Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із заявою, заінтересована особа: орган опіки та піклування про визнання фізичної особи [PERSON], [INFO] недієздатним, посилаючись на те, що [PERSON] є його рідним братом, який внаслідок перенесеної родової травми має діагноз «Епілепсія з частими поліморфними нападами, схильними до серійного перебігу, вираженими характерологічними змінами особистості та зниженням інтелекту». В мотивування вимог вказує на те, що [PERSON] має порушену мову та свідомість, самостійно не може себе обслуговувати та потребує постійної сторонньої допомоги, за станом здоровя непрацездатний, являється інвалідом І групи, перебуває під постійним наглядом психіатра та інших лікарів. У звязку з цим, заявник просить визнати [PERSON], [INFO], мешк. с.Поляна, санаторій "Сонячне Закарпаття"[ADDRESS] недієздатним та\~призначити йому опікуном [PERSON], [INFO] зі згоди органу опіки та піклування. В судове засідання заявник не зявився, подавши суду заяву (вх. № 2642 від 20.04.2018 року) про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи [PERSON] головний спеціаліст-юрист УСЗН Свалявської РДА (на підставі довіреності №624/01-10 від 06.03.2018 року) в судове засідання не зявилася, подавши суду заяву (вх. № 2643 від 20.04.2018 року) про розгляд справи у відсутності представника, проти заявлених вимог не заперечують. Дослідивши матеріали справи та доводи заяви, враховуючи, що учасниками справи заявлено клопотання про розгляд справи у їх відсутності, суд вирішує справу за наявними у справі матеріалами та доходить наступного висновку. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про про визнання фізичної особи недієздатною. Відповідно до ч.3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 13 ЦПК України\~- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. В частині вимоги про визнання фізичної особи недієздатним, суд доходить наступного висновку. Відповідно до ч.3 ст. 297 ЦПК України - у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ч.1 ст. 298 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здодровя фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Відповідно до ухвали Свалявського районного суду Закарпатської області від 28 березня 2018 року, у справі призначено судово-психіатричну експертизу для встановлення психічного стану [PERSON], [INFO]. Відповідно до позиції, висловленої ВСУ в постанові від 19 жовтня 2016 року під час розгляду справи № 6-384цс16: Відповідно до пункту 35 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи (затвердженого наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.10.2001 року № 397) - висновок експертизи повинен бути обґрунтованим і містити відповіді на поставлені перед ним питання у межах його компетенції, мати конкретний характер. Висновок про недієздатність фізичної особи слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в сукупності за умови, що особа страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого у особи виникає абсолютна неспроможність особи розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. При проведенні експертизи щодо наявності в особи хронічного, стійкого психічного розладу експерт повинен дослідити стан психічного здоровя особи протягом певного часу, пославшись на медичні документи, їх аналіз та особисте дослідження особи, зробити висновок щодо наявності в особи саме стійкого, хронічного психічного розладу, визначити час, з якого в особи виникло таке захворювання, встановити чи повністю особа не здатна внаслідок цього захворювання усвідомлювати свої дії та керувати ними. Висновок експерта\~повинен бути\~повним та\~категоричним, та не має допускати іншого розуміння змісту, ніж зазначений». Як вбачається з висновку судово-психіатричного експерта № 84 від 31 травня 2018 року [PERSON], [INFO] виявляє ознаки хронічного стійкого психічного розладу у вигляді вираженого недоумства, внаслідок епілепсії (дані диспансерного обліку у лікаря психіатра, дані стаціонарного обстеження у Київській обласній психіатричній лікарні), визнаний інвалідом 1 Б групи по даному захворюванні безтерміново, а також клінічними ознаками: розлади мислення, виражене інтелектуально-мнестичне зниження, відсутність критики, емоційна лабільність, імпульсивність. [PERSON], [INFO], виявляє ознаки хронічного стійкого психічного розладу у вигляді вираженого недоумства, внаслідок епілепсії, що позбавляє його здатності правильно розуміти значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ст. 39 ЦК України - фізична особа, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій або керувати ними, може бути визнана судом недієздатною. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України. Судом перевірено в судовому засіданні: копія паспорту ВР 437614, виданого Свалявським РВ УМВС України в Закарпатській області 16.08.2005 року на особу [PERSON], [INFO], мешк. с.Поляна, санаторій "Сонячне Закарпаття"[ADDRESS]; копію свідоцтва про народження [PERSON], 04 серпня 1980 року (серія II-ФМ № 407247, запис № 198 від 14.08.1980 року; копія посвідчення (серія АД № 309973 від 13.12.2004 року), згідно якого [PERSON], [INFO] є інвалідом І групи з дитинства з призначенням довічної пенсії; оглянуто медичні карти амбулаторного хворого на особу [PERSON]. Таким чином, аналізуючи матеріали справи, оцінивши належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу в\~їх сукупності, суд дійшов висновку, що [PERSON] слід визнати недієздатним. Відповідно до ст. ч. 1 ст. 40 ЦПК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішення суду про це. В частині вимоги про призначення опікуна, суд доходить наступного висновку. Відповідно до ч.4 ст. 63 ЦК України - опікун призначається з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника (у відповідності до ч.2 ст. 3 Сімейного кодексу України сімю сладають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки). З матеріалів справи вбачається, що до заяви не додано довідки про склад сім'ї [PERSON], що позбавляє суд зясувати склад сімї [PERSON], осіб, які проживають з [PERSON] за адресою проживання підопічного. Відповідно до ст. 57 ЦК України - особа, якій стало відомо про фізичну особу, яка потребує опіки або піклування, зобов'язана негайно повідомити про це орган опіки та піклування. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. В матеріалах справи відсутнє подання органу опіки та піклування на призначення опікуном [PERSON] (у відповідності до ст. 59 ЦК України - органами опіки та піклування є виконавчі органи сільських, селищних рад та ст. 62 ЦК України - опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника). З огляду на вищенаведене та зважаючи, що [PERSON] внаслідок стійкого психічного розладу у вигляді вираженого недоумства внаслідок епілепсії, не здатний правильно розуміти значення своїх дій та керувати ними, потребує постійної опіки та стороннього догляду через відсутність навичок до самообслуговування, не контролює свої дії і, як наслідок, не може вчиняти будь-які правочини, заяву слід задовольнити частково. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 ч.1 Перехідних положень (розділ ХІІІ) - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Outcome: partial