Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

31 березня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Полонської міської ради, в якому вказує, що в 1994 році зареєструвала шлюб з [PERSON], мають трьох дітей, з них двоє неповнолітніх. [INFO] року її чоловік [PERSON] загинув. Під час шлюбу вони в 2001 році відповідно до договору купівлі-продажу придбали житловий будинок в [ADDRESS] в м. Полонному. Право власності на будинковолодіння чоловік не оформив. Після його смерті відкрилась спадщина у виді 1\\2 частини житлового будинку і господарських споруд. Позивачка та її повнолітня дочка [PERSON] подали нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON], а двоє неповнолітніх синів [PERSON] і [PERSON] є спадкоємцями, тому в їх інтересах вона звернулася із заявою до нотаріуса про прийняття дітьми спадщини. Під час придбання будинку у договорі купівлі-продажу помилково було вказано, що будинок розташований на вулиці Мічуріна, а не в провулку, де він фактично розташований, тому нотаріус відмовила у виданні свідоцтва на право на спадщину та права власності на частину майна подружжя. За життя чоловік не оформив належним чином право власності на будинок і господарські споруди, тому просить визнати за неповнолітніми синами право власності на 1\\2 частину вказаного будинку з господарськими спорудами у рівних частинах в порядку спадкування за законом після смерті їх батька, а 1\\2 частину права власності на вказане домоволодіння визнати за нею як частку у спільній власності подружжя. В суді позивачка позов підтримує. Полонський міський голова та начальник Полонського БТІ в суд не прибули, подали письмові заяви про розгляд справи без їх участі, проти позову не заперечують. Третя особа приватний нотаріус Бондар С.М. в суд не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити повністю. У судовому засіданні встановлено, що позивачка та її чоловік, які зареєстрували шлюб в 1994 році, в 2001 році під час проживання в шлюбі придбали житловий будинок в м. Полонне, в [ADDRESS]. Чоловік позивачки [PERSON] загинув в 2014 році. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1\\2 частини житлового будинку з господарськими спорудами. Неповнолітні сини позивачки після смерті їх батька [PERSON] прийняли спадщину шляхом звернення позивачки в їх інтересах із заявою до нотаріуса. Будинок та господарські споруди на ім"я чоловіка зареєстровані за адресою "Вулиця Мічуріна" в м. Полонне. Фактично будинок розташований в [ADDRESS], а не на [ADDRESS] як вказано в договорі купівлі-продажу. Дані обставини встановлені з пояснень позивачки та письмових доказів, а саме: свідоцтвом про одруження, свідоцтвом про смерть, паспортом позивачки, свідоцтвами про народження дітей, договором купівлі-продажу будинку від 2001 року, договором дарування будинку від 1994 року, довідкою секретаря виконкому про фактичне розташування будинку, довідкою міського голови про належність земельної ділянки до будинку, письмові відмови нотаріусів, довідкою Полонського БТІ про реєстрацію будинку та фактичне розташування будинку, технічним паспортом на житловий будинок та господарські споруди та висновком про його технічний стан. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а згідно ст.346 ч.1 п.11 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.ст.1217, 1261, 1268 ЦК України спадкування здійснюється за законом, спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, у першу чергу на спадкування за законом мають діти та той з подружжя спадкодавця, який його пережив. Відповідно до ч.1 ст.22 Кодексу про шлюб та сім"ю України 1969 року, правові положення якого регулювали стосунки позивачки з її чоловіком на час придбання ними будинку, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що після смерті [PERSON] спадщину у вигляді 1\\2 частини житлового будинку з господарськими спорудами успадкували його неповнолітні діти шляхом звернення їх матері до нотаріуса. Позивачка не має можливості підтвердити своє власності на спадщину у виді житлового будинку та господарських споруд внаслідок відсутності на них достовірних правовстановлюючих документів, в яких допущена помилка щодо розташування будинку. Друга половина будинку належить позивачці, оскільки будинок був придбаний шлюбі з [PERSON], як частина спільного майна подружжя.

Outcome: approved