Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

09.04.2019 [PERSON] , що діє в інтересах [PERSON] звернулася з позовною заявою до суду, в якій просила стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] кошти за затримку вильоту рейсу більше ніж на чотири години від запланованого часу та перевищення часу прибуття заміненого рейсу до пункту призначення більше ніж на чотири години від запланованого часу в розмірі 400 Євро, що за офіційним курсом НБУ становить 12 227,77 грн., за відмову у перевезенні проти волі пасажира у розмірі 400 Євро, що за офіційним курсом НБУ становить 12 227,77 грн., за понесені збитки за придбання квитка в розмірі 393 долари США, що за офіційним курсом НБУ становить 10 693,18 грн.. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на сайті ТОВ "ЯНЕІР" придбала електронний квиток № [NUMBER] на авіаційний рейс YE 334/13SEP18 за маршрутом Ben Gurion- Kiev виліт 18 год. 30 хв. прибуття 21 год. 50 хв. та рейс YE 333/07ОСТ18 за маршрутом Kiev- Ben Gurion Tel Aviv виліт 04 год. 50 хв. прибуття 08 год. 10 хв. Вартість даного квитка згідно квитанції №0000071233 від 11.07.2018 року становила 6 783,26 грн. 13.09.2018 позивач за дві години прибула до аеропорту, пройшла реєстрацію на рейс та дізналась про зміну рейсу YE 334, перенесення часу відправлення на дві години пізніше часу вказаного в квитку та місця призначення Київ (Жуляни) на Київ (Бориспіль). Повідомлення про зміну рейсу отримала також на електронну пошту, причини заміни рейсу, часу відправлення не повідомили. Вказує, що даний рейс здійснив виліт лише о 22.45 13.09.2018 року та прибув в пункт призначення Київ (Бориспіль) 02.00 год. ранку 14.09.2018 року, отже виліт затримали більше ніж на 4 години. Вважає, що такі дії перевізника є підставою для відшкодування позивачеві компенсації за спричиненні незручності. Крім того, відповідно до придбаного квитка №2062400147922 на рейс YE 333/07ОСТ18 Kiev- Tel Aviv за маршрутом Kiev- Ben Gurion, позивач мала вилетіти 07.10.2018 року з аеропорту. Натомість 05.10.2018 року о 12 год. 40 хв. на мобільний телефон надійшло смс-повідомлення про скасування рейсу. Причини скасування не повідомлені, альтернативний рейс надано не було. На звернення представника позивача лише 08.10.2018 року від перевізника надійшла відповідь про рекомендацію звернутися до відповідача з претензією. За власні кошти позивачем придбано інший квиток № [NUMBER] . Враховуючи, що відповідач не виплатив компенсацію за затримку авіаційного рейсу, скасування авіаційного рейсу та вартість квитка, звернулася до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді від 15.04.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.37-38). Ухвалою судді від 14.06.2019 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху (а.с.41). 14.06.2019, 03.07.2019 представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив про безпідставність позову. Вказав, що компенсації, які вимагає стягнути позивач сплачуються авіакомпанією виключно за умов скасування рейсу, а не його затримки, на на випадок затримки авіаперевізник надає тільки послуги та компенсації, які передбачені в главі 4 Правил повітряних перевезень(готель, харчування, тощо). Вказане обслуговування та компенсації надавались усім пасажирам рейсу. Крім того, позивач не надав жодного доказу скасування рейсу, який є належним доказом в розумінні приписів ЦПК України (а.с.45-47, 64-66). 12.07.2019 позивачем подано заяву про усунення недоліків (а.с.83-85). Ухвалою суду від 22.07.2019 продовжено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін (а.с.71-72). Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Так, при вирішенні спірних правовідносин суд застосовує національне законодавство України та чинне для України міжнародне право, а саме: Конвенцію про уніфікацію деяких правил міжнародних повітряних перевезень від 28.05.1999 року, ратифіковану Україною Законом №685-VI від 17.12.2008 року (надалі - Монреальська конвенція), Конвенцію для уніфікації деяких правил, що стосуються міжнародних повітряних перевезень» від 12.10.1929 року, ратифіковану Українською РСР Законом №995_181 від 14.08.1959 року (надалі - Варшавська конвенція), Повітряний кодекс України та Правила повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України від 30.11.2012 року №735, зареєстровані в Міністерстві юстиції України від 28.12.2012 року №2219/22531 (надалі - Правила). Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 908 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Положеннями ст. 910 ЦК України встановлено, що за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов`язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов`язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення. Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів). При цьому згідно п.п. 1,2 глави 1 розділу ІV Правил пасажирський квиток та багажна квитанція є підтвердженням укладення договору про перевезення та відображають його умови. Квиток надає право пасажиру на переліт відповідним рейсом (рейсами) і зобов`язує перевізника здійснити відповідне перевезення пасажира та його багажу, а також надати інші послуги, пов`язані з перевезенням, згідно з умовами договору перевезення, крім випадків, визначених у пункті 4 цієї глави. Так, перевіряючи обставини справи судом встановлено, що позивач придбала електронний квиток №2062400147922 на сайті авіакомпанії ТОВ "ЯНЕІР" на рейс YE 334/13SEP18 за маршрутом Бен Гуріон -Київ (Жуляни) виліт 18.30 прибуття 21.50 та на рейс YE 334/7ОСТ18 за маршрутом Київ (Жуляни) - Бен Гуріон виліт 04.50 прибуття 08.10. (а.с.8). Вартість квитка становила 6 783,26 грн., згідно квитанції №0000071233 від 11.07.2018 року (а.с.9) Отже, з урахуванням вищенаведених положень законодавства, судом достовірно встановлено, що між сторонами було укладено Договір перевезення, відповідно до умов яких відповідач, як перевізник, зобов`язався надати позивачу транспортні послуги, а позивачка, в свою чергу, оплатила встановлену плату за проїзд в розмірі 6 783,26 грн. Обґрунтовуючи доводи позову, позивач посилалася на те, що звернулася до перевізника з претензією за затримку вильоту рейсу YE 334 більше ніж на чотири години від запланованого часу прибуття заміненого рейсу до пункту призначення більше ніж на чотири години від запланованого часу у розмірі 400 Євро, (що по курсу НБУ станом на 07.11.2018 року становить 12 776,00 грн.), за відмову у перевезенні проти волі пасажира у розмірі 400 Євро, (що по курсу НБУ станом на 07.11.2018 року становить 12 776,00 грн.), за понесені збитки за придбання квитка у розмірі 393 долари США, (що по курсу НБУ станом на 07.11.2018 року становить 10 984,35 грн.) (а.с.19-21). Проте відповідач вимоги щодо сплати компенсації та збитку за придбаний квиток не виконав, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з вказаним позовом. Так, статтею 41 Монреальської Конвенції передбачена взаємна відповідальність перевізників: дія чи бездіяльність фактичного перевізника і його службовців, які діяли в рамках своїх обов`язків, стосовно перевезення, що здійснювалося фактичним перевізником, уважаються діями чи бездіяльністю й перевізника за договором. Відповідно до ч. 16 ст. 100 ПК України пасажир має право на компенсацію від авіаперевізника і надання допомоги у разі відмови у перевезенні, скасування чи тривалої затримки рейсу, зниження класу обслуговування пасажира в порядку, встановленому цим кодексом, авіаційними правилами України та міжнародними договорами України. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 105 ПК України авіаперевізник, скасовуючи або затримуючи рейс, повинен надавати пасажирам на їх запит пояснення щодо підстав скасування чи затримки рейсу. У разі необхідності забезпечення своєчасної пересадки трансферних пасажирів на стикувальні рейси перевізник за першої можливості повинен запропонувати їм альтернативні маршрути перевезення. Перевізник не зобов`язаний виплачувати компенсацію, передбачену ч.ч. 5 і 6 ст. 104 цього кодексу, якщо він може надати підтвердження того, що причиною скасування рейсу була дія непереборної сили або надзвичайна ситуація, якій не можна було запобігти, навіть якби було вжито усіх заходів. Відповідно до п. 4 глави І Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 30 листопада 2012 року № 735 (далі - Правила), надзвичайні обставини - обставини, які призводять до тривалої затримки або скасування одного або більше рейсів, навіть якщо відповідним авіаперевізником було вжито всіх розумних заходів, щоб запобігти затримкам або скасуванням. Надзвичайними обставинами є, зокрема, але не виключно, військові дії, масові безлади, диверсія, ембарго, пожежі, паводки чи інші стихійні лиха, вибухи, дії чи бездіяльність державних органів, страйки, технічні перешкоди, що виникли внаслідок відмови та збоїв, несправностей систем електропостачання, зв`язку, комунікацій, обладнання, програмного забезпечення. Так, відповідно до ст.19 Варшавської конвенції та ст. 19 Конвенції для уніфікації деяких правил міжнародних повітряних перевезень, підписаної у м.Монреалі 28 травня 1999 року, приписи яких є спеціальними нормами, у тому числі і щодо врегулювання спірних правовідносин, перевізник несе відповідальність за шкоду, що сталась внаслідок затримки при повітряному перевезенні пасажирів, багажу чи вантажу. У той же час, перевізник не несе відповідальності за шкоду, що сталась внаслідок затримки, якщо він доведе, що ним та його службовими особами і агентами вжиті всі заходи для того, щоб відвернути шкоду, або що було неможливо вжити таких заходів. За змістом зазначених норм пасажир має право на відшкодування перевізником шкоди, що сталась унаслідок затримки повітряного перевезення, при цьому згадані міжнародні акти не конкретизують вид шкоди (матеріальна чи моральна), що підлягає відшкодуванню, а встановлюють лише обмеження шодо розміру її відшкодування. Відповідно до ст. 103 Повітряного кодексу України, пасажирам (регулярних та чартерних рейсів), яким відмовлено у перевезенні проти їхньої волі або рейс яких скасовано чи затримано, за умови, що пасажир має підтверджене бронювання на відповідний рейс та письмово зазначений (включаючи електронні засоби), або, якщо час реєстрації не зазначено, не пізніше ніж за 45 хвилин до зазначеного часу відправлення, чи забронював рейс, який затримано/перенесено авіаперевізником або фрахтувальником повітряного судна (туроператором) на інший рейс незалежно від причин затримки/перенесення має бути виплачена компенсація. Розмір компенсації встановлений ст. 104 Повітряного кодексу України. Згідно з п.п.1,2 розділу І Правил пасажирський квиток та багажна квитанція є підтвердженням укладення договору про перевезення та відображають його умови. Відсутність, помилковість в оформленні або втрата квитка та багажної квитанції не впливають на дійсність договору перевезення. Квиток надає право пасажиру на переліт відповідним рейсом (рейсами) і зобов`язує перевізника здійснити відповідне перевезення пасажира та його багажу, а також надати інші послуги, пов`язані з перевезенням, згідно з умовами договору перевезення, крім випадків, визначених у пункті 4 цієї глави. В даному випадку, на підтвердження укладення договору перевезення позивачем Шапіро Наталією надано квиток №2062400147922 (а.с.8). Розділом XVI Правил передбачені права пасажирів у разі відмови в перевезенні, скасування або затримки рейсів. Зокрема п.1 Глави І визначає, що положення цього розділу застосовуються до пасажирів (регулярних та чартерних рейсів), яким відмовлено в перевезенні проти їхньої волі або рейс яких скасовано чи затримано, за умови, що пасажир має підтверджене бронювання на відповідний рейс та присутній для проходження реєстрації у час, що передбачений правилами перевізника та письмово зазначений (включаючи електронні засоби), або, якщо час реєстрації не зазначено, не пізніше ніж за 45 хвилин до зазначеного часу відправлення чи забронював рейс, який було затримано/перенесено перевізником або фрахтувальником повітряного судна (туроператором) на інший рейс, незалежно від причин. На підтвердження доводів про скасування авіаційного рейсу YE 333 позивачем надано ксерокопію смс-повідомлення отриману від перевізника, яка не містить дата її направлення позивачу, та не підтверджує, що її відправником є відповідач, що свідчить про неналежність доказу (а.