Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

[PERSON] звертається з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з нею та знаходиться повністю на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, тому позивач просить примусово стягнути з відповідача щомісячно аліменти на утримання дитини в сумі 1000 грн . В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений вчасно та у встановленому Законом порядку, про що свідчить підтвердження про вручення документів. Будучи допитаним в порядку судового доручення, відповідач виклав свої заперечення проти позову та не заперечував проти розгляду справи у його відсутності. Після оголошеної перерви позивач [PERSON] в судове засідання 23.02.2015 року не з"явилася, надала заяву про продовженя розгляду справи у її відсутність. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу 23.02.2015 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ст.8 Закону України " Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.7-8), який проживає з матір'ю і знаходиться на її утримані. Рішенням суду Хойнікського району Гомельської області від 14.06.2010 року відповідач позбавлений батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], і дитина була передана на виховання матері. ( а.с.5-6) Відповідач є працездатним, постійної роботи не має. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст.166 цього кодексу, особа, яка позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов"язку щодо утримання дитини. Розмір аліментів, у відповідності до ст.ст.183,184 цього ж Кодексу, може бути визначений судом у частці від заробітку (доходу) платника або у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Позивач просить суд визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. Згідно ст.184 Сімейного кодексу України, суд, за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки , на час розгляду справи відповідач [PERSON] постійного місця роботи не має, відповідно не має і стабільної щомісячної заробітної плати, із врахуванням заяви позивача про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, суд вважає за доцільне визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач, заперечуючи проти позову посилався на те, що між ним та позивачем існує домовленність про те, що він погоджується на позбавлення його батьківських прав, а позивач не буде мати до нього претензій по аліментах. Позивач щодо існування такої домовленості заперечувала, вказуючи, що до суду з позовом про позбавлення батьківських прав зверталася не вона, а орган опіки та піклування Хойнікського райвиконкому. До того ж, відповідно до рішення суду Хойнікського району Гомельської області від 14.06.2010 року, відповідач позов не визнавав. Виходячи з вищевикладеного та враховуючи матеріальне становище дитини, майновий стан відповідача, відсутність у нього інших дітей, наявність непрацездатних батьків, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти у визначеному позивачем розмірі. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Суд визнає необхідним застосувати п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved