Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, який згодом уточнив, в обґрунтування якого вказав, що відповідач є його батьком. До його повноліття відповідач сплачував аліменти на його утримання у розмірі 1/2 частини зі всіх видів заробітку (доходу). 27.07.2019 року позивачу виповнилося 18 років. У теперішній час позивач навчається в Маріупольському вищому професійному училищі № 99 на денній формі навчання. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, однак, наразі у добровільному порядку відмовляється сплачувати аліменти на період навчання сина, у зв`язку із чим позивач був вимушений звернутися до суду. Просив стягнути з відповідача на його користь аліменти на період навчання у розмірі 1/6 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця до закінчення нею навчання, а саме до 28.06.2020 року. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності у підготовчому судовому засіданні, уточнені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності у підготовчому судовому засіданні, уточнені позовні вимоги визнав у повному обсязі. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14.08.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Іллічівського рай управління юстиції м. Маріуполя Донецької області, актовий запис № 413, батьком позивача [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] відповідач у справі. Позивач [PERSON] досягла повноліття. У теперішній час позивач навчається на 2 курсі Маріупольського вищого металургійного професійного училища на денній формі навчання з 01.09.2017 року по 28.06.2020 року, що підтверджується довідкою № 462 від 16.07.2019 року. З матеріалів справи вбачається, що позивач мешкає окремо від відповідача. Згідно із ч.ч. 1,2, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПУ України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, з урахуванням думки відповідача, який не заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/6 частини з усіх його видів заробітку (доходу) на утримання сина на період навчання, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. За статтею 141 ЦПК України суд присуджує стороні, на користь якої ухвалено рішення з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Так, позивач в силу Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору, тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача\~ в дохід держави. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України та згідно ч.3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 384,20 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved