Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до Білокуракинського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 31.03.2014 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі 5200 дол.США та зобов`язався повернути до 19 листопада 2018 року. Однак, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав та грошові кошти не повернув. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 5200 дол. США, що за офіційним курсом НБУ (1дол.-27,755 грн) на день подання позову складає 144326 грн. \~ \~ \~ \~Позивач в судове засідання не з`явився, попередньо надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив позовні вимоги задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання 04.12.2019р. та 11.02.2020 року не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином на підставі п.19 Перехідних Положень ЦПК України та Законів України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції" через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило. \~ \~ \~ \~11.02.2020 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. \~ \~ \~ \~Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази кожен окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31.03.2014 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, оформлений розпискою, згідно якого відповідач 31.03.2014 року отримав від позивача в позику грошові кошти в сумі 5200 дол.США. Позичальник зобов`язався повернути позикодавцю 5200 дол США 25 квітня 2014 року (а.с. 22). Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України). За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Таким чином, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця. Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки. Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2019 року у справі № 369/3340/16-ц (провадження №61-7418ск18 ). Як вбачається з оригіналу розписки від 31 березня 2014 року, наданого позивачем, в ній містяться відомості щодо отримання [PERSON] від [PERSON] грошових коштів у позику, тобто підтверджується факт передачі коштів 31 березня 2014 року, а також зобов`язання віддати позивачу грошові кошти у сумі 5200 дол.США 25.04.2014 року. Відповідно до ч.1 ст. 527 ЦК України Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Враховуючи, що до теперішнього часу борг позивачу не повернуто, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved