13 грудня 1998 року (а.с.7-9). Згідно із ст.627 ЦК України - сторони, відповідно до ст.6 цього Кодексу, є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, ст.12 ЦК України, також, передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Договір іпотеки підписаний сторонами, а тому суд вважає встановленим, що сторони домовились про усі істотні обставини умов договору та погоджувались на такі умови. Надана суду копія свідоцтва про смерть від [INFO], доводить, що позичальник - [PERSON], померла цього числа (а.с.106). Копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 1 вересня 2015 року та Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 2 квітня 2016 року доводять, що на вказане число предмет іпотеки на праві власності належить спадкоємцям [PERSON] : 3/4 - [PERSON], 1/4 - [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину № 615 (а.с.6, 13-14). Спадкоємець [PERSON] просить визнати недійсним договір іпотеки, укладений спадкодавцем. Частиною 1 статті 17 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотека припиняється у разі визнання іпотечного договору недійсним. В обґрунтування заявлених вимог позивачем-відповідачем зазначено, що під час укладення договору були порушені вимоги статті 203 ЦК України, оскільки не було отримано дозвіл органу опіки та піклування на вчинення [PERSON] вказаного правочину, оскільки на момент укладення договору [PERSON] була неповнолітньою, а тому мала право на житло, яке є предметом іпотеки. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України - підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Частиною п'ятою статті 203 ЦК України встановлено, що правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Із копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 1 вересня 2015 року вбачається, що [PERSON], [INFO], дійсно є докою [PERSON], на момент укладення договору іпотеки була неповнолітньою. Копія повідомлення №15/05-247 від 18 квітня 2016 року за підписом голови Сарненської РДА, доводить, що жодних дозволів на укладення договору іпотеки [PERSON] органом опіки та піклування Сарненської РДА не надавалось (а.с.15). В той же час, у вказаному повідомленні зазначено, що такий дозвіл міг надаватись і органом опіки та піклування Сарненської міської ради. Відповідно до ч.3 ст.17 Закону України «Про охорону дитинства» - батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки та піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Таким чином, для обов'язковості отримання вказаного дозволу, на відсутність якого посилається позивач-відповідач як на підставу своїх вимог, необхідною є відмова батьків від майнових прав дитини. Дитиною, згідно із положеннями ст.1 Закону України «Про охорону дитинства», є особа віком до 18 років (повноліття), якщо згідно з законом, застосовуваним до неї, вона не набуває прав повнолітньої раніше. В порушення вимог ст.60 ЦПК України, яка зобов'язовує сторону надати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, [PERSON] не надано доказів того, що на момент укладення оспорюваного договору вона не набула прав повнолітньої особи раніше. Крім цього, доведенню в даному випадку підлягає наявність у дитини майнових прав на житло, стосовно якого укладається договір. Зі слів позивача-відповідача та її представника - [PERSON] користувалась квартирою [ADDRESS] та не мала іншого постійного місця проживання. Допитана судом свідок [PERSON] показала, що на момент укладення договору іпотеки [PERSON] дійсно проживала та була зареєстрована у м.Рівне в звязку із навчанням. Однак, відповідно до досліджених судом доказів, а саме : довідки №6369 від 27 травня 2008 року, виданої КП «Сарненське будинкоуправління» - станом на вказане число у квартирі [ADDRESS] були зареєстровані та проживали власник квартири, яким є [PERSON] та її син, [PERSON] (а.с.112). Під час укладання договору іпотеки [PERSON] письмово підтвердила про відсутність інших осіб, які б могли ставити питання про право на вказану вище квартиру (а.с.111). Вказані обставини підтвердила, також, у поданих письмових поясненнях третя особа без самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Мулявка В.К., яка повідомила, що під час посвідчення нотаріусом договору іпотеки позичальником були подані правовстановлюючі та інші документи, в яких була відсутня інформація про будь-яких інших осіб, які б на той момент мали право на користування цим житлом (а.с.145). З огляду на наведене, вимога позивача-відповідача щодо визнання договору іпотеки, укладеного відповідачем-позивачем із [PERSON], недійсним не підлягає до задоволення, оскільки підстав для цього, зазначених у ст.ст.215,203 ЦК України в ході судового слідства встановлено не було, оскільки стороною не доведено, що вона мала права на предмет іпотеки на момент укладення договору. Відповідачем за первісним позовом були заявлені зустрічні вимоги до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК України - спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 1 вересня 2015 року, надана суду (а.