Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

21 березня 2019 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22 вересня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 7700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно Умов та правил надання банківських послуг (далі Умов та Правил). За вищевказаним договором відповідач зобов`язувалася щомісячно повертати заборгованість по кредиту, яка складалася із заборгованості по тілу кредиту, відсотками, а також інших витрат згідно Умов. Банк виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, однак [PERSON] , користуючись кредитними коштами, не дотримувалася умов кредитного договору, допускаючи систематичне порушення термінів повернення кредиту. 01 липня 2013 року [PERSON] померла, а оскільки зобов`язання останньої допускають правонаступництво і [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживав з спадкодавцем, тому він вважається таким, що прийняв спадщину, в тому числі кредитні зобов`язання померлого позичальника. Зазначає, що 02 грудня 2016 року банком була отримана відповідь з Нововолинської державної нотаріальної контори, в якій повідомлялося, що спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк». На адресу місця проживання відповідача [PERSON] направлявся лист-претензія, в якому банк пред`явив вимоги до спадкоємця померлої. Станом на день подачі позову жодних дій останніми на погашення заборгованості вчинено не було і з огляду на вищевикладені обставини позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість спадкодавця [PERSON] за кредитним договором №б/н від 22 вересня 2011 року, що всього становить 6919,02 грн., а також судові витрати по справі. Суддя Нововолинського міського суду, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, за клопотанням позивача, ухвалив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач [PERSON] до початку першого судового засідання, у визначений судом строк відзиву на позовну заяву та будь-яких інших клопотань до суду не подав. У відповідності до ст.280, ст.281 ЦПК України суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали позову в їх сукупності, приходить до висновку, що позов є безпідставним і до задоволення не підлягає. З копії анкети-заяви позичальника №б/н від 22 вересня 2011 (а.с.7) та Умов та Правил (а.с.8-31) вбачається, що 22 вересня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (нове найменування АТ «КБ «ПриватБанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір. За умовами цього договору остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 14 червня 2018 року повне та скорочене найменування юридичної особи Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (ПАТ КБ «ПриватБанк») змінилося на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк») (а.с.48). З розрахунку заборгованості за договором б/н від 22 вересня 2011 року вбачається, що [PERSON] за життя порушувала умови договору, не здійснювала своєчасне погашення заборгованості по тілу кредиту та відсоткам за користування ним і станом на день її смерті заборгованість склала всього 6919,02 грн. (а.с. 5-6). [INFO] [PERSON] померла, на підтвердження чого позивачем долучено копію свідоцтва про її смерть (а.с.34). 11 жовтня 2016 року банк звернувся до Нововолинського державної нотаріальної контори з претензією, в порядку ст.1281 ЦК України (а.с.38). 21 листопада 2016 року від державного нотаріуса Бобак О.І. надійшла відповідь про заведення спадкової справи на майно померлої [PERSON] за №75 від 2016 року згідно претензії банку (а.с.39). Встановлені ст.1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право на пред`явлення вимог до спадкоємців. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту і строки позовної давності не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст.1281, ст.1282 ЦК України щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Крім того, суд бере до уваги те, що за приписами ч.3, ч.4 ст.1281 ЦК України, якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Недотримання кредитором, передбачених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення вимог, (які є присічними, преклюзивними) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. На думку позивача, спадкоємцем покійної [PERSON] є відповідач [PERSON] , оскільки останній постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується копією його паспорту, де адреса реєстрації місця його проживання зазначена: [ADDRESS] (а.с. 33). 19 грудня 2018 року [PERSON] направлявся банком лист-претензія, у якій позивач пред`явив вимоги до останнього, як до спадкоємця [PERSON] (а.с.40-44). За приписами ст.12, ст.81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки з матеріалів позову вбачається, що про відкриття спадщини позивачу АТ «КБ «ПриватБанк» стало відомо в 2013 року (належних та допустимих доказів на підтвердження зворотного банком не надається), однак з відповідним листом-претензією до спадкоємця позивач звернувся лише 19 грудня 2018 року, а з позовом до суду 21 березня 2019 року (а.с.2,40), тому є всі підстави вважати, що АТ КБ "ПриватБанк" пред`явлено вимоги до спадкоємця з пропуском шестимісячного строку, який є преклюзивним, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову. Крім того, суд звертає увагу на те, що жодними належними та допустимими доказами банк не підтвердив своїх вимог до [PERSON] , як спадкоємця померлої [PERSON] , оскільки сам факт реєстрації його за тією ж адресою, що була зазначена в парспорті громадянина України [PERSON] не підтверджує його право на спадкове майно та прийняття останнім спадщини, в межах якої він повинен відповідати перед кредитором. З огляду на вищевстановлені обставини, суд у задоволенні позову відмовляє повністю. Судові витрати у розмірі 1921 грн. (а.с.1), відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, суд залишає за позивачем.

Outcome: dismissed