Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-03 00:00:00

[PERSON] вказує в заяві від 6 травня 2015 року, що починаючи з 2007 року він розпочав за згодою батька будувати будинок на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS]. Земельна ділянка належить на праві власності відповідачу і успадкована ним після смерті його матері, баби позивача, [PERSON], яка померла [INFO]. Будівельні матеріали, вкладені в незавершене будівництво будинку на земельній ділянці відповідача [PERSON], позивач [PERSON] вважає своєю власністю, оскільки їх придбання здійснювалося за його власні кошти за повної згоди відповідача. Про це свідчить відсутність з боку відповідача на протязі 9 років, відколи ним будується будинок, будь-яких претензій на нього чи позовів про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Після розірвання шлюбу відповідачем - батьком [PERSON] з його матір'ю, що мало місце 22 грудня 2014 року, останній почав чинити йому перешкоди в користуванні незавершеним будівництвом, яке знаходиться на земельній ділянці відповідача. Зазначає, що ним на будівництво будинку було придбано будівельні матеріали (камінь, блоки, ліс будівельний, покрівельний матеріал для даху, матеріал для грубки опалювальної, цвяхи) всього на суму 72 000 гривень. З посиланням на ст. 328, ч.3 ст. 331 ЦК України просить визнати його, [PERSON], власником будівельних матеріалів, що використані у будівництві незавершеного будинку по [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] з підстав наведених в позовній заяві підтримали заявлені вимоги та дали аналогічні показання суду. Як на доказ придбання позивачем будівельних матеріалів для будівництва будинку на земельній ділянці відповідача і досягнення такої домовленості з ним, [PERSON] покликається на показання допитаних в якості свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Позивач [PERSON] просить в судових дебатах відшкодувати йому вартість придбаних будівельних матеріалів на суму 72 000 гривень. Його представник [PERSON] просить визнати позивача [PERSON] власником використаних на незавершене будівництво будівельних матеріалів вартістю 84 010 гривень. Відповідач [PERSON] не визнав звернутих до нього вимог. Пояснив, що будинок будувався за спільні кошти подружжя і жодних домовленостей про те, що він має належати комусь конкретно із членів сім'ї ні в усній формі, ні іншим чином оформлено не було. Вказує, що будувався вказаний будинок як літня кухня. При цьому, після того як на нього почав заявляти свої права його старший син, відповідач по справі [PERSON], на будинку через підпал, двічі згоряв дах. Причини підпалу та винуватця не встановили. Звертає увагу на те, що земельна ділянка, на якій ведеться будівництво літньої кухні, належить йому на праві власності. В ході її будівництва вони жили з дружиною однією сім'єю і за спільні кошти подружжя зводили спірну будівлю. Не заперечив того факту, що особистою працею їм допомагали дочки, які проживають у с. Плоска Дубенського району Рівненської області. Тоді як син [PERSON] усі зароблені ним кошти спочатку віддавав матері, а в період коли велося будівництво він знаходився на заробітках за межами України і особистою працею участі в будівництві не брав. Натомість за зароблені кошти ним придбавалися транспортні засоби. Так, в останні роки він придбав легковий автомобіль марки "Жигулі", мікроавтобус, інші транспортні засоби, якими користується особисто. Просить в позові [PERSON] відмовити. Вислухавши сторін, допитавши свідків, дослідивши надані докази, суд відмовляє [PERSON] в задоволенні його позовних вимог. При цьому зазначає наступне. В судовому засіданні безспірно встановлено, що зведення незавершеного будівництвом спірного будинку проводилося подружжям [PERSON] та [PERSON] за спільні кошти. Жодні договори, в яких би визначалися частки того чи іншого співвласника, ними не укладалися. В будівництві будинку особистою працею допомагали діти відповідача. Це, зокрема, підтвердили допитані в якості свідків близькі родичі сторін по справі: сестри позивача-дочки відповідача [PERSON], [PERSON], а також сусідка [PERSON] З їх пояснень будівельні матеріали придбавалися відповідачем [PERSON] за кошти, надані сином, позивачем у справі [PERSON], для матері [PERSON] Позивач [PERSON] не надав письмових доказів на підтвердження факту придбання ним будівельних матеріалів, а вважати, що кошти вкладені подружжям у будівництво в якійсь частині належали позивачу, оскільки з пояснень свідків надавалися ним матері [PERSON], суд не може визнати доведеним. Позивач [PERSON] не довів коли і скільки саме його коштів ним було передано матері, а нею використано для будівництва. Пояснення свідків [PERSON], [PERSON] про те, що [PERSON] вкладав кошти в незавершене будівництво і будинок зі слів батька будувався для сина [PERSON] не спростовують того факту, що незавершений будівництвом будинок є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] А у відповідності з п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", розглядаючи позови, пов'язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до статті 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Так, спільною сумісною власністю, зокрема, є: майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 60 - 74 Сімейного кодексу України (далі - СК)); майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Для визначення члена сім'ї можуть використовуватись їх ознаки, наведені у статті 3 СК. Так, згідно з цією нормою закону сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Таким чином, суд вважає встановленим, що діти відповідача [PERSON], в тому числі позивач [PERSON], не створювали разом з батьками об'єкту спільної сумісної власності, оскільки не приймали спільними працею та коштами участі у зведенні спірного незавершеного будівництвом будинку. Існування такої домовленості між ними в судовому засіданні не встановлено. Земельна ділянка площею 0.08 га за адресою по [ADDRESS], на якій здійснюється будівництво і яке на даний час є незавершеним, належить на праві власності відповідачу [PERSON], про що свідчить державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий йому 28 жовтня 2010 року (а. с.32). Відповідачем [PERSON] 28 листопада 2014 року виготовлено також будівельний паспорт на забудову присадибної ділянки (а. с. 30-31), а дозвіл на проектування і перебудову житлового будинку за вказаною адресою йому надано рішенням № 201 Вітковицької сільської ради від 24 січня 2008 року (а. с. 27). Той факт, що будівництво слід визнати незавершеним доводиться висновком судової будівельно-технічної експертизи № Е-17/15 від 16 жовтня 2015 року, згідно з п.1 якого відомо, що ступінь його готовності складає 60 %. А згідно з пунктом 15 вищеназваної постанови пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ до завершення будівництва (створення) майна, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то до моменту прийняття його до експлуатації, або якщо право власності на таке нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то до моменту державної реєстрації право власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва не виникає (стаття 331 ЦК). У зв'язку із цим до виникнення права власності на таке майно право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення) майна. А згідно з ч.3 ст. 331 ЦК України у разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, тобто та, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору та є власником цієї речі. може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва. На думку суду, це може стосуватися лише забудовника, а не особи, яка оспорює його право власності на незавершене будівництво. Суд зазначає, що позивач [PERSON] всупереч заявленим вимогам у позовній заяві - визнати його власником будівельних матеріалів, що використані ним на будівництві незавершеного будинку, просив в судовому засіданні відшкодувати йому їх вартість на суму 72 000 гривень, що не відповідає заявленим ним вимогам у позовній заяві та позиції його представника в судовому засіданні. При тому, що згідно висновку експертизи вартість використаних будівельних матеріалів в незавершеному будівництві становить 84 010 гривень. Така суперечлива позиція сторони позивача також є свідченням недоведеності вимог [PERSON] про те, що будівництво спірного будинку здійснювалося за його особисті кошти. На підставі наведеного в позові [PERSON] має бути відмовлено.

Outcome: dismissed