Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] за участю третіх осіб: ЛКП «Сокільницьке», Львівська міська рада про поділ особових рахунків на оплату житлово-комунальних послуг, в якому після подання заяви представником про уточнення позовних вимог, просила суд розділити між [PERSON] та [PERSON] загальні витрати на опалення, утримання будинку(квартплату), за користування гарячим, холодним водопостачанням і водовідведенням у співвідношенні: - за опалення та утримання будинку(квартплату) - 277/398 частин витрат покласти на [PERSON], - 121/398 частин витрат покласти на [PERSON]; - за газ, гаряче водопостачання, холодне водопостачання і водовідведення - 1/2 частини витрат покласти на [PERSON], - 1/2 частини витрат покласти на [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що її, та її синові [PERSON], відповідачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира, яка розташована за адресою: м. Львів, вул. Наукова, буд. № 55, кв.№33. В даній квартирі зареєстровані: вона, [PERSON], 2006р.н. (її син), [PERSON], 2010р.н. (її донька), [PERSON], 2012р.н. (її син), [PERSON](її дядько) відповідач. Між її сім'єю та [PERSON] склався певний порядок користування квартирою: вони користуємось кімнатою № 6 згідно з технічним паспортом площею 10,0 кв.м., кімнатою № 8 згідно з технічним паспортом площею 17,7 кв.м., а відповідач - кімнатою № 3, площею 12,1 кв.м. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 25.11.2011р. по справі №2-1943/11 встановлено порядок користування квартирою: виділено в користування [PERSON] разом з сім'єю житлові кімнати площею 10,0 та 17,7 кв.м.; виділено в користування [PERSON] житлову кімнату площею 12,1 кв.м. У спільному користуванні залишено коридор площею 8,3 кв.м., кухню площею 8,6 кв.м., вбиральню площею 1,0 кв.м., ванну площею 2,6 кв.м., комірки 0,5,0,5 і 0,8 кв.м. на плані технічного паспорта. [PERSON] співвласник квартири, не сплачує житлово-комунальні послуги, зловживає алкогольними напоями, ніде не працює, веде антисоціальний спосіб життя, через, що у них виникають конфлікти. Через несплату відповідачем за користування комунальними послугами, Франківським ВДВС ЛМУЮ постановою від 13.02.2014р. накладено арешт на квартиру. Вважає, що відмова відповідача щодо оплати за надання комунальних послуг, створює ряд їм незручностей, оскільки сама не має змоги платити комунальні послуги за відповідача так як її заробітна плата невисока та має на утриманні трьох дітей. Добровільно вирішити вказане питання їм не вдалося, а тому змушені вони звернутися до суду. У судовому засіданні представник позивача уточненні позовні вимоги підтримав повністю, дав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Просить уточнений позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи, на підставі ст.ст.169,224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів(постановляє заочне рішення), проти чого не заперечив представник позивача. Представники третіх осіб ЛКП «Сокільницьке» та Львівської міської ради у судове засідання не зявилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомленні про день, час та місце слухання справи, а тому суд вважає, що справу слід слухати у їх відсутності на підставі наявних у справі даних чи доказів, достатніх для постановлення рішення, проти чого не заперечив представник позивача. Заслухавши пояснення представника позивача, представників, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що уточнений позов підлягає до задоволення, з таких підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст. ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності належить квартира, яка розташована за адресою: м. Львів, вул. Наукова, буд. № 55, кв.№33. В даній квартирі зареєстровані: [PERSON], [PERSON], 2006р.н. (позивача син), [PERSON], 2010р.н. (позивача донька), [PERSON], 2012р.н. (позивача син), [PERSON] (позивача дядько) відповідач, що підтверджується довідкою ЛКП «Сокільницьке» з місця проживання про склад сім'ї та прописку від 11.06.2015р. №2329. Квартира [ADDRESS] складається з трьох кімнат: житлової кімнати № 6 (на плані квартири), площею 10,0 кв.м.; житлової кімнати №8 (на плані квартири), площею 17,7 кв.м.; житлової кімнати №3 (на плані квартири), площею 12,1 кв.м.; коридору №1 (на плані квартири), площею 8,3 кв.м.; кухні №2 (на плані квартири), площею 8,6 кв.м.; ванної №5 (на плані квартири), площею 2,6 кв.м.; вбиральні №4 (на плані квартири), площею 1,0 кв.м.; комірками №7, площею 0,5 кв.м., №9, площею 0,5 кв.м., №10, площею 0,8 кв.м. Загальна площа квартири - 63,3 кв.м., що підтверджується технічним паспортом на квартиру. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 25.11.2011р. по справі №2-1943/11 встановлено порядок користування квартирою: виділено в користування [PERSON] разом з сім'єю житлові кімнати площею 10,0 та 17,7 кв.м.; виділено в користування [PERSON] житлову кімнату площею 12,1 кв.м. У спільному користуванні залишено коридор площею 8,3 кв.м., кухню площею 8,6 кв.м., вбиральню площею 1,0 кв.м., ванну площею 2,6 кв.м., комірки 0,5,0,5 і 0,8 кв.м. на плані технічного паспорта. Як вбачається із постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження винесеної Франківським ВДВС ЛМУЮ від 13.02.2014р., що такою накладено арешт на квартиру [ADDRESS] за неоплату житлово-комунальних послуг мешканцями даної квартири. Згідно представлених квитанцій позивачем вбачається, що оплату житлово-комунальних послуг по даній квартирі здійснює тільки позивачка, а відповідач відмовляється про оплату таких комунальних послуг. При цьому відмова відповідача щодо оплати за надання комунальних послуг, створює ряд незручностей позивачу, оскільки сама не має змоги платити комунальні послуги за відповідача так як її заробітна плата невисока та має на утриманні трьох дітей. Положення ст.ст. 66-68 ЖК України, ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і положення підзаконних актів у сфері житлово-комунальних послуг покладають на користувачів житла обов'язок щомісяця вносити плату за житлово-комунальні послуги (теплопостачання, газ, водопостачання, каналізація тощо) та витрати на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Положення ст.ст. 151, 156, 162 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» покладають на співвласників (користувачів) житла обов'язок щомісяця вносити плату за житлово-комунальні послуги (теплопостачання, газ, водопостачання, каналізація тощо) та витрати на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Згідно з п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків (в редакції, затвердженій Постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006р. №45, надалі - «Правила» ) власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Мешканці квартири, в якій проживає два і більше співвласники, наймачі (орендарі), мають рівні права на користування підсобними приміщеннями і обладнанням - п.10 Правил. Пунктом 10 Правил також встановлено, що у разі коли між мешканцями квартири відсутня згода щодо оплати житлово-комунальних послуг та інших послуг плата розподіляється: -за електроенергію при загальному лічильнику - пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря); -за газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень - за чисельністю членів сім'ї, що проживають у квартирі, та осіб, які проживають у квартирі більше ніж місяць; -за послуги з централізованого опалення, утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалювальної та загальної площі приміщення, яким користується співвласник, наймач (орендар). У відповідності зі ст.64 Житлового кодексу України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. За правилами\~ст.162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Положеннями\~статті 322 ЦК України\~передбачено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст.360 ЦК України\~співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Відповідно до\~ст. 369 ЦК України\~співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до\~ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", до таких послуг належать комунальні послуги з централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізованого опалення, вивезення побутових відходів, а також послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій.\~ Стаття 16 цього ж Закону передбачає, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства, а перелік житлово-комунальних послуг, що надаються споживачу, залежить від рівня благоустрою відповідного будинку (споруди). Основним нормативно-правовим документом в сфері оплати за користування житлом є\~постанова Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 р. N 560 "Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій". Вдповідно до п.п. 41, 42 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року №572\~розподіл загальних витрат на освітлення, опалення, ремонт підсобних приміщень квартир, в яких проживає два і більше власників, провадиться за узгодженням мешканців квартири. Спори між власниками у квартирах, в яких проживає два і більше власників про розподіл витрат на оплату комунальних та інших послуг розв'язуються судом. За таких обставин суд приходить до висновку, що між позивачем і відповідачем виник спір щодо порядку оплати комунальних послуг з утримання квартири №33, що по вул. Наукова,55 у м. Львові, вирішити який в добровільному порядку сторони не можуть, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом, а право позивача підлягає захистові. Згідно ст.15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільного права та інтересів є визнання права, припинення дії, яка порушували право, відновлення становища, яке існувало до порушення тощо. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. \~\~Згідно п. 2\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі»\~рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих\~Конституцією України\~прав і свобод людини та здійснення проголошеного\~Основним Законом України\~принципу верховенства права. Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно вимог ст.ст. 27-30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. За такими обставинами суд дійшов висновку, що позивачка довела ті обставини, на які посилалася, як на підставу своїх вимог. З урахуванням вищевказаного, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, приймаючи до уваги пояснення представника позивача, наданих в судовому засіданні, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає уточненні позовні вимоги позивачки повністю доведеними, обґрунтованими та таким, що підлягає задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати в розмірі 243,60 гривень судового збору, що було сплачено при поданні позовної заяви.

Outcome: approved