Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

24.03.2015 року [PERSON] звернулася до Василівського районного суду Запорізької області з позовом, який в подальшому уточнила до [PERSON], про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей та допомоги на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття; стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття; стягувати з [PERSON] аліменти на її користь та на її утримання у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця і до досягнення сином [PERSON], [INFO] трирічного віку, посилаючись на те, що на її утриманні знаходиться двоє малолітніх дітей, а відповідач [PERSON] припинив з нею спільне сумісне життя,з кінця 2015 року вони не підтримують шлюбних відносин, відповідач матеріальної допомоги на утримання синів та на її утримання не надає, внаслідок чого вона опинилася в скрутному матеріальному становищі, тому вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні за підставами, викладеними у позовній заяві та суду пояснила, що [PERSON] з 13.09.2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від спільного подружнього життя сторони мають двох малолітніх дітей, які проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Між сторонами в родині постійно виникали сварки та скандали з приводу матеріального утримання відповідачем їх малолітніх синів, оскільки [PERSON] у добровільному порядку їх належним чином не забезпечував До теперішнього часу домовленість щодо утримання малолітніх дітей між ними не досягнута. З кінця січня 2015 року [PERSON] припинив з позивачкою спільне сумісне проживання, належним чином її та малолітніх синів не забезпечує, мешкає окремо, виділяє грошові кошти не регулярно, тому з метою чіткого визначення розміру аліментів, з урахуванням наявності у нього постійного місця роботи та регулярного заробітку, позивачка [PERSON] вимушена звернутися до суду з даним позовом, який просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] заявлені позивачкою [PERSON] уточнені позовні вимоги визнав повністю, проти їх задоволення за підставами, викладеними в уточненій позовній заяві не заперечує, згодний виплачувати аліменти на утримання малолітніх синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі по 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на кожну дитину до їх повноліття, а також не заперечує проти стягнення з його доходів (заробітку) аліментів в розмірі 1/6 частки на утримання дружини [PERSON] до досягнення сином [PERSON], [INFO] трирічного віку. Також суду пояснив, що по причині конфліктів, які останнім часом виникали в їх родині з приводу не достатку грошових коштів, з початку 2015 року він мешкає окремо, в [ADDRESS]. З дітьми інколи бачиться, на прохання дружини епізодично надає їй матеріальну допомогу, з визначеними позивачкою [PERSON] розмірами аліментів на утримання двох малолітніх синів та на утримання дружини згодний повністю, проти задоволення уточнених позовних вимог не заперечує. Третя особа: [PERSON] в судове засідання повторно не з»явилася, про день та час розгляду справи судом була повідомлена своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, що підтверджується розпискою в отриманні судової повістки (а.с.42), про причини неявки суду не повідомила, жодних документів на підтвердження поважності причин неявки ні третя особа [PERSON], ні її представник суду не надали, самостійних вимог не заявили, тому враховуючи дані обставини та те, що неявка третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору не є підставою для відкладення судового засідання та не перешкоджає розгляду справи по суті з урахуванням раніше наданих третьою особою [PERSON] письмових заперечень по суті заявлених [PERSON] позовних вимог. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] у поданих до суду письмових запереченнях зазначає, що шлюб між нею та відповідачем [PERSON] був розірваний рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 28.03.2011 року та на підставі рішення суду від 28.03.2011 року з відповідача стягнуті аліменти на утримання їх неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. З позовними вимогами [PERSON] не згодна, оскільки позивачка вимагає утримувати з відповідача більше ніж 50 % від доходу відповідача, в порушення вимог ст..70 Закону України «Про виконавче провадження»та ст.128 КЗпП України. Крім того, їй відомо, що позивачка проживає разом з відповідачем, вона їх часто бачить, які разом святкують на дачі, що розташована по сусідству з її дачною ділянкою в садовому товаристві «Медик». Просить в задоволенні позову [PERSON] відмовити та стягнути на її користь аліменти у сумі, з урахуванням аліментів, які відповідач сплачує на її користь, та яка не буде перевищувати максимальний розмір, дозволений законодавством, тобто 50 % від доходу відповідача (а.с.35,36). Вислухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами цивільної справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 13 вересня 2014 року виконкомом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, актовий запис № 117, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.4). Від спільного подружнього життя сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження яких батьком записаний [PERSON], відповідач у справі (а.с.5). Малолітні діти мешкають з позивачкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області №163 від 18.03.2015 року та довідкою № 146 від 01.04.2015 року, виданою КУП «Наш дім», які містяться в матеріалах справи та безпосередньо підтверджено в судовому засіданні відповідачем [PERSON] та ним не оспорюється (а.с.7.24). Позивач [PERSON] на теперішній час не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, що підтверджується наказом № 2к від 09.03.2015 року, виданим КП «Профдезінфекція», копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.23). Відповідач [PERSON] працює в ВАТ «Запоріжжяобленерго» Мелітопольські високовольтні електричні мережі на посаді інженера по випробуванням та вимірам 1 категорії, має постійне джерело прибутку та регулярний дохід, що підтверджується довідкою про його заробітну плату, розмір якої за період з 01.01.2014 року по 01.01.2015 року склав 71938,70 грн., середньомісячний дохід [PERSON] становить - 5994,89 грн., що підтверджується довідкою про доходи №59 від 05.02.2015 року, виданою ВАТ «Запоріжжяобленерго», оригінал якої міститься в матеріалах справи (а.с.8), розмір доходів відповідача [PERSON] за період з 01.09.2015 року по 01.03.2015 року склав - 35885,32 грн., про що свідчить довідка № 153 від 30.03.2015 року, яка видана ВАТ «Запоріжжяобленерго», проте двох малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] належним чином відповідач не утримує, хоча має таку можливість. Згідно рішення Василівського районного суду Запорізької області від 18.03.2011 року, яке набрало законної сили, з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.02.2011 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с.37). Згідно з ч.ч. 2,4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Тож право на утримання дружина має незалежно від того, чи проживає вона разом з чоловіком і чи погоджується він на добровільне надання матеріальної допомоги. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно положень ст.181 СК України способами виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ч.4 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу батька (матері) та/чи в твердій грошовій сумі. Згідно до положень ст.182 Сімейного кодексу України та п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при визначені розміру аліментів суд враховує:стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього кодексу. Відповідно до положень ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно вимог статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Статтею 128 КЗпП України зазначено, що при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п'ятидесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п'ятдесят процентів заробітку. Обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Відповідно до положень ст.70 Закону Укрїни «Про виконавче провадження» стипендії та інших доходів боржник, розмір відрахувань із заробітної плати та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків.Обмеження розміру відрахувань із заробітної плати встановлюється законодавством про працю. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості:у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, відшкодування шкоди у зв'язку із втратою годувальника та збитків чи шкоди, заподіяних злочином, - п'ятдесят відсотків; за всіма іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - двадцять відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Положення цієї статті застосовуються також у разі звернення стягнення на належні боржникові стипендію та інші доходи. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до вимог ст.61 ЦПК України обставини, які визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини Враховуючи вищевикладене, вислухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню частково, з урахуванням матеріального та сімейного становища відповідача, розміру його щомісячних доходів, а також матеріального становища позивачки, яка має на утриманні двох малолітніх дітей, на теперішній час не працює, постійного та регулярний заробітку не має та у неї відсутнє самостійне джерело існування, оскільки перебуває у відпустці по догляду за синами, які не досягли трирічного віку. Крім того, заявлені позивачкою [PERSON] уточнені позовні вимоги відповідачем [PERSON] визнані у повному обсязі, тому відповідно до вимог ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню, також враховуючи матеріальне становище відповідача, який є фізично здоровою та працездатною особою, на теперішній час офіційно працює, має регулярний дохід та постійне джерело прибутку, достатню заробітну плату, на обліку у вузьких спеціалістів медичних закладів не перебуває, на утриманні непрацездатних батьків немає, на теперішній час за рішенням суду сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, тому суд вважає, що з урахуванням його матеріального стану відповідач [PERSON] має можливість сплачувати аліменти на користь позивачки [PERSON] у визначених нею частках від своїх доходів (заробітку) щомісячно, а саме: в розмірі 1/6 частини на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO] та в розмірі 1/6 частини на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO], але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття; оскільки відповідач припинив з позивачкою [PERSON] спільне сумісне проживання, що безпосередньо підтверджено сторонами в судовому засіданні, на спростування вказаних обставин іншими учасниками судового розгляду жодних належних, допустимих та переконливих доказів не надано та не доведено, належної матеріальної допомоги на утримання малолітніх синів та утримання дружини відповідач не надає, хоча має таку можливість, домовленості щодо порядку утримання дітей сторони не дійшли, угоди про утримання дітей між сторонами не досягнуто, внаслідок чого позивачка опинилася у скрутному матеріальному становищі та самостійно матеріально утримувати двох малолітніх синів та забезпечувати їм належний матеріальний рівень для гідного розвитку та існування, позивачка самостійно не в змозі, тому заявлені [PERSON] позовні вимоги в частині стягнення аліментів на її користь на утримання двох малолітніх синів у визначеному позивачкою розмірі суд вважає законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі та вважає за необхідне визначити аліменти до стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання двох малолітніх дітей, кожному у розмірі по 1/6 частини з усіх видів доходів відповідача, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде відповідати об'єктивним можливостям відповідача [PERSON] та забезпечить мінімальні потреби дитини. Разом з тим, заявлені позивачем [PERSON] позовні вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на її утримання до досягнення малолітнім сином [PERSON], [INFO] трирічного віку підлягають задоволенню частково, оскільки позовні вимоги в цій частині суд вважає надто завищеними та, враховуючи матеріальне становище відповідача [PERSON], який на теперішній час офіційно працевлаштований, має регулярний дохід та постійне джерело прибутку, тому суд вважає необхідним та достатнім стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення малолітнім [PERSON], [INFO] трирічного віку, тобто до [INFO]. Посилання третьої особи [PERSON] у своїх запереченнях на ті обставини, що у разі задоволення позовних вимог [PERSON], з доходів (заробітку) відповідача будуть щомісячно утримуватися аліменти у розмірі більше ніж 50 % від його доходів, в порушення вимог ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», ст.128 КЗпП України, суд вважає безпідставними та вказані заперечення до уваги не приймає, оскільки зазначені обґрунтування заперечень не є предметом заявлених [PERSON] позовних вимог, а безпосередньо стосуються порядку виконання виконавчих листів під час їх примусового виконання державними виконавцями відділами державної виконавчої служби за місцем проживання відповідача. Крім того, відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, а саме: з відповідача [PERSON] підлягають стягненню в дохід держави судовий збір за подання позову майнового характеру, розмір якого становить 243,60 грн., оскільки позивачка [PERSON] по даній категорії справ про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial