Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Оляницької сільської ради Тростянецького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, зазначивши, що [INFO] року померла її мати [PERSON], яка до дня смерті проживала у с.Оляниця, Тростянецького району Вінницької області. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований в [ADDRESS], та земельної ділянки площею 2.51га., яка розташована на території Оляницької сільської ради Тростянецького району Вінницької області. Спадкоємцем до майна померлої є позивачка як по закону так і по заповіту. Вона вчасно прийняла спадщину, оскільки постійно проживає в спадковому будинку. Земельна ділянка зареєстрована на матері [PERSON] на підставі Державного акта серії !-ВН № 043277, однак при видачі державного акта були допущені описки та виправлення, що стали перешкодою при оформленні спадщини. Позивач звернулась до відповідних органів для виправлення помилки, однак їй було відмовлено. Крім того, після звернення позивача до нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено через недоведеність належності померлій Державного акта та відсутності правовстановлюючих документів на будинок. В зв`язку з цим позивач [PERSON] змушена звернутись до суду з вимогою про визнання за нею права власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований в [ADDRESS], та на земельну ділянку площею 2.51га., розташовану на території Оляницької сільської ради Тростянецького району Вінницької області, що належала [PERSON], яка померла [INFO] року. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, та позивач [PERSON] в судове засідання не з'явились, однак представник позивача звернулась до суду з заявою, в якій позовні вимоги підтримує та просить справу заслухати в її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву, в якій просив справу заслухати в їх відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти визнання права власності на спадкове майно померлої [PERSON] Суд, вивчивши матеріали справи, визначив, дослідив та встановив наступні докази, обставини та відповідні правовідносини: Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER], виданого 24.12.2012 року та зареєстрованого виконкомом Оляницької сільської ради Тростянецького району Вінницької області, [PERSON] померла [INFO] року (а.с. 8). Згідно копії заповіту від 13.11.2003 року [PERSON] заповіла все своє майно дочці [PERSON].(а.с.9). Довідкою №528 від 14.07.2014 року підтверджено факт того, що після смерті [PERSON] спадкоємцем її майна є дочка [PERSON].(а.с.23). З відповіді завідуючої Тростянецької державної нотаріальної контори Середи Н.М. випливає, що позивач [PERSON] за відсутності правовстановлюючих документів не має змоги оформити за нею право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] через нотаріальну контору(а.с.19). Згідно технічного паспорту, виготовленого станом на 16.09.2013 року, будинок, що розташований в [ADDRESS], який являється спадковим майном після смерті [PERSON] має наступні технічні характеристики: житловий будинок - літера "А", загальною площею 59,6кв.м., житловою площею 50,8 кв.м., допоміжною площею 8,8 кв.м., сарай - «Б», погріб - літера «Бп», огорожа - 1-3 (а.с.11-15). Згідно довідки, виданої виконкомом Оляницької сільської ради Тростянецького району Вінницької області житловий будинок по вул.Шевченка, 40, с.Оляниця Тростянецького району належить до групи колгоспних дворів, що підтверджується погосподарською книгою №13 особовий рахунок [NUMBER], членами якого були [PERSON].(а.с.25). Відповідно ст. 120 Цивільного Кодексу України в редакції, що діяла з 01.01.1964 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. Відповідно до п.п. "а" п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] відповідно до вимог законодавства, яке регулювало правовідносини щодо майна колгоспного двору, була наділена правом власності на майно колгоспного двору, а саме: на житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований в [ADDRESS]. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1964 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно копії Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ВН №043277, встановлено, що на підставі розпорядження Тростянецької РДА від 08.05.2002 року №60 [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 2.51га., що розташована на території Оляницької сільської ради Тростянецького району Вінницької області(а.с.16). В судовому засіданні встановлено, що в даному державному акті дійсно наявні виправлення у написанні імені особи, власника земельної ділянки. Крім того, факт належності [PERSON] земельної ділянки площею 2.51га, яка розташована на території Оляницької сільської ради Тростянецького району підтверджується копією виписки з погосподарської книги №59, в якій зазначено, що [PERSON] працювала в колгоспі та будинок відноситься до групи колгоспних дворів(а.с.26-27). Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 18.07.2014 року за №03-10/248, виданого відділом Держземагентства у Тростянецькому районі Вінницької області, підтверджено наявність земельної ділянки у [PERSON] згідно Державного акту серії І-ВН №043277(а.с.17). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Норма ст. 392 ЦК України вказує на те, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно із ст. 1216 ЦК Ураїни, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. З огляду на ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На підставі ст.1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Пунктом 3.5 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4- 13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказано, що «Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності ма земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз»яснень, викладених у пунктах 10,11 ППВСУ від 30 травня 2008 року №7 про те, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю. Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ВН №043277, виданий 20.08.2002 року, дійсно належить [PERSON]. З огляду на зазначене, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в судовому засіданні встановлено, що позивач має право на спадщину після смерті [PERSON], за таких умов позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановлено Кабінетом Міністрів України. Позивачем на підтвердження факту про можливість звільнення від оплати судових витрат при зверненні до суду надано копію довідки МСЕК серії 10ААА №690964 від 12.01.2012 року, згідно якої вона являється інвалідом першої групи з дитинства(а.с.7). На підставі наведеного та

Outcome: approved