Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності . В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що 10.09.2010 року вона та її чоловік - [PERSON] придбали у власність у [PERSON] та [PERSON] квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . [INFO] чоловік позивачки - [PERSON] помер. На підставі рішення Сватівського районного суду Луганської області від 22.06.2015 року за позивачкою визнано право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка належала її померлому чоловікові. На сьогоднішній день позивачка вирішила розпорядитися належним їй нерухомим майном, проте для здійснення відчуження нерухомого майна необхідно надати правовстановлюючі документи, а саме договір купівлі-продажу квартири від 10.09.2010 року та рішення Сватівського районного суду Луганської області від 22.06.2015 року. Проте, оригінал договору купівлі-продажу квартири від 10.09.2010 року було втрачено в 2014 року при виїзді з м. Луганська після початку бойових дій. З метою отримання дублікату договору купівлі-продажу представник позивачки звернувся до Головного територіального управління юстиції у Луганській області, проте, йому було повідомлено, що приватний нотаріус Сбітнєва Т.В., яка посвідчувала даний договір, здійснює свою приватну нотаріальну діяльність по Луганському міському нотаріальному округу за адресою: [ADDRESS] , та фактично документи архіву та нотаріального діловодства знаходяться у м. Луганську. З огляду на неможливість отримати дублікат договору купівлі-продажу в нотаріальному порядку позивачці рекомендовано було звернутися до суду. У зв`язку з чим позивачка просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Позивачка в судове засідання не з`явилася. Представник позивача в судове засідання не з`явився, попередньо надав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі та без участі заявника. Відповідачі в судове засідання 04.06.2020р. та 30.06.2020 року не з`явилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином на підставі п.19 Перехідних Положень ЦПК України та Законів України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції" через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причин неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи без їх участі до суду не надходило. 30.06.2020 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі кожен окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії договору купівлі-продажу від 10.09.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Сбітнєвою Т.В. та зареєстрованим в реєстрі за №742, [PERSON] та [PERSON] придбали у власність у [PERSON] та [PERSON] квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8-12). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно [PERSON] належить 1/2 частина квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення Сватівського районного суду Луганської області від 22.06.2015 року (а.с.11). Згідно відповіді, наданої Головним територіальним управлінням юстиції в Луганській області на звернення представника позивача, приватний нотаріус Луганського міського нотаріального округу Сбітнєва Т.В. здійснює свою приватну нотаріальну діяльність по Луганському міському нотаріальному округу за адресою: [ADDRESS] . Документи нотаріального діловодства та архів приватного нотаріуса луганського міського нотаріального округу Сбітнєвої Т.В. знаходяться за місцем здійснення приватної нотаріальної діяльності, а тому відсутня можливість видачі дублікату нотаріально оформленого документа (а.с.13-14). Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка [PERSON] є власницею квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , однак, договір купівлі-продажу від 10.09.2010 року, на підставі якого вона придбала Ѕ частину квартири, позивачкою був втрачений та отримати його дублікат в нотаріальному порядку вона не має можливості, у зв`язку з чим позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved