Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позов мотивувала тим, що з 19 листопада 2011 року по 11 січня 2016 року перебувала у шлюбі з відповідачем. 07 вересня 2012 року у них народився син [PERSON], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач неналежно виконує батьківський обов'язок по утриманню сина, не надає допомоги ні в матеріальній, ні в грошовій формі. Тому, просить суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву в якій просила справу розглянути у її відсутності, позов підтримує (а.с. 16). Суд вважає можливим, відповідно до вимог ст.158 ч.2 ЦПК України, розглянути справу у відсутності позивача, враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами. Відповідач тричі в судове засідання не з'явився. Належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи (а.с. 19, 22). Останній раз судова повістка повернулася з відміткою, що адресат за зазначеною адресою не проживає (а.с. 24). З врахуванням положень ст.ст.74,76,77 ЦПК України, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи. Судом на підставі ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України ухвалено провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 19 листопада 2011 року по 11 січня 2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Мурованокуриловецького районного суду від 11 січня 2016 року (а.с. 4). У шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 13.09.2012 року). Дитина [PERSON] проживає разом із матір'ю в с. Михайлівці Мурованокуриловецького району Вінницької області та знаходиться на її утриманні (а.с.5-6). Відповідач проживає окремо, добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Встановленим в суді фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до частини 1 ст. 141 Сімейного Кодексу України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . Відповідно до ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, що дитина проживаючи разом з матір'ю, знаходиться на її повному утриманні, що потребує певних коштів, а також зважаючи, що утримання дитини є обов'язком обох батьків, вважає справедливим встановити аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів доходів відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Суд приймає до уваги, що доказів неможливості надавати матеріальну допомогу дитині відповідач суду не надав. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.1. ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином судовий збір має бути стягнений з відповідача у розмірі, передбаченому підпунктом 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір". На підставі викладеного,

Outcome: approved