Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

21.05.2018 р [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання відповідача втратившим право користування квартирою №38 в будинку № 43 по вул. Ярослава Мудрого в м. Славута Хмельницької області, так як він з 2013 року не проживає в означеній квартирі без поважних причин. В судовому\~засіданні 16.10.2018\~р позивач\~та її\~представник -\~адвокат [PERSON]\~позовні вимоги\~підтримали і\~пояснили,\~що позивачка\~проживає в\~[INFO],\~яка належить\~їй на\~праві власності\~на підставі\~свідоцтва на\~право власності\~на житло\~від\~12.05.1994\~р. Також у квартирі зареєстрований, але не проживає з 2013 року її син - [PERSON] Відповідач добровільно відмовляється знятися з реєстрації за адресою [ADDRESS], що створюєїй перешкоди в користуванні квартирою та в оформлені субсидії. Тому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою Хмельницька область, м.Славута, вул. Ярослава Мудрого, 43/38. Відповідач [PERSON] подав письмовий відзив на позовну заяву, в якому позовну вимоги не визнав, просить відмовити в задоволенні позову з таких підстав. Він зареєстрований у [INFO], яка належить на праві власності позивачу - його матері, як член сім'ї власника. Рішенням суду від 20.10.2014 р [PERSON] відмовлено в задоволенні позову про його виселення. З 2015 року він працює за межами Хмельницької області та України газоелектрозварювальником за наймом у приватних осіб, а з березня по вересень 2015 року працював в [PERSON] Білорусь та приїздив додому раз на квартал на один тиждень. У 2017 році працював в [PERSON]. А отже за зареєстрованим місцем проживання він відсутній з поважних причин. Його особисті речі, документи, одяг зберігаються у спірній квартирі. Враховуючи наведене, вважає позов безпідставним, а тому у його задоволенні просить відмовити. У письмовій відповіді на відзив позивач [PERSON] вказала, що відповідач не проживає у належній їй квартирі, не здіснює оплату комунальних послуг. Подана відповідачем довідка про тимчасову роботу у [PERSON] не виправдовує його тривалої відсутності у належній їй квартирі. Фактично відповідач проживає в [INFO] у співмешканки та добудовує будинок по вул. Солов'євській. Дослідивши позовні вимоги та заперечення відповідача, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд знаходить, що позову слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (Газети Правда) в м. Славута Хмельницької області, що стверджується свідоцтвом на право власності на житло від 12 травня 1994 року (а.с.5) та повністю утримує вказане житло, оскільки сплачує всі комунальні послуги, що стверджується квитанціями про сплату за електропостачання, газопостачання, постачання води та водовідведення (а.с.38-45). За даними довідки відділу з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області, за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] та її син [PERSON] (а.с.8). Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як вбачається з актів, складених КП "Славутське ЖКО" від 20.04.2015 р, від 25.05.2016 р, від 14.03.2017 р, від 10.11.2017 р та від 08.05.2018 р, за адресою в [ADDRESS] з 2013 року не проживає [PERSON], [INFO] (а.с.10-14). Підставою для визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, позивач вказує ст. 405 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Будь-які договори щодо порядку користування належною позивачці квартирою між сторонами відсутні. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу сторони справи на власний розсуд розпоряджаються наданими їм законом правами та обов'язками щодо предмета спору (стаття 13 ЦПК України ), а суд на засадах змагальності сторін може лише сприяти учасникам процесу в реалізації таких прав та виконанню обов'язків, ураховуючи при цьому принципи справедливості та рівності учасників процесу перед законом та судом. Відповідно до частин першої та другої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Вимогами частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Свідки [PERSON], [PERSON], сусіди позивачки, показали, що відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає, спільного господарства з [PERSON] не веде та спільного бюджету не має. До матері [PERSON] відповідач іноді приїжджає на декілька годин та влаштовує скандали. Місце проживання відповідача їм не відоме. За даними висновку судово-медичного експерта № 330 від 23.07.2018 р слідує, що 16.07.2018 р [PERSON] були нанесені тілесні ушкодження у вигляді: синця по лівій боковій поверхні тулуба в проекції 7-8 ребер по середньо-паховій лінії, переломів шостого, сьомого ребер зліва, синця та поверхневої рани на тильній поверхні лівої гомілки. Дані тілесні ушкодження відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що спричиняють тривалий розлад здоров'я (переломи ребер загоюються в строк більше трьох тижнів). Виникнення даних тілесних ушкоджень при падінні з висоти власного зросту та внаслідок самоспричинення неможливе. За обставинами справи 16 липня 2018 р близько 22.00 год в м. Славута [ADDRESS] їй наніс тілесні ушкодження [PERSON] (а.с.71-72). Відповідачем [PERSON] не надано належних та допустимих доказів того, що в період з травня 2016 р по час розгляду справи судом він з поважних причин не проживає у [INFO], яка належить позивачці, а також, що його відсутність в указаний період пов'язана з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього проживати за вказаною адресою. Довідка № 83 від 18.06.2018 р про роботу [PERSON] у відрядженні в [PERSON] дає підстави вважати поважними причини його відсутності за місцем реєстрації лише в період з 09.01.2017 р по 26.02.2017 р (а.с.32). Поважність причин відсутності відповідача за місцем реєстрації протягом іншого періоду, в тому числі з травня 2017 р по час розгляду справи в суді, відповідачем не доведено, що також випливає із загального правила, встановленого ст.81 ЦПК, про обовязковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи наведене, суд знаходить позовні вимоги обгрунтованими і доведеними. Визнання відповідача втратившим право користування жилим приміщенням тягне за собою зняття з реєстрації за вказаною адресою відповідно до ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні. На підставі наведеного суд знаходить позовні вимоги підставними, законними та обґрунтованими, а тому їх слід задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому у зв'язку із задоволенням позову з відповідача слід стягнути в користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 704 грн 80 коп.

Outcome: approved