с.11). Клопотань про витребування доказів, що підтверджують зазначені обставини, позивачем під час провадження справи в суді не подано. За правилами статі 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Тобто, в даному випадку позивачем не надано належних доказів на підтвердження тих обставин, що рейс YE 333 було скасовано. Згідно з п.1 Глави 4 Розділу ХУІ Правил перевізник повинен надати пасажирам за встановленими ним нормами харчування та прохолодні напої і можливість здійснити два безкоштовних дзвінки або відправити телекс-, факс-повідомлення чи повідомлення електронною поштою, якщо для цього є технічні умови, у разі затримки рейсу на строк: дві години або більше від запланованого часу відправлення рейсу дальністю до 1500 кілометрів; три години або більше від запланованого часу відправлення рейсу дальністю від 1500 до 3500 кілометрів; чотири години або більше від запланованого часу відправлення рейсу для всіх інших рейсів, не зазначених у другому та третьому абзацах цього пункту. Якщо виконання затриманого рейсу відкладається на наступний день за днем його виконання, передбаченим розкладом і зазначеним у квитку, перевізник повинен надати пасажирам номери у готелі, харчування та забезпечити трансфер за маршрутом аеропорт - готель - аеропорт. Якщо затримка рейсу перевищує п`ять годин, пасажирам має бути запропоновано обслуговування відповідно до пункту 2 глави 2 цього розділу (п.2). Відповідно до п.2 Глави 2 цього розділу крім виплати винагороди, перевізник зобов`язаний запропонувати пасажиру на вибір: відшкодування вартості перевезення впродовж семи днів, яке має бути виплачене готівкою, електронним банківським переказом, банківськими дорученнями або банківськими чеками чи за наявності засвідченої у письмовій формі згоди пасажира у вигляді дорожніх чеків та/або інших послуг, повної вартості квитка за ціною, за якою його придбано, за невикористану частину квитка та за використану частину або частини квитка, якщо рейс більше не задовольняє потреби пасажира, а також забезпечити за потреби зворотний рейс у початковий пункт відправлення за першої можливості; або зміну маршруту, яка повинна здійснюватися за відповідних транспортних умов: до кінцевого пункту призначення - за першої можливості або до кінцевого пункту - у пізніший час за бажанням пасажира та за наявності вільних місць. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, позивачем не надано доказів про те, що відповідач взагалі не забезпечив їй переліт в аеропорт призначення, тобто, що квиток не був використаний, чи використаний не повністю. Оскільки судом не встановлено обставин і доказів порушення відповідачем прав або інтересів позивача, які є в причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та наслідками про які зазначала позивач, відсутні і підстави для задоволення позовних вимог про стягнення із відповідача на користь позивача грошової компенсації. Щодо позовних вимог про стягнення вартості втраченого авіаквитка, які позивач обґрунтовує тим, що через неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором перевезення, а саме: скасування рейсу YE 333 , [PERSON] придбала за власні кошти квиток з Києва до Тель -Авіва на 09.10.2018 року, вартість якого становила 393 долари США, що підтверджується квитанцією №5662412253176, слід зазначити наступне. Враховуючи те, що перевезення позивача не є єдиним перевезенням та оформлене окремими бронюваннями й квитками на бланках різних авіакомпаній, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення вартості авіаквитка у розмірі 393 доларів США, також задоволенню не підлягають. Відповідно до положень ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, суд не вирішує питання розподілу судових витрат, оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі, а позивачі були звільнені від його сплати при подачі позову.

Outcome: dismissed