Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до Комунарського відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) відповідно до якого просить суд, зобов`язати відповідача зняти арешт з квартири [ADDRESS] , обтяження № 8278075 від 10.12.2008 року за виконавчим провадженням № 10523776 від 10.12.2008 року накладеного на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 24.11.2008 року у справі № 2-4011. Судові витрати стягнути з відповідача. В обґрунтування позову позивач зазначає, що звернулась до Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) та дізналась про наявність арешту який накладений на власне її майно, а саме двохкімнатну квартиру яка розташована за адресою: [ADDRESS] . З метою отримання інформації 07.12.2020р. до ВДВС направлено відповідну заяву щодо наявності закритих або відкритих виконавчих проваджень відносно [PERSON] , а також підстав накладення арешту. 07.12.2020р. ВДВС листом за №65292-16.3-34 від 07.12.2020р. повідомив наступне, що за параметрами пошуку в АСВП встановлено, у ВДВС виконавчі провадження на виконанні де боржником є [PERSON] на даний час не перебувають та не перебували. Крім того,за параметрами пошуку в АСВП встановлено, що згідно постанови про арешт майна боржника № 1273/6 від 10.12.2008 року накладено арешт на нерухоме майно, а саме 1/2 частини квартири за адресою [ADDRESS] . На виконанні у ВДВС перебувало виконавче провадження № 10523776 з примусового виконання ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.11.2008 року у справі № 2- 4011, про накладення арешту на 1/2 частини квартири за адресою [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] 24.12.2008р. державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження за п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції що діяла на момент винесення постанови), а саме фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Надати більш детальну інформацію, не є можливим, оскільки, відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затверджено наказом №2274/5 від 25.12.2008р. Міністерством юстиції України п. 9.8., строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень та здавальних описів (завершених виконавчих проваджень) становить три роки, після чого вони підлягають знищенню по п.9.10. «документи органу державної виконавчої служби через закінчення строків їх зберігання підлягають знищенню». Враховуючи вищевикладене, на даний час відсутні законні підстави для зняття арешту з нерухомого майна. Ухвалою від 04.01.2021 року суддя прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила провадження у справі, а також відповідно до ст. 274 ЦПК України вирішила розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження. 26.01.2021 року на адресу суду Комунарським відділом державної виконавчої служби м.Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) надано відзив на позовну заяву відповідно до якого зазначено, що згідно інформації з автоматизованої системи виконавчого провадження підставою для обтяження зареєстровано Ухвалу Орджонікідзевського районного суду № 2-4011 від 24.11.2008 року про накладення арешту на 1/2 частини квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] . Боржник: [PERSON] . Стягувач: [PERSON] 10.12.2008 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття. З метою повного та фактичного виконання виконавчого документа 10.12.2008 року державним виконавцем внесено відповідний запис про обтяження. У зв`язку з повним фактичним виконанням виконавчого документа виданого Орджонікідзевським районним судом міста Запоріжжя № 2-4011 від 24.11.2008 року про накладення арешту на 1/2 частини квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , 24.12.2008 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з підстав передбачених п. 8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження » (фактичне виконання виконавчого документа). На даний час виконавче провадження строки зберігання якого закінчилися знищено, відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом № 2274/5 від 25.12.2008 р. Міністерством юстиції України п. 9.9. «строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Обчислення строків зберігання документів проводиться з 1 січня року, який іде за роком завершення їх діловодством. Надати копії матеріалів справи немає можливості. Щодо до зняття арешту з майна, а саме квартири за адресою : [ADDRESS] , то відповідач покладається на розсуд суду та просить прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. У судове засідання позивач не з`явилась, надала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно інформації з автоматизованої системи виконавчого провадження підставою для обтяження зареєстровано Ухвалу Орджонікідзевського районного суду № 2-4011 від 24.11.2008 року про накладення арешту на 1/2 частини квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] . Боржник: [PERSON] . Стягувач: [PERSON] 10.12.2008 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття та відповідний запис про обтяження. 24.12.2008 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з підстав передбачених п. 8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження » (фактичне виконання виконавчого документа). Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 16.11.2020 року встановлено що на Ѕ частину зазначеної квартири накладено арешт 10.12.2008р. о 08:12:38 годині за № 8278075 реєстратором: Запорізька філія державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, 69037, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. 40 років Радянської України, 40. Підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника, 1273/6, 10.12.2008, Комунарським ВДВС Запорізького МУЮ, д/в [PERSON] . Об`єкт обтяження: квартира, 1/2 частина, адреса: [ADDRESS] . Власник: [PERSON] , Причина відсутності коду: інша причина відсутності коду, [ADDRESS] , в матеріалах справи відсутні відомості щодо наявності ідентифікаційного номера. Заявник: Комунарський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, Код: 35037364, 69104, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Маліновського, 16. Зазначений арешт накладений на підставі Ухвали Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 24.11.2008 року справа № 2-4011. Згідно зазначеної довідки встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві приватної власності з 25.11.2008 року належить [PERSON] . Таким чином, судом встановлено, що дійсно 10.12.2008р. о 08:12:38 годині за № 8278075 реєстратором: Запорізька філія державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України накладено арешт на Ѕ частину квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі постанови про арешт майна боржника державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції але зазначений арешт накладений на виконання ухвали Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 24.11.2008 року справа № 2-4011. З інформації з автоматизованої системи виконавчого провадження судом встановлено, що стягувачем по цій справі була [PERSON] , а боржником [PERSON] . Отже, правовою підставою для накладення арешту на квартиру [ADDRESS] , була ухвала Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 24.11.2008 року по справі № 2-4011. Суду копія цієї ухвали та рішення по справі №2-4011 не надано. При цьому сторонами цієї справи ймовірно були [PERSON] та [PERSON] . Але позивачкою [PERSON] позов до них не пред`являвся. Позивач [PERSON] пред`явила позов до Комунарського відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) не обґрунтувавши, які саме права та інтереси порушив цей відповідач. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; (пункти 1 і 4 частини другої статті 175 ЦПК України). Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України). Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (що узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (частина перша статті 33 ЦПК України у редакції, чинній на час відкриття провадження у справі та її розгляду). Позивач у цій справі клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача не заявляв. Суд вважає, що відповідач Комунарський відділ державної виконавчої служби м.Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) є неналежним відповідачем, оскільки арешт на оспорювану квартиру накладений ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 24.11.2008 року по певній справі. Державний виконавець в даному випадку виступав як виконавець рішення суду, він не був самостійним ініціатором накладення арешту на квартиру, отже не мав повноважень приймати рішення щодо його скасування та не може відповідати за цим позовом. Посилання на ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», за якою арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду в даному випадку недоречне та не може бути судом застосовано, оскільки освоюваний арешт квартири виник не внаслідок виконавчого провадження, а внаслідок розгляди справи судом та прийнятий судом, а не виконавцем, тому в даному випадку дія Закону України «Про виконавче провадження» не розповсюджується на виниклі правовідносини. Нормами Цивільного процесуального кодексу врегульований порядок скасування арешту як заходу забезпечення позову (ст. 152 ЦПК України в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин, 24.11.2008 р., ст. 158 ЦПК України в редакції, що діє на час розгляду справи). За загальним правилом суд може скасувати заходи забезпечення позову за клопотанням учасника справи. Крім того, під час ухвалення рішення суд вирішує в тому числі питання про те, чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову ( ст. 214 п. 8 ЦПК України в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин, 24.11.2008 р.; ст. 264 ЦПК України, в редакції, що діє на час розгляду справи). З наданих разом з позовом суду матеріалів, не можливо встановити коло учасників справи № 2-4011 та визначити чи має позивачка [PERSON] статус учасника цієї справи. А відповідно, суд позбавлений можливості встановити коло належних відповідачів. Таким чином, для визначення належного відповідача позивачу [PERSON] необхідно з`ясувати учасників справи №2-4011, а також рішення по суті спору. Саме ця інформація надасть можливість визначитись з суб`єктами, внаслідок дій яких відбулось порушення прав та інтересів [PERSON] . На думку суду позивач звернувся до відповідача про зняття арешту як до неналежного, оскільки, виконавча служба не може бути відповідачем по справі та вимоги в межах даної цивільної справи неможливо вирішити, оскільки вирішення цієї позовної вимоги стосується прав та обов`язків іншої особи, яка не є учасником даної справи, а відтак вирішення даної вимоги є можливим шляхом пред`явлення інших позовних вимог до інших осіб поза межами даного цивільного провадження, в зв`язку з чим в задоволенні цього позову слід відмовити.

Outcome: dismissed