Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

[PERSON] пред`явив в суд позов до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Позов обґрунтовано тим, що в ніч з 07 на 08 серпня 2018 року [PERSON] перебуваючи поблизу кафе «Джерело» в с.Онишківці Дубенського району Рівненської області спричинив йому тяжкі тілесні ушкодження. Його дії кваліфіковано за ст..128 КК України. В ході досудового розслідування його, позивача, було визнано потерпілим від злочину. Обставини вчинення кримінального правопорушення, причинний зв`язок між вчиненим і заподіяною йому матеріальною та моральною шкодою винною особою повністю підтверджується доказами, зібраними в ході досудового розслідування кримінального провадження. 17 листопада 2020 року вироком Млинівського районного суду Рівненської області [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, і призначено міру покарання у виді одного року обмеження волі. На підставі ст.75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України. Цивільний позов задоволено частково та стягнуто із [PERSON] на його користь 19337,32 грн. в рахунок відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди та 20000 грн моральної шкоди. Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 29.07.2021 року вирок Млинівського районного суду від 17.11.2020 року в частині вирішення цивільного позову скасовано. У звязку із отриманими травмами він перебував на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні Рівненської центральної міської лікарні з 09 по 23 серпня 2018 року, в подальшому виписаний на амбулаторне лікування, де перебував по 11 жовтня 2018 року На лікування ним було витрачено 7 662 грн. 30 коп. (для придбання медикаментів, сплати внесків та проходження різного роду обстежень) 4 142 грн. 02 коп. (для придбання пального на транспортний засіб, яким він добирався до лікарні, оскільки через травми не мав можливості користуватися загальним транспортним засобом). Усього ним понесені матеріальні витрати в сумі 11 804 грн. 32 коп. дана сума є лише частиною тих витрат, які він реально поніс, оскільки ним не були збережені всі чеки і квитанції. Він працює водієм у ПАТ «Тернопільський молокозавод». Розмір заробітної плати за червень 2018 року становив 16 342,50 грн., за липень 25 100,25 грн. У зв`язку із отриманими травмами він був змушений протягом двох місяців не працювати та не отримував дохід для своєї сім`ї, а перебувати на лікарняному до повного видужання. Вважає, що [PERSON] має відшкодувати йому не отриману заробітну плату з серпня по жовтень 2018 року (два місяці) у сумі 20 721, 37 грн. за один місяць, усього 41 442,74 грн. (16342,50 грн. + 25100,25 грн. = 41442,75 грн.; 41442,75 грн. /2 = 20 721,37 грн.) Таким чином, завдана йому матеріальна шкода [PERSON] становить 53 247 грн. 07 коп. Протиправні дії [PERSON] спричинили йому велику моральну та психологічну травму. У нього довгий час був порушений звичний спосіб життя, сім`я була змушена терпіти побутовий, психологічний та моральний дискомфорт, через отримані ним вади здоров`я і необхідність лікуватися та постійно проходити обстеження у лікарні. Йому протипоказана важка фізична праця, що є необхідним у селі, здійснення догляду за господарством. Через сильний стрес, остриманий внаслідок травми у нього порушився сон, що негативно відобразилося на самопочутті, відносинах з оточуючими, з`явилася постійна душевна тривога, підвищена дратівливість, нервозність. Відповідач самоусунувся від надання будь-якої матеріальної допомоги. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь матеріальну шкоду завдану кримінальним правопорушенням у розмірі 53247,07 гривень та моральну шкоду у розмірі 50000,00 гривень. В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача - адвокат Лопухович А.О. звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що [PERSON] позовні вимоги підтримує в повному обсязі. (а.с.32). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. (а.с.31) Суд, дослідивши письмові докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з ухвали Рівненського апеляційного суду від 29.07.2021 року, вирок Млинівського районного суду від 17.11.2020 року, яким [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, і призначено міру покарання у виді одного року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України, в частині вирішення цивільного позову потерпілого скасовано. В решті вирок залишено без змін. (а.с.19-21) Згідно копії повідомлення нейрохірургічного відділення Рівненської ЦРЛ від 2018 року пацієнт [PERSON] знаходиться на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні Рівненської ЦМЛ з 09.08.2018 року по даний час з діагнозом - відкрита черепно-мозкова травма (07.08.2018 року), перелом кістом сплетіння та основи черепа. Забій головного мозку. Параорбітальний крововилив праворуч. Забій м/тк голови. (а.с.6) Про тяжкість отриманих [PERSON] внаслідок кримінального правопорушення тяжких тілесних ушкоджень, свідчать епікриз №14932 Рівненської ЦРЛ та протокол дослідження від 25.10.2018 року діагностичного центру РАМ. (а.с.7-8) Долученими до позовної заяви копією квитанції №0.1.347793042.1 від 09.08.2018 року №0.1.347793042.1, копією квитанції до прибуткового касового ордера №65142 від 09.08.2021 року, копією чека №22918, копією фіскального чека від 17.08.2018 року, копією квитанції №0.01169193959.2 від 25.10.2018 року, копією фіскального чека від 25.10.2018 року та іншими чеками підтверджується понесена позивачем матеріальна шкода у розмірі 53247,07 гривень. (а.с.11, 13-18) Як вбачається з копії довідки №192 від 07.09.2018 року, [PERSON] працює в ПАТ «Тернопільський молокозавод». На даний момент займає псаду водія автотранспортних засобів. Дохід за період з березня 2018 року по серпень 2018 року становить 99130,20 гривень. (а.с.10) За приписом статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст..22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом. З позовної заяви вбачається, що позивачу [PERSON] внаслідок кримінального правопорушення, вчиненого відповідачем, заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із тяжким ушкодженням здоров`я, порушенням нормальних життєвих зв`язків, а також тривалою реабілітацією. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка зокрема полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень статті 1167 ЦК України компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювача. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Судова практика при цьому виходить із положення, що "відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору" (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"). Так, відповідно до чинного законодавства моральна (немайнова) шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі. При цьому, якщо дії винної особи заподіяли як майнову, так і моральну (немайнову) шкоду, то відшкодування майнової шкоди не звільняє таку особу від обов`язку відшкодувати моральну шкоду. При цьому суд враховує, що моральну шкоду зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України, суд враховує характер вчиненого діяння відповідача, яке характеризується неумисною формою вини, тяжкість фізичних та душевних страждань позивача. Оцінюючи в сукупності встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про те, що внаслідок протиправних дій, а саме вчинення [PERSON] злочину, передбаченого ст.128 КК України, позивачу [PERSON] , який зазнав фізичних та душевних страждань внаслідок тяжких ушкоджень його здоров`я, було завдано моральну шкоду та порушено звичний ритм його життя, а тому враховуючи вимоги справедливості, добросовісності, суд приходить до висновку, що моральна шкода підлягає задоволенню у повному обсязі. Враховуючи, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження доказами, що наявні в матеріалах справи, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] ..

Outcome: approved