Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

19 вересня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті його матері [PERSON], яка померла 06 липня 2015 року, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Волинська область, Любешівський район, с. Великий Курінь, вул. В.Кундіка, буд. 12. Обгрунтовує свої позовні вимоги тим, що він є спадкоємцем за заповітом, який був посвідчений 28 серпня 2008 року [PERSON] сільською радою Любешівського району Волинської області та зареєстрований в реєстрі №77, відповідно до якого [PERSON] належний їй житловий будинок з усіма надвірними будівлями і спорудами заповіла йому. Крім нього, спадкоємцем за іншим заповітом є його рідний брат [PERSON], на користь якого [PERSON] склала заповіт і заповіла земельний пай. Зазначив, що [PERSON] є особою пенсійного віку, проте права на обов"язкову частку в нього не виникає, так як вартість майна, а саме земельних ділянок, які мати заповіла йому є значно більшою часткою по відношенню до 1/10 частки від вартості всього спадкового майна. Інші спадкоємці за законом: брати - [PERSON], [PERSON] та сестра [PERSON] від належної їм частки спадкового майна відмовилися, про що подали відповідні заяви до Любешівської державної нотаріальної контори. \~ \~ \~ \~Через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок вимушений звернутися до суду з позовом про визнання права власності, оскільки нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. У свою чергу 27 жовтня 2016 року під час попереднього судового засідання [PERSON] подав зустрічну позовну заяву з позовною вимогою про визнання за ним права власності в порядку спадкування на 1/10 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Волинська область, Любешівський район, с. Великий Курінь, вул. В.Кундіка, буд. 12. Свої позовні вимоги він обґрунтовує тим, що право на спадщину після смерті матері [PERSON] виникло в брата [PERSON] за заповітом, а він в силу досягнення пенсійного віку має право на обовязкову частку спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в розмірі 1/10 частки. Також зазначив, що інші спадкоємці брат [PERSON], брат [PERSON] та сестра [PERSON] не зверталися з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори, не прийняли її в жоден інший дозволений законом спосіб та від прийняття спадщини відмовилися, про що подали до нотаріальної контори відповідні заяви. Просить визнати за ним право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON] та складається з 1/10 частини (обов»язкова частка) житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Волинська область, Любешівський район, с. Великий Курінь, вул. В.Кундіка, буд. 12. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді від 17 жовтня 2016 року відкрито провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] сільської ради Любешівського району, третя особа - [PERSON], про визнання права власності на спадкове майно. Ухвалою суду від 27 жовтня 2016 року замінено у справі неналежного відповідача [PERSON] сільську раду на належного відповідача - [PERSON] та залучено до участі у справі [PERSON] сільську раду Любешівського району в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. 27 жовтня 2016 року ухвалою суду первісний позов [PERSON] до [PERSON], третя особа - [PERSON] сільська рада Любешівського району про визнання права власності на спадкове майно об»єднаний із зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом [PERSON] [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, не визнали зустрічного позову, прохали задовольнити заявлені ними вимоги, а в зустрічному позові просили відмовити. Вважають, що в [PERSON] право на обовязкову частку не виникає у звязку з тим, що спадкодавець [PERSON] не усунула його, як спадкоємця від спадкування, за життя склала на його користь заповіт, яким заповіла частину належного їй майна, а саме земельний пай. Окрім того частина належного спадкодавцю майна не охоплена заповітами, право на спадкування за законом на таке майно виникло у [PERSON] [PERSON] і він прийняв його в установленому законом порядку. Таким чином, розмір успадкованого [PERSON] [PERSON] майна та його вартість значно перевищує розмір та вартість 1/10 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Волинська область, Любешівський район, с. Великий Курінь, вул. В.Кундіка, буд. 12, на який, як на обовязкову частку у спадщині, претендує [PERSON] [PERSON]. Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом [PERSON] [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] [PERSON] визнали частково. Вважають, що [PERSON] [PERSON] в спадковому майні за заповітом належить 9/10 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Волинська область, Любешівський район, с. Великий Курінь, вул. В.Кундіка, буд. 12. Заявлені зустрічні позовні вимоги до [PERSON] [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, а саме на 1/10 частини (як обовязкову частку) житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Волинська область, Любешівський район, с. Великий Курінь, вул. В.Кундіка, буд. 12 підтримали повністю та просили \~їх задовольнити та стягнути з [PERSON] [PERSON] понесені судові витрати. Представник третьої особи за первісним позовом Любешівської селищної ради Волинської області в судове засідання не з»явився, але в.о. старости Великокурінського старостинського округу [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, дійшов висновку про наступне. У відповідності до п.9 п.1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України\~у редакції\~Закону №\~2147-VIII\~від 03.10.2017\~року - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито\~\~до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією\~ЦПК України. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України,\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.\~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~ Згідно ст.\~1220\~ЦК України\~спадщина відкривається\~внаслідок смерті\~особи або\~оголошення її\~померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Судом встановлено, що [PERSON] померла 06 липня 2015 року, про що 14 липня 2015 року складено відповідний актовий запис №10, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕГ №172476, виданим 14 липня 2015 року виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Любешівського району Волинської області. Отже, з врахуванням вимог ст.1220 ЦК України 06 липня 2015 року відкрилася спадщина внаслідок смерті [PERSON] матері позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом [PERSON] [PERSON] та відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом [PERSON] [PERSON], які є рідними братами. За життя [PERSON] склала два заповіти, а саме один - в користь [PERSON] [PERSON], що був посвідчений 14 жовтня 1999 року [PERSON] сільською радою Любешівського району та зареєстрований в реєстрі за №14, відповідно до якого [PERSON] за життя заповіла земельну частку (пай) згідно сертифіката серії ІІВЛ №0150806 в користь [PERSON] [PERSON], другий в користь [PERSON] [PERSON], що був посвідчений 28 серпня 2008 року [PERSON] сільською радою Любешівського району та зареєстрований в реєстрі за №77, відповідно до якого [PERSON] належний їй житловий будинок з усіма надвірними будівлями і спорудами заповіла [PERSON] [PERSON]. Відповідно до\~ст.1222\~ЦК України\~спадкоємцями за\~заповітом і\~за законом\~можуть бути\~фізичні особи,\~які є\~живими на\~час відкриття\~спадщини,\~а також\~особи,\~які були\~зачаті за\~життя спадкодавця\~і народжені\~живими після\~відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин. Положеннями\~статті 1223 ЦК України\~передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст.1268\~ЦК України\~спадкоємець за\~заповітом чи\~за законом\~має право\~прийняти спадщину\~або не\~прийняти її. Спадкоємець,\~який постійно\~проживав разом\~із спадкодавцем\~на час\~відкриття спадщини,\~вважається таким,\~що прийняв\~спадщину,\~якщо протягом\~строку,\~встановленого статтею\~1270\~цього Кодексу,\~він не\~заявив про\~відмову від\~неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до вимог ст.1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Відповідно до вимог ст.1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Судом встановлено і це не оспорюється особами, які беруть участь у справі, що до спадкового майна, що належало спадкодавцю [PERSON] на день її смерті, тобто на день відкриття спадщини, входить : - житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: Волинська область, Любешівський район, с. Великий Курінь, вул. В. Кундіка, буд. 12 ; - земельна ділянка площею 0,4939 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території [PERSON] сільської ради Любешівського району Волинської області, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ВЛ №080252; - земельна ділянка площею 1,2021 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території [PERSON] сільської ради Любешівського району Волинської області, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ВЛ №080251; - земельна ділянка площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: Волинська область, Любешівський район, