Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

[PERSON] в особі представника за довіреністю [PERSON] звернулася до суду з даним позовом про визнання права в порядку спадкування за законом після смерті рідного дядька [PERSON], який помер [INFO] в с.Новоселівка Богодухівського району Харківської області, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті спадкодавця до складу спадщини входить право на земельну частку (пай) площею 3,75 умовних кадастрових гектарів, яке він фактично успадкував в порядку ст.549 ЦК УРСР (1963р.) та юридично не оформив після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Позивач є спадкоємцем за законом вказаного спадкового майна після смерті [PERSON], однак оформити спадкові права в нотаріальному порядку не має можливості, оскільки втрачений правовстановлювальний документ. У зв'язку з викладеним позивач просить позов задовольнити. У підготовчому засіданні позивач присутня не була. Представник позивача [PERSON] у підготовчому засіданні позов підтримав у повному обсязі, просить суд його задовольнити. Представник відповідача у підготовче засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, відзиву на позов не подав, проти задоволення вимог позивача не заперечує. Заслухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 грудня 2013 року розглянув справу № 6-138цс13 і зробив правовий висновок, що відповідно до ч.ч. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року) відносини спадкування регулюються нормами ЦК України (2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Судом встановлено, що [INFO] в с.Рябина Великописарівського району Сумської області померла [PERSON], що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть (а.с.14). Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) площею 3,75 умовних кадастрових гектарів на території Кириківської селищної ради В.Писарівського району відповідно до Сертифікату про право на земельну частку (пай) по САПТЗТ «Рябина» серії [NUMBER] (а.с.16). Відповідно до довідки Рябинівської сільської ради від 27.10.2016 (а.с.15) від імені [PERSON] заповіт не посвідчувався, що підтверджується також Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 54296614 від 30.11.2017 (а.с.55), разом з нею проживав її син - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР (1963р.) спадкування за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно з ч.1 ст.529 ЦК УРСР (1963р.) при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги являються в рівних частинах діти ( у тому числі усиновлені), подружжя та батьки (усиновлювачі) померлого. Згідно ст.549 ЦК України (1963р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1). якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2). якщо він подав до держнотконтори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вказані в даній статті дії повинні бути здійснені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ч.2 цієї статті). Таким чином, спадщину після смерті [PERSON] в порядку ст.549 ЦК УРСР (1963р.) прийнята її сином [PERSON]; їх родинні стосунки підтверджуються рішенням В.Писарівського районного суду Сумської області від 06.09.2018 (а.с.12-13), зі змісту якого слідує, що [PERSON], яка померла [INFO], була рідною матір'ю [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. [PERSON] помер [INFO] в с.Новоселівка Богодухівського району Харківської області (а.с.27). [PERSON] свої спадкові права належним чином не оформив та помер [INFO] в с.Новоселівка Богодухівського району Харківської області (а.с.8). Відповідно до Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (а.с.45-54) заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався, після його смерті нотаріусом Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області 25.07.2018 заведена спадкова справа № 304/2018, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Відповідно до ст.1218 ЦК України (2004р.) - до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З довідки виконкому Заброднівської сільської ради Богодухівського району від 16.08.2018 (а.с.9), слідує, що на час смерті [PERSON] разом з ним за однією адресою була зареєстрована в тому числі його племінниця [PERSON], 1981 року народження. Таким чином, відповідно до ст.1265 ЦК України спадкоємцем п'ятої черги спадкового майна після смерті [PERSON], фактично успадкованого ним в порядку ст.549 ЦК УРСР (1963р.) після смерті [PERSON], є його племінниця - позивач [PERSON], яка прийняла спадщину в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України; їх родинні стосунки підтверджуються відповідними письмовими документами (а.с.25,26,28,29). Згідно зі ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. Пунктом 23 Постанови ПВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Неможливість оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.07.2017 (а.с.10). Втрата правовстановлювального документа (Сертифіката) підтверджується оголошенням у місцевій газеті «Ворскла» № 12 від 13.02.2016 (а.с.30-31). Зі статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вбачається, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950р.та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Таким чином, за умови прийняття позивачем [PERSON] спадщини після смерті дядька [PERSON] у встановлений законом строк та спосіб, а також неможливості іншим шляхом оформити спадкові права, суд доходить висновку, що право позивача на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання.

Outcome: approved