Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Третя особа: Публічне акціонерне товариство «Регіон Банк» про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна. В судовому засіданні [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON], Публічного акціонерного товариства «Регіон Банк» про визнання недійсним договору іпотеки та договорів про внесення змін до нього, скасування державної реєстрації права власності, поновлення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, витребування майна з чужого незаконного володіння. В обґрунтування свого первісного позову [PERSON] вказав, що між ним та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу, згідно якого він придбав у власність нежитлові приміщення 1-го поверху №№ 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, 1-7, 1-8, загальною площею 106,6 кв.м., в літ. «А-4», які знаходяться в будинку за номером 8 (вісім), розташованому по вул. Ольмінського в місті Харкові, сплативши за них 217\~000,00 грн. Правовою підставою права власності відповідача [PERSON] на нежитлові приміщення, продані нею за оспорюваним договором було заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2008 року. Так, ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 07.12.2011 р. вказане заочне рішення суду скасоване, а 26 грудня 2011р. Київським районним судом м. Харкова ухвалене рішення за позовом [PERSON] до Харківської міської ради, яким в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на реконструйовані нежитлові приміщення № 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, 1-7, 1-8, з окремим входом, під офіс, загальною площею 106,6 кв.м., що розташоване в житловому будинку літ. «А-4», за адресою: м. Харків, вул. Ольмінського, №8 відмовлено. З цих підстав позивач вважає, що оскільки заочне рішення було скасоване, з нього не виникає права власності [PERSON] на нежитлові приміщення, а самі ці приміщення не набули статусу нежитлових у встановленому законом порядку, а відтак договір купівлі-продажу від 06.03.2008р. є недійсним правочином. В обґрунтування свого зустрічного позову [PERSON] вказала, що вона згодна із первісним позовом [PERSON] в частині недійсності договору купівлі-продажу від 06.03.2008 р., і вважає, що подальший договір іпотеки щодо відчуженої нею нерухомості (квартири) не відповідає вимогам ч.1 ст. 5 Закону України «Про іпотеку», в редакції, яка діяла на період укладення оспорюваного договору іпотеки від 21.03.2008 року і має бути визнаний судом недійсним, а сама квартира підлягає витребуванню із володіння її теперішнього власника ПАТ «Регіон-Банк». При цьому, вона заперечувала проти стягнення з неї на користь [PERSON] вартості спірного нерухомого майна в розмірі 217000 гривень. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] первісний позов підтримав, зустрічний позов визнав. Представник відповідача [PERSON] первісний позов визнав в частині визнання договору купівлі-продажу недійсним, проти решти вимог заперечував. Зустрічний позов підтримав у повному обсязі із наведених в зустрічній позовній заяві підстав. Представник третьої особи за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом ПАТ «Регіон-Банк» проти обох позовів заперечувала з наступних підстав. Так, станом на дату реєстрації за ПАТ «Регіон-Банк» права власності на нежитлові приміщення 1-го поверху №№ 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, 1-7, 1-8, загальною площею 106,6 кв.м., в літ. «А-4», за адресою: м. Харків, вул. Ольмінського, 8 на підставі договору іпотеки, а саме 02.10.2010р. заочне рішення Київського районного суду м. Харкова було чинним, а відтак немає правових підстав для витребування цих приміщень з володіння банку. Крім того, квартира і приміщення по вул. Ольмінського, 8 не є тотожніми за своєю площею, оскільки площа квартири №1 складала 88,6 кв.м., а площа нежитлових приміщень 106,6 кв.м. Відсутні правові підстави, передбачені ст..ст. 2013, 215 ЦК України для визнання договору купівлі-продажу недійсним. Крім того, [PERSON] не є належним позивачем, оскільки вже реалізував своє право, продавши спірне майно [PERSON] Вивчивши позовні заяви, вислухавши сторони, третю особу, дослідивши надані сторонами докази та інші матеріали справи, суд приходить до висновку, що первісна та зустрічна позовні заяви підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, згідно договору купівлі-продажу, зареєстрованого Харківською товарною біржею за №Н7-159 від 14.12.1994р. Відповідачеві [PERSON] належала на праві власності квартира [ADDRESS], площею 88,6 кв.м. Право власності [PERSON] на вказане майно зареєстроване КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 14.12.1994р., запис №П-2-5855. Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 18.02.2008р. у цивільній справі за позовом [PERSON] до Харківської міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво, яке набрало законної сили, було визнано за [PERSON] право власності нежитлові приміщення 1-го поверху №№ 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, 1-7, 1-8, загальною площею 106,6 кв.м., в літ. «А-4», які знаходяться в будинку за номером 8 (вісім), розташованому по вул. Ольмінського в м.Харкові. 06.03.2008 р. між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладений договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстр. № 882, за яким продано нежитлові приміщення 1-го поверху №№ 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, 1-7, 1-8, загальною площею 106,6 кв.м., в літ. «А-4», які знаходяться в будинку за номером 8 (вісім), розташованому по вул. Ольмінського в м.