Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачі вказують, що їм на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS]. У даній квартирі зареєстровані вони та відповідач [PERSON], з яким [PERSON] розірвала шлюб 08.09.2004 року. У вказаній квартирі проживають тільки її власники, відповідач в ній понад два з половиною років відсутній і не проживає. Місце фактичного проживання відповідача невідоме. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Просить задовольнити позов. У матеріалах справи наявна заява позивачів [PERSON] та [PERSON], відповідно до якої позивачі просять розглядати справу без їх участі та підтримують позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. В судовому засіданні допитано свідків [PERSON] та [PERSON], які пояснили, що вони є сусідами позивачів та їм достовірно відомо, що відповідач не проживає у вказаній квартирі тривалий період часу. Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що позивачі є власниками квартира [ADDRESS] (а.с. 9). Також, як з'ясовано у судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, позивачі змінювали прізвища (а.с.13-14, 15, 16, 20). Як вбачається з довідки № 02-02/05615 від 17.07.2018 року, виданої КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія», [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS]. В цій квартирі також зареєстровані: [PERSON], [INFO] - колишній чоловік та [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Встановлено, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 вересня 2004 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Позивачі стверджують, що відповідач понад два з половиною роки не проживає у належній їй квартирі. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] вказали, що вони є сусідами позивачів. Відповідача не бачили протягом тривалого періоду часу. Стаття 129 Конституції України передбачає, що одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Частиною першою статті 29 Цивільного кодексу України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Положеннями статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Згідно цієї ж статті, місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Статтею 7 3акону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" вказано, що підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. У відповідності з положеннями статті 405 Цивільного кодексу України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин суд вважає доведеними доводи позивача про те, що відсутність відповідача має постійний характер, підстави для визнання причин відсутності відповідача поважними відсутні, тому відповідача [PERSON], [INFO], слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивачів понесені ними судові витрати. Відповідно до частини п'ятої статті 268 Цивільного процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі вищевикладеного, відповідно до статті 41, 129 Конституції України, статей 29, 405 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved