Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

18 червня 2014 року позивач [PERSON], який є спадкоємцем за заповітом після смерті [INFO] діда [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про встановлення факту прийняття ним спадщини, визнання права власності на нерухоме майно - 2\\3 частини житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок, який належав останньому за життя на праві власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Вознесенською державною нотаріальною конторою 27 квітня 1972 року, зареєстрованого в реєстр за №1235, та договору дарування, посвідченого Вознесенською державною нотаріальною конторою 08 лютого 1971 року, зареєстрованого в реєстрі за №459. Відповідно до змісту заповіту від 30 вересня 1996 року, посвідченого приватним нотаріусом Вознесенського нотаріального округу Миколаївської області, спадкодавець заповідав належний йому житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами та будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] - позивачу [PERSON] Право на обов'язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] мала непрацездатна дружина спадкодавця [PERSON] яка померла [INFO] і спадкоємцями за законом після її смерті є троє дітей померлої, у тому числі, син померлої, його батько, відповідач по справі, який єдиний серед спадкоємців за законом першої черги прийняв спадщину. Посилаючись на те, що він після смерті діда прийняв спадщину шляхом оперативного управління нею відповідно до статті 549 ЦК УРСР, позивач просив позов задовольнити. Ухвалою суду від 15 квітня 2015 року була прийнята зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом до спільного розгляду позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги збільшивши їх розмір, просить визнати за ним право власності на 5/6 частин будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом. Зустрічний позов визнав частково, в частині визнання за [PERSON] право власності на 1/6 частку житлового будинку [ADDRESS], яку відповідач успадкував після смерті своєї матері [PERSON]. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позов не визнали, вказуючи, що позивач не прийняв спадщину після смерті [PERSON]. Зустрічний позов підтримали у повному обсязі, вказуючи на те, що після смерті батька [PERSON] спадщину успадкувала його дружина [PERSON] Після її смерті єдиним спадкоємцем за законом є він, який прийняв спадщину шляхом подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування " відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі, коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Згідно ст.524 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Так в судовому засіданні було встановлено, що [INFO] помер [PERSON]. 30 вересня 1996 року він склав заповіт який нотаріально посвідчений за реєстраційним номером 1632, яким вчинив розпорядження: належний йому житловий будинок та земельну ділянку по по [ADDRESS] заповів [PERSON]. Позивач є згідно зі статтею 534 ЦК УРСР спадкоємцем за заповітом, згідно статті 535 УРСР право на обов'язкову долю в спадщині мала непрацездатна дружина померлого - [PERSON], яка на час смерті спадкодавця була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. За даними Першої вознесенської державної нотарільної контори станом на 16.06.2015 року спадкову справу після померлого [INFO] [PERSON], не заведено. Однак в судовому засіданні було встановлено, що спадкоємець за заповітом [PERSON] звернувся до Першої Вознесенської державної нотаріальної контори стосовно видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок після смерті [PERSON]. Відповідно до п.2.1. гл.10 ч.2 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" у випадку фактичного прийняття спадщини спадкова справа заводиться на підставі заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину. Також в судовому засіданні було встановлено, що до Першої вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області 11.06.2015 року звернувся [PERSON] з заявою про відкладення видачі свідоцтва про право на спадщину на майно після смерті [PERSON].

Outcome: partial