Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

22 грудня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказував, що з травня 2016 року йому належить квартира [ADDRESS], яку він придбав на електроних торгах з реалізації арештованого нерухомого майна. В зазначеній квартирі зареєстровані колишній власник [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] З жовтня 2015 року відповідачі не проживають у спірній квартирі. Не сплачують комунальні послуги. Ніяких претензій з боку відповідачів щодо користування житловою площею не надходило. Вони самостійно виселилися із житлового приміщення, забрали всі свої речі та протягом двох років в ньому не з'являлися. Реєстрації відповідачів чинить перешкоди у розпорядженні позивачем своїм майном та обмежує його у здійсненні свого права власності. У зв'язку з цим позивач звернувся до суду із позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та дату слухання справи повідомлені належним чином та своєчасно. Від позивача надійшла заява, в якій просив розглянути справу без його участі та позов задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та дату слухання справи повідомлені належним чином, на підставі ч.9 ст.74 ЦПК України, про що свідчить оголошення в газеті, про причини неявки суду не повідомили, заперечень проти позову не надіслали, в зв'язку з чим суд допустив заочний розгляд справи. Згідно Акту головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області від 21 березня 2016 року про проведені електроні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, що належить [PERSON] та протоколу № 145241 від 04 березня 2016 року, позивач [PERSON] є переможцем аукціону з реалізації квартири [ADDRESS] (а.с.24-25). Відповідно до свідоцтва про право власності, посвідченого приватним нотаріусом Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області Красновою С.М. 16 травня 2016 року, позивачу [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS] (а.с.27). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] (а.с. 28-30). Згідно довідки Пересадівської сільської ради Вітовського (в минулому -Жовтневого) району Миколаївської області від 31 жовтня 2016року, відповідачі [PERSON], [PERSON] і [PERSON] зареєстровані [ADDRESS], але не проживають за вказаною адресою (а.с.34). Виходячи з даних акту про підтвердження проживання від 24 листопада 2016 року, [PERSON], [PERSON] і [PERSON] [ADDRESS], не проживають з жовтня 2015 року (а.с.35). Відповідно до постанови Верховної Ради України "Про перейменування окремих населених пунктів та районів" від 19 травня 2016 року, Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район Миколаївської області. Згідно п.34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 чатини 1 статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Аналізуючи викладені докази в сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не проживають у квартирі [ADDRESS], більш встановленого ст. 71 ЖКУкраїни, строку без поважних причин і до теперішнього часу не пред'являли позивачу ніяких вимог щодо користування житловим приміщенням. Відповідно до вимог ст.ст.319, 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі викладеного, виходячи з положень ст.163 ЖК кодексу України, суд вважає можливим визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved