Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

13.12.2016 року [PERSON] звернувся в суд з вищезазначеним позовом, зазначивши, що з 01 квітня 2011 року він перебував у трудових відносинах з Геологорозвідувальною експедицією №37, яка є структурним підрозділом КП «Кіровгеологія», працював інженером-технологом з бурових робіт першої категорії. 31.12.2013 року у зв'язку з майбутньою реорганізацією, він припинив трудові відносини з Геологорозвідувальною експедицією №37 КП «Кіровгеологія» за скороченням чисельності згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. Розмір середньомісячної заробітної плати складає 1 950, 75 грн. Сума боргу Геологорозвідувальної експедиції №37 КП «Кіровгеологія» по заробітній платі перед ним за час затримки складає 26\~081, 53 грн. 07.04.2014 року та 07.05.2015 року Ленінським районним судом м. Кіровограда винесено на його користь рішення про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати (справа № 405/634/14ц та 405/1942/15) про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, вказані рішення набрали законної сили 18.04.2014 року та 02.06.2015 року відповідно. Відділом Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавчі провадження ВП № 50062562 та ВП № 492274722 для виконання рішень суду. Так як кошти по заборгованості із заробітної плати були перераховані лише 27.04.2016 року, змушений звернутися в суд для подальшого захисту своїх прав. Час затримки виплат з 17.03.2015 року по 27.04.2016 року склав 13 місяців 11 днів, таким чином на теперішній час відповідач має сплатити йому середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто з 17.03.2015 року по 27.04.2016 року включно, що загалом становить 26\~081, 53 грн. (1 950, 75 грн. ?13,37 міс. =26\~081, 53 грн.). Просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку у розмірі 26\~081, 53 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, погодившись із розрахунком заборгованості, поданим представником відповідача в сумі 25\~004, 94 грн. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, надав суду розрахунок середнього заробітку позивача, згідно якого сума середнього заробітку за час затримки розрахунку становить 25\~004, 94 грн. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. З наданої до суду трудової книжки вбачається, що згідно №114-к від 31.12.2013 року, виданого керівництвом КП «Кіровгеологія» позивач був звільнений з роботи у зв'язку із скороченням чисельності - п. 1 ст. 40 КЗпП України, на даний час у трудових відносинах з відповідачем не перебуває. 07.04.2014 року та 07.05.2015 року Ленінським районним судом м. Кіровограда винесено на його користь рішення про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати (справа № 405/634/14ц та 405/1942/15) про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, вказані рішення набрали законної сили 18.04.2014 року та 02.06.2015 року відповідно. Відділом Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавчі провадження ВП № 50062562 та ВП № 492274722 для виконання рішень суду. Кошти по заборгованості із заробітної плати були перераховані 27.04.2016 року. Відповідно до п.п. 20, 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 24.12.1999, № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", установивши, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпПУ стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення. Непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Судом встановлено, що після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати, відповідачем до теперішнього часу не виплачено на користь позивача нараховану, але не виплачену заробітну плату, тому суд вважає, що відповідач не звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Закон України "Про виконавче провадження" визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Цим Законом врегульовано лише правовідносини, що виникають у процесі виконання судових рішень. Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно із частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обовязок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Згідно довідки ГРЕ № 37 від 22.01.2014 року № 9/73 середньомісячна заробітна плата позивача [PERSON] складає 1\~950, 75 грн. (а.с. 2) Таким чином, відповідач має сплатити [PERSON] середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто з 17.03.2015 року по 27.04.2016 року у розмірі 25\~004, 94 грн., згідно розрахунку, наданого представником відповідача в судовому засіданні. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, а саме - про стягнення з відповідача на користь [PERSON] середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 25\~004, 94 грн. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» підлягає стягненню з Казенного підприємства Кіровгеологія судовий збір на користь держави у розмірі 1\~600, 00 грн.

Outcome: approved