с.109), доводить, що вказане свідоцтво видане державним нотаріусом Сарненської РДНК 1 вересня 2015 року на спадщину, яка складається із квартири [ADDRESS] та належала на праві власності спадкодавцеві - [PERSON]. Спадкоємцями зазначеного у свідоцтві майна є [PERSON] та [PERSON] (частка у спадщині, відповідно 3/4 та 1/4). В обґрунтування заперечень щодо заявленого зустрічного позову представник позивача-відповідача та позивач - відповідач посилались на ті обставини, що відповідачем-позивачем пропущено строк звернення із претензією до спадкоємця. Відповідно до ст.1281 ЦК України - спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця по відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Зі слів позивача - вона неодноразово повідомляла банк про смерть позичальника, однак, банк не скористався своїм правом пред'явлення вимоги до спадкоємців. На доведення вказаних обставин за клопотанням представника позивача - відповідача судом були допитані свідки : [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які підтвердили, що неодноразово звертались разом із [PERSON] до відділення банку та повідомляли про смерть позичальника. Суд не може вважати покази свідків доказами належного повідомлення банка про смерть позичальника, оскільки із показів допитаних свідків немає можливості встановити точну дату такого звернення, крім цього, свідки не змогли назвати посадову особу ПАТ АБ «Укргазбанк», яку вказані особи повідомляли про смерть [PERSON] Натомість відповідачем-позивачем документально доведено, що письмово [PERSON] та [PERSON] повідомили банк про смерть позичальника письмовою заявою, яка надійшла до банку 7 вересня 2015 року (а.с.105), після чого письмово листом від 30 грудня 2015 року банком було пред'явлено вимогу (претензію) до відповідачів за зустрічним позовом про обов'язок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора за зобов'язаннями [PERSON], про що державним нотаріусом було повідомлено спадкоємців (а.с.107, 108). Враховуючи наведені докази, банк звернувся із вимогою до спадкоємців у термін, встановлений законодавством. Крім цього, представник [PERSON] в судовому засіданні зазначала, що банку достовірно було відомо про смерть позичальника, оскільки платежі в погашення заборгованості за кредитним договором № 44/08/11/К-Ф від19 червня 2008 року тривалий час проводились іншою особою, також, відповідно до пояснень представника - вказані обставини доводяться договорами страхування. Так, дійсно, із досліджених судом квитанцій за 2009 - 2015 роки, копія яких надана стороною, встановлено, що оплату різних сум із призначенням платежу : погашення заборгованості за кредитним договором № 44/08/11/К-Ф від 19 червня 2008 року проводилось [PERSON]. Однак, на думку суду, вказані обставини не можуть свідчити про смерть позичальника, оскільки кредитним договором обумовлено обов'язок позичальника повертати отриману суму кредиту, що і робилось від імені позичальника. Копія наданого суду договору добровільного стахування життя [PERSON] укладений на термін до 16 червня 2028 року, а тому не переукладався, в зв'язку з чим цей договір не може бути підтвердженням обізнаності банка про смерть позичальника. Відповідно до ст.ст.574, 575 ЦК України - іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Застава виникає на підставі договору. Згідно із ч.1 ст.12 Закону України «Про іпотеку» - у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотеко держатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Частиною3 статті 23 цього ж Закону встановлено, що якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець, в разі порушення основного зобов'язання боржником, відповідає за задоволення вимог іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Із копії іпотечного договору № 44/08/11/І-Ф від 19 червня 2008 року вбачається, що іпотекодержатель набуває право звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки, яким є квартира [ADDRESS] у випадках, в тому числі, якщо у момент настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором воно не буде виконано належним чином, а саме : при повному або частковому неповерненні кредиту (чергового платежу за кредитом) та/або при несплаті або частковій несплаті процентів та/або при несплаті або частковій несплаті штрафних санкцій, комісій, інших платежів у встановлені кредитним договором строки, порушення позичальником обов'язків за цим та/або кредитним договором, невиконання вимоги іпотекодержателя про дострокове виконання зобов'язання за кредитним договором (п.п.6.1, 2.1 договору). Факт неналежного виконання позичальником, а в подальшому спадкоємцями, умов кредитного договору № 44/08/11/К-Ф від 19 червня 2008 року, доводиться наданим представником АБ розрахунком заборгованості по вказаному кредитному договору та випискою з особового рахунку позичальника, відповідно до яких станом на 9 березня 2016 року за вказаним вище кредитним договором існує заборгованість : по кредиту строкова у розмірі 15 416,36 доларів США, по кредиту прострочена у розмірі 724,11 доларів США, по процентах поточна у розмірі 231,98 доларів США, по процентах прострочена у розмірі 1313,91 доларів США - всього заборгованість станом на вказане число становить 17 686,36 доларів США. Вартість предмету іпотеки - квартири загальною площею 43,6 кв.м. в [ADDRESS] встановлена судом із звіту про незалежну оцінку майна, проведеної суб'єктом оціночної діяльності ТзОВ «Кредитне брокерське агенство». Наданий доказ доводить, що вартість зазначеного об'єкта оцінки станом на 17 травня 2016 року становить 579 000 грн. (а.с.153). Таким чином, договір іпотеки відповідає вимогам законодавства, він є чинним на день розгляду справи судом, спадкодавцем [PERSON] умови вказаного договору не оспорювались, а тому вимога відповідача-позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає до задоволення. Оскільки суд дійшов висновку щодо обґрунтованості зустрічного позову, на підставі ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача по зустрічному позову документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного, ст.ст.11, 203, 215, 526, 528, 629, 1281, 1282 ЦК України,

Outcome: dismissed