Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

[PERSON] 24.02.2015 року звернулася з позовом в суд до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання 4-х неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем по справі в шлюбі, який між ними розірвано 11.12.2012 року згідно рішення Надвірнянського районного суду. За час спільного проживання в них народилося четверо дітей: сини [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], батьками яких записані вона з відповідачем. Діти фактично є на її утриманні, відповідач ухиляється від їх утримання, матеріальної допомоги для сім'ї не надає, а її доходи є недостатніми для утримання синів та дочки. Відповідач, маючи мінливий дохід, працюючи на тимчасових заробітках, самоусунувся від утримання дітей, тому вона змушена звернутися з позовом в суд. Просить її вимоги задоволити, стягнути з [PERSON] в свою користь на утримання неповнолітніх дітей - синів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та дочки [PERSON] - аліменти в твердій грошовій сумі по 2000 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В судове засіданні позивач [PERSON] подала письмову заяву, в якій заявлені вимоги підтримала повністю з підстав, наведених в позовній заяві, просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлений завчасно і належним чином, про що свідчить поштова розписка, заяви про причини неявки чи слухання справи в його відсутність суду не подавав. Сторони, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну місця свого проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається по останньому відомому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. За письмової згоди позивача суд прийшов до висновку про ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов є підставний і підлягає до задоволення з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували з 23.11.1996 року в зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано згідно рішення Надвірнянського районного суду від 11.12.2012 року. За час спільного проживання в них народилися сини [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO] (а.с.4-7), батьками яких записані сторони по справі і які проживають з позивачем, що підтверджується актом обстеження умов проживання, довідкою №271 від 26.01.2015 року, виданих Пнівською сільською радою Надвірнянського району Івано-Франківської області (а.с.8-9). Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 8 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.ст.180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Також відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року №3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З врахуванням всіх обставин справи, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітніх дітей, а також матеріального становища дітей та платника аліментів, суд прийшов до висновку, що він взмозі працювати та утримувати своїх дітей в розмірі, достатньому для їх нормального фізичного та духовного розвитку, а будь-яких належних доказів свого важкого матеріального становища або важкого стану здоров'я, який перешкоджає йому заробляти кошти для прожиття, відповідач суду не надав, тому суд вважає, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання дітей в тому розмірі, який просить позивачка, а саме по 500 грн. на кожну дитину до досягнення ними повноліття. З відповідача слід також стягнути по справі судові витрати в дохід держави згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 180, 181, 184 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved