Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

12.02.2018 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовними вимогами, якими просять суд: встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Стара Некрасівка, вул. Зелена, № 29, у період часу з жовтня 2010 року по 25 червня 2011 року; визнати за [PERSON]в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], який помер 25 червня 2011 року, право власності на 1/4 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Сафяни, вул. Миру, №27, та за законом на 1/2 частину простих іменних акцій бездокументарної форми, кількістю 3178 штук, номінальною вартістю 1 (одна) гривня 00 копійок кожна та належних на ці акції дивідендів, які не були виплачені, ПРАТ «Агрокомпанія «[PERSON]», які належали померлому на підставі виписки про стан рахунку в цінних паперах, складеної публічним акціонерним товариством «Перший Український міжнародний банк» із місцем знаходження: м. Київ, вул. Андріївська, №4; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер 25 червня 2011 року, право власності на 1/2 частину простих іменних акцій бездокументарної форми, кількістю 3178 штук, номінальною вартістю 1 (одна) гривня 00 копійок кожна та належних на ці акції дивідендів, які не були виплачені, ПРАТ «Агрокомпанія «[PERSON]», які належали померлому на підставі виписки про стан рахунку в цінних паперах, складеної публічним акціонерним товариством «Перший Український міжнародний банк» із місцем знаходження: м. Київ, вул.. Андріївська, №4. Свої вимоги мотивують тим, що державним нотаріусом [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом на майно, що залишилося після померлого 25.06.2011 року [PERSON], у звязку із тим, що спадкоємиці [PERSON] необхідно було протягом шести місяців із дня смерті спадкодавця [PERSON] особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, і заява нею не була подана, а також, згідно свідоцтва про право власності №69, виданого виконавчим комітетом Сафянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області 20.01.2010 року, право власності за яким зареєстроване КП «Ізмаїльське МБТІ» 18.06.2010р. в книзі 4, номер запису 64, реєстраційний номер 30727491, житловий будинок з надвірними спорудами по вул.. Миру (колишня назва Щорса), №27 в с. Сафяни Ізмаїльського району Одеської області належить власникам: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності і не визначена частка, яка належить спадкодавцю, на яку необхідно видати свідоцтва про право на спадщину. Ухвалою суду від 28.02.2018р. витребувано від Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області копію спадкової справи №64/2016, заведеної 12.03.2016р. після померлого 25.06.2011 року [PERSON]. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Позивач [PERSON], сповіщена належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, надала до суду письмову заяву про підтримання позову та розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON], сповіщений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі. У судовому засіданні були допитані свідки: [PERSON] (сестра [PERSON]С.), [PERSON] (знайома [PERSON]С.), які пояснили, що [PERSON] є дочкою [PERSON], проживала разом зі спадкодавцем, своїм батьком, [PERSON] за адресою: с. Стара Некрасівка, вул.Зелена, №29, у період часу з жовтня 2010 року по день смерті [PERSON] 25 червня 2011 року. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, свідків, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно №69 від 20.01.2010р., видане виконавчим комітетом Сафянської сільської ради, зареєстроване в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за №4/64 від 18.06.2010р., власниками житлового будинку по вул. Щорса, №27 в с. Сафяни Ізмаїльського району Одеської області являються: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно рішення Сафянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області «Про перейменування вулиць та провулків села Сафяни» вулицю Щорса перейменовано у вулицю Миру. Вказане також підтверджено листом КП «Ізмаїльське МБТІ» №412 від 16.03.2018р. та Витягом КП «Ізмаїльське МБТІ» про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №26456511 від 18.06.2010р. Згідно виписки про стан рахунку в цінних паперах, складеної публічним акціонерним товариством «Перший Український міжнародний банк» із місцем знаходження: м. Київ, вул. Андріївська, №4, [PERSON] належать прості іменні акції бездокументарної форми, кількістю 3178 штук, номінальною вартістю 1 (одна) гривня 00 копійок кожна та належні на ці акції дивіденди, які не були виплачені, ПРАТ «Агрокомпанія «[PERSON]» [PERSON] Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно із ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЖД №362380 від 11.12.2013 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер 25 червня 2011 року. Після смерті [PERSON], згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить: 1/4 частина житлового будинку по вул. Миру, №27 в с. Сафяни Ізмаїльського району Одеської області; прості іменні акції бездокументарної форми, кількістю 3178 штук, номінальною вартістю 1 (одна) гривня 00 копійок кожна та належні на ці акції дивіденди. Згідно заповіту від 24.03.2011 року, посвідченого секретарем Старонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] заповів частину житлового будинку №27 з надвірними спорудами по вул.. Щорса в с. Сафяни Ізмаїльського району Одеської області [PERSON]. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №43224308 від 12.03.2016р. заповіт чинний. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] відповідно до ст.1261 ЦК України, стали: дружина [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-ЖД №490223 від 03.01.1989р.; дочка [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-ЖД №092524 від 15.03.2007р. та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00019524794 від 06.02.2018р.; син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серія І-ЖД №261736 від 06.03.1972р. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла фактично дружина [PERSON], оскільки на день смерті спадкодавця, час відкриття спадщини, протягом шести місяців проживала та була зареєстрована разом із спадкодавцем за однією адресою, що підтверджено довідкою виконавчого комітету Старонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за №505 від 09.03.2016р. Позивач [PERSON] спадщину після смерті батька [PERSON] прийняла фактично, оскільки на день смерті спадкодавця проживала разом із спадкодавцем за однією адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Стара Некрасівка, вул. Зелена, № 29, а саме у період часу з жовтня 2010 року по 25 червня 2011 року, що підтверджено поясненнями свідків. Іншій спадкоємець за законом першої черги після смерті [PERSON] син [PERSON], спадщину після батька не прийняв, оскільки на момент смерті спадкодавця, час відкриття спадщини, та протягом шести місяців не був зареєстрованим та не проживав разом із спадкодавцем за однією адресою, заяву про прийняття спадщину у встановлений законом строк до нотаріуса не подавав, та до суду надав заяву, в якій зазначив, що на спадщину не претендує. Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає. Інших спадкоємців немає. Листом державного нотаріуса [PERSON] Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області за №117/02-14 від 06.02.2018р. позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом на майно, що залишилося після померлого 25.06.2011 року [PERSON], у звязку із тим, що спадкоємиці [PERSON] необхідно було протягом шести місяців із дня смерті спадкодавця [PERSON] особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, і заява нею не була подана, а також, згідно свідоцтва про право власності №69, виданого виконавчим комітетом Сафянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області 20.01.2010 року, право власності за яким зареєстроване КП «Ізмаїльське МБТІ» 18.06.2010р. в книзі 4, номер запису 64, реєстраційний номер 30727491, житловий будинок з надвірними спорудами по вул.. Миру (колишня назва Щорса), №27 в с. Сафяни Ізмаїльського району Одеської області належить власникам: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності і не визначена частка, яка належить спадкодавцю, на яку необхідно видати свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до п.п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст. 316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно п. 12 Постанови №7 Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до роз'яснень п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, у тому числі, з огляду на те, що відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 81 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved