Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

[PERSON] , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Кулеба І.І., звернувся до суду із позовною заявою до Підволочиської об`єднаної територіальної громади Тернопільської області про визнання права на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Оріховецької сільської ради Підволочиського району Тернопільської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який був членом КСГП «Мир», помер [INFO] . В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, єдиним спадкоємцем який спадщину прийняв, є син померлого [PERSON] , проте, звернувшись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну часку (пай) в КСГП «Мир» с. Оріховець, що належала [PERSON] , як члену даного КСГП, йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із відсутністю документу, що підтверджує право спадкодавця на спадкове майно. Враховуючи те, що [PERSON] включений в списки громадян членів КСГП на отримання земельної частки (паю) згідно Додатку 1 до Державного акта на право колективної власності на землю серії ТР № 31 від 13 лютого 1995 року, проте не отримував ні сертифіката на земельну частку (пай), ні Державного акта на право власності на земельну ділянку, хоча і мав таке право, відсутність такого документу порушує право позивача на отримання спадщини, а тому просить позов задовольнити. В судове засідання позивач не з`явилася, представник позивача подала заяву, в якій просить справу розглянути у їх відсутності. Представник відповідача - Підволочиської об`єднаної територіальної громади Тернопільської областів судове засідання не з`явився, однак подали до суду заяву, згідно яких позовні вимоги визнають, просять справу розглянути без їх участі. У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, в зв`язку з визнанням відповідачем позову суд вважає за можливе прийняти рішення у підготовчому провадженні на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: [PERSON] помер [INFO] в с. Чернилівка Підволочиського району Тернопільської області, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 01 листопада 2004 року. Позивач [PERSON] , [INFO] , є сином померлого [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] . Як убачається із письмового роз`яснення приватного нотаріуса Підволочиського районного нотаріального округу № 64/01-16 від 16 квітня 2021 року після смерті [PERSON] , померлого [INFO] інформація щодо заведення спадкової справи відсутня. Спадщину прийняв в син померлого [PERSON] , [INFO] , оскільки на час відкриття спадщини був неповнолітнім, проте у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на це майно (сертифікату на право на земельну частку (пай)) йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та роз`яснено право на звернення до суду. Разом з тим, з довідки відділу у Підволочиському районі ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області від 23 березня 2021 року № 0-19-0.32-62/112-21 убачається, що згідно додатку 1 до Державного акта на право колективної власності на землю серії ТР № 31 від 13 лютого 1995 року, виданого КСГП «Мир» с. Оріховець с. Чернилівка Підволочиського району гр. [PERSON] включений у Список громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства на отримання земельної частки (паю). Відомості щодо видачі сертифіката на земельну частку (пай) та державного акта на право власності на земельну ділянку на даного громадянина у Відділі відсутні. Окрім того, з довідки, виданої Підволочиським районним комунальним трудовим архівом № 294 від 18 вересня 2019 року убачається, що [PERSON] перебував членом КСГП «Мир» с. Оріховець, з червня 1968 року по вересень 1972 року, з червня 1975 року по вересень 1977 року, з березня 1979 року по жовтень 1996 року, з липня 1998 року по травень 2000 року. Таким чином судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , спадщину прийняв, проте у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно - позбавлений можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину. Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно статей 16 та 328 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до Указу Президента №720 від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали у ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості) при паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства кооперативу, товариства є рівними. Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до п.17 Розділу 10 Прикінцевих положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" Земельного кодексу), член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідно п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11ППВСУ від 30 травня 2008 року №7 про те, що відповідно до статті 1225ЦКправо власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Із досліджених судом доказів вбачається, що спадкодавець [PERSON] у визначений законом спосіб набув право на земельну частку (пай), оскільки згідно додатку 1 до Державного акта на право колективної власності на землю серії ТР № 31 від 13 лютого 1995 року, виданого КСГП «Мир» с. Оріховець с. Чернилівка Підволочиського району, був включений у Список громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства на отримання земельної частки (паю). У випадку, коли перехід права власності від спадкодавця до спадкоємців не може бути оформлено в нотаріальному порядку, спадкоємець може вимагати визнання права власності на землю в судовому порядку ( відповідно до п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 р.) У відповідності до ст.. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється способами, передбаченими ч. 3 цієї статті, зокрема шляхом визнання прав. Згідно ст. 158 Земельного кодексу України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частиною 1 статті 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За вказаних обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог про визнання права власності на спадщину, у зв`язку з чим право позивачі підлягає захисту шляхом задоволення позову.

Outcome: approved