Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Прядівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, третя особа: [PERSON], про визнання заповіту дійсним та визнання права власності на спадкове майно, як спадкоємець за заповітом. В обґрунтування позовних вимог вказав, що [INFO] року померла його та [PERSON] мати [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 25 січня 2016 року), яка на день смерті була зареєстрована та проживала одна за адресою: [ADDRESS] Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить: - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою [ADDRESS] (номер будинку уточнено з 2 на 2а рішенням Прядівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 21.10.2016 року) Царичанського району Дніпропетровської області, який померла успадкувала після смерті її чоловіка, а їх батька [PERSON], який в свою чергу помер [INFO] року, проте [PERSON] спадщину прийняла спільним проживання, а свої права нотаріально не оформила; - земельна ділянка, площею 0,85 га, з яких для обслуговування житлового будинку та госпспоруд - 0,25 га та для ведення особистого підсобного господарства - 0,60 га, розташована на території Прядівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, яка належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 11.09.1997 року. За життя 19.12.1995 року [PERSON] склала заповіт, яким все належне майно заповіла йому. Заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Прядівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, зареєстровано в реєстрі за №175. Також, 04 червня 2010 року [PERSON] склала заповіт, відмінивши попередній, яким все належне їй на день смерті майно також заповіла йому, та який посвідчений приватним нотаріусом Царичанського районного нотаріального окуругу Дніпропетровської області [PERSON]., зареєстрований в реєстрі за №190. Спадщину він прийняв, але отримати свідоцтво про право на спадщину отримати не має можливості. 10 листопада 2016 року нотаріус Царичанської державної нотаріальної контори постановою відмовив у вчиненні нотаріальних дій, оскільки заповіт від 04.06.2010 року, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON]., не відповідає вимогам ст.1247 ЦК України, а саме: в ньому відсутні відомості про час його складання, а також у зв'язку з уточненням в документах про право власності на спадкове майно назви вулиці та номера будинку, що і змусило його звернутися до суду. Осіб, які б мали право на обов'язкову частку в спадщині, не має. В зв'язку з вищевикладеним та посилаючись на вимоги ст.ст.1216, 1233, 1241, 1257 ЦК України, прохає суд визнати заповіт від 04.06.2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Царичанського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON]., зареєстрований в реєстрі за №190 - дійсним та визнати за ним право власності на вищевказане спадкове майно. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та за участю його представника - адвоката Ткаленка М.Д., позовні вимоги підтримує повністю. Представник позивача [PERSON] - адвокат Ткаленко М.Д. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. Представник відповідача - Прядівської сільської ради Царичанського району, в судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася. До суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Свідок [PERSON]., приватний нотаріус Царичанського районного нотаріального округу, в судовому засіданні пояснила, що дійсно 04 червня 2010 року було посвідчено заповіт на виїзді за адресою [ADDRESS] що підтверджується відповідним записом в Журналі обліку викликів нотаріуса для вчинення нотаріальних дій поза приміщенням державної нотаріальної контори державного нотаріального архіву, приміщенням, яке є робочим місцем приватного нотаріуса. Суд, заслухавши представника позивача та свідка, перевіривши матеріали справи, вивчивши всі надані по справі докази та даючи їм оцінку у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючих підстав. Згідно ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу (ч.1 ст.60 ЦПК України). Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Нормами ч. 4 ст. 174 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку у відкритому судовому засіданні відповідно до норм ч.1 ст. 61 ЦПК України встановлено наступне. [INFO] року померла мати позивача та третьої особи в даній справі - [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 25 січня 2016 року), яка на день смерті була зареєстрована та проживала одна за адресою: [ADDRESS] Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить: - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою [ADDRESS], який померла успадкувала після смерті її чоловіка, а батька позивача та третьої особи - [PERSON], який в свою чергу помер [INFO] року, проте [PERSON] спадщину прийняла спільним проживання, а свої права нотаріально не оформила; - земельна ділянка, площею 0,85 га, з яких для обслуговування житлового будинку та госпспоруд - 0,25 га та для ведення особистого підсобного господарства - 0,60 га, розташована на території Прядівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, яка належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 11.09.1997 року (а.с.18). Розпорядженням сільського голови Прядівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 05 лютого 2016 року в [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS] (а.с.11). Також, рішенням виконавчого комітету Прядівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 21 жовтня 2016 року №36 за заявою [PERSON], позивача в даній справі, уточнено номер будинку, який є предметом спору в даній справі, а саме: 2 а (а.с.12). За життя 19.12.1995 року [PERSON] склала заповіт, яким все належне майно заповіла позивачу. Заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Прядівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, зареєстровано в реєстрі за №175 (а.с.13). Також, 04 червня 2010 року [PERSON] склала заповіт, скасувавши таким чином попередній, яким все належне їй на день смерті майно також заповіла позивачу, та який посвідчений приватним нотаріусом Царичанського районного нотаріального окуругу Дніпропетровської області [PERSON]., зареєстрований в реєстрі за №190 (а.с.14). Спадщину позивач прийняв, але отримати свідоцтво про право на спадщину отримати не має можливості. 10 листопада 2016 року нотаріус Царичанської державної нотаріальної контори постановою відмовив у вчинені нотаріальних дій, оскільки заповіт від 04.06.2010 року, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON]., не відповідає вимогам ст.1247 ЦК України, а саме: в ньому відсутні відомості про час його складання, а також у зв'язку з уточненням в документах про право власності на спадкове майно назви вулиці та номера будинку (а.с.21). Відповідно до ст. 1247 ЦК України передбачені загальні вимоги до форми заповіту, а саме: заповіт складається у письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання; заповіт має бути особисто підписаний заповідачем, якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 Цивільного кодексу України; заповіт має бути посвідчений посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 Цивільного кодексу України; заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі. Відповідно до п.157 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року №20/5 (надалі Інструкція), яка діяла на час складання заповіту, заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Згідно п.171 Інструкції, відомості про заповіти підлягають обов'язковій реєстрації в Спадковому реєстрі в порядку, установленому Положенням про Спадковий реєстр, затвердженим наказом Мін'юсту України. Згідно п. 2.8 Положення Мінюсту, від 17.10.2000, № 51/5 "Про Спадковий реєстр" (надалі Положення), що діяло на час складання заповіту, Реєстратор вносить відомості до Спадкового реєстру у такі строки: у день вчинення відповідної нотаріальної дії; протягом двох робочих днів після зміни місця зберігання заповіту, спадкового договору або спадкової справи; протягом двох робочих днів після надходження на зберігання заповітів від осіб, які перераховані в статті 1252 Цивільного кодексу України, частині першій статті 40 Закону України "Про нотаріат"; у день отримання заяви про внесення відомостей до Спадкового реєстру (додатки 1 - 11). Зі змісту 2.9. Положення, для підтвердження факту внесення інформації до Спадкового реєстру Реєстратор виготовляє витяг про внесення реєстраційного запису до Спадкового реєстру. При цьому державні нотаріальні контори, приватні нотаріуси виготовляють витяг у двох примірниках, один з яких залишається у справах нотаріуса/державної нотаріальної контори, а другий - надається заявникові (заповідачеві, відчужувачу, спадкоємцю або набувачу). Згідно ст.ст.1233-1234 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю та здійснюється нею особисто, що даний заповіт відповідав дійсній волі спадкодавця. Заповіт є односторонньою угодою, тому на нього розповсюджуються норми цивільного законодавства, що стосуються односторонніх угод. Відповідно до ч.2 ст.219 ЦК України в разі недодержання вимоги про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 04.06.2010 року №23864220 (а.с.15), наданого приватним нотаріусом Царичанського районного нотаріального округу [PERSON]., вбачається, що на бланку серії ОО №04936 під номером в реєстрі нотаріальних дій 190 нотаріусом було посвідчено заповіт, який виступає предметом дослідження по вказаній справі, про який було внесено відповідний запис у Реєстрі, з чого вбачається, що можливо встановити як час складання заповіту у розумінні дати, оскільки це міститься у тексті самого заповіту, так і час складання у розумінні годин та хвили, оскільки вказані данні містяться у Спадковому реєстрі. Таким чином, суд дійшов висновку, що заповіт був складений з вільного волевиявлення заповідача, дієздатність [PERSON] була встановлена приватним нотаріусом Царичанського районного нотаріального округу [PERSON]., про що зазначено в заповіті та також підтверджено в судовому засіданні особисто наданими показами останньою, заповіт складений та посвідчений з додержанням вимог законодавства щодо його форми. Відповідачем заявлені позовні вимоги визнані у повному обсязі, тобто визнані всі ті обставини, на які позивач посилається на обґрунтування заявлених позовних вимог. Оскільки, позивач [PERSON] являється єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON], фактично прийняв спадкове майно, подавши відповідну заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, інших осіб, які б мали право на обов'язкову частку в спадковому майні не має, за викладених обставин, суд приходить до висновку про те, що маються законні підстави для винесення судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved