Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

28 вересня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, в якому просить визнати за ним право власності на спадкові земельні ділянки, житловий будинок та земельну частку (пай), посилаючись на слідуючі обставини. 23 липня 2015 року в с.Струмок Татарбунарського району Одеської області помер його батько [PERSON]. Після смерті останнього залишилося спадкове майно, до складу якого увійшли: - земельні ділянки площею 1,97 га та 3,47 га загальною площею 5,44 га, що розташовані на території Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №113464, виданого Татарбунарською районною державною адміністрацією Одеської області 22 січня 2008 року на імя [PERSON]; - земельна ділянка площею 3,784 га, розташована на території Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №274418, виданого Татарбунарською районною державною адміністрацією Одеської області 24 лютого 2005 року на імя [PERSON]; - право на земельну частку (пай) розміром 4,38 в умовно кадастрових гектарах, що знаходилася у колективній власності КСП «Струмок», згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0142976, виданого Татарбунарською районною державною адміністрацією Одеської області 25 лютого 1997 року на підставі рішення Татарбунарської районної адміністрації Одеської області від 20 грудня 1996 року №349/А-96, виданого на імя [PERSON], яку батько позивача прийняв у спадщину на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВАР №664197 від 05 листопада 2003 року, зареєстрованого у реєстрі за №562, але за життя не оформив у власність; - житловий будинок з будівлями та спорудами №66, розташований по вул.9 Травня в с.Струмок Татарбунарського району Одеської області. На момент смерті батька разом з ним проживала мати позивача [PERSON], яка фактично прийняла спадщину, однак 11 березня 2017 року померла в с.Струмок Татарбунарського району Одеської області. Після смерті матері відкрилася спадщина, до складу якої увійшли: - земельна ділянка площею 3,784 га, що розташована на території Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №274413, виданого Татарбунарською районною адміністрацією Одеської області 24 лютого 2005 року на імя [PERSON]; - земельна ділянка площею 3,784 га, що розташована на території Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №274415, виданого Татарбунарською районною адміністрацією Одеської області 24 лютого 2005 року на імя [PERSON], яку мати позивача фактично прийняла у спадщину на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВКА №810239 від 13 листопада 2007 року, зареєстрованого у відповідному реєстрі за №6262, але за життя не отримала правовстановлюючий документ на свої імя. Факт належності батькові позивача вищевказаного житлового будинку підтверджується довідкою Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, яка наявна в матеріалах справи, а місцезнаходження оригіналів інших правовстановлюючих документів на спадкові земельні ділянки, а саме: Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №113464, виданого Татарбунарською районною державною адміністрацією Одеської області 22 січня 2008 року на імя [PERSON], Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №274418, виданого Татарбунарською районною державною адміністрацією Одеської області 24 лютого 2005 року на імя [PERSON] та Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №274413, виданого Татарбунарською районною адміністрацією Одеської області 24 лютого 2005 року на імя [PERSON], позивачу невідомо, у звязку з чим у газеті «Татарбунарський вісник» була опублікована відповідна обява. За відсутності заповіту, складеного на його імя, вищевказані земельні ділянки, житловий будинок з будівлями та спорудами та право на земельну частку (пай) позивач має право успадкувати, як спадкоємець першої черги в порядку спадкування за законом. Після смерті матері позивач своєчасно звернувся до приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом щодо спадкового майна, але отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, з причини відсутності (ненадання) правовстановлюючих документів на успадковане майно земельні ділянки та житловий будинок. За таких обставин, посилаючись на письмові докази, позивач вимушений звернутись до суду з вказаним позовом про визнання за ним, як спадкоємцем першої черги в порядку спадкування за законом, права власності на спадкові земельні ділянки, житловий будинок та право на земельну частку (пай), враховуючи, що отримати в установленому законом порядку свідоцтво про право на спадщину по закону на вказану нерухомість він позбавлений можливості, оскільки оригінали правовстановлюючих документів, які необхідно надати нотаріусу для прийняття спадку, втрачено чи то не виготовлено. Представник позивача адвокат [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги (а.с.34). Представник Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області в судове засідання не зявився, направивши до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, не заперечуючи проти вимог позову (а.с.35). Відповідно до ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу (далі- ЦПК) України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За загальним правилом (частина 1 статті 13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши позовну заяву та надані сторонами письмові докази, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, вважає можливим позов задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] позбавлений можливості вступити у спадок в установленому законом порядку, як спадкоємець першої черги за законом після смерті спадкодавця [PERSON], померлої 11.03.2017 року, через відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Вказане підтверджується наступними доказами: - копією свідоцтва про шлюб серії 1-ЖД №081928, виданого повторно 24.09.2008 року (а.с.7), з якої вбачається, що 19.11.1977 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] у виконачому комітеті Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області. Після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище з «Іщенко» на «Шевченко»; - копією свідоцтва про народження серії 1-ЖД №143737, виданого повторно 24.09.2008 року (а.с.6), з якої вбачається, що батьками позивача є [PERSON] та [PERSON]; - копією свідоцтва про смерть І-ЖД №428802, якою підтверджується, що [PERSON] помер 23 липня 2015 року (а.с.8); - копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №113464 (а.с.18), виданого 22 січня 2008 року Татарбунарським районним відділом земельних ресурсів на підставі розпорядження Татарбунарської районної державної адміністрації від 26 вересня 2005 року №310/А-2005, відповідно до якого [PERSON] є власником земельних ділянок площею 1,97 га та 3,47 га, загальною площею 5,44 га, розташованих на території Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області масив №12;16, ділянка №3,10, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва; - інформаційною довідкою №Ш-6084/0-0.420-53/151-17 від 29.03.2017 року (а.с.24), з якої слідує, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки площею 5,4410 га (ріллі), виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва [PERSON] та яка належала йому відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №113464, становить 173629,39 грн. - копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №274418 (а.с.15), виданого 24 лютого 2005 року Татарбунарським районним відділом земельних ресурсів на підставі розпорядження Татарбунарської районної державної адміністрації від 5 серпня 2004 року №362/А-2004, відповідно до якого земельна ділянка площею 3,784 га, розташована на території Струмківської сільської ради масив №8, ділянка №10, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належить [PERSON]; - інформаційною довідкою №Ш-6086/0-0.420-51/151-17 від 29.03.2017 року (а.с.22) про нормативну грошову оцінку вищезазначеної земельної ділянки площею 3,7840 га (ріллі), наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва [PERSON], який помер 23.07.2015 року, з якої слідує, що її вартість становить 173629,39 грн.; - копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.11.2003 року, зареєстрованого в реєстрі за №562 (а.с.20), з якого вбачається, що [PERSON] успадкував після смерті свої матері [PERSON], померлої 03 січня 1999 року, право на земельну частку (пай) площею 4,38 умовних кадастрових гектара без визначення меж цієї земельної частки в натурі (на місцевості), належить померлій [PERSON] на підставі сертифікату серії ОД №0142976, виданого КСП «Струмок» с.Струмок Татарбунарського району Одеської області 25.02.1997 року на підставі рішення Татарбунарської райдержадміністрації від 20.12.1996 року за №349/А-96 і зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів за №276 від 02.04.1997 року; - копією свідоцтва про смерть І-ЖД №478299, якою підтверджується, що [PERSON] померла 11 березня 2017 року (а.с.9); - копією Державного акту про право власності на земельну ділянку серії №ЯА №274413, виданого 24 лютого 2005 року Татарбунарським районним відділом земельних ресурсів (а.с.17), з якого вбачається, що за життя [PERSON] була власницею земельної ділянки площею 3,784 га, розташованої на території Струмківської сільської ради масив №8 ділянка №7, виділеної їй для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; -інформаційною довідкою про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №Ш-6087/0-0.420-50/151-17 від 29.03.2017 року (а.с.23), з якої вбачається, що вартість земельної ділянки площею 3,7840 га (ріллі), виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належить [PERSON], яка померла 11.03.2017 року, становить 173629,39 грн.; - копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.11.2007 року, зареєстрованого в реєстрі за №6262 (а.с.19), відповідно до якого [PERSON] прийняла у спадок від свого батька [PERSON], померлого 27.01.2006 року, передану йому для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельну ділянку площею 3,784 га, розташовану на території Струмківської сільської Ради, масив №8, ділянка №9, яка належала померлому [PERSON] відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №274415, виданого 24.02.2005 року на підставі розпорядження Татарбунарської райдержадміністрації Одеської області від 05.08.2004 року №362/А-2004, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №220553500068; - інформацією Відділу у Татарбунарському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області №Ш-6085/0-0.420-52/151-17 від 29.03.2017 року про нормативну грошову оцінку вищевказаної земельної ділянки (а.с.21), із якої вбачається, що її вартість становить 173629,39 грн.; - довідкою виконкому Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області №747 від 01.06.2017 року (а.с.14), з якої вбачається, що згідно книги по господарського обліку за 2016-2020 роки №5 (особовий рахунок №0104761) житловий будинок №66, розташований за адресою: вул.9 Травня в с.Струмок Татарбунарського району Одеської області, належить померлому 23.07.2015 року [PERSON]; - копією технічного паспорту на будинок №66 по вул. 9 Травня в с.Струмок (а.с.10-13), з якого вбачаються характеристика будинку, господарських будівель та споруд, план будинку, експлікація внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень житлового будинку, а також те, що його було виготовлено 02.09.2015 року на замовлення [PERSON] (інвентаризаційна справа №383); - листом нотаріуса №171/02-14 від 16.03.2017 року (а.с.26), яким відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, після померлого [PERSON].(спадкова справа №62/2017 від 16.03.2017 року) через відсутність (ненадання) правовстановлюючих документів на успадковане майно земельні ділянки та житловий будинок; - обявою, опублікованою в газеті Татарбунарський вісник за №34 (5916) від 09.09.2017 року (а.с.27), згідно якої, в графі втрачені значаться: втрачені Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №113464, виданий Татарбунарською районною державною адміністрацією Одеської області 22 січня 2008 року на імя [PERSON], Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №274418, виданий Татарбунарською районною державною адміністрацією Одеської області 24 лютого 2005 року на імя [PERSON], Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №274413, виданий Татарбунарською районною державною адміністрацією Одеської області 24 лютого 2005 року на імя [PERSON], вважати недійсними. Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №49746500 від 06.11.2017 року підтверджується, що після смерті спадкодавця [PERSON], померлого 23.07.2015 року, приватним нотаріусом [PERSON] відкрита спадкова справа за номером у спадковому реєстрі 60385287, зареєстрована у нотаріуса за №62/2017 від 16.03.2017 року за заявою [PERSON]Л, поданою 16.03.2017 року за №163 щодо прийняття всієї спадщини (а.с.40,42). Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №49746517 від 06.11.2017 року підтверджується, що після смерті спадкодавця [PERSON], померлої 11.03.2017 року, приватним нотаріусом [PERSON] відкрита спадкова справа за номером у спадковому реєстрі 60385215, зареєстрована у нотаріуса за №61/2017 від 16.03.2017 року за заявою [PERSON]Л, поданою 16.03.2017 року за №162 щодо прийняття всієї спадщини після смерті матері (а.с.41,43). Відповідно до п.4.15 розділу 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, нотаріусом проводиться після подання до нотаріальної контори правовстановлюючих документів, щодо належності цього майна спадкодавцеві. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Зазначені обставини свідчать про неможливість захисту порушеного права позивачем в позасудовому порядку, а тому обраний ним спосіб захисту цього порушеного права відповідає положенням ст.16 ЦК України. У відповідності до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частино першою ст. 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Спадкуванням, згідно зі ст.1216 Цивільного кодексу України, є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК). За ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В силу ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. Згідно зі ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини та відмови від її прийняття встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом ч.1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року " Про судову практику у справах про спадкування " передбачено, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач є сином спадкодавців [PERSON] та [PERSON] (а.с.6) та, відповідно, спадкоємцем першої черги за законом після їх смерті. Матеріалами, дослідженими судом, доведено також, що спадкодавцю [PERSON],який помер 23.07.2015 року, за життя належали земельні ділянки відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЕ №113464 від 22.01.2008 року (а.с.18) та Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №274418 від 24.02.2005 року (а.с.15), виданих на його імя, а також право на земельну частку (пай) розміром 4,38 в умовно кадастрових гектарах згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0142976 виданого на імя [PERSON], яку батько позивача прийняв у спадщину на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВАР №664197 від 05.11.2003 року (а.с.20), але він за життя не оформив у власність. Судом також з достовірністю встановлено належність спадкодавцю [PERSON] на праві приватної власності житлового будинку з будівлями та спорудами №66, розташованого по вул.9 Травня в с.Струмок Татарбунарського району Одеської області (а.с.10-13). Вищевказані земельні ділянки, житловий будинок та земельну частку пай) мати позивача фактично прийняла у спадщину після смерті свого чоловіка (батька позивача) - [PERSON], але переоформити їх на своє імя не встигла. Досліджені у судовому засіданні матеріали справи підтверджують факт належності спадкодавцю [PERSON], померлій 11.03.2017 року, на праві приватної земельної ділянки відповідно до Державного акту про право власності на земельну ділянку серії №ЯА №274413, виданого 24 лютого 2005 року на її імя (а.с.17), а також земельної ділянки, яку вона прийняла у спадок від свого батька [PERSON], померлого 27.01.2006 року, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.11.2007 року, зареєстрованого в реєстрі за №6262 та не переоформила на себе у встановленому законом порядку (а.с.19). Зазначені дві земельні ділянки, які за життя належали [PERSON], а також земельні ділянки, житловий будинок з будівлями та спорудами та земельну частку (пай), які вона фактично успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON], позивач має право прийняти у спадщину як спадкоємець першої черги в порядку спадкування за законом. Однак, через відсутність правовстановлюючих документів на земельні ділянки, житловий будинок та земельну частку (пай), приватним нотаріусом [PERSON] правомірно відмовлено останньому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане нерухоме майно (а.с.26). У звязку з неможливістю отримання після смерті спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкову нерухомість на його імя, при відсутності заперечень відповідача (а.с.35), з урахуванням розяснень абзацу 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», згідно яких, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження, суд вважає, що права останнього мають бути захищені шляхом визнання за [PERSON], як спадкоємцем першої черги за законом, права власності на вищезазначені спадкові земельні ділянки, житловий будинок з будівлями та спорудами та земельну частку (пай).

Outcome: approved