Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача на її користь суму банківського вкладу, який знаходиться на вкладному рахунку у відповідача. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 05.11.2014 року позивач уклала з відповідачем договір-заяву банківського строкового вкладу (депозиту) №313731/35780/3-14 „Класік" на 3 місяці, в іноземній валюті, згідно якого розмістила в банку відповідача строковий вклад в розмірі 12901 долар США, на строк з 05.11.2014 року до 05.02.2015 року, зі сплатою процентів за ставкою 11,50% річних. Після закінчення строку дії договору позивач звернулась до банку з вимогою про повернення банківського вкладу. Однак відповідач повернув лише частину банківського вкладу. Позивач просить суд стягнути з відповідача залишок неповерненого вкладу у розмірі 12810 доларів США. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи за відсутності позивача. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, заперечень до позову не надав. Представником відповідача було подано заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку із зайнятістю представника відповідача в іншому судовому засіданні. Причину неявки представника відповідача у судове засідання суд вважає неповажною. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст.ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. З'ясувавши обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено наступне. 05.11.2014 року між [PERSON] та АТ „Банк „Фінанси та Кредит" було укладено договір-заяву №313731/35780/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) „Класік" на 3 місяці, в іноземній валюті. Відповідно до п. 1 договору позивачем було внесено на вкладний рахунок [NUMBER] грошові кошти у розмірі 12901 доларів США, на строк з 05.11.2014 року по 05.02.2015 року. Згідно п. 2 договору банк сплачує вкладникові проценти за ставкою 11,50% річних. Після закінчення строку дії банківського вкладу позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення суми банківського вкладу Однак відповідачем було повернено грошові кошти позивачу лише частково. Відповідно до меморіального валютного ордеру №11694529 від 05.02.2015 року грошові кошти у розмірі 12901 доларів США були перераховані зі вкладного рахунку [NUMBER] на рахунок на вимогу [NUMBER]. Згідно довідки АТ „Банк „Фінанси та Кредит" від 16.04.2015 року №815 залишок коштів на рахунку [NUMBER] [PERSON] складає 12810 доларів США. Відповідно до ст. 1066 ЦК України банк не має права встановлювати не передбачені договором або законом обмеження права клієнта розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Згідно ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, відповідно до вимог ст. 1074 ЦК України, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Таке ж застереження щодо обмеження прав клієнта або вкладника встановлено і ст. 59 Закону України «Про банки та банківську діяльність». Отже, відповідач зобов'язаний повернути грошові кошти позивача, які перебувають на рахунках відповідача, на першу вимогу вкладника, а відмова від такої видачі є неправомірною. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, оскільки банк не виконав свого обов'язку з видачі вкладу на вимогу вкладника, вказану суму коштів слід стягнути з відповідача на користь позивача в судовому порядку. Судові витрати у справі складаються з судового збору, від його сплати позивач звільнений, тому його, в силу ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача в дохід держави. Виходячи з задоволеної суми позову 12810 доларів США, що в перерахунку за офіційним курсом НБУ на дату винесення рішення (2113,3095 грн. за 100 доларів США) складає 270 714,94 грн., судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача, відповідно складає 2707,14 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved