Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

09.09.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів з [PERSON] на утримання їх неповнолітньої дитини: [PERSON] до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO], у твердій грошовій сумі - 15 000 гривень щомісячно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину, яка проживає разом з нею і знаходяться на її утриманні. Відповідач на даний час проживає окремо, є працездатною особою, проте від надання допомоги в утриманні дитини у добровільному порядку ухиляється, тому вона вимушена звернутися до суду. Ухвалою суду від 22.03.2017 року позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів роз'єднані у самостійні провадження. У судовому засіданні позивач наполягала на задоволенні позовних вимог, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у сумі 15 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково. 07.11.2016 року представник відповідача надала суду заперечення на позовні вимоги, в яких вказано, що він дійсно працював на судах закордонного плавання та останній раз був у рейсі з 28.10.2014 року по 15.03.2015 року. Протягом більше ніж року він не працює, з 22.09.2016 року перебуває на обліку як безробітній в Ізмаїльському МРЦЗ. Крім того, 06.10.2016 року він отримав травму ноги, а саме, закритий перелом зовнішньої щиколотки правої гомілки зі зміщенням, з 24.10.2016 року по 02.11.2016 року відповідач перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні в КУ «Ізмаїльська міська лікарня». Всі зароблені кошти за контрактами були інвестовані в будівництво квартири [ADDRESS], у зв'язку з чим ним був поданий позов про розподіл майнових прав подружжя. Відповідач вказує, що він згоден сплачувати щомісячно аліменти на утримання дитини в розмірі 800 грн., що не є меншим 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (1167,00: 100%*30%=350,10 грн.) та є в два рази більшим, чим законодавчо визначений прожитковий мінімум дядя дитини віком до 6 років. Вислухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, вивчивши і дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. За змістом ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.02.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Стаття 180 СК України визначає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 198 СК України визначає, що батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд розглядає цивільні справи не інакше я за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1 ст.11 ЦПК України). Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Стаття 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" передбачає, що прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.10.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №787, який було розірвано рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду від 22.03.2017 року. Від спільного шлюбу сторони мають дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом (повторним) про народження серії [NUMBER] від 16.07.2015 року. Згідно довідки Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області №1999 від 07.09.2016 року дитини проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач пояснив, що він працював на судах закордонного плавання та останній раз був у рейсі з 28.10.2014 року по 15.03.2015 року, що підтверджено довідкою ТОВ «Марлоу Навігейшн Україна» від 24.03.2015 року №4066, відповідно до якої, з 28.10.2014 року по 15.03.2015 року [PERSON] знаходився в рейсі посаді на помічника капітана на т/х «ELBMASTER», копією контракту та послужною книжкою моряка [PERSON], [NUMBER]. Обставини щодо перетинання державного кордону України [PERSON] в період з 2013 року по теперішній час підтверджені довідкою Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, відповідно до якої зафіксований останній в'їзд [PERSON] на територію України 18.10.2016 року. Як вбачається з довідки Ізмаїльського МРЦЗ від 02.11.2016 року №1502/2088, з 22.09.2016 року [PERSON] перебуває на обліку як безробітній в Ізмаїльському МРЦЗ. Відповідно довідки №2628 КУ «Ізмаїльська МЦЛ», 06.10.2016 року відповідач отримав травму ноги, а саме, закритий перелом зовнішньої щиколотки правої гомілки зі зміщенням, у зв'язку з чим з 24.10.2016 року по 02.11.2016 року перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КУ «Ізмаїльська міська лікарня», що підтверджено довідкою №163 від 02.11.2016 року. З урахуванням матеріального становища відповідача, виходячи з рівності батьків у обов'язку щодо утримання дитини, розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в межах заявлених позовних вимог в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття. Доказів у підтвердження наявності у відповідача доходів та можливості останнього сплачувати аліменти в розмірі більшому, ніж передбаченому законом прожитковому мінімумі для дитини відповідного віку, позивачем не надано. Доводи відповідача про те, що він на даний час не працює, у зв'язку з чим не може сплачувати аліменти у заявленому розмірі, не звільняє його від обов'язку надавати дитині матеріальну допомогу на рівні, передбаченому ст.7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2017 рік". Суд роз'яснює про право на державну грошову компенсацію в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів та 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.2 ст.367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 551,20 грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial