Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

12.02.2018 року позивач звернулась до суду з позовом та просила ухвалити рішення, яким збільшити розмір аліментів, стягуваних за рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області № 285/107/16 від 25.02.2016 року, та стягнути з відповідача на утримання синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення синами повноліття. В обґрунтування позову зазначає, що за рішенням суду з відповідача стягуються аліменти на утримання їхніх спільних дітей в розмірі 600 грн. на кожну дитину щомісячно. Відповідач проживає окремо, хоча і\~ сплачує вказану суму, однак на сьогоднішній день цієї суми категорично не вистачає для їх утримання. Позивач не взмозі забезпечити синам належне харчування, навчання, оздоровлення. Розмір аліментів, які сплачує відповідач, занадто низький. Тому вона змушена звернутись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю з підстав, у ньому зазначених. Відповідач в судовому засіданні позов\~ не визнав. Пояснив, що він в змозі сплачувати лише по 600 грн. щомісячно на кожну дитину, які з нього і стягуються. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне. Сторони є батьками малолітніх: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 4, 5). Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обовязку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини, вони зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст. 141, 180 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Положеннями ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та обмежено мінімальний розмір аліментів та встановлено, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. ЗУ «Про державний бюджет України» встановлений розмір прожиткового мінімуму для дітей до шести років з 01.01.2018 року - 1492 грн., з 01.07.2018 року 1559, з 01.12.2018 року 1626 грн.; для дітей віком від шести до вісімнадцяти років з 01.01.2018 року 1860 грн., з 01.07.2018 року 1944 грн., з 01.12.2018 року 2027 грн. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що у позивача змінився матеріальний стан в сторону погіршення, оскільки зросли витрати на утримання дітей у зв'язку із ростом цін на продукти та одяг, підвищенням прожиткового рівня на дитину відповідного віку. Відповідач стверджує, що\~ не може сплачувати аліменти в тому розмірі, який заявляє позивач, оскільки він має іншу родину (однак доказів на підтвердження не надав), отримує мінімальну заробітну плату та його матеріальний стан не покращився. Суд розглядає справу на підставі доказів наявних у справі, однак розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та\~ обмежений вимогами закону щодо мінімального розміру аліментів, приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог задовольняє їх частково в розмірі 1000 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні такого розміру суд враховує, що позивач, всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, не довела суду, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 1500 грн. щомісячно. Відповідно до п.7\~ст.264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Стаття 430 ЦПК України\~передбачає випадки обов'язкового і факультативного негайного виконання рішення суду. Згідно до п.1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки наразі на виконанні перебуває виконавчий лист по справі № 285/107/16-ц, згідно якого з відповідача стягуються аліментів, тому підстав для допуску рішення в межах суми платежу за один місяць до негайного виконання немає. Змінений розмір аліментів слід стягувати згідно положень п.23 ПП ВСУ "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року з дня набрання рішенням законної сили, тому відсутні підтстави для стягнення аліментів у новому розмірі з дня подання зазначеного позову. Відтак встановлені підстави для часткового задоволення позову. Також, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", то відповідно до вимог статті 141 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial