Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій вказує, що з 26 серпня 2005 року по даний час вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач [PERSON] з 04 лютого 2018 року припинив з ними спільне проживання та проживає окремо. Допомоги на утримання дитини не надає. Вона працює головним спеціалістом сектору з питань опіки та піклування служби у справах дітей Тиврівської РДА, її середньомісячна заробітна плата складає 3877 грн., з них вона витрачає близько 400 грн. на проїзд на роботу та сплачує щомісячно кредит в розмірі 1265 грн., який взятий за домовленістю на придбання ноутбука для доньки. Власної нерухомості, транспортних засобів не має, проживає з дитиною в приватному будинку матері. Її доходу недостатньо для забезпечення дитини усім необхідним. Протягом періоду їхнього окремого проживання відповідач на утримання доньки надав допомогу у вигляді грошових коштів близько 700 грн., проте цього недостатньо для повноцінного розвитку доньки, оскільки дитина потребує значних витрат на повноцінне харчування, одяг, взуття, засоби особистої гігієни, додаткові заняття по математиці та англійській мові, на заняття танцями, сплату комунальних послуг тощо. Усе це вона забезпечує одна. Відповідач офіційно не працює, проте працездатний, неофіційно займається ремонтними та будівельними роботами, в тому числі за межами України, за що отримує достатні доходи, не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться. Вважає, що відповідач може сплачувати аліменти в розмірі 3000 грн. щомісячно з моменту припинення їхнього з відповідачем проживання до досягнення донькою повноліття. Такий розмір аліментів дасть змогу забезпечити дитині належні умови утримання та її матеріального забезпечення. Просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи із дня припинення спільного з відповідачем проживання, тобто з 04.02.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги змінили, просять з підстав, викладених у заяві, стягувати з [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1500 грн. Представник відповідача [PERSON] змінені позовні вимоги визнав. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, враховуючи майновий стан сторін та інші обставини, що мають значення для вирішення справи, вважає за доцільне позов задоволити, виходячи з наступного. Відповідно до ст.3 Конвенції "Про права дитини", схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблей ООН від 20.11.89 N 44/25, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.91 N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 даної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» України та ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками чи проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років на даний час становить 1944 грн. на місяць (Закон України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" від 07.12.2017 року N2246-VІІI). Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 р. №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). В судовому засіданні встановлено, що сторони з 26 серпня 2005 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.3). [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про її народження (а.с.4). Дитина проживає із позивачкою та знаходиться на її утриманні, що стверджується довідкою виконавчого комітету Сутисківської селищної ради №467 від 02.04.2018 року (а.с.6). Батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а відтак обоє з батьків зобов'язані спільно забезпечити отримання дочкою прожиткового мінімуму. Позивачка працює головним спеціалістом сектору з питань опіки та піклування служби у справах дітей Тиврівської РДА, її середньомісячна заробітна плата складає 3877 грн., з них вона витрачає близько 400 грн. на проїзд на роботу та сплачує щомісячно кредит в розмірі 1265 грн., який був взятий за спільною домовленістю з відповідачем на придбання ноутбука для їхньої малолітньої доньки, власної нерухомості, транспортних засобів не має, проживає з дитиною в приватному будинку покійної матері, що стверджується актом обстеження житлово-побутових умов (а.с.5), довідкою Тиврівської РДА Вінницької області №01/01-20/841 від 06.04.2018 (а.с.7), Додатком до Угоди про надання кредиту (а.с.13). Відповідач [PERSON] офіційно не працює, проте працездатний, інших утриманців не має, а тому спроможний надавати позивачці допомогу в утриманні їхніх спільних дітей. Доходи відповідача мінливі та нерегулярні, а відтак сплата аліментів у твердій грошовій сумі, в погодженому сторонами розмірі є обґрунтованою. Суд вважає за доцільне проводити стягнення аліментів з дня пред'явлення позову до суду у відповідно сті до ч.1 ст.191 СК України. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачка від сплати судового збору у даній справі звільнена. Відповідно до ст.141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог суд присуджує судовий збір з відповідача з врахуванням мінімального розміру судового збору.

Outcome: approved