Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до суду із вищевказаним позовом до Липовецької міської ради (далі - відповідач), обґрунтовуючи підставність позову тим, що [INFO] помер [PERSON] , який їй приходився чоловіком. Після його смерті відкрилась спадщина за законом, до складу якої увійшла частка квартири [ADDRESS] , яка належала спадкодавцеві та іншим співвласникам - [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності згідно свідоцтва про право власності на житло від 24.12.1998, яке було видано у порядку приватизації. Позивач, будучи дружиною спадкодавця, отож спадкоємцем першої черги спадкування, спадщину прийняла шляхом постійного проживання із спадкодавцем та звернення до нотаріуса із заявою відповідного змісту в межах визначеного законодавцем строку, інший спадкоємець цієї ж черги син спадкодавця від спадщини відмовився, подавши заяву відповідного змісту. Утім реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку позивач позбавлена можливості, оскільки вищевказане майно належало до спільної сумісної власності, а визначити, яка частка належала спадкодавцеві нотаріусу не представляється за можливе, а також у правовстановлюючому документі є певні підчистки в прізвищах усіх співвласників, що послугувало підставою для видачі нотаріального акту про відмову у вчиненні нотаріальної дії та ініціювання даного позову до суду, в якому позивач просить суд визначити, що її, [PERSON] , [PERSON] частки у квартирі [ADDRESS] становлять по 1/3 частці кожного, а також просила визнати за нею, [PERSON] , право власності на 1/3 частки вищевказаної квартири у порядку спадкування. У визначений судом строк відповідач не надав до суду відзиву, утім представник відповідача надала заяву про визнання позову, не заперечувала щодо задоволення позовних вимог, розгляд справи просила проводити за їх відсутності. Ухвалою суду від 01.07.2021 року у даній справі відкрито провадження у справі розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання, за клопотанням представника позивача витребувано матеріали спадкової справи до майна померлого спадкодавця. У підготовче судове засідання позивач та її представник не з`явились, останній надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Ураховуючи те, що сторони спору скористались наданими їм правами на розгляд справи у їх відсутність, відповідачі не скористались наданим їм правом на подання відзиву, надавши заяви про визнання позову, відтак суд не вбачає правових підстав для відкладення розгляду справи, тому вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого судового засідання на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, за відсутності сторін та їх представників, при цьому не здійснюючи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, яким дав оцінку, встановив, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, яке видане 24.12.1998 на підставі розпорядження (наказу) №138 Липовецькою райдержадміністрацією Вінницької області, квартира за [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності наступним особам: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , на підтвердження чому є свідоцтво про смерть серія [NUMBER] (а.с. 6). Після його смерті відкрилась спадщина. Із матеріалів спадкової справи, що була витребувана судом до майна померлого [PERSON] №180/2019 встановлено, що спадщина відкрилась за законом, своїм правом на спадкування скористалась позивач, будучи дружиною спадкодавця, на підтвердження чому є свідоцтво про укладення шлюбу (а.с. 35), подавши заяву відповідного змісту. Інший спадкоємець, який увійшов до цієї ж черги спадкування син спадкодавця [PERSON] , від свого права на спадкування відмовився, направивши нотаріусу за місцем відкриття спадщини заяву відповідного змісту (а.с. 2, 3 Спадкової справи). Встановлені судом обставини та перевірені зібраними у справі доказами свідчать про те, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті чоловіка [PERSON] , спадщину прийняла, відтак вона їй належить з часу відкриття спадщини, у тому числі частка спірного об`єкта нерухомого майна. Постановою приватного нотаріуса Липовецького районного нотаріального округу Вінницької області від 14.04.2021 позивачеві було відмовлено у видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири, що увійшла до складу спадкової маси, оскільки розмір частки вищевказаної квартири, яка належала померлому невизначений, а також у правовстановлюючому документі містяться виправлення. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На підставі ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ч.1 ст. 369 ЦК України). В силу ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними (ч.1 ст.372 ЦК України). У разі поділу майні, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду (ч.2 ст.370 ЦК України)). Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню (ч.4 ст.372 ЦК України). На підставі ч.3 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна між співвласниками, право спільної сумісної власності на нього припиняється. Зібрані у справі докази вказують на те, що спірна квартира є об`єктом спільної сумісної власності трьох осіб. У даному об`єкті власності наявний факт відсутності існування ідеальних часток кожного із співвласників, які б давали можливість виявити обсяг їх прав за наявності бажання одержати конкретну частину у спільному майні та розпоряджатися нею. Здійснити поділ нерухомого майна (квартири) за домовленістю між його співвласниками неможливо, оскільки згідно матеріалів справи встановлено, що [PERSON] [INFO] помер, за життя договір про поділ майна, що є у спільній сумісній власності, укладеним не був. Ураховуючи те, що у разі поділу майна частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними й інше не встановлено домовленістю між співвласниками та законом, суд вважає, що кожному із співвласників належить по 1/3 частці спірного об`єкта нерухомості. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасники спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту\~ст. 357 ЦК\~вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визначення часток її та спадкодавця є обґрунтованими, відтак підлягають до задоволення. Вирішуючи позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на частку майна, що увійшла до спадкової маси, суд виходить з такого. Встановлені судом обставини підтверджують, що позивач є єдиним спадкоємцем, яка спадщину прийняла після смерті чоловіка [PERSON] , отож вона їй належить, у тому числі у виді частки об`єкта нерухомості у виді спірної квартири, утім в нотаріальному порядку позивач позбавлена можливості отримати правовстановлюючі документи за встановлених вище обставин. З урахуванням положень частини першої статті\~15\~та статті\~392 ЦК\~власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Судом встановлено, що свідоцтво про право власності на житло яке видане 24.12.1998 на підставі розпорядження (наказу) №138 Липовецькою райдержадміністрацією Вінницької області, відповідно до якого власниками квартири за [ADDRESS] , зазначено: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] містить підтер тості в частині зазначення прізвищ власників. У той же час судом встановлено, що органи, що видав правовстановлюючий документ ліквідований, отож позивач позбавлена можливості вирішити таке питання у позасудовому порядку, належність майна особам зазначених у свідоцтві не заперечується. За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність порушених прав позивача, що є очевидним, а обраний ним спосіб захисту порушених прав є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, що було встановлено в ході судового розгляду, отож суд дійшов висновку, що позов обґрунтований. Крім цього, відповідач надала суду заяви про визнання позову. Ураховуючи те, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання позову та виносить рішення про його задоволення.

Outcome: approved