Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

30.11.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просив стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за кредитом у розмірі 14863 грн. 48 коп. На обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача вказав, відповідно до укладеного договору б/н від 14.03.2014 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Взяті на себе зобов'язання, відповідно до кредитного договору відповідач не виконав, тобто не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв'язку з чим, станом на 09.11.2017 року утворилася заборгованість у розмірі 14863 грн. 48 коп. Заборгованість складається з наступного: заборгованість за кредитом - 196.09 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 10290.28 грн., заборгованість за пенею та комісією - 3193.13 грн.; штрафні санкції в розмірі 500.00 грн.(фіксована частина) та 683.98 грн. (процентна складова). Також позивач просить стягнути з відповідача сплачені ним при поданні заяви до суду судові витрати в розмірі 1600 грн. 00 коп. В судові засідання 20.12.2017 року та 11.01.2018 року представник позивача не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи. Разом з цим 30.11.2017 року подав до суду заяву (а.с. 2) в якій повністю підтримав заявлені позовні вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі, розглядати справу за його відсутності та проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судовому засіданні 11.01.2018 року визнав позов частково у розмірі 2000 грн., щодо іншої частини позовних вимог просив відмовити, оскільки вказана сума є необґрунтованою та взагалі його не повідомляли про існуючий борг. Він не працює та не має змоги сплачувати такий борг. Оскільки позовна заява Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" подана до суду до набрання чинності нової редакції Цивільного процесуального кодексу України (діє з 15.12.2017 року) та на момент набрання чинності цієї редакції Кодексу, по справі призначено судовий розгляд, відповідно до п. 9 ч. 1 перехідних положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017 р. позовна заява підлягає розгляду за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Врахувавши думку представникапозивача, викладену ним в його письмовій заяві, пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно укладеного договору б/н від 14.03.2014 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договір був укладений шляхом підписання позичальником заяви (а.с.7), який разом із запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами надання банківських послуг (а.с.9-32) складає кредитний договір, датою укладання якого є дата підписання позичальником заяви позичальника. Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України зі змінами та доповненнями (далі - ЦК України): «За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти». ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн.+5% від суми боргу. Проте, у порушення норм закону та умов договору відповідач за вказаним договором зобов'язань належним чином не виконував. У відповідності до статті 526 ЦК України: «Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу…». Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено: «Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів…». Станом на 09.11.2017 року виникла прострочена заборгованість відповідача перед ПАТ КБ «Приватбанк» по поверненню кредиту у загальному розмірі 14863 грн. 48 коп.: -заборгованість за кредитом - 196 грн. 09 коп.; -заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 10290 грн. 28 коп.; -заборгованість за пенею та комісією - 3193 грн. 13 коп.; - штраф відповідно до п.2.1.1.7.6 штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп. та штраф (процентна складова) - 683 грн. 98 коп. Факт наявності заборгованості підтверджуються кредитним договором та розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с.5-6). Разом з цим, відповідно до частини третьої статті 549 ЦК України «Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання» Згідно з частиною третьої статті 551 ЦК України «Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення». В той же час суд вважає такими, що підлягають частковому задоволенню вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом. Суд вважає зменшити розмір заборгованості по процентам за користування кредитом з 10290 грн. 28 коп. до 1500 грн. 00 коп., також зменшити заборгованість за пенею та комісією з суми 3193 грн. 13 коп. до 1200 грн. 00 коп. Відповідно до принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наданий сторонами, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року №2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»), при цьому жодна із сторін не була поставлена судом у менш сприятливе становище, порівняно з іншою стороною, на чому наголошується у практиці Європейського суду з прав людини. Так, у п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п.48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом. При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з п.6 ч.1 ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Положеннями ст.ст.6, 627 ч.1 ЦК України, визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Таким чином, вимога щодо врахування принципу розумності, як і принципу справедливості, є прямою вимогою закону до договору. При вирішенні даного спору суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Ця позиція суду ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004. Так, суд вважає зазначити, що у пункті 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004 зазначено, що відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об'єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України. З огляду на вказані положення, суд вважає, що нарахування відсотків за користування кредитом у розмірі 10290 грн. 28 коп. та пені з комісією у сумі 3193,13 грн., які у десятки разів перевищують отриманий кредит, також можуть свідчити про несправедливі умови договору та фактично є надмірним тягарем для відповідача щодо сплати кредиту, а тому суд вважає зменшити відсотки за користування кредитом до 1500 грн. 00 коп., також зменшити розмір заборгованості за пенею та комісією з суми 3193 грн. 13 коп. до 1200 грн. 00 коп. При оцінці наслідків порушення зобов'язань відповідача за кредитним договором, застосовуючи принципи добросовістності, розумності і справедливості, враховуючи відсутність чіткого нормативно закріпленого механізму зменшення розміру кредитних зобовязань, суд вважає можливим і необхідним зменшити розмір заявленої позивачем до стягнення суми з 14863 грн. 48 коп. до 4080 грн. 07 коп. Крім того, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 439 грн. 56 коп., сплачений ПАТ КБ «Приватбанк» при зверненні з позовом до суду у тій частині, в якій задоволено позов.

Outcome: partial