Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

15 березня 2016 року Військовий прокурор Дніпропетровського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Військової частини [NUMBER] звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що солдат військової частини [NUMBER] [PERSON] , 11 вересня 2015 року о 20 год. 50 хв. на території військової частини [NUMBER] , яка дислокується в [ADDRESS] , знаходячись в приміщенні для вмивання казарми вищезазначеної військової частини наніс один удар кулаком правої руки в обличчя військовослужбовцю строкової служби військової частини [NUMBER] солдату [PERSON] , в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження у виді забійної рани в області лівої надбрівної дуги, які згідно висновку експерта № 816/Е від 01 жовтня 2015 року відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості з короткочасним розладом здоров`я. Відповідно до довідки-рахунку № [NUMBER] на лікування [PERSON] , який знаходився на стаціонарному лікуванні у військовій частині [NUMBER] в період часу з 11\~вересня 2015 року по 21 вересня 2015 року медичною службою військової частини витрачено 1 655,75 грн. Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2016 року солдата [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 406 КК України. Військова частина [NUMBER] знаходиться на фінансуванні Міністерства оборони України та відповідно витрачені кошти є державними та підлягають відшкодуванню до бюджету. У зв`язку з чим, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь держави в особі військової частини [NUMBER] (код ЄРДПОУ [NUMBER] , МФО 820172, р/р\~ [NUMBER] ) завдані державі зитки у розмірі 1 655,75 грн. та судові витрати. Представник Військової частини [NUMBER] [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представники військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону та Міністерства оборони України в судове засідання не з`явились, надали суду окремі заяви, в яких просили про розгляд справи за їх відсутності, одночасно позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі (а.с. 22, 24). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 вересня 2015 року близько 20 год. 25 хв. відповідач солдат [PERSON] , перебуваючи на території військової частини [NUMBER] , яка дислокується в [ADDRESS] , знаходячись в приміщенні для вмивання казарми вищезазначеної військової частини наніс один удар кулаком правої руки в обличчя військовослужбовцю строкової служби військової частини [NUMBER] солдату [PERSON] , в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження у виді забійної рани в області лівої надбрівної дуги, що підтверджується висновком експерта № 816/Е від 10 жовтня 2015 року, довідкою №\~1038, виданою 24 вересня 2015 року тво Командира\~ військової частини [NUMBER] смт Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області полковником [PERSON] (а.с. 9, 10-12). Відповідно до копії виписного епікризу солдат військової частини [NUMBER] [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні військової частини [NUMBER] з 11 вересня 2015 року по 21 вересня 2015 року з діагнозом: рвано-забійна рана ділянки лівої брови (а.с. 8). На лікування військовослужбовця військової частини [NUMBER] солдата [PERSON] , 1995 року народження, який знаходився на стаціонарному лікуванні у військовій частині [NUMBER] у вищезазначений період часу витрачено 1 655,75 грн., що підтверджується\~ довідкою-рахунком № 371 від 09 березня 2016 року (а.с. 7). Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2016 року [PERSON] , [INFO] , визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 406 КК України (а.с. 5-6). Відповідно до ч. 1\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 07\~липня 1995 року "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат" Судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 545 ( 545-93-п ) від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається\~ закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обгрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній Враховуючи викладене, приймаючи до уваги визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню в рахунок відшкодування збитків 1 655,75 гривень. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551,20 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved