Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

30 квітня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позивач посилається на те, що 18 листопада 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис № 27921, за яким з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» стягнуто заборгованість за Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №1001055901101 від 13 червня 2018 року в розмірі 73584,55 грн. та 500 грн. витрат за вчинення виконавчого напису, а всього 74084,55 грн. [PERSON] вважає, що нотаріус не дотримався вимог законодавства, яким врегульовано процедуру та порядок вчинення виконавчих написів нотаріусом на документах, а саме: не врахував відсутність правової норми, яка б дозволяла вчиняти виконавчий напис на кредитних договорах не посвідчених нотаріально, форма виконавчого напису не відповідає вимогам Порядку вчинення нотаріальних дій, надані Банком документи, на підставі яких в подальшому був вчинений виконавчий напис, не підтверджували характеру безспірності заборгованості. У зв`язку з наведеним, позивач просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача судові витрати, пов`язані з розглядом справи. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, просить визнати виконавчий напис, вчинений 18 листопада 2019 року приватним нотаріусом таким, що не підлягає виконанню та стягнути понесені судові витрати. Представник АТ «Перший Український Міжнародний Банк» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. в судове засідання не з`явилася, в заяві, яку направила до суду просить провести розгляд справи без її участі. Суд заслухавши учасників судового засідання, дослідивши надані сторонами докази та матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі, укладеного між сторонами 13 червня 2018 року Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 1001055901101, [PERSON] , АТ « Перший Український Міжнародний Банк » було надано споживчий кредит у розмірі 49944,96 грн., терміном на 24 місяці (а.с.22). Згідно з виписки з рахунку, [PERSON] має заборгованість по кредитному договору № 1001055901101 в розмірі 73584,55 грн. в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 27953,95 грн., прострочена заборгованість за комісією - 20277,60 грн., прострочена заборгованість за процентами - 4936,48 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту - 20139,38 грн., строкова заборгованість за комісією - 241,4 грн., строкова заборгованість за процентами - 35,74 грн. ( а.с.21). 18 вересня 2019 року АТ « Перший Український Міжнародний Банк » направило на адресу [PERSON] письмову вимогу за № 2010, у якому банк вказав, що станом на 18 вересня 2019 року позичальником порушені умови кредитного договору. У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору, [PERSON] необхідно протягом 30 календарних днів повністю погасити заборгованість за кредитом в розмірі 73584,55 грн. Роз`яснено, що у разі непогашення протягом 30 календарних днів заборгованості по кредитному договору, до позивача будуть застосовані заходи примусового стягнення боргу в судовому порядку. ( а.с.23). 18 листопада 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, було вчинено виконавчий напис, згідно якого звернено стягнення з [PERSON] у зв`язку з допущенням боржником прострочення платежів (а.с.16). Згідно виконавчого напису нотаріуса, сума заборгованості [PERSON] складає 73584,55 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 27953,95 грн., прострочена заборгованість за комісією - 20277,60 грн., прострочена заборгованість за процентами - 4936,48 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту - 20139,38 грн., строкова заборгованість за комісією - 241,4 грн., строкова заборгованість за процентами - 35,74 грн. та неустойка за порушення зобов`язань по кредиту - 24972,48 грн. За вчинення даного виконавчого напису нотаріусом також стягнено плату у розмірі 500 грн. 17 грудня 2019 року приватним виконавцем Юхименко О.Л. за заявою стягувача було видано постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою серед іншого зобов`язано підприємство, установу, організацію, в якій працює [PERSON] здійснювати відрахування з його заробітної плати (а.с.30-31). Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 02 вересня 1993 року «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Статтями 87,88 вищевказаного Закону визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно положень ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до положень п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні" при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України "Про нотаріат" виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених для нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та Верховного Суду від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 , від 23 січня 2018 року у справі № 310/9293/15, від 12 грудня 2019 року у справі № 335/7689/16-ц. Однак в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що при вчиненні напису нотаріус отримував від фінансової компанії (позивача) первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі є безспірними. Також слід зазначити, що вчинення виконавчого напису у разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. (підпункт 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку). Докази одержання [PERSON] письмової вимоги (повідомлення) № 2010 від 18 вересня 2019 року ( а.с. 23), нотаріусом Хара Н.С. не представлено. Крім того, у виконавчому написі до складу заборгованості нотаріусом була включена неустойка за порушення зобов`язань по кредиту в розмірі 24972,48 грн., яка не відноситься до боргових зобов`язань [PERSON] , неустойки відсутня у виписці по рахунку [PERSON] . На думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконалася належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушила норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Тому суд вважає що виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Хара Н.С. з порушенням вимог статей 87-89 Закону України «Про нотаріат» , а тому не підлягає виконанню. Витрати позивача, пов`язані з правничою допомогою адвоката в розмірі 5 тис. грн. слід задовольнити частково. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Позивачем надано суду докази на підтвердження понесених витрат: договір про надання правової допомоги, опис виконаних робіт , акт прийому - передачі виконаних робіт та квитанція до прибуткового касового ордеру. Разом з тим в описі робіт, виконаних адвокатом зазначено, що розмір витрат на участь адвоката в судових засіданнях становить 1500 грн., однак під час розгляду даної справи адвокат приймав участь в лише в одному судовому засіданні, а тому суд вважає , що розмір витрат за участь в судових засідання в розмірі 1500 грн. є завищеними та вважає, що даний розмір слід обмежити до 200 грн. Таким чином суд визначає розмір витрат на правничу допомогу в сумі 3700 грн. Також за правилами ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 1261,20 грн., які, пов`язані із сплатою судового збору в розмірі 840,80 грн. та витрати за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 420,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial