Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, підставність якого обґрунтували наступним чином. [INFO] в с. Білозерівка Липовецького району Вінницької області померла мати позивачів [PERSON], яка постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS]. Після її смерті відкрилася спадщина. За життя [PERSON] було складено заповіт, відповідно до якого вона на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, згідно якого заповіла позивачам земельну частку (пай) площею 2, 85га, що перебуває у колективній власності КСП «Мрія» - у рівних часках на кожного, а все інше майно, крім зазначеного - відповідачеві [PERSON]. Заповіт за життя спадкодавця не змінений та не скасований. Інших спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку у спадковому майні - відсутні. У силу діючого на час відкриття спадщини законодавства, об'єкт спадкування позивачі прийняли шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини за місцем її відкриття протягом 6-ти місяців після відкриття спадщини. Проте вирішити в нотаріальному порядку питання про спадкування земельної ділянки не мають можливості, оскільки у заповіті спадкодавець заповів майно, що належало йому на підставі сертифікату, а на час смерті вже був виготовлений та виданий державний акт на право власності на земельну ділянку, причому за двома сертифікатами один, відповідні зміни до заповіту внесені не були. Ураховуючи наведене позивачі просили суд визнати за ними право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка настала [INFO] в с. Білозерівка Липовецького району Вінницької області - за кожним по ? частці земельної ділянки, розташованої на території Щасливської сільської ради Липовецького району Вінницької області, площею 5,5856 га, кадастровий номер [NUMBER], яка належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 06.07.2006 року на підставі розпорядження № 102 Липовецької райдержадміністрації від 03.04.2006 року, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за порядковим номером № 010687000095; цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 13.03.2015 року відповідач [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частку земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом, обґрунтовуючи його тим, що [INFO] в с. Білозерівка Липовецького району Вінницької області померла її бабуся [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки, розташованої на території Щасливської сільської ради Липовецького району Вінницької області, площею 5,5856 га, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя бабусею було складено заповіт, відповідно до якого [PERSON] на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження на 2, 85 га земельної частки (паю) у землі, що перебуває у колективній власності КСП «Мрія» - у рівних часках на кожного з своїх дітей - [PERSON] та [PERSON], а все інше майно, крім зазначеного - їй, онуці, [PERSON]. Заповіт не змінений та не скасований. У силу діючого на час відкриття спадщини законодавства, об'єкт спадкування вона, [PERSON], прийняла шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини за місцем її відкриття протягом 6-ти місяців після відкриття спадщини. Однак вирішити в нотаріальному порядку питання про спадкування частки земельної ділянки, яка увійшла в майно, яке вона має право успадкувати не має можливості, оскільки у заповіті спадкодавець заповів їй все майно, крім частини земельної частки (паю), яка має належати її дітям, в той час коли на момент смерті вже був виготовлений та виданий державний акт на право власності на земельну ділянку, який включив в себе 2 земельні ділянки по двох сертифікатах на право на земельну частку (пай). Відповідні зміни до заповіту внесені не були. За таких обставин відповідач просила суд визнати за нею, [PERSON], право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка настала [INFO] в с. Білозерівка Липовецького району Вінницької області - на 1/2 частку земельної ділянки, розташованої на території Щасливської сільської ради Липовецького району Вінницької області, площею 5,5856 га, кадастровий номер [NUMBER], яка належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 06.07.2006 року на підставі розпорядження № 102 Липовецької райдержадміністрації від 03.04.2006 року, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за порядковим номером № 010687000095; цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з'явились, однак надали суду заяви про підтримання позовних вимог за первісним позовом, просили суд позов задовольнити, а також про визнання позовних вимог за зустрічним позовом, не заперечували проти його задоволення. Розгляд справи просили проводити за їх відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, в адресованій суду заяві вказала про визнання вимог за первісним позовом та підтримання вимог за її зустрічним позовом. Справу просила розглядати у без її участі. Ураховуючи те, що сторони скористались наданими їм правами, передбаченими ч.2 ст.158 ЦПК України, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, а тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів в загальному порядку. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, яким дав належну оцінку, дійшов висновку про таке. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] в с. Білозерівка Липовецького району Вінницької області померла [PERSON], на що вказує свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане виконкомом Щасливської сільської ради Липовецького району Вінницької області 12.12.2012 року. Після її смерті відкрилася спадщина. 