Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Оратівського районного суду Вінницької області з позовною заявою до [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи в судове засідання не з'явився, надавши заяви, щоб справу розглянули без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник позивача [PERSON], будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи в судове засідання не з'явився, надавши заяви, щоб справу розглянули без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області [PERSON]., будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 158 ЦПК України, у звязку з чим в силу ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст.174 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із слідуючого. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-АМ №157359 від 18.09.2002 року 16.09.2002 року в с. Сабарівка Оратівського району Вінницької області померла мати позивача [PERSON]. На день смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається із: права на земельну частку (пай) площею 2,93 га, у землі, яка перебуває власності КСП "Долина" с, Сабарівка Оратівського району Вінницької області, розташованої на території [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВН №0099014 виданого Оратівською районною державною адміністрацією Вінницької області від 17.06.1997 року та житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого по вул. Кірова, 18 в с. Сабарівка Оратівського району Вінницької області. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 1\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами\~Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР\~(далі -\~ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини. Спадщина відкрилась 16.09.2002 року в день смерті спадкодавця [PERSON]. В цей час діяв ЦК УРСР (1963 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин. Згідно із заповітом від 09.01.19991 року посвідченого секретарем Сабрівської сільської ради Оратівського району Вінницької області та зареєстрованого в реєстрі за №1 [PERSON] житловий будинок з погосподарськими будівлями, що розташований в с. Сабарівка Оратівського району Вінницької області та все належне їй майно заповідає [PERSON]. Заповіт не змінено і не скасовано. Осіб, які згідно ст. 535 ЦК УРСР 1963 р., що право на обов'язкову частку у спадщині немає. Відповідно до виписки №286 від 09.07.2015 року відділу Держгеокадастру у Оратівському районі Вінницької області із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), яка затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1995 року №801 і видана Оратівською райдержадміністрацією Вінницької області по КСП "Долина" с. Сабарівка Оратівського району Вінницької області. Сертифікат серії ВН №0099014 за порядковим №12 зареєстровано 19.06.1997 року на [PERSON], яка проживала на території с. Сабарівка Оратівського району Вінницької області. Розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах становить 2,93 га. Вартість земельної частки (паю) становить 71447 грн. Сертифікат видано на підставі розпорядження голови Оратівської РДА від 02.06.1997 року за №122. Вартість земельної частки (паю) на день смерті [PERSON] 16.09.2002 року становить 29756 грн. Відповідно до довідки №211 від 17.07.2015 року виданої виконкомом [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області [PERSON], [INFO], дійсно помер 02.01.2013 року. Відповідно до довідки №161 від 07.07.2015 року виданої виконкомом [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області [PERSON], жительці с. Сабарівка Оратівського району Вінницької області належить право на земельну частку (пай) розміром 2,93 га, згідно сертифікату серії ВН №0090014 від 02.06.1997 року, який знаходиться на території [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області. Відповідно до довідки №218 від 30.04.2014 року виданої виконкомом [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області відповідно до запису в погосподарській книзі виконкому [PERSON] сільської ради (книга №1, особовий рахунок №0019) [PERSON] народилася 02.02.1919 року в с. Сабарівка Оратівського району Вінницької області померла 16.09.2002 року. На день смерті була зареєстрована і постійно проживала [INFO]. Інших осіб, з якими [PERSON] проживала однією сім'єю, але не були зареєстровані, в тому числі малолітніх та неповнолітніх не значиться. Відповідно до довідки №244 від 19.08.2014 року виданої виконкомом [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області станом на 15.04.1991 року в господарському будинку по вул. Кірова, 18 в с. Сабарівка Оратівського району Вінницької області була зареєстрована [PERSON], [INFO], будинок належав до її приватної власності. 16.07.2015 року Гайсинським міжрайонним бюро технічної інвентаризації виготовлено безіменний технічний паспорт на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по вул. Кірова, 18 в с. Сабарівка Оратівського району Вінницької області. Юридично оформити прийняття спадкового майна позивач [PERSON] позбавлений можливості, за життя спадкодавця належним чином не виготовлені правовстановлюючі документи на спадкове майно, тому змушений звернутися до суду з відповідною позовною заявою. Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. На підставі ст.ст. 16, 346, 1216, 1218, 1225, 1235 ЦК України, ст. ст. 10, 15, 57-62, 64, 130, 174-175, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України суд,

Outcome: approved