Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з відповідачем в даній справі вони перебувають в зареєстрованому 27 квітня 2007 року шлюбі у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №196 (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 27.04.2007 року). Від шлюбу мають двох спільних неповнолітніх дітей: дочку - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї стали різні погляди на подружнє життя, з найменших причин між ними виникають сварки, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим, шлюбні відносини між ними фактично припинилися. Прохає шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надіславши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та прохає після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище "[PERSON]". Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи в суді, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність чи відкладення розгляду справи до суду не надіслав. Вивчивши матеріали справи та надані докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Згідно зі ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.4 ст.233 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Згідно з ч.1, ч.5 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. В судовому засіданні встановлено, що дійсно сторони перебувають в зареєстрованому 27 квітня 2007 року шлюбі у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №196 (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 27.04.2007 року). Від шлюбу мають двох спільних неповнолітніх дітей: дочку - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї стали різні погляди на подружнє життя, з найменших причин між ними виникають сварки, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим, шлюбні відносини між ними фактично припинилися, що і змусило позивача звернутися з позовною заявою до суду. Суд приходить до висновку про те, що дійсно подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам сторін та дітей. Подальше прийняття судом заходів щодо примирення подружжя суперечило б моральним засадам суспільства, тому шлюб повинен бути розірваний на підставі ст.ст.110-112 Сімейного Кодексу України. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки, позивач як в позовній заяві, так і в заяві про розгляд справи у її відсутність прохає після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище, а тому суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу прізвище позивачу залишити шлюбне - "[PERSON]". Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача. Позивач [PERSON] як в позовній заяві, так і в заяві про розгляд справи у її відсутність вимоги про стягнення з відповідача на її користь судових витрат не заявляла, тому судовий збір слід залишити за позивачем.

Outcome: approved