Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до\~Комунарського районного\~суду м.\~Запоріжжя з\~позовом до\~ [PERSON] \~про стягнення\~аліментів на\~утримання дитини.\~Свої вимоги\~позивач обґрунтовує\~ тим,\~ що вона\~перебувала у\~ цивільному шлюбі \~з відповідачем.\~ Від шлюбу\~сторони у\~ справі мають неповнолітнього\~ сина \~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~який на даний час проживає\~ з позивачкою - [PERSON] та знаходиться\~на її \~утриманні.\~Відповідач не спілкується з сином, не виховує його та більше року не допомагає утримувати дитину. Аліменти відповідач нікому більше не платить, оскільки інших дітей в нього немає. З огляду\~на те,\~ що батьки\~ зобов`язані утримувати \~дитину до \~досягнення дитиною\~ повноліття,\~ позивач\~просить суд\~ стягнути з\~відповідача на її\~користь аліменти\~на утримання\~неповнолітньої дитини\~у твердій\~грошовій сумі\~у розмірі\~1109 грн. до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дати звернення з позовом до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Івахніна А.В. підтримали позовну заяву з підстав, викладених у позові та зазначили, що з того часу, як сторони проживають окремо, відповідач [PERSON] \~не спілкується з сином та не допомагає утримувати дитину. Неповнолітня дитина - [PERSON] ,\~ [INFO] , потребує коштів на навчання та лікування. Відповідач аліментних зобов`язань не має, оскільки інших дітей в нього немає. Визнають, що відповідач є інвалідом 2 групи, але вважають, що це не звільняє його від обов`язку платити аліменти на утримання своєї дитини. Наполягають на стягненні аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1109 грн. Відповідач [PERSON] \~в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що він є інвалідом 2 групи, погано себе почуває, у зв`язку із чим не працює, тому не має змоги платити аліменти у розмірі 1109 грн. Просить стягнути аліменти у меншому розмірі. \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов до такого. Відповідно до ч. 2\~ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною,\~Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до\~ст. 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до\~ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.\~12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст. ст.\~ 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є: батько [PERSON] та мати [PERSON] ,\~що підтверджується\~ свідоцтвом про\~народження, виданим Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, Україна, серії\~ [NUMBER] ,\~актовий запис\~№ 767 (а.с.3). З матеріалів справи вбачається, що неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] ,\~ фактично проживає з матір`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Син навчається в Запорізькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 92 Запорізької міської ради Запорізької області в 7-А класі, що підтверджується довідкою № 640 від 12.12.2019 року (а.с. 14). Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 3226 [PERSON] , [INFO] , є інвалідом 2 групи (а.с. 33). Матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , батько [PERSON] у добровільному порядку не надає, у зв`язку з чим позивач бажає отримувати аліменти за рішенням суду. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до\~ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено,\~що\~станом\~на час\~розгляду\~справи,\~дитина сторін не досягла повноліття. Як визначено ст. 181 СК України\~та Пленумом ВСУ № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~при відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне. Згідно ч.1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989 року, яку було ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та яка набула чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих та адміністративних заходів. Відповідно до ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства"\~визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В Декларації прав людини проголошено, що дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений соціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості,що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування,що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу. Згідно приписів ч.1\~ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року, який набув чинності 08.07.2017 року, внесено зміни до \~ст.182 Сімейного кодексу України,\~зокрема,\~змінено мінімальний\~розмір аліментів\~і встановлено,\~що мінімальний\~розмір аліментів\~на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1\~ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За змістом ч. 2\~ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до\~ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Згідно з\~ст. 9 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів. Встановлюючи розмір\~аліментів,\~які необхідно\~стягнути з\~відповідача [PERSON] на\~користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] ,\~суд виходить з наступного. Відповідно до\~ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, дітей віком\~від 6\~до 18 років з 1 грудня 2019 року складає 2218 гривень. З огляду\~на викладене,\~беручи до\~уваги позиції\~сторін у\~справі,\~оцінюючи наявні\~в матеріалах\~справи докази,\~враховуючи інтереси\~дитини для\~забезпечення стабільних\~та гармонійних\~умов його\~життя, стан здоров`я дитини, матеріальний та сімейний стан платника та одержувача аліментів, відсутність у відповідача інших аліментних зобов`язань, відсутність доказів того, що його матеріальний стан не дозволяє платити аліменти, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню та вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1109 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду, а саме з 03.12.2019 року, оскільки на підставі ч. 1\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно приписів п.3 ч.1\~ст.5 Закону України "Про судовий збір"\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп. Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що позивача та відповідача звільнено від сплати судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved