Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

\~\~\~ [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Богуна, 4 в с.Серафинці Городенківського району; земельну частку (пай) площею 1,42 га, згідно сертифікату на право приватної власності на землю серії ІФ-04 № 23-0956, зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів у Серафинецькій сільській раді за № 956 від 13.03.1996 року. 21.02.2017 року позивач [PERSON] подала до суду заяву, якою збільшила позовні вимоги та змінила предмет позову, а саме просить визнати за нею право власності на: - 1/3 частину домоволодіння, а саме житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Богуна, 4 в с.Серафинці Городенківського району; - земельну ділянку площею 1,7458 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІІ-ІФ № 029453 від 08.07.1997 р.; - автомобіль ЗАЗ-110206 2006 р.в. № кузова Y6D11020660417122, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Позовні вимоги мотивовані тим, що батько позивача - [PERSON] помер 24.01.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 25.01.2016 року. Після його залишилося спадкове майно, яке як вважає позивач повинно перейти їй по заповіту. [PERSON] зазначає, що після смерті її батька залишилося спадкове майно, яке вона не може переоформити на себе за допомогою нотаріуса, оскільки відсутній оригінал свідоцтва про право власності на спадковий будинок, необхідний для видачі свідоцтва про право на спадщину, який підтверджує право власності спадкодавця на житловий будинок. За таких обставин нотаріус зазначив, що у нього згідно інструкції немає права на видачу відповідних спадкових документів та рекомендував звернутися до суду, при цьому видав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.08.2016 року № 1127/02-31. Довідкою № 1221/02-14 від 16.08.2016 року виданою Городенківською районною державною нотаріальною конторою підтверджується, що заведено спадкову справу № 194/2016 на підставі заяви про прийняття спадщини [PERSON] Вказано, що дружина померлого - [PERSON], заявою № 618 від 19.07.2016 року відмовилася від обов'язкової частки у майні належному померлому. Ще за життя батько позивача - [PERSON] 05.11.2012 року склав заповіт, згідно якого «все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що належатиме йому на день смерті і на що він за законом матиме право заповів [PERSON]». До спадкового майна належить: 1/3 частина домоволодіння, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Богуна, 4 в с.Серафинці Городенківського району; земельна ділянка площею 1,7458 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІІ-ІФ № 029453 від 08.07.1997 р.; автомобіль ЗАЗ-110206 2006 р.в. № кузова Y6D11020660417122, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Оскільки [PERSON] являється спадкоємцем відповідно до ст. 1233,1236 ЦК України, то вважає за необхідне з метою захисту свого порушуваного права та інтересу звернутися з даною позовною заявою до суду. 09 лютого 2017 року ухвалою суду до участі в справі залучено як співвідповідача - [PERSON], [INFO] (с. Серафинці вул. Новоселів, 36 Городенківського району Івано-Франківської області). 20.03.2017 року позивач подала до суду заяву, в якій просить залишити без розгляду вимогу по автомобілю ЗАЗ-110206 2006 р. в. № кузова Y6D1102660417122, державний реєстраційний номер [NUMBER]. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовільнити. Відповідач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її присутності, просить задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, що стверджено поштовими повідомленнями при матеріалах справи. За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2\~ст.197 ЦПК України\~\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Із свідоцтва про право власності на житловий будинок № 345, виданого на підставі рішення Серафинецької сільської ради від 23.05.2000 р. № 26 слідує, що 27.07.2000 р. Серафинецька сільська рада народних депутатів посвідчила, що в цілому житловий будинок, який розташований в с. Серафинці по вул. Богуна (Руднєва) за № 6 (4) дійсно належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах кожному на праві приватної власності. Випискою з інвентаризаційних матеріалів вих № 7727 від 19.07.2016 р., виданою ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», стверджено, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. під реєстровим номером 235 зареєстровано, що власниками майна, розташованого в с.Серафинці Городенківського р-ну по вул. Богуна, 4 є: по 1/3 частці [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № 345, видане виконкомом Серафинецької с/ради на підставі рішення цього ж виконкому № 26 від 23.05.2000 р.; на 1/3 частку [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідчене Городенківською ДНК 19.09.2000 р. за № 1395. Згідно довідки № 29 від 09.02.2017 року, виданої Серафинецькою сільською радою встановлено, що будинок, який належав [PERSON] знаходиться в селі Серафинці по вулиці Богуна, 4 (бувша Руднєва, 6). У відповідності з технічною документацією житлове господарство, розташоване в с.Серафинці по вул. Богуна, 4 Городенківського району Івано-Франківської області, складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А»,\~\~побудованого 1923 р., загальною площею 78,8 кв.м., житловою площею 44,8 кв.м., літньої кухні, навісу, комори, стайні, курника, вбиральні, криниці, огорожі, вигрібної ями, вимощення; інвентаризаційна вартість становить 135216 грн. З копії Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІІ-ІФ № 029453 від 08.07.1997 р. вбачається, що [PERSON] на підставі рішення 4 сесії Серафинецької сільської Ради народних депутатів від 27.02.1996 р. є власником земельної ділянки, площею 1,7458 гектарів в межах згідно з планом, що розташована на території Серафинецької сільської ради народних депутатів для ведення селянського (фермерського) господарства. Згідно повідомлення відділу Держгеокадастру у Городенківському районі Івано-Франківської області - нормативно грошова оцінка земельної ділянки, площею 1,7458 га, яка розташована на території Серафинецької сільської ради і належала на підставі державного акту серії ІІІ-ІФ № 029453 становить 99685,58 грн. За заповітом від 05.11.2012 року, посвідченим секретарем виконкому Серафинецької сільської ради, зареєстрованим за № 123, [PERSON] на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що належатиме йому на день смерті і на що він за законом матиме право заповів [PERSON]. [PERSON] помер 24.01.2016 року, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серія І-НМ № 222041. Внаслідок його смерті відкрилась\~\~спадщина. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з\~ст. 1223 ЦК України\~- право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.\~\~ Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.\~\~Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1\~ст. 1222 ЦК України. Свідоцтвом про народження позивача серія ЯД № 488046 від 21.03.1952 року, встановлено, що [PERSON], [INFO] є донькою [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] після реєстрації шлюбу 06.10.1972 року з [PERSON], змінила прізвище «Яківчик» на «Савіцька»; 23.04.1997 року шлюб розірвано, що стверджено копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00016878804 від 15.07.2016 року. Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є його донька [PERSON] (позивач). З довідки № 30 від 09.02.2017 року, виданої Серафинецькою сільською радою встановлено, що на момент смерті [PERSON], який помер 24.01.2016 року, в будинку в селі Серафинці по вулиці Богуна, 4 разом із ним була зареєстрована дружина [PERSON], [INFO] Згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Дружина спадкодавця [PERSON] - [PERSON], [INFO] (відповідач) просить задовольнити позов, що стверджено поданою до суду заявою. Син спадкодавця - [PERSON], [INFO] (відповідач) в судове засідання не з'явився повторно, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України\~прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Довідкою № 1221/02-14, виданою 16.08.2016 року в.о. державного нотаріуса Городенківської РДНК стверджено, що після смерті [PERSON], який помер 24.01.2016 року і проживав в [INFO], заведена спадкова справа за № 194/2016 на підставі заяви про прийняття спадщини [PERSON], [INFO], жит. [INFO] а кв. 5, за заповітом, який був посвідчений секретарем виконкому Серафинецької сільської ради Городенківського району 05.11.2012 р. № 123.; дружина померлого [PERSON] заявою № 618 від 19.07.2016 року відмовилася від обовязкової частки у майні належному померлому. Відповідно до ч. 1\~ст.1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З постанов в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 1127/02-31 від 05.08.2016 р., № 726/02-31 від 11.04.2017 р. слідує, що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], померлого 24.01.2016 року на житловий будинок, що знаходиться за адресою с. Серафинці вул. Богуна, 4 Городенківського району, та земельну ділянку для ведення селянського (фермерського) господарства, що розташована на території Серафинецької сільської ради Городенківського району, оскільки спадкоємець не надав оригінали документів, які посвідчував би право власності спадкодавця на вищезгадане майно. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. З довідки № 28 від 09.02.2017 року, виданої Серафинецькою сільською радою слідує, що біля будинку в селі Серафинці по вулиці Богуна, 4, який належав [PERSON] рахується земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,2285 га. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. У п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року " Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" зазначено, що спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно з ч. 2 ст. 1296 ЦК України\~\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. \~ Відповідно до ст. 131\~\~ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Згідно з\~\~п. «а» ч. 3 ст. 152\~\~ЗК України\~\~ захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом\~\~визнання прав. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на - 1/3 частину домоволодіння, а саме житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Богуна, 4 в с.Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області; земельну ділянку площею 1,7458 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІІ-ІФ № 029453 від 08.07.1997 р., визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню. \~\~\~\~ На підставі ст.ст. 5, 316, 317, 328, 392, 1216, 1222 ЦК України,

Outcome: approved