Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) у зв'язку з несплатою аліментів. Свій позов обґрунтовує тим, що 4 квітня 2008 року між нею та відповідачем було розірвано шлюб. Від шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO]. На підставі виконавчого листа, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси 17 квітня 2008 року, з [PERSON] на її користь стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 4 лютого 2008 року і до досягнення дитиною повноліття. Починаючи з моменту відкриття виконавчого провадження відповідач ухиляється від сплати аліментів, в результаті чого, станом на 1 вересня 2015 року утворилась заборгованість в сумі 47658 грн. 32 коп. Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Просила суд стягнути з позивача на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 164157 грн. 10 коп. грн. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги зменшив, просив стягнути з [PERSON] на користь позивачки неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 1 травня 2009 року по 31 грудня 2015 року в сумі 15273 грн. 21 коп. та судові витрати. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У відповідності до ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст. 3,11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 8 квітня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER]. Від шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO]. На підставі виконавчого листа, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси 17 квітня 2008 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 4 лютого 2008 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 22 постанови від 15 травня 2006 р. N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. При цьому, пеня нараховується не з часу фактичного ухилення від утримання і не з часу подання позовної заяви про стягнення аліментів чи з часу набрання рішенням суду про стягнення аліментів законної сили, а з часу невиконання рішення суду. Аналізуючи встановлені обставини та зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів за період з 1 травня 2009 року по 31 грудня 2015 року, оскільки позивачем заявлено вимогу про стягнення неустойки за вказаний період. Згідно положень СК України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Це пов'язано з тим, що відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а за положеннями ч. 2 ст. 550 ЦК України відсотки на неустойку (як повторна пеня) не нараховується. У зв'язку з цим сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певну суму заборгованості. При цьому пеня нараховується не з часу фактичного ухилення від утримання і не з часу подання позовної заяви про стягнення аліментів чи з часу набрання рішенням суду про стягнення аліментів законної сили, а з часу невиконання рішення суду. Верховний Суд України 3 лютого 2016 року при розгляді справи № 6-1477цс15 висловив правову позицію згідно якої, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, за який не сплачено аліменти. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць обчислюється так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). Як вбачається з розрахунку заборгованості наданого представником позивачки, неустойка за прострочення сплати аліментів становить: з 1 травня 2009 року по 31 грудня 2009 року - 1080 грн. 36 коп.; з 1 січня 2010 року по 31 грудня 2010 року - 1732 грн. 74 коп.; з 1 січня 2011 року по 31 грудня 2011 року - 1964 грн. 49 коп.; з 1 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року - 2199 грн. 66 коп.; з 1 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року - 2591 грн.35 коп.; з 1 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року - 2660 грн. 33 коп.; з 1 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року - 3044 грн. 30 коп. Таким чином, неустойка за прострочення сплати аліментів за період з 1 травня 2009 року по 31 грудня 2015 року становить 15273 грн. 21 коп. Вказаний розрахунок проведено відповідно до вимог чинного законодавства, а тому цей розрахунок сумніву у суду не викликає. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути понесені нею витрати пов'язані із сплатою судового збору, пропорційно задоволеної частини позовних вимог в сумі 487 грн. 20 коп. На підставі наведеного, ст.196 СК України та

Outcome: approved