Харкові. Продаж було вчинено за 217000 гривень. Обидві сторони правочину факт сплати зазначено суми не заперечують. 21.03.2008р. між [PERSON] та ПАТ «Регіон-Банк» був укладений договір іпотеки №06-2-05-27/і, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстр. № 113, за яким [PERSON] передав в іпотеку Банку нежитлові приміщення 1-го поверху №№ 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, 1-7, 1-8, загальною площею 106,6 кв.м., в літ. «А-4», які знаходяться в будинку за номером 8 (вісім), розташованому по вул. Ольмінського в м.Харкові. В подальшому між [PERSON] та ПАТ «Регіон-Банк» були укладені: договір про внесення змін №1 від 19.05.2008р., посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстр. №196; договір про внесення змін №2 від 17.06.2008р., посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстр. №255, договір про внесення змін №3 від 18.07.2008р. посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстр. №376; договір про внесення змін №4 від 01.10.2008р. посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстр. № 505; договір про внесення змін №5 від 13.10.2008р. посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстр. № 508; договір про внесення змін №6 від 20.03.2009р. посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстр. № 70; договір про внесення змін №7 від 22.04.2009р. посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстр. № 2227; договір про внесення змін №8 від 27.05.2009р. посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстр. № 121; договір про внесення змін №9 від 24.06.2009р. посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстр. № 170. Даними додатковими договорами вносилися зміни щодо розмір і строки виконання основного зобовязання за кредитним договором, яке забезпечувалося іпотекою. З огляду на невиконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором 02.10.2010 р. на підставі договору іпотеки від 21.03.2008р. та договорів про внесення змін до нього згідно ст. 37 Закону України «Про іпотеку», КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» проведено державну реєстрацію права власності ПАТ «Регіон-Банк» на нежитлові приміщення 1-го поверху №№ 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, 1-7, 1-8, загальною площею 106,6 кв.м., в літ. «А-4», за адресою:м. Харків, вул. Ольмінського, будинок 8; витяг про державну реєстрацію прав №28221265 від 02.12.2010р. 17.11.2011р. Харківська міська рада звернулася до Київського районного суду м. Харкова із заявою про перегляд заочного рішення від 18.02.2008р. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 07.12.2011р. заочне рішення суду скасоване. 26 грудня 2011р. Київським районним судом м. Харкова ухвалене рішення у справі №2018/2-4783/11 за позовом [PERSON] до Харківської міської ради, яким в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на реконструйовані нежитлові приміщення № 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, 1-7, 1-8, з окремим входом, під офіс, загальною площею 106,6 кв.м., що розташоване в житловому будинку літ. «А-4», за адресою: м. Харків, вул. Ольмінського, №8 відмовлено. Ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справа апеляційного суду Харківської області від 12.08.2015р. апеляційну скаргу ПАТ «Регіон-Банк» було відхилено, а рішення Київського районного суду м. Харкова від 26.12.2011р. та ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 07.12.2011р. залишено без змін. При цьому судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що в [PERSON] відсутні докази на підтвердження отримання проектної документації на проведення реконструкції, робочого проекту, дозволу на проведення реконструкції; докази затвердження акту про прийняття обєкту до експлуатації органом місцевого самоврядування і звернення [PERSON] з питання прийняття обєкту до експлуатації; докази відповідності реконструйованих приміщень державним санітарним, екологічним та протипожежним нормам. На даний час вказані рішення та ухвала оскаржені ПАТ «Регіон-Банк» до Вищого спеціалізованого суду України х розгляду цивільних і кримінальних справ. Надаючи правову оцінку даним обставинам суд виходить із того, що судовий акту (рішення) яке скасовано, не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення. На це вказують висновки викладені в постановах Верховного Суду України, прийнятих за наслідками перегляду судових рішень з підстав передбачених п.1 ч.1 ст. 355 ЦПК України, зокрема постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України\~від 10.06.2015р. у справі 6-449цс15, постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України\~від 13.05.2015р. у справі 6-53цс15. Таким чином, враховуючи, що заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 18.02.2008 р. скасовано і в позові відмовлено, у [PERSON] не виникло права власності на нежитлові приміщення 1-го поверху №№ 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, 1-7, 1-8, загальною площею 106,6 кв.м., в літ. «А-4», які знаходяться в будинку за номером 8 (вісім), розташованому по вул. Ольмінського в м. Харкові. При цьому вказане заочне рішення не має правових наслідків з моменту ухвалення, тобто з 18.02.2008р., а не з моменту його скасування 07.12.2011 р. Згідно з ч.5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Згідно ч.2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. За таких обставин, суд приходить до висновку, що станом на дату укладення договору купівлі-продажу від 06.03.2008р. [PERSON] не була власником майна, що було вказане предметом цього договору нежитлових приміщень. Згідно ч.1 ст. 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Згідно зі ст.1 Закону України «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку» нежиле приміщення - приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин. Згідно з додатком Б "Терміни та визначення понять" ДБН В.2.2-15-2005 "Житлові будинки. Основні положення": нежитлове приміщення - приміщення в структурі житлового будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин. Таким чином, приймаючи до уваги, що заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 18.02.2008 р. скасовано і у позові про визнання за [PERSON] права власності у подальшому відмовлено, відсутні підстави для виникнення у якості індивідуально визначеного обєкту нерухомого майна \~нежитлових приміщень 1-го поверху №№ 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, 1-7, 1-8, загальною площею 106,6 кв.м., в літ. «А-4», які знаходяться в будинку за номером 8 (вісім), розташованому по вул. Ольмінського в м. Харкові. Суд не може прийняти у якості підстав для виникнення нежитлових приміщень рішення виконкому Київської районної ради м. Харкова, на яке посилалось ПАТ «Регіон-Банк», оскільки воно не містить ані номерів, ані площ таких приміщень, будь-якої іншої інформації, не пройшло державної реєстрації відповідно до ст.ст. 182, 331 ЦК України і не було зазначено у якості правовстановлюючого документу у оспорюваному правочині від 06.03.2008 р. При цьому різниця в площі квартири (88,6 кв.м.) та «нежитлових приміщень» (106,6 кв.м.) жодного правового значення для вирішення спору не має, з огляду на скасування заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 18.02.2008р. та подальшу відмову у визнанні за [PERSON] права власності з якого власне і виникла зазначена площа у 106,6 кв.м. Вищевикладене приводить до висновку, що нежитлові приміщення 1-го поверху №№ 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, 1-7, 1-8, загальною площею 106,6 кв.м., в літ. «А-4», які знаходяться в будинку за номером 8 (вісім), розташованому по вул. Ольмінського в м.Харкові були введені в цивільний обіг без належної правової підстави, і на дані приміщення право власності, зокрема в [PERSON] не виникає. Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ч.1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Частиною 1 статті 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ч.1 ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. Таким вимогам ЦК України договір купівлі-продажу від 06.03.2008р. не відповідає, оскільки вказані в договорі нежитлові приміщення, з юридичної точки зору, не існують і не належать продавцю на праві власності. В судовому засіданні обидві стороні договору купівлі-продажу від 06.03.2008 р. пояснили, що ними укладався саме договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, волі продавця на відчуження, а покупця на придбання квартири не було. За таких обставин договір, укладений між позивачем та відповідачем за первісним позовом 06 березня 2008 року купівлі-продажу нежитлових приміщень 1-го поверху №№ 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, 1-7, 1-8, загальною площею 106,6 кв.м., в літ. «А-4», які знаходяться в будинку за номером 8 (вісім), розташованому по вул. Ольмінського в місті Харкові, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстр. № 882 є недійсним, як такий що суперечить вимогам ч.ч. 1,3 ст. 203 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. За змістом ч.1 ст. 5 Закону України «Про іпотеку», в редакції 12.05.2006р. яка діяла на момент укладення договору іпотеки від 21.03.2008р., предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом. Договір іпотеки між [PERSON] та ПАТ «Регіон-Банк» від 21.03.2008р. цим вимогам не відповідає, оскільки за нормами ст.. 216, ч.1 ст. 658 ЦК України [PERSON] не є власником майна, набувши його за недійсним договором купівлі-продажу, по-друге, сам предмет іпотеки (нежитлові приміщення) не існує як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, оскільки рішення Київського районного суду м. Харкова з цього приводу скасоване і в позові про переведення квартири №1 до нежитлового фонду - відмовлено. Таким чином, суд приходить до висновку, що договір іпотеки між [PERSON] та ПАТ «Регіон-Банк» від 21.03.2008р. а також укладені в подальшому договори №№1-9 про внесення змін до нього є недійсними правочинами, оскільки суперечать вимогам Закону України «Про іпотеку». Відповідно до статті 387 ЦК України \~власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно ч.ч. 2 та 3 цієї статті положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Відповідно до ч.1 ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. За таких обставин, відповідно до положень ст.ст. 388, 1212, 1213 ЦК України [PERSON] має право витребувати, а ПАТ «Регіон-Банк» зобовязаний повернути в натурі квартиру [ADDRESS], оскільки вона вибула з володіння [PERSON] поза волею останньої. В той же час суд відповідно до вищенаведених положень законодавства стягує з [PERSON] на користь [PERSON] 217\~000,00 грн., сплачених за недійсним договором купівлі-продажу від 06.03.2008 р. Оскільки, згідно рішення 1 сесії VII скликання Харківської міської ради «Про перейменування обєктів топоніміки міста Харкова» №12/15 від 20.11.2015 року, вул.. Ольмінського перейменовано на вул.. Максиміліанівська, суд у резолютивній частині рішенні вказує і назву, що міститься у реєстраційних документах і нову назву. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved