Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

14 березня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, вказуючи, що їй на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 31 березня 1993 року, виданого відділом по приватизації та управлінню комунальною власністю виконкому Костянтинівської міської ради, належить квартира [ADDRESS], в якому вона зареєстрована та постійно проживає. Також, за вказаною адресою зареєстрована її дочка - відповідач у справі [PERSON], [INFO], та онук - [PERSON], [INFO] Відповідачка [PERSON], являючись членом сім*ї позивачки, у зазначеному житловому приміщенні не проживає більше ніж 22 місяці, веде антисоціальний образ життя, за скоєння злочинів неодноразово була засуджена судом до покарання у вигляді позбавлення волі, 19 березня 2014 року за постановою суду відповідач була звільнена від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 10 місяців 24 дні, повернулася до м. Костянтинівки, одна з родиною не мешкає. спосіб життя не змінила, спілкується з особами, схильними до скоєння злочинів, та з квітня 2014 року проживає із співмешканцем окремо від позивачки та дитини, відносно якої за рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13 серпня 2014 року вона позбавлення батьківських прав. Також, рішенням виконкому Костянтинівської міської ради від 21 жовтня 2009 року № 567 позивачку призначено опікуном над онуком [PERSON], 29 червня 2007 року, який постійно проживає із позивачкою та на утримання якої за її позовом з відповідачки стягнуті аліменти. Відповідачка з квітня 2014 року за місцем реєстрації у належній позивачці квартирі не мешкає, не укладала договір найму (оренди) житла, не працюючи, вона не несе витрат на утримання житла, не оплачує комунальні послуги. Позивачка, являючись власником нерухомого майна, обмежена у реалізації своїх прав, так як відповідач фактично не проживаючи у будинку, добровільно знятися з реєстраційного обліку не бажає, внаслідок чого позивачка несе додаткові витрати по утриманню житла та позбавлена можливості отримати субсидію по оплаті комунальних послуг, крім того, суперечить вимогам моралі та закону спільне проживання малолітньої дитини та матері, позбавленої у встановленому законом порядку відносно неї батьківських прав, тому просила визнати відповідача особою, що втратила право користування зазначеним жилим приміщенням, відшкодувавши на її користь понесені судові витрати. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином в порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України (а.с. 30-32, 40-42). За таких обставин зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Свідок [PERSON] пояснив в судовому засіданні, що є сусідом позивачки [PERSON] та з 2007 року постійно проживає за адресою: [INFO], позивачка з онуком мешкають у квартирі поверхом вище. Свідок знайомий з відповідачкою у справі, яку за місцем проживання її матері не бачив тривалий час. Йому відомо, що відповідачка приблизно два роки тому звільнилася з місць позбавлення волі та з того часу за адресою: м. Костянтинівка, вул. Леваневського, 43-24, він її не бачив, мешкає вона окремо та до дитини не приходить. Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідка, дослідивши докази по справі, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 31 березня 1993 року, виданого відділом по приватизації та управлінню комунальною власністю Костянтинівської міськради на підставі розпорядження № 474 від 12 квітня 1993 року, зареєстрованого в Костянтинівському БТІ під № 186, кн. 103 (а.с. 6, 6 зворот), [PERSON] належить квартира [ADDRESS]. Згідно довідки про склад сім*ї КП "Служба єдиного замовника" № 507 від 18 лютого 2016 року (а.с. 7), за адресою: м. Костянтинівка Донецької області, вул. Леваневського, 43-24, зареєстровані: - [PERSON], [INFO], власник житла; - [PERSON], [INFO], дочка власника; - [PERSON], [INFO] (а.с. 8), онук власника. Рішенням виконкому Костянтинівської міської ради від 21 жовтня 2009 року № 567 над малолітнім [PERSON] встановлено опіку та призначено його опікуном [PERSON] (а.с. 12); згідно рішення № 566 від 21 жовтня 2009 року (а.с. 11), малолітньому [PERSON], [INFO], надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування у зв*язку із знаходженням матері [PERSON], під вартою на підставі постанови Костянтинівського міськрайонного суду від 04 вересня 2009 року (а.с. 9). Відповідно до копії довідки про звільнення серія ДНП № 26192 (а.с. 10) [PERSON], [INFO], була засуджена вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21 січня 2010 року за ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 198, 70 ч.1, 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 6 років 06 місяців, відбувала покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби з 01 вересня 2009 року по 19 березня 2014 року, звідки звільнена умовно-достроково за ухвалою Орджонікідзевського м/с Дніпропетровської області від 11 березня 2014 року на невідбутий строк 01 рік 10 місяців 24 дні згідно ст. 81 КК України. Відповідачка [PERSON] заочним рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13 серпня 2014 року у справі № 233/3596/14-ц, яке набрало законної сили 23 серпня 2014 року, позбавлена батьківських прав відносно дитини [PERSON], [INFO], та з відповідачки стягнути аліменти на утримання її дитини. Відповідно до акту перевірки паспортного режиму від 03 березня 2016 року (а.с. 14), за адресою: м. Костянтинівка Донецької області, вул. Леваневського, 43-24, зареєстровані три особи: - [PERSON], [INFO], власник житла; - [PERSON], [INFO], дочка; - [PERSON], [INFO], онук. Перевіркою встановлено, що [PERSON] зареєстрована за цією адресою з 07 червня 2006 року, однак не проживає з травня 2014 року, її особистих речей в квартирі немає, відсутність [PERSON] своїми підписами підтвердили свідки [PERSON], Кожелевська, Н.Н. У добровільному порядку відповідач [PERSON] місце реєстрації не змінює, на вимоги позивача [PERSON] про зняття з реєстраційного обліку не реагує, у зв*язку з чим позивачка несе додаткові витрати по утриманню житла та позбавлена можливості розпорядитися своєю власністю за власним розсудом. Відповідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В силу ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Приймаючи до уваги викладене, а також враховуючи, що порушене право власності позивачки [PERSON] потребує захисту, необхідно усунути перешкоди у здійсненні нею цього права, визнавши відповідача [PERSON] особою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: м. Костянтинівка Донецької області, вул. Леваневського, 43-24. В силу ст. 88 ЦПК України у зв*язку із задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати, повязані із сплатою судового збору, в розмірі 551,20 грн. (а.с. 1, 39)

Outcome: approved