20.06.2003 року [PERSON], ще за життя, на випадок своєї смерті зробила особисте розпорядження відповідно до якого усе своє майно заповіла [PERSON], крім 2,85 га земельної частки (паю), що перебуває у колективній власності КСП «Мрія», яку вона заповіла в рівних частках [PERSON] та [PERSON]. Вказаний заповіт був посвідчений секретарем Щасливської сільської ради 20 червня 2003 року та зареєстрований в реєстрі за №355. За даними Щасливської сільської ради станом на 17.04.2013 року наведений заповіт спадкодавцем не змінено та не скасовано, на що вказує відмітка, що проставлена на заповіті. На виконання положень визначених у п.24 постанови ПВСУ від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судом було витребувано матеріали Спадкової справи до майна померлої [PERSON], відповідно до яких з'ясовано, що своїм правом на спадкування за заповітом скористались сторони даного спору, будучи спадкоємцями за означеним вище заповітом, подавши заяви про прийняття спадщини у шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини. Інші спадкоємці, які б мали право на обов'язкову частку - відсутні. За наслідками розгляду поданих спадкоємцями заяв, державним нотаріусом Липовецької державної нотаріальної контори 09.09.2014 року та 13.11.2014 року було винесено постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій та видачі на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON] свідоцтв про право на спадщину за заповітом, який посвідчений був секретарем Щасливської сільської ради Липовецького району Вінницької області 20.06.2003 року за реєстровим №355 на земельну ділянку, що розташована на території Щасливської сільської ради Липовецького району Вінницької області після смерті [INFO] [PERSON], оскільки заявниками нотаріусу не було пред'явлено документа, який вказаний у заповіті. Відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER], [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Мрія» розміром 2,85 у умовних кадастрових гектарах. Згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER], право [PERSON] на земельну частку (пай) передано [PERSON] розміром 2,85 в умовних кадастрових гектарах відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.08.2000 року за №811. Як слідує із відповіді отриманої із Відділу Держземагенства у Липовецькому районі Вінницької області від 01.10.2014 року за №01-07/1714, відповідно до розпорядження голови Липовецької райдержадміністрації від 02 червня 1997 року за №149 члену колишнього КСП «Мрія» с. Білозерівка громадянці [PERSON] видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] площею 2,85 ум.кад.гектар, а також [PERSON] передано право на земельну частку (пай) відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.08.2000 року після смерті [PERSON] реєстровий №811, про що було внесено зміни до сертифіката на земельну частку (пай) серія [NUMBER]. Згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] виданого на підставі розпорядження №102 Липовецької райдержадміністрації від 03.04.2006 року, [PERSON] являється власником земельної ділянки площею 5,5856 у межах згідно з планом, яка розташована на території Щасливської сільської ради Липовецького району Вінницької області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Належність земельної ділянки площею 5,5856 га, що розташована на території Щасливської сільської ради Липовецького району Вінницької області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва доведено також Витягом з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель від 29.09.2014 року за №1722 виданої відділом Держземагенства у Липовецькому районі. Отож судом з'ясовано, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] був виготовлений та виданий спадкодавцю [PERSON] взамін обох сертифікатів на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] та [NUMBER], а відповідних змін до заповіту за її життя відповідно внесено не було. Статтею 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст.1221 ЦК України). Відповідно до ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України). Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто (ст.1234 ЦК України). Зі змісту ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. В постанові №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" Пленум Верховного Суду України, висловив наступну правову позицію, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Аналізуючи здобуті у справі докази судом з'ясовано, що спадкодавець за життя розпорядилась належним їй майном, сторони у встановленому законом порядку спадщину прийняли, подавши заяви нотаріусу за місцем відкриття спадщини у визначений законодавцем шестимісячний строк, однак успадкувати майно в нотаріальному порядку позбавлені можливості, так як не були внесені зміни до заповіту спадкодавцем за його життя з урахуванням того, що було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] взамін обох сертифікатів на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] та [NUMBER]. Зважаючи на викладене та у контексті приведених правових норм регулювання предмета спору, суд вважає, що сторонами доведено обставини викладені ними у позовних заявах належними та допустимими доказами, відтак вимоги як за первісним так і за зустрічним позовами підлягають до задоволення. Згідно ст. 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності на те законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення. На підставі ст.ст. 25, 346, 1217, 1218 - 1223, 1233, 1234, 1235, 1268 -1270 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування",

Outcome: approved