Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

11 лютого 2016 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовною заявою до відділу державної виконавчої служби Очаківського міськрайонного управління юстиції (далі ВДВС ОМРУЮ), в якій просить звільнити з-під арешту квартиру [ADDRESS] та нежитлову будівлю по вул. Чижикова, буд. 86/1 в м. Очакові Миколаївської області. Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що 23 квітня 2015 року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно, зокрема на квартиру [ADDRESS] та нежитлову будівлю по вул. Чижикова, буд. 86/1 в м. Очакові Миколаївської області. 23 жовтня 2015 року позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено, у реєстрі прав не нерухоме майно зареєстроване обтяження майна спадкодавця, що було накладене постановою державного виконавця ВДВС ОМРУЮ від 28.07.2010 року. Після звернення до державної виконавчої служби про звільнення майна з-під арешту, отримав відповідь, що арешт було накладено у зв'язку з виконанням постанови про стягнення штрафу на користь держави в розмірі 408 грн.. 29.06.2011 року винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу у зв'язку з відсутністю майна, на яке можливо звернути стягнення. Для зняття арешту рекомендовано звернутися до суду. На підставі викладеного вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав, просив його задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги визнала, не заперечувала проти звільнення майна з-під арешту. Дала пояснення, що на теперішній час виконавче провадження знищене, адже строк його зберігання сплив. Оскільки виконавчий документ не перебуває в провадженні відповідача, останній позбавлений можливості самостійно зняти арешт з майна. Представник також пояснила, що виконавчий документ про стягнення зі [PERSON] штрафу до відділу державної виконавчої служби після його повернення не надходив. Вислухавши пояснення представників, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, що постановою №20586815 старшого державного виконавця ВДВС ОМРУЮ від 28.07.2010р. під час виконання постанови №15 від 29.06.2010р., виданої відділом Держкомзему в м. Очакові та Очаківському районі Миколаївської області про стягнення із [PERSON] на користь держави штрафу в розмірі 408 грн, був накладений арешт на все належне [PERSON] майно. 23 квітня 2015 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, копію якого долучено до матеріалів справи (а.с.7). Позивачка є дружиною померлого [PERSON] (а.с. 6). 23 жовтня 2015 року вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. За змістом Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON] належить 1/3 частина квартири [ADDRESS] та ціла частка нежитлової будівлі по вул. Чижикова, буд. 86/1 в м. Очакові (а.с. 11). Відповідно до Інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, зареєстроване обтяження майна за №10884947 арешт нерухомого майна (невизначене майно, все нерухоме майно) [PERSON] (код [NUMBER]). 08 лютого 2016 року позивачка звернулася із заявою до ВДВС ОМРУЮ для вирішення питання щодо зняття арешту з майна, але їй було рекомендовано звернутися до суду, оскільки 29.06.2011р. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження", а саме: у боржника відсутнє майно, на яке можна звернути стягнення. Повторно виконавчий документ до відділу ДВС не надходив. Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. Відповідно до ч.1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. (ч. 1 ст. 58 Закону). Державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна рекомендованим листом за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим державним виконавцем (ч. 3 ст. 58 Закону). В судовому засіданні встановлено, що виконавче провадження було відкрито у звязку із винесенням постанови про накладення адміністративного стягнення в сумі 408 грн (а.с. 22). При цьому, державним виконавцем накладено арешт на все майно боржника, в тому числі нежитлову будівлю (магазин), розташовану за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, вул. Чижикова, 86/1, та 1/3 частку квартири [ADDRESS] (а.с. 23). Жодних відомостей про проведення оцінки вказаного нерухомого майна з метою дотримання принципу співмірності при виконання постанови про накладення адміністративного стягнення виконавчою службою суду не надано. Разом із тим, наклавши арешт на все майно боржника, державний виконавець повернув виконавчий документ стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону - у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. З викладеного вбачається, що накладення арешту на майно боржника не було спрямоване на реальне виконання постанови про накладення адміністративного стягнення. Сторони не заперечують, що на теперішній час виконавче провадження знищене, виконавчий документ повторно до відділу державної виконавчої служби не надходив. Частиною 1 статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" \~передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника,\~у постанові\~про\~закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний\~виконавець зазначає про скасування арешту,\~накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, вказаної у частині другій цієї статті, для її пред'явлення до органу нотаріату та інших органів, що\~здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження для\~зняття арешту з майна. За положеннями п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2274/5 від 25.12.2008р. строк зберігання завершених виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення становить один рік. Таким чином, враховуючи вище викладене, на думку суду, постанова про накладення арешту на квартиру, повинна була бути скасована. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Так, за ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Враховуючи викладене, а також той факт, що на даний час позивачка, як спадкоємець, не має можливості оформити свої спадкові права з підстав накладення арешту на все майно померлого, суд вважає за можливе задовольнити її вимоги про звільнення майна з-під арешту. Враховуючи клопотання позивачки, суд відносить судові витрати на її рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: approved