Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

24.06.2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Посилався на те, що відповідачі є власниками квартири [ADDRESS] і зобов' язані щомісячно вносити плату за послуги з теплопостачання. Відповідачі ухиляються від виконання цих зобов' язань по сплаті спожитих послуг з теплопостачання, за особовим рахунком відповідачів № 4738 та за період з 01.10.2009 року по 30.04.2014 року мають заборгованість в сумі 5694,73 грн. 16.07.2014 року позивач звертався до Волноваського районного суду Донецької області із заявою про видачу судового наказу, однак 11.08.2014 року ухвалою Волноваського районного суду, судовий наказ № 2-н-318/14 від 21.07.2014 року про стягнення з [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] заборгованості за послуги теплопостачання у сумі 5694, 73 грн., суму збільшення боргу з урахуванням індексу інфляції -1179, 57 грн., 3% річних у сумі 595,93 грн. скасовано. Станом на 10.06.2015 року вказана заборгованість відповідачами добровільно не погашена, тому просить суд стягнути з відповідачів заборгованість за послуги теплопостачання у розмірі 5694, 73 грн. примусово та просив стягнути з відповідачів збільшення суми боргу з урахуванням індексу інфляції у розмірі 1179,57 грн., 3% річних у розмірі 595, 93 грн., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідачі та представник відповідача [PERSON] - [PERSON], у судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що вони протягом з 01.10.2009 року по 30.04.2014 року сплачували заборгованість за послуги теплопостачання у повному обсязі контролеру ВО "Волновахаміжрайтепломережа" [PERSON], яка надавала їм квитанції з відповідною печаткою підприємства про сплату та яка вироком колегії суддів Судової палати по кримінальним справам Апеляційного суду Донецької області від 19.08.2013 року була притягнута до кримінальної відповідальності за ст. 190 ч.3 КК України. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] також просив суд застосувати трирічний строк позовної давності. Вислухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору й вимогами ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» , ст. ст. 67-68 ЖК України плата за комунальні послуги є обов'язковою та повинна проводитись своєчасно. Як встановлено судом, позивач надає відповідачам, які зареєстровані та мешкають у квартирі №3/52 по вул. Запорожця у смт. Володимирівка Волноваського району Донецької області, послуги з теплопостачання згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», що підтверджено актами про включення від 20.10.2011 року, 18.10.2012 року, 10.04.2014 року та особовим рахунком № 4738. Як вбачається з розрахунку заборгованості по особовому рахунку відповідачів, оплата ними за надані позивачем послуги не проводилась, що свідчить про неналежне виконання відповідачами своїх обов'язків, внаслідок чого за період з 01.10.2009 року по 30.04.2014 року виникла заборгованість станом на 10.06.2015 року у розмірі 5694, 73 грн., яка підлягає стягненню з них солідарно на користь позивача. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вказана стаття визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання. Грошовим зобов'язанням вважається зобов'язання, змістом якого є сплата боржником грошей. Однак, заборгованість за послуги теплопостачання виникла у відповідачів не внаслідок порушення ними грошового зобов'язання, а у зв'язку з шахрайськими діями контролеру ВО "Волновахаміжрайтепломережа" [PERSON], яка користувалась грошима відповідачів. Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідачів збільшення суми боргу з урахуванням індексу інфляції у розмірі 1179,57 грн. та 3% річних у розмірі 595, 93 грн. задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Враховуючи те, що 16.07.2014 року позивач звертався до Волноваського районного суду Донецької області із заявою про видачу судового наказу, однак 11.08.2014 року ухвалою Волноваського районного суду судовий наказ № 2-н-318/14 від 21.07.2014 року про стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за послуги теплопостачання у сумі 5694, 73 грн., суми збільшення боргу з урахуванням індексу інфляції -1179, 57 грн. та 3% річних у сумі 595,93 грн. скасовано, тому підстави для застосування строку позовної давності у даному випадку відсутні. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн., оскільки заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial