Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

16.01.2021 року заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить суд встановити факт, що її національність є "німка" та внести зміни до актових записів. Вимоги заяви обґрунтовані тим, що її рідні мати та бабуся за національністю "німці", що встановлено рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 03.11.2014 року по цивільній справі № 490/13036/14-ц. Заявниця на даний час прагне відновити та зберегти етнічне походження відповідно до положень Закону України «Про національні меншини». Заявниця надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги заяви підтримує та просить суд їх задовольнити. Представник Корабельного районного у м. Миколаєві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) належним чином повідомлений про розгляд справи, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечень по даній справі не має. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності досліджені докази, суд встановив наступне. [INFO] народилась заявник [PERSON] . Згідно актового запису про народження [PERSON] від 27.07.1973 року № 3356 складеного по Миколаївському міському відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) її батьками зазначені [PERSON] , за національністю «українець» та мати [PERSON] за національністю «українка». Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 03.11.2014 року у цивільній справі № 490/13036/14-ц встановлено факт приналежності [PERSON] , [INFO] , до національності «німка». Так як національність особи визначається національністю її батьків, яка зазначається в актових записах про народження особи, то єдиним шляхом встановлення та визначення національності особи є внесення змін в актові записи щодо національності її батьків за умови невірності таких відомостей. Згідно із частиною 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи громадян захищаються судом. Згідно зі ст. 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних меншин України. Національність - національна ідентичність, належність особи до певної нації (або іншої етнічної групи (спільності), яка визначається як відмінними особливостями етнічної групи (мова, звичаї і традиції, культура, фізіологічні риси (належність до певного типу тощо), яких дотримується особа, так і особистим почуттям належності до етнічної спільності - почуттям національної ідентичності. З метою гарантування національним меншинам права на вільний розвиток прийнято Закон України «Про національні меншини в Україні». У відповідності до ст. 3 вказаного закону до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Згідно зі ст. 11 вказаного закону громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Згідно з приписами ст. 300 Цивільного Кодексу України, фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно зі статтею 3 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин (ратифікована ЗУ №703/97-ВР від 09.12.1997 р.) кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Оскільки матеріалами справи знайшлося підтвердження факту того, що мати заявниці є німкою, заявник також має право на відновлення національності своїх предків та на внесення змін до правовстановлюючих документів, як це передбачено Законом України «Про національні меншини». Відповідно до ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачена можливість повторної видачі свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану у разі внесення змін до актового запису. Відповідно до п. 1.1 Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання від 12.01.2011 №96/5, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 14 січня 2011 року за N 55/18793 внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» від 07.07.1995 року № 12 передбачено, що суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану як у випадках не виправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по батькові, тощо) і доповнення ( наприклад, про національність і громадянство батьків). Стаття 35 Конституції України надає право кожному на свободу світогляду і віросповідання. Більше того, фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законам та не суперечать моральним засадам суспільства (ст. 300 Цивільного кодексу України). Громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність ( ЗУ «Про національні меншини»). Таким чином, заявник має право вільно відновлювати свою національність, зокрема й шляхом внесення змін щодо національності до актового запису про народження, та до актового запису про шлюб стосовно виправлення національності. Відповідно до п. 1.7, п. 2.16.7 Правил на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що вимоги заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved