Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якій просить ухвалити судове рішення, яким визнати за нею [PERSON], [INFO] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по вул. Л.Українки, 64 в с. Воронів Городенківського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що 25 жовтня 2016 року померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть І-НМ № 106214 від 04.01.2010 року, актовий запис № 18, яка залишила заповіт на усе належне її майно на позивача. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними спорудами, які розташовані по вул. Л.Українки, 64 в с. Воронів Городенківського району Івано-Франківської області, яке згідно свідоцтва про право власності від 10.08.1988 року, належало колгоспному двору, головою якого була [PERSON], що доводиться випискою з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 46 від 23.01.2017 року. У відповідності до технічної документації житлове господарство складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», загальною площею 52,3 м.кв., житловою площею 24,5 м.кв., комори, двох стодол, стайні, вбиральні, огорожі, сараю. Інвентаризаційна вартість житлового господарства становить 103294 грн. Після смерті [PERSON], відповідно до вимог ст.1268 ЦК України, [PERSON] вступила в управління та володіння спадковим майном та прийняла спадщину, однак свідоцтво про право на спадщину у нотаріальній конторі не оформили. З метою оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивач звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] Однак, після вивчення поданих позивачем документів, в оформленні свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] нотаріусом їй відмовлено на підставі п.4.15 глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно у спадкодавця. 9 червня 2017 року [PERSON] було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Про відмову від спадщини позивач не заявляла. На час відкриття спадщини позивач проживала із заповідачем та вела спільне господарство. Після її смерті [PERSON] фактично прийняла спадщину: постійно проживає у житловому будинку, користується предметами домашнього вжитку, обробляє земельну ділянку, виготовила технічну документацію, проте оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не може через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Відповідачі не претендують на майно померлої як члени сумісної власності у будинковолодінні, головою якого була спадкодавець [PERSON] і який відносився до колгоспного двору. 13.03.2018 року позивач подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила встановити факт приналежності свідоцтва про право власності на будинковолодіння в с.Воронів Городенківського району, вул.Л.Українки (Леніна), 64 головою колгоспного двору якого значиться [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] В заяві покликається на те, що свої позовні вимоги, визначені в позовній заяві підтримує в повному обсязі. Однак, відповідно до вимог норм ЦПК України, позивач має право на збільшення позовних вимог. Відповідно до первинного позову, 25 жовтня 2016 року померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть І-НМ № 106214 від 04.01. 2010 року, актовий запис № 18, яка залишила заповіт на усе належне її майно на імя позивача. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними спорудами, які розташовані по вул. Л.Українки, 64 в с. Воронів Городенківського району Івано-Франківської області, яке згідно свідоцтва про право власності від 10.08.1988 року, належало колгоспному двору, головою якого була [PERSON], що доводиться випискою з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 46 від 23.01.2017 року. Згідно довідки виданої Незвиською сільською радою від 26.06.2017 року за № 674, станом на 01.07.1991 року в житловому будинку №64 в с.Воронів Городенківського району були зареєстровані [PERSON], [INFO]- голова колгоспного двору. Разом з нею були зареєстровані та проживали сестра померлої і відповідно бабуся позивача - [PERSON], яка померла, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та позивач. По паспорту, а також згідно свідоцтва про смерть, сестра бабусі позивача значиться як [PERSON]. Однак факт приналежності свідоцтва про право власності на будинковолодіння в с. Воронів Городенківського району, вул.Л.Українки (Леніна), 64 головою колгоспного двору якого значиться [PERSON], фактично [PERSON], як одній і тій ж самій особі, доводиться наступним. Факт реєстрації в житловому будинку в с. Воронів по вул. Л.Українки, 64 Городенківського району [PERSON] та [PERSON] як сестер, підтверджено довідкою Незвиської сільської ради від 26.06.2017 року за № 674. Згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 46 від 23.01.2017 року власником будинковолодіння в с. Воронів Городенківського району, вул.Л.Українки (Леніна), 64 значиться [PERSON]. На підставі вищенаведеного слід вважати, що [PERSON] [INFO] жителька с. Воронів Городенківського району вул. Л.Українки, 64 згідно паспорту та свідоцтва про смерть та [PERSON], [INFO] жителька с. Воронів Городенківського району вул. Л.Українки, 64 є одна і та сама ж особа, а тому і відповідно свідоцтво про право власності на будинковолодіння в с.Воронів Городенківського району по вул. Л.Українки, 64 видане на [PERSON] фактично належить [PERSON]. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Згідно з підпунктом 9 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Враховуючи вищевикладене, справа № 342/1302/17 (провадження №2/342/157/2018) розглядається за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. У звязку із тим, що під час відкриття провадження у справі була відсутня норма, що зобовязувала суд визначитися, за правилами якого позовного провадження (загального чи спрощеного) буде розглядатися справа, суд вважає за необхідне зазначити, що вказана справа розглядається за правилами загального позовного провадження. Сторони в судове засідання не зявилися. Подали до суду заяви про розгляд справи в їхній відсутності. Позивач позовні вимоги з врахуванням збільшених позовних вимог підтримує в повному обсязі та просить задовільнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] позов визнають повністю. Не заперечують проти визнання права власності на житловий будинок № 64 по вул. Л.Українки в с. Воронів Городенківського району Івано-Франківської області за [PERSON]. У звязку із неявкою в судове засідання усіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Відповідно до розяснень, що містяться в п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Із копії свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння від 23.08.1988 року, виданого на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 148 від 10.08.1988 року слідує, що в цілому домоволодіння, яке складається із житлового будинку та господарських будівель і споруд, розташованих в с. Воронів по вул. Леніна за № 64 дійсно належить колгоспного двору, головою якого є [PERSON]. Випискою з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» Вих. № 7930 від 23.01.2017 р. стверджується, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. під реєстровим № 46 в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації право власності на житловий будинок по вул. Л.Українки, 64 в с. Воронів Городенківського району зареєстровано за [PERSON] (голова колгоспного двору) на підставі свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 23.08.1988 р., на підставі рішення цього ж виконкому № 148 від 10.08.1988 р. Згідно копії свідоцтва про смерть серії 1-НМ № 106214, виданого 04 січня 2010 р. Незвиською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, [PERSON] померла 01.01.2010 року р. у віці 55 років в с. Воронів Городенківського району Івано-Франківської області. Довідкою № 360, виданою 21.05.2018 року виконавчим комітетом Незвиської сільської ради доводиться, що згідно по господарської книги № 7 особовий рахунок № 481 головою господарства була [PERSON], [INFO], яка померла 01.01.2010 року; [PERSON] і [PERSON], одна і та сама особа. Факт належності [PERSON] свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння від 23.08.1988 року, виданого на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 148 від 10.08.1988 року, в якому спадкодавець значиться [PERSON], підтверджуєтсья співзвучністю прізвищ «Каленюк» та «Калинюк». Зібрані по справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту належності [PERSON], яка померла 01.01.2010 року, свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння від 23.08.1988 року, виданого на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 148 від 10.08.1988 року, в якому спадкодавець значиться як [PERSON]. Як слідує з копії довідки № 67 від 24.01.2016 року, виданої виконкомом Незвиської сільської ради, житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, в якому зареєстрована [PERSON], [INFO], розташований в селі Воронів по вул. Лесі Українки № 64 (колишня Леніна). Згідно з технічною документацією житлове господарство, розташоване в с. Воронів по вул. Л.Українки, 64 Городенківського району Івано-Франківської області, складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», побудованого 1974 р., загальною площею 52,3 кв.м., житловою площею 24,5 кв.м., 2 стодол, комори, стайні, вбиральні, сараю, огорожі. Висновком про вартість майна, складеного ЕТВО «Придністровя» стверджено, що ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою с.Воронів вулиця Л.Українки, 64 Городенківського району Івано-Франківської області станом на 27.10.2017 року становить 72010 грн. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до ч. 6 п. а Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Довідкою № 359 від 21.05.2018 року, виданою виконавчим комітетом Незвиської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області стверджено, що станом на 15.04.1991 року в житловому будинку в с. Воронів вул. Лесі Українки, 64 Городенківського району Івано-Франківської області були зареєстровані та проживали: [PERSON], [INFO] голова господарства, двір колгоспника; [PERSON], [INFO], сестра; [PERSON], [INFO], зять сестри; [PERSON], [INFO], дочка сестри; [PERSON], [INFO], внука сестри; [PERSON], [INFO], внук сестри. [PERSON], [INFO] після реєстрації шлюбу 04.11.2014 року з [PERSON], [INFO] присвоєно прізвище «Максимів», що стверджено копією свідоцтва про шлюб серія І-НМ № 138673 від 04.11.2014 року. У відповідності до ст.ст. 346, 347 ЦК України право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. Особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. В силу п.4 ч.1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] позов визнають повністю, не заперечують проти визнання права власності на житловий будинок № 64 по вул. Л.Українки в с. Воронів Городенківського району Івано-Франківської області за [PERSON], що стверджено поданими до суду заявами. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Померла заповіту не вчиняла. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені устаттях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1ст. 1222 ЦК України. Згідно ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що спадкоємцем другої черги після смерті [PERSON] є її сестра [PERSON], яка прийняла спадщину, оскільки на момент її смерті була зареєстрована разом з нею в житловому будинку в с. Воронів по вул. Лесі Українки, 64 Городенківського району Івано-Франківської області, що стверджено довідкою № 326 від 11.05.2018 року, виданою виконкомом Незвиської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Згідно заповіту від 04.05.2016 р., посвідченого секретарем Незвиської сільської ради Городенківського району, [PERSON], [INFO], на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження, яким все своє майно, де б воно не було із чого б не складалось і інше майно, все те, що буде їй належати і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON], [INFO] Даний заповіт зареєстрований в Спадковому реєстрі за №60079728, що стверджено копією інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 46525534 від 25.01.2017 року. [PERSON] померла 25.10.2016 року р. у віці 83 років в с. Воронів Городенківського району Івано-Франківської області, що стверджено копією свідоцтва про смерть серії І-НМ № 237122, виданого 26 жовтня 2016 р. Незвиською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, Внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є [PERSON] (позивач). Як слідує з довідки № 346 від 11.05.2018 року, виданої виконкомом Незвиської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, [PERSON], [INFO] на момент смерті бабусі [PERSON], [INFO], яка померла 25.10.2016 року, була зареєстрована разом з нею в житловому будинку по вул. Лесі Українки, 64 в с. Воронів Городенківського району Івано-Франківської області; здійснювала її поховання. Копією спадкової справи № 10/2017, наданою суду приватним нотаріусом Городенківського РНО [PERSON], стверджено, що позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], подавши 25.01.2017 р. до приватного нотаріуса заяву про прийняття спадщини. 04.10.2017 року їй видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом: на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 0,5295 га, кадастровий номер 2621682300:07:003:0004, загальною площею 0,1769 га, кадастровий номер 2621682300:06:001:0252, що розташовані на території Незвиської сільської ради, та на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності спілки селян «Воронівська» розміром 37,4 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, свідоцтва зареєстровані в реєстрі за № 1799, № 1800 та № 1801. До спадкового майна померлої [PERSON] також належить житловий будинок по вул. Лесі Українки, 64 в с. Воронів Городенківського району Івано-Франківської області. З постанови приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу [PERSON] від 04.10.2017 р. про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок № 64 з надвірними будівлями та спорудами по вул. Л.Українки в селі Воронів Городенківського району Івано-Франківської області після смерті [PERSON], яка померла 25 жовтня 2016 року, оскільки частка спадкодавця [PERSON] в даному житловому будинку конкретно не визначена. Позивач фактично успадкувала житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по вул. Лесі Українки, 64 в с. Воронів Городенківського району Івано-Франківської області, однак оформити документи не має можливості через реєстрацію господарства як колгоспного двору. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування"). Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу вимог ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по вул. Лесі Українки, 64 в с. Воронів Городенківського району Івано-Франківської області, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачами. На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 328, 346, 347, 365, 1216 ЦК України,

Outcome: approved