Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

17 вересня 2009 року на підставі рішення Олександрійського міськрайонного суду [PERSON] було визнано недієздатним та призначено його опікуном [PERSON] на підставі рішення Олександрійського міськрайонного суду від 20 липня 2010 року. Опікун [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання договору довічного утримання , визнання за [PERSON] права власності на квартиру та зняття арешту з квартири. Мотивує тим, що 16 липня 1994 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір довічного утримання , який посвідчений державним нотаріусом Першої Олександрійської державної нотаріальної контори Бендеровою Л.А. За даним договором довічного утримання [PERSON] (відчужувач) передав, а [PERSON] ( набувач) отримав у власність квартиру [ADDRESS]. Згідно договору набувач [PERSON] зобов'язується забезпечувати відчужувача [PERSON] утриманням та доглядом довічно на умовах зазначеного договору. Згідно п.4 Договору довічного утримання від 16 липня 1994 року відчужувачу [PERSON] набувач [PERSON] повинен надавати матеріальну допомогу по догляду , забезпечувати його харчуванням та одягом. Отримавши у власність квартиру [ADDRESS], відповідач [PERSON] не виконував та не виконує обов'язки, передбачені договором довічного утримання. Відповідно до довідки КЗ «Олександрійської психіатричної лікарні» від 14 серпня 2013 року [PERSON] спостерігається в КЗ «Олександрійської психіатричної лікарні» з 1987 року по теперішній час з приводу тяжкого хронічного психіатричного розладу, є інвалідом 2 групи (довічно). [PERSON] неодноразо (щорічно по декілька разів на рік) лікувався з приводу загострень психотичної симптоматики. Самостійно задовольняти свої життєві потреби не в змозі . Всю необхідну допомогу та догляд за [PERSON] здійснює [PERSON], як опікун, забезпечує його одягом, необхідними медичними препаратами для лікування, утримує відчужену ним квартиру. В зв'язку з невиконанням відповідачем своїх обов'язків та необхідністю захисту інтересів [PERSON] вона вимушена звернутися до суду. В судове засідання представник позивача не з'явилася , направила заяву про розгляд справи в її відсутність , підтримала позовні вимоги, просить їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про визнання позову. Дослідивши матеріали справи суд вважає ,що позов підлягає частковому задоволенню. За договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно (стаття 744 Цивільного кодексу України (далі - ЦК). Договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Договір довічного утримання (догляду), за яким передається набувачеві у власність нерухоме майно, підлягає державній реєстрації (стаття 745 ЦК). У випадку недодержання встановленої форми укладення договору довічного утримання (догляду) він вважається недійсним. Момент виникнення прав та обов'язків між сторонами, передбачених договором утримання (догляду), настає з нотаріального посвідчення договору. У цей момент також виникає і право власності у набувача щодо майна, яке йому передасться за договором, окрім нерухомого майна, виникнення права власності щодо якого чинне законодавство пов'язує з державною реєстрацією правочину (ст. 334 ЦК). Право власності на майно, яке підлягає державній реєстрації, повинно бути зареєстровано у відповідних державних органах, про що у договорі здійснюється відповідний запис. Цей договір має такі особливості: - майно переходить у власність набувача, проте розпоряджатися таким майном набувач за життя відчужувача не зможе, оскільки при посвідченні договору довічного утримання (догляду) накладається заборона відчуження майна в установленому порядку, про що робиться напис на всіх примірниках договору (стаття 73 Закону України "Про нотаріат"); - зобов'язання з довічного утримання мають особистісний характер, оскільки встановлюються щодо конкретно визначеної фізичної особи; - договір довічного утримання може бути укладений на користь третьої особи (утриманця), якій набувач повинен надати довічне утримання та догляд; - цей договір носить тривалий характер та вимагає від набувача постійного і систематичного виконання своїх обов'язків. У відповідності до статті 755 ЦК договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: - на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; - на вимогу набувача. У разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 6 травня 1994 року. 16 липня 1994 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір довічного утримання , який посвідчений державним нотаріусом Першої Олександрійської державної нотаріальної контори Бендеровою Л.А. За даним договором довічного утримання [PERSON] (відчужувач) передав, а [PERSON] (набувач) отримав у власність квартиру [ADDRESS] договору набувач [PERSON] зобов'язується забезпечувати відчужувача [PERSON] утриманням та доглядом довічно на умовах зазначеного договору. Згідно п.4 Договору довічного утримання від 16 липня 1994 року відчужувачу [PERSON] набувач [PERSON] повинен надавати матеріальну допомогу по догляду , забезпечувати його харчуванням та одягом. Отримавши у власність квартиру [ADDRESS], відповідач [PERSON] не виконував та не виконує обов'язки, передбачені договором довічного утримання. В суд була подана письмова заява відповідача [PERSON], в якій він визнав позов і підтвердив, що не виконував обов'язки по договору довічного утримання. 17 вересня 2009 року на підставі рішення Олександрійського міськрайонного суду [PERSON] було визнано недієздатним та призначено його опікуном [PERSON] на підставі рішення Олександрійського міськрайонного суду від 20 липня 2010 року. Відповідно до довідки КЗ "Олександрійської психіатричної лікарні" від 14 серпня 2013 року [PERSON] спостерігається в КЗ «Олександрійської психіатричної лікарні» з 1987 року по теперішній час з приводу тяжкого хронічного психіатричного розладу, є інвалідом 2 групи (довічно). [PERSON] неодноразо (щорічно по декілька разів на рік) лікувався з приводу загострень психотичної симптоматики. Самостійно задовольняти свої життєві потреби не в змозі. Всю необхідну допомогу та догляд за [PERSON] здійснює [PERSON], як опікун, забезпечує його одягом, необхідними медичними препаратами для лікування, утримує відчужену ним квартиру. В зв'язку з невиконанням відповідачем своїх обов'язків та необхідністю захисту інтересів [PERSON] вона вимушена звернутися до суду. Згідно довідки Олександрійського МБТІ від 17 лютого 2014 року №6 право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] на підставі договору довічного утримання, посвідченого державним нотаріусом Першої Олександрійської державної нотаріальної контори 16.07.1994 року р№1-2572. Так як відповідач не виконує покладені на нього обов'язки договором довічного утримання, про що сам визнав в письмовій заяві, то суд вважає за можливе розірвати договір довічного утримання, укладеного 16 липня 1994 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] та поновити право власності на відчужену квартиру [ADDRESS] за [PERSON] . Вимога про зняття судом арешту з даної квартири не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 74 Закону України «Про нотаріат» одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Відповідно до Глави 2 п. 7.5 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому Наказом Міністерства юстиції № 296/5 від 22.02.2012 року та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 22.07.2012 року за № 282/20595 при посвідченні договору довічного утримання (догляду) накладається заборона відчуження майна в установленому порядку, про що робиться напис на всіх примірниках договору. Главою 15 п. 5.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому Наказом Міністерства юстиції № 296/5 від 22.02.2012 року та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 22.07.2012 року за № 282/20595 передбачено, що заборона відчуження майна знімається нотаріусом, який накладав заборону, у разі отримання повідомлення про припинення, розірвання, визнання недійсним договору довічного утримання (догляду). Якщо нотаріус, який наклав заборону, позбавлений можливості зняти її (у разі смерті, заміщення нотаріуса, у разі неможливості виконання ним своїх обов'язків, припинення нотаріусом діяльності, передачі документів до державного нотаріального архіву або з будь-яких інших причин), заборона може бути знята іншим нотаріусом. При цьому таким нотаріусом направляється за місцем зберігання справи, що містить відомості про накладання заборони, повідомлення про зняття заборони. Із вищенаведеного вбачається, що у разі задоволення позову про розірвання договору довічного утримання зняття заборони на відчуження майна здійснюється відповідним нотаріусом на підставі рішення суду.

Outcome: partial