overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

[PERSON] і [PERSON] звернулися з цим позовом до суду, посилаючись на те, що [INFO] року на території відповідача стався нещасний випадок, внаслідок якого загинув їх чоловік та батько [PERSON], який працював на той час підсобним робочим. В результаті смерті [PERSON] їм заподіяна моральна шкода, яка виразилася в тому, що вони втратили близьку та рідну для них людину та позбавлені права на одержання від нього утримання. У зв'язку з цим, в рахунок компенсації моральної шкоди просять стягнути з ТОВ "Березівський завод натуральних продуктів" на їх користь 105000 грн. з урахуванням інфляційних виплат. Представник відповідача у судовому засіданні з вимогами позову погодився та проти їх задоволення не заперечує. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно ч.2.ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Судом встановлено, що [INFO] року на території відповідача, а саме у прийомному бункері приміщення для збереження лузги загинув підсобний робочий [PERSON], про що свідчить акт №1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, складений комісією з розслідування нещасних випадків 8 липня 2014 року (а.с.4). Лікарським свідоцтвом про смерть №52 від 22 травня 2014 року підтверджується, що смерть [PERSON] сталася внаслідок розтрощення правої нижньої кінцівки та асфіксії сторонніми предметами (а.с.3). Пленум Верховного Суду України в п.5 своєї постанови "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди":№6 від 27.03.1992 року зазначив, що при розгляді справ про відшкодування шкоди суди повинні мати на увазі, що відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв'язку з виконанням трудових (службових) обов'язків, незалежно від того, постійним, сезонним, тимчасовим за трудовим договором чи на інших умовах вона була працівником цієї організації. Відповідно до чинного законодавства України порядок та розмір відшкодування моральної шкоди визначається судом та встановлюється залежно від характеру правопорушення, глибини, тяжкості фізичного болю та страждань, яких особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я, погіршення здібностей потерпілого або можливості їх реалізації, а також ступеня вини особи, яка завдала шкоду (ст. 23, 1168 ЦК). Проте, враховуючи той факт, що суми інфляційних втрат стосується саме прострочення саме грошових зобов'язань, тому вимоги позивачів щодо стягнення інфляційних витрат не можуть бути прийняті до уваги, оскільки ст.625 ЦК України поширюється на порушення саме грошового зобов'язання, що існувало між сторонами до прийняття рішення і не може застосовуватися в разі наявності між сторонами деліктних (стягнення суми моральної шкоди), а не договірних зобов'язань.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

[PERSON] і [PERSON] мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO]. [PERSON] 20.01.2014 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача (батька) щомісячно, починаючи з дня пред»явлення позову і до повноліття дитини, посилаючись на те, що сторони в зареєстрованому шлюбі не перебували, проживають окремо, донька [PERSON] проживає постійно з нею і знаходиться на її утриманні, відповідач не надає добровільно матеріальної допомоги на утримання дочки у достатньому розмірі, тому вона вимушена була звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити; відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, своєю заявою від 18.03.2014 року просив справу розглядати за його відсутності, не заперечуючи проти задоволення позову у повному обсязі заявлених позивачкою вимог. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON] в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181, 191 СК України способи виконання батьками обов"язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері) і (або) у твердій грошовій сумі; аліменти на дитину присуджуються (за загальним правилом) за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Як встановлено в судовому засіданні, з пояснень позивачки [PERSON] вбачається, що сторони мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO], сторони в зареєстрованому шлюбі не перебували, що не заперечується відповідачем [PERSON] (а.с.2). Згідно довідки форми №3 від 15.01.2014 року дочка [PERSON], [INFO] зареєстрована та проживає разом з матір»ю [PERSON] (позивачкою) - а.с.3. Відповідач [PERSON] працює, отримує щомісяця заробітну плату і не заперечує свій обов»язок щодо матеріального утримання дитини; утримань з його заробітку (доходів) на користь інших осіб за виконавчими документами не відбувається, тощо, що підтверджується наданими до матеріалів справи довідкою Центральної бази ресурсного забезпечення МВС України від 17.03.2014 року №11 та заявою [PERSON] від 18.03.2014 року про визнання позову. Відповідно до ст.189 СК України договір про сплату аліментів на дитину в нотаріальному порядку сторони не укладали. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує пояснення сторін, стан здоров"я та матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідача, фактичне визнання відповідачем обставин справи та визнання ним позову і вважає за можливе та необхідне встановити розмір аліментів у частці від доходу батька (відповідача) - ? частину від його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 20.01.2014 року і до досягнення дочкою [PERSON] повноліття, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно Закону.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

[PERSON] і [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 02.10.2004 року по 02.12.2010 року; від шлюбу мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO]. [PERSON] 12.06.2014 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки [PERSON] у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача (батька) щомісячно, починаючи з дня пред»явлення позову і до повноліття дитини, посилаючись на те, що сторони проживають окремо, донька [PERSON] проживає постійно з нею і знаходиться на її утриманні, відповідач не надає добровільно матеріальної допомоги на утримання дочки у достатньому розмірі, тому вона вимушена була звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання 11.07.2014 року позивачка [PERSON] подала заяву, якою просить справу розглядати за її відсутності, підтримуючи позовні вимоги у повному обсязі; відповідач [PERSON] також своєю заявою від 11.07.2014 року просив справу розглядати за його відсутності, не заперечуючи проти задоволення позову у повному обсязі заявлених позивачкою вимог. Дослідивши вимоги позивачки [PERSON] в судовому засіданні, матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181, 191 СК України способи виконання батьками обов"язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері) і (або) у твердій грошовій сумі; аліменти на дитину присуджуються (за загальним правилом) за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] і [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 02.10.2004 року по 02.12.2010 року; від шлюбу сторони мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір»ю - позивачкою [PERSON] (а.с.2-5). Відповідач [PERSON] не заперечує свій обов»язок щодо матеріального утримання дитини, що підтверджується заявою [PERSON] від 11.07.2014 року про визнання позову. Відповідно до ст.189 СК України договір про сплату аліментів на дитину в нотаріальному порядку сторони не укладали. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує пояснення сторін, стан здоров"я та матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідача, фактичне визнання відповідачем обставин справи та визнання ним позову і вважає за можливе та необхідне встановити розмір аліментів у частці від доходу батька (відповідача) - ? частину від його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 12.06.2014 року і до досягнення дочкою [PERSON] повноліття, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно Закону.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

[PERSON] і [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 19.12.2003 року; від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] 21.10.2016 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] - у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи з дня пред»явлення позову і до повноліття дитини, посилаючись на те, що на даний час сторони проживають окремо, відповідач не надає добровільно матеріальної допомоги на утримання сина у достатньому розмірі, тому вона вимушена була звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання на 12.12.2016 року позивачка [PERSON] подала заяву від 12.12.2016 року про розгляд справи за її відсутності, підтримуючи позовні вимоги, просила позов задовольнити; відповідачем [PERSON] до матеріалів справи також подано заяву від 12.12.2016 року, згідно якої він позов визнає та просить справу розглядати без його участі в судовому засіданні. Дослідивши вимоги позову, пояснення сторін та матеріали справи в судовому засіданні, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181, 191 СК України способи виконання батьками обов"язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері) і (або) у твердій грошовій сумі; аліменти на дитину присуджуються (за загальним правилом) за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] і [PERSON] (сторони) перебували в зареєстрованому шлюбі з 19.12.2003 року; від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]; як стверджують сторони, на даний час вони проживають окремо, дитина проживає з матір»ю - позивачкою [PERSON] (а.с.3, 7). Відповідач [PERSON] не заперечує про те, що дитина проживає разом з матір»ю (позивачкою); відповідач також не заперечує свій обов»язок щодо матеріального утримання дитини - сина [PERSON] та погоджується сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі, як про це просить позивачка. Відповідно до ст.189 СК України договір про сплату аліментів на дитину в нотаріальному порядку сторони не укладали. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує визнання позову відповідачем, стан здоров"я та матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідача, і вважає за можливе та необхідне встановити розмір аліментів у частці від доходу батька (відповідача) - ? частину від його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 21.10.2016 року і до досягнення сином [PERSON] повноліття, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно Закону.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

[PERSON] і [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 24.02.1995 року до листопада 2012 року; в шлюбі сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] 12.12.2013 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача (батька) щомісячно, починаючи з дня пред»явлення позову і до повноліття дитини, посилаючись на те, що після розірвання шлюбу між сторонами дитина знаходиться на її утриманні, відповідач не надає добровільно матеріальної допомоги на утримання сина у достатньому розмірі, тому вона вимушена була звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити; відповідач позов фактично визнав частково, не заперечуючи проти сплати аліментів на дитину у розмірі ? частини заробітку (доходів) щомісячно, стверджуючи, що він надавав раніше допомогу на утримання сина шляхом відправлення грошових переказів, тощо. Заслухавши пояснення сторін в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Згідно ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181, 191 СК України способи виконання батьками обов"язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері) і (або) у твердій грошовій сумі; аліменти на дитину присуджуються (за загальним правилом) за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Як встановлено в судовому засіданні, з пояснень сторін вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 24.02.1995 року по листопад 2012 року; в шлюбі сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який фактично проживає з матір»ю - позивачкою [PERSON] (а.с.3-6). Відповідач [PERSON] працює, отримує щомісяця заробітну плату і не заперечує свій обов»язок щодо матеріального утримання дитини; утримань з його заробітку (доходів) на користь інших осіб за виконавчими документами не відбувається, тощо. Відповідно до ст.189 СК України договір про сплату аліментів на дитину в нотаріальному порядку сторони не укладали. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує пояснення сторін, стан здоров"я та матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідача, фактичне визнання відповідачем обставин справи і вважає за можливе та необхідне встановити розмір аліментів у частці від доходу батька (відповідача) - 1/3 частину від його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 12.12.2013 року і до досягнення сином [PERSON] повноліття, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно Закону.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

[PERSON] і [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 25.07.1999 року по 2004 рік; від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. [PERSON] 12.07.2016 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини - дочки [PERSON] у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи з дня пред»явлення позову і до повноліття дитини, а також за три роки - до пред»явлення позову, посилаючись на те, що сторони проживають окремо; відповідач, як батько дитини, фактично припинив належне матеріальне утримання дитини, тому вона (позивачка) вимушена була звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги змінила, зменшивши вимогу в частини стягнення аліментів за минулий час, та просила стягнути аліменти на дитину у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред»явлення позову і до повноліття дочки; відповідач [PERSON] уточнені позовні вимоги визнав повністю. Заслухавши пояснення сторін в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181, 191 СК України способи виконання батьками обов"язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері) і (або) у твердій грошовій сумі; аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 25.07.1999 року по 2004 рік; від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір»ю - позивачкою [PERSON] (а.с.4, 6); 12.03.2016 року позивачка змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» у зв»язку з реєстрацією шлюбу з [PERSON] (а.с.5). Відповідно до ст.189 СК України договір про сплату аліментів на дитину в нотаріальному порядку сторони не укладали. З пояснень відповідача [PERSON] вбачається, що він не заперечує свій обов»язок, як батько, матеріально утримувати дитину, погоджується сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі як про це просить позивачка; інших утриманців на даний час він не має. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує пояснення сторін, фактичні обставини справи, стан здоров"я та матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідача, визнання позову відповідачем, і вважає за можливе та необхідне встановити розмір аліментів на дитину - дочку [PERSON] у твердій грошовій сумі по 1000,00 грн. щомісячно, як про це просить позивачка, починаючи з 12.07.2016 року і до повноліття дитини, з індексацією стягуваних сум відповідно до закону.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

[PERSON] і [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01.03.2012 року; в шлюбі сторони спільних дітей не мають. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сім"я сторін фактично розпалась, існує формально. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з"явилась повторно; про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином за адресою зареєстрованого місця проживання, будь-яких клопотань від неї не надходило. Відповідно до положень ст.224 ЦПК України судом визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] та його представника [PERSON] в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.110,112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01.03.2012 року; в шлюбі сторони спільних дітей не мають (а.с.4). Як стверджує позивач [PERSON], сторони фактично шлюбно-сімейні стосунки не підтримують остаточно із серпня-вересня 2013 року, з того часу проживають окремо; раніше в сімґї мали місце непорозуміння з різних питань сімейного життя, із-за взаємних претензій подружжя. Як стверджує позивач [PERSON], поновлення шлюбно-сімейних відносин та збереження сім"ї сторін є неможливими; зазначені обставини мають істотне значення для сторін і є підставою для розірвання шлюбу. Будь-яких заперечень по суті справи відповідачкою [PERSON] судові не надано. За таких обставин, суд вважає, що сім"я сторін фактично розпалась, існує формально і зберегти її неможливо, тому позов має бути задоволений. Як стверджує позивач, будь-яких спірних питань майнового характеру між сторонами на даний час не виникає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

[PERSON] і [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06.02.2004 року; від шлюбу сторони спільних дітей не мають. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сім"я сторін фактично розпалась, існує формально. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився повторно; про час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, будь-яких клопотань від нього не надходило. Відповідно до положень ст.224 ЦПК України судом визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON] та її представника [PERSON] в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.110, 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06.02.2004 року; від шлюбу сторони спільних дітей не мають (а.с.8). Як стверджує позивачка [PERSON], сторони фактично шлюбно-сімейні стосунки не підтримують остаточно з 2010 року, з того часу проживають окремо; раніше в сім?ї мали місце непорозуміння з різних питань сімейного життя; відповідач є громадянином Ісламської Республіки Іран, з 2010 року зв»язку з відповідачем не має, в Ірані у відповідача є перша дружина та троє дітей, про що позивачці відомо зі слів відповідача. Як стверджує позивачка [PERSON], поновлення шлюбно-сімейних відносин та збереження сім"ї сторін є неможливими; зазначені обставини мають істотне значення для позивачки і є підставою для розірвання шлюбу. Будь-яких заперечень по суті справи відповідачем [PERSON] судові не надано. За таких обставин, суд вважає, що сім"я сторін фактично розпалась, існує формально і зберегти її неможливо, тому позов має бути задоволений. Як стверджує позивачка, будь-яких спірних питань майнового характеру між сторонами на даний час не виникає.

Outcome: approved