Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

23 лютого 2018 року до Куйбишевського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до Комиш-Зорянської селищної ради Більмацького району Запорізької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, третя особа Більмацька державна нотаріальна контора Запорізької області. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 17 лютого 2008 року померла його мати - [PERSON]. Після її смерті залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки, площею 0,60 га, для ведення особистого підсобного господарства, розташованої в с. Білоцерківка Більмацького району Запорізької області, право власності на яку посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії ЗП - 000009 № 2919. Після звернення до нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, через те, що державний акт не відповідає вимогам закону України "Про нотаріат". Таким чином, на даний час позивач не може скористатися своїм законним правом на отримання спадщини за законом і змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав заяву, в якій прохав розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Представник Комиш-Зорянської селищної ради Більмацького району Запорізької області в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій визнав обставини та позовні вимоги позивача і просив справу розглянути без їхньої участі. Представник Більмацької державної нотаріальної контори Запорізької області в судове засідання не зявилась, надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без їхньої участі, проти позову не заперечував. Враховуючи наведене, а також положення ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності учасників справи. За відсутності сторін, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється, що відповідає положенню ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, та оцінивши наявні в них докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 098099, виданого виконкомом Білоцерківської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області, 19 лютого 2008 року, спадкодавець [PERSON], померла 17 лютого 2008 року. Після її смерті залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки, площею 0,60 га, розташованої в с. Білоцерківка Більмацького району Запорізької області, право власності на яку посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії ЗП-000009 № 2919, виданого Білоцерківською сільською радою Куйбишевського району Запорізької області 10 лютого 1997 року . Судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті своєї матері, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі та копією свідоцтва про право на спадщину за законом. Звернувшись до державного нотаріуса, для прийняття спадщини на земельну ділянку позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку через те, що державний акт не відповідає вимогам закону України "Про нотаріат". Так, згідно державного акту земельна ділянка передана спадкодавцю [PERSON] для ведення особистого підсобного господарства площею 0,60 га, а згідно ст. 121 Земельного Кодексу України громадяни мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) у селах- не більше 0,25 га в селищах не більше 0,15 га , в містах не більше 0,10 га. Згідно статті 25 ЦК України правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. Згідно ст.ст.125, 126 Земельного Кодексу України право власності виникає з моменту одержання державного акту на земельну ділянку. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1268, 1269 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Згідно статті 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах , які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до ст.328 Цивільного Кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі викладеного,

Outcome: approved