Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

15 червня 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання їх малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], - щомісячно по 1/3 частки з усіх видів заробітку, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що з відповідачем по справі спільно не проживають, діти постійно проживають разом з нею і знаходяться на її утриманні, відповідач ухиляється від надання допомоги в утриманні дітей в добровільному порядку, тому вона вимушена звернутися з позовом до суду. У судове засідання позивачка подала заяву, згідно якої просила суд позов задовольнити, не заперечувала проти ухвалення рішення в заочному порядку. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем останньої реєстрації, про причини неявки суд не повідомив, клопотання щодо відкладення розгляду справи від відповідача до суду не поступало. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалює заочне рішення) Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що відповідач являється батьком малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, проте проживать окремо. Малолітні діти сторін проживають на даний час разом з позивачкою, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача дозволяють йому приймати участь в утриманні дітей. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, у відповідності з ч.1 ст.183 СК України, визначається судом. Згідно ч.2 ст.183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Частина 3 зазначеної статті передбачає, що, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов'язку по утриманню дітей, з урахуванням матеріального положення обох сторін та законодавства про виконавче провадження, згідно якого максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи, про що також відзначено в Постанові Пленуму ВСУ №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню у повному обсязі та стягненню з відповідача аліментів у розмірі по 1/3 частки від усіх видів заробітку відповідача щомісяця, проте не менше 30 % від прожиткового мінімуму, встановленого для дітей цього віку, з моменту звернення позивачки до суду і досягнення старшою дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України та згідно ст.9 Закону України "Про судовий збір", з відповідача підлягають судовий збір у розмірі 551 гривня 20 копійок із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України. Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню -у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved