Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

30.11.2018 [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із вказаною позовною заявою, востаннє уточненою 15.07.2019, згідно з якою просять визнати недостовірною та такою, що не відповідає дійсності, інформацію, розповсюджену 03.07.2018 в об`явах на дверях під`їздів житлового будинку [ADDRESS] , а саме: «С 03 июля 2018г. в нашем доме будут отключены все лифты» та «Вся техническая документация на лифты с 01.07.2016г. находится у предыдущего председателя и его заместителя!!!!!!!!!!!!» та зобов`язати відповідача протягом 5 календарних днів з дати набрання рішенням суду законної сили спростувати її шляхом розміщення об`яв (розмір, міжрядковий інтервал та шрифт якої має бути аналогічним із заявою, в якій було розповсюджено недостовірну інформацію) на дверях всіх під`їздів житлового будинку [ADDRESS] такого змісту: «ОБЪЯВЛЕНИЕ!!!!! УВАЖАЕМЫЕ ЖИЛЬЦЫ ОСМД «Магистральная 90»!!!!! ДОВОДИМ ДО ВАШЕГО ВЕДОМА , ЧТО РЕШЕНИЕМ ШЕВЧЕНКОВСКОГО РАЙОННОГО СУДА Г.ЗАПОРОЖЬЯ ОТ (ДАТА УХВАЛЕННЯ) ИНФОРМАЦИЯ О ТОМ, ЧТО ВСЯ ТЕХНИЧЕСКАЯ ДОКУМЕНТАЦИЯ НА ЛИФТЫ С 01.07.2016г. НАХОДИТСЯ У ПРЕДЫДУЩЕГО ПРЕДСЕДАТЕЛЯ И ЕГО ЗАМЕСТИТЕЛЯ - ПРИЗНАНА НЕДОСТОВЕРНОЙ И ТАКОЙ , ЧТО НЕ СООТВЕТСТВУЕТ ДЕЙСТВИТЕЛЬНОСТИ. С УВАЖЕНИЕМ, ПРЕДСЕДАТЕЛЬ ОСМД «Магистральная 90» / підпис/ [PERSON] »; стягнути з відповідача на користь кожного з позивачів по 10 000,00 гривень в якості відшкодування за спричинену моральну шкоду. Згідно з позовною заявою, 01.10.2015 створене ОСББ «Магістральна 90», головою правління якого обрано [PERSON] , а заступником голови - [PERSON] 12.01.2016 ОСББ зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. З 01.07.2016 багатоквартирний будинок, розташований по [ADDRESS] , переданий на обслуговування ОСББ від МКП «Основаніє». З цього часу ліфти будинку обслуговувались ТОВ «Сансет». 09.08.2017 ініціативною групою мешканців будинку у кількості 9 осіб проведено загальні збори ОСББ, під час яких розглянуті питання про зняття повноважень попереднього правління та призначення нового. Так, 30.08.2017 на підставі поданих ОСББ протоколів, державним реєстратором Відділу реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців по Шевченківському району Клюєвою М.Д. проведено державну реєстрацію змін до установчих документів ОСББ «Магістральна 90» в частині заміни керівника на [PERSON] , обраного головою правління. З серпня 2017 року по липень 2018 року відповідач в особі голови правління [PERSON] підписував первинні бухгалтерські документи із обслуговуючою компанією ТОВ «Сансет» щодо обслуговування ліфтів, а відповідно до п. 9.7.15 Правил експлуатації ліфтів без наявності паспорта на ліфт його експлуатація заборонена, що свідчить про наявність необхідних документів у розпорядженні відповідача. 03.07.2018 на дверях під`їздів будинку, розташованого по [ADDRESS] , з`явились оголошення, за підписом голови правління ОСББ «Магістральна 90» [PERSON], з яких видно, що технічна документація на ліфти знаходиться у попереднього голови правління, його заступника, й за її відсутності з 03.07.2018 будуть відключені ліфти будинку. В оголошенні міститься посилання на п.9.7.15 інструкції по експлуатації ліфтів, проте, відповідачу було відомо про те, що послуги з їх обслуговування не могли надаватись ТОВ «Сансет» в разі відсутності технічної документації. Таким чином, позивачі вважають інформацію про наявність у них в розпорядженні технічної документації - такою, що порушує особисті немайнові права позивачів, зокрема, їх честь та ділову репутацію перед мешканцями будинку, не відповідає дійсності та є негативною по відношенню до них, оскільки вказує на порушення норм чинного законодавства, загальновизнаних правил співжиття. Вважають, що шляхом розміщення оголошення на дверях під`їздів житлового будинку [ADDRESS] , відповідачем поширено необмеженому колу осіб, зокрема, всім мешканцям будинку, недостовірну інформацію, яку [PERSON] та [PERSON] й просять спростувати. Докази одночасного зберігання позивачами технічної документації, зокрема, паспортів на ліфти, у відповідача відсутні. [PERSON] вказаних документів ніколи не отримувала та не використовувала їх. Позивачі зауважують, що до них має місце упереджене ставлення відповідача та члена правління [PERSON] , із посиланням на звернення, надіслане голові Шевченківської районної адміністрації 19.07.2017 відносно [PERSON] , за підписом [PERSON] , а також, змісту програми «По суті», що транслювалась на ТРК «Запоріжжя», під час якого [PERSON] згадувалась [PERSON] . Після трансляції цього випуску програми [PERSON] подала скаргу до ТРК «Запоріжжя, оскільки мешканці будинку були повідомлені про ефір шляхом розміщення відповідного оголошення на будинку. Також, за змістом позову, недостовірні відомості відносно [PERSON] , за її відсутності, висловлені під час проведення загальних зборів 09.08.2017 та 26.01.2019. Під час зборів ОСББ 26.01.2019 [PERSON] повідомив про подання позовної заяви про відшкодування моральної шкоди [PERSON] , що зумовить додаткові витрати відповідача на отримання юридичної допомоги, що викликало незадоволення присутніх на зборах мешканців. Позивачі стверджують, що з приводу поданої заяви до районного відділення поліції 18.05.2018 [PERSON] надавала пояснення дільничному поліцейському. Ввечері 03.07.2018, після розміщення оголошення, біля 3-го під`їзду цього житлового багатоквартирного будинку мешканці виказали у критичній формі своє незадоволення у зв`язку з його змістом, оскільки відключення ліфтів призведе до великих труднощів для осіб, які користуються ними, особливо, осіб літнього віку, хворих та мешканців із дітьми. У відповідь [PERSON] повідомила про відсутність у неї цих документів, проте, присутні, зокрема, член правління [PERSON] , не сприйняли цю інформацію, як недостовірну.. Розміщення оголошення 03.07.2018 позивачі пов`язують також із розглядом цивільної справи №336/6320/17, пр. № 2/336/409/2018 за позовом співвласника ОСББ «Магістральна 90» [PERSON] до співвласників ОСББ «Магістральна 90» [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним протоколу зборів, який був призначений на 06.07.2018, вважають заходом психологічного впливу на них з боку відповідача. Зауважують, що 03.07.2018 відключення роботи ліфтів у багатоквартирному будинку [ADDRESS] не відбулося, вибачень від відповідача не надходило. Таким чином, згідно з позовом, внаслідок розміщення оголошення позивачам спричинено моральну шкоду, дії відповідача в особі [PERSON] порочать їх честь та гідність, спричинили вплив на авторитет серед мешканців будинку та їх довіру, у зв`язку із чим у адресу [PERSON] та [PERSON] висловлюються образи. Позивачі пояснюють, що перенесли нервовий стрес, перебувають у стані депресії внаслідок погіршення сну, апетиту та душевного спокою. Розмір моральної шкоди становить 22 338,00 гривень, обґрунтований наведеним у позовній заяві розрахунком, проте, позовні вимоги заявлені у меншому розмірі. Враховуючи наведене, із посиланням на положення ст. 11, 15, 23, 32, 50, 275, 276, 277, 1167, 1172 ЦК України, позивачі просять задовольнити позовні вимоги. Ухвалою суду від 04.01.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати її в порядку загального позовного провадження, визначено дату, час і місце проведення підготовчого засідання, з повідомленням (викликом) сторін (учасників справи). 15.07.2019 від позивачів надійшла заява про заміну первісного відповідача належним відповідачем - ОСББ «Магістральна 90», яка задоволена ухвалою суду від 16.07.2019, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, під час підготовчого засідання. 16.07.2019 представником позивачки [PERSON] адвокатом Ніквасом В.В. подано до суду клопотання про витребування доказів від відповідача. Ухвалою суду від 13.11.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, визначено дату, час і місце проведення судового засідання з розгляду справи по суті, з повідомленням (викликом) сторін (учасників справи), для надання суду витребувано від відповідача належним чином завірені копії договору (договорів) та актів здачі-приймання виконаних робіт з обслуговування ліфтів будинку по [ADDRESS] у липні та вересні 2018 року. Ухвала суду виконана відповідачем 20.01.2020. 01.10.2019 надійшли пояснення представника відповідача адвоката Слєсаря О.В., який із посиланням на роз`яснення постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995, зазначає, що критична оцінка певних фактів і недоліків, думки та судження, критичні рецензії творів не можуть бути підставою для задоволення вимог про відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Зауважує, що в оголошенні, доданому позивачами до позовної заяви, не викладено жодних образ, які могли би призвести до моральних та фізичних страждань, інших негативних явищ, висловлені припущення щодо осіб, які зберігають технічну документацію, без зазначення прізвищ. Доказів передання технічної документації правлінню ОСББ від попереднього балансоутримувача у строк, передбачений ст. 6 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», що відраховується з дати реєстрації юридичної особи (12.01.2016), або підтверджень звернення [PERSON] та [PERSON] з цього приводу, позивачами не надано. Представник відповідача також наголошує, що жодних доказів того, що співвласники будинку виказували образи чи претензії позивачам, а також на підтвердження трансляції на ТРК «Запоріжжя», звернень до поліції з боку голови ОСББ «Магістральна 90», як і погіршення стану здоров`я позивачів, у справі не міститься. Роздруківка фотографії оголошення не доводить його розміщення на дверях всіх під`їздів будинку, з неї видно лише бетонну споруду. Також, з неї неможливо встановити особу, яка її розмістила, місце та час розміщення оголошення, як і дату, місце знімку, особу, яка його зробила. Оригінал оголошення позивачами не наданий. Сторона відповідача вважає, що звернення на ім`я голови районної адміністрації є офіційним зверненням співвласників будинку, яке оформлене до обрання [PERSON] головою правління (31.12.2016), не містить образ, його зміст не спростований позивачами. Щодо однієї з обставин, викладених у зверненні, відносно [PERSON] 03.05.2018 у кримінальній справі №336/6675/17-у ухвалений обвинувальний вирок суду внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України. Крім того, це звернення є реалізацією конституційного права, передбаченого ст.40 Конституції України, а не поширенням недостовірної інформації. Згідно з поясненнями, протиправності діяння, наявності причинного зв`язку між протиправним діянням завдавача шкоди та завданою шкодою, провини у заподіянні шкоди, позивачами не доведені. У зв`язку із викладеним представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову. Інших заяв по суті справи та зустрічної позовної заяви сторонами у справі подано не було, інших процесуальних дій судом не вчинено за відсутності відповідних клопотань. Ухвалою суду від 28.11.2019 закрито підготовче провадження у справі, постановлено призначити її до судового розгляду по суті, визначено дату, час і місце проведення судового засідання з розгляду справи по суті, з повідомленням (викликом) сторін (учасників справи). Під час розгляду справи сторони та їх представники підтвердили свою позицію стосовно заявлених позовних вимог. Так, сторона позивача наполягає на задоволенні позову в повному обсязі, на підставі наданих доказів. Натомість, сторона відповідача категорично заперечує проти задоволення позовних вимог із посиланням на письмові пояснення, надані раніше. У судове засідання 2 жовтня 2020 року учасники справи не явилися. За загальним правилом, що закріплене у ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Сторони не надали суду доказів того, що існують обставини, що унеможливили явку у призначене судове засідання. Крім того, однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України «Про статус суддів»: - при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об`єктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків. Отже, неявка учасників справи в силу ст. 223 ЦПК України не перешкодила проведенню підготовчого провадження. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про можливість проведення підготовчого провадження без участі сторін. У порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши позовну заяву, вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні письмові докази, суд встановив фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, які склалися між сторонами, та дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до копії протоколу №1 засідання правління ОСББ «Магістральна 90» (код ЄДРПОУ 40214431, дата внесення запису про юридичну особу 12.01.2016) від 26.12.2015, головою правління обрано [PERSON], заступником голови правління - [PERSON], що також підтверджено копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 13.01.2016 (а.с.9, 10). Як підтверджено копією акту приймання-передачі житлового будинку по [ADDRESS] , з господарського відання МКП «Основаніє» в управління ОСББ «Магістральна 90», 01.07.2016 відповідно до рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 24.06.2016 №310/8 , житловий будинок [ADDRESS] вилучено з господарського відання МКП «Основаніє» та передано в управління вказаного ОСББ, із певними виключеннями, вказаними в акті. За змістом п. 6 акту, паспорти на ліфти будуть надані по додатковому акту (а.с.13-17). 19.07.2017 група мешканців зазначеного багатоквартирного будинку звернулась до голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району із зверненням (вх. №КО-0557 від 19.07.2017), датованим 31.12.2016, щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності у зв`язку із викладеними у зверненні обставинами. 28.02.2018 між відповідачем в особі голови правління [PERSON] і підрядником ТОВ «РТО-Ліфт Запоріжжя» в особі директора [PERSON] укладений договір підряду №4/18ТО на технічне обслуговування ліфтів, який за змістом п.6.1 діє з 01.03.2018 по 31.12.2018, з можливістю подальшої пролонгації. Згідно з п. 3.2.10 договору, копія якого міститься у справі, замовник має забезпечити особу, відповідальну за організацію експлуатації ліфтів нормативно-технічною документацією, Правилами будови і безпечної експлуатації ліфтів. Відповідачем також долучено до справи засвідчені копії актів приймання виконаних робіт з технічного обслуговування ліфтів за липень та серпень 2018 року із підписами замовника та підрядника. Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя у цивільній справі №336/6320/17, пр.2/336/409/2018 від 22.10.2018 позов співвласника ОСББ «Магістральна 90» [PERSON] до співвласника ОСББ «Магістральна 90» [PERSON] , співвласника ОСББ «Магістральна 90» [PERSON] залишено без задоволення. Рішення суду набрало законної сили 04.12.2018 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/77764882). Вказаним рішенням суду встановлено та відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України не доказується під час розгляду цієї справи, що 01.10.2015 створене об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Магістральна 90», яке зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. 09.08.2017 ініціативною групою співвласників ОСББ «Магістральна 90» у складі 9-ти осіб скликані загальні збори співвласників багатоквартирного будинку «Магістральна 90», в ході проведення яких припинені повноваження попереднього правління, призначене нове правління ОСББ «Магістральна 90», обраний новий склад ревізійної комісії, внесені зміни та доповнення до статуту. Вказані рішення загальних зборів втілені в протоколі № 1 загальних зборів ОСББ «Магістральна 90». В протоколі №1 загальних зборів ОСББ «Магістральна 90» від 09.08.2017 втілені рішення про зняття повноважень попереднього правління об`єднання (питання 1), обрання нового правління (питання 2), обрання ревізійної комісії в повному складі і обрання складу комісії технічного контролю (питання 3), доведення до відома співвласників ОСББ «Магістральна 90» про зміни в статуті об`єднання і прийняття змін на других зборах (питання 4). Згідно з копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 30.08.2017, керівником ОСББ «Магістральна 90» є [PERSON] (а.с.11). За змістом оголошення, наданого позивачами: «ОБЪЯВЛЕНИЕ!!!!! УВАЖАЕМЫЕ ЖИЛЬЦЫ ОСМД «Магистральная 90»!!!!! ДОВОДИМ ДО ВАШЕГО ВЕДОМА , ЧТО С 03 ИЮЛЯ 2018 г. В НАШЕМ ДОМЕ БУДУТ ОТКЛЮЧЕНЫ ВСЕ ЛИФТЫ, СОГЛАСНО ПУНКТА 9.7.15 ИНСТРУКЦИИ ПРО ЭКСПЛУАТАЦИЮ ЛИФТОВ - ЛИФТЫ НЕ МОГУТ ОБСЛУЖИВАТЬ И ЭКСПЛУАТИРОВАТЬ БЕЗ ТЕХНИЧЕСКОЙ ДОКУМЕНТАЦИИ НА ЛИФТЫ. ВСЯ ТЕХНИЧЕСКАЯ ДОКУМЕНТАЦИЯ НА ЛИФТЫ С 01.07.2016 г. НАХОДИТСЯ У ПРЕДУДУЩЕГО ПРЕДСЕДАТЕЛЯ И ЕГО ЗАМЕСТИТЕЛЯ!!!!!!!!!!!!». Дата його розміщення належними та допустимими доказами у справі не підтверджена, як і місце розміщення, кількість примірників, його автор та особа, що розмістила (а.с.12). Доданий позивачами, разом із позовною заявою, компакт-диск з аудіо записом зборів, ухвалою суду, постановленою у судовому засіданні 27.01.2020, без виходу до нарадчої кімнати, відповідно до ст.76-77 ЦПК України визнаний неналежним доказом у справі, у зв`язку із чим у його дослідженні відмовлено. Крім того, ухвалами суду, постановленими у судовому засіданні 27.01.2020, без виходу до нарадчої кімнати, із посиланням на ст.76-77 ЦПК України, визнано недопустимим доказом письмові пояснення [PERSON] , надані під час розгляду іншої справи, з підстав, передбачених ч.8 ст. 83 ЦПК України відмовлено в дослідженні доказів, поданих позивачами 24.01.2020. Позивачами у якості підстави для звернення до суду вказано порушення їх особистих немайнових прав відповідачем в особі голови правління [PERSON], а саме, їх честі та ділової репутацію перед мешканцями будинку внаслідок поширення недостовірної інформації, викладеної у оголошенні, розміщеному 03.07.2018 на дверях під`їздів багатоквартирного будинку [ADDRESS] . Недостовірною є, на думку позивачів, інформація, яка є частиною вказаного оголошення, а саме, про відключення ліфтів у житловому будинку [ADDRESS] з 03.07.2018, а також про наявність у розпорядженні позивачів технічної документації на ліфти у будинку. Способами захисту честі та ділової репутації від поширення недостовірної інформації позивачами обрано визнання недостовірною та такою, що не відповідає дійсності, інформації, розповсюдженої 03.07.2018 в об`явах на дверях під`їздів житлового будинку [ADDRESS] , зобов`язання її спростування та відшкодування моральної шкоди. При розгляді справи суд виходить з таких норм чинного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.4, ч.1 ст.5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ч.1 ст. 12, ч.1-4 ст. 13 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. За нормою ч.1 ст.15. ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відновлення становища, яке існувало до порушення, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації (ч.4 ст.32 Конституції України). За змістом ч.1 ст.68 Основного Закону України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Згідно зі ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також, ст. 34 Конституції України, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду. Разом із цим, згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 1 Постанови Пленуму ВСУ від 27.02.2009 №1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", - беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. За положеннями ст. 201, 297, 299 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі, а також своєї ділової репутації. Так, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків (п. 4 Постанови Пленуму ВСУ від 27.02.2009 №1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи"). Як передбачено ст. 275 ЦК України, фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. Згідно з ч.1, 4, 7 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Відповідно до роз`яснень у п.15, 18, 19 зазначеної Постанови Пленуму ВСУ, юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням. Враховуючи принципи змагальності та диспозитивності цивільного судочинства (ст. 12, 13 ЦПК України), а також процесуальний обов`язок доказування, яким наділені позивачі, виходячи з норм ст.81, 83 ЦПК України, суд за результатами всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів дійшов висновку про те, що позивачами не доведено наявності усіх елементів складу юридичного правопорушення, що надало б підстави для задоволення позовних вимог. Так, з наданої копії оголошення не можна дійти об`єктивних висновків про особу, яка є автором оголошення, особу, яка розмістила його, місце та дату розміщення, та, власне, факт поширення, тобто доведення інформації до відома хоча б одній особі у вказаний позивачами спосіб. Також, відсутні докази на підтвердження недостовірності змісту оголошення. В порушення вказаного процесуального обов`язку позивачами, крім того, не доведено завдання шкоди їх честі й діловій репутації. За відсутності інших доказів, факт розміщення оголошення не може бути перевірений на предмет відповідності дійсності. Тобто, склад юридичного правопорушення не утворений. Стосовно вимог про відшкодування моральної шкоди, суд також зазначає наступне. П.3 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, як юридичний факт, є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Згідно з вимогами ч.1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.2-3 ст. 23 ЦК України). Позивач, при цьому, повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Згідно з ч.1 ст.1167, ч.1 ст.1172 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, з урахуванням роз`яснень, наведених у п.5 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд дійшов висновку про те, що позивачами не надано жодного доказу на підтвердження протиправності поведінки відповідача, наявності самої моральної шкоди та причинного зв`язку між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Тому, встановивши відсутність підстав для задоволення позовних вимог, зокрема, для стягнення моральної шкоди, суд не оцінює розмір відшкодування з точки зору справедливості та розумності, за умови не доведення складу цивільного правопорушення. 16.07.2020 позивачами подано письмове клопотання про допит свідків, для виклику яких суд вживав відповідних заходів шляхом направлення судових повісток, натомість заявлені стороною позивачів свідки за викликом суду в судове засідання не явилися. Отже, дослідивши обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, адже правомірність заявлених позовних вимог не доведено позивачами, судом встановлено підстави для відмови у задоволенні позову в повному обсязі. Як передбачено ч.1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За нормою ч.3 ст. 134 ЦПК України попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд зауважує, що сума витрат [PERSON] , пов`язаних з правничою допомогою адвоката, належними доказами не доведена. Згідно з ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судові витрати позивачів зі сплати судового збору та витрати [PERSON] , відображені у попередньому розрахунку судових витрат від 10.07.2019, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, у зв`язку із ухваленням рішення суду про відмову у задоволенні позову, необхідно залишити за [PERSON] та [PERSON] відповідно до сплачених кожним сум.

Outcome: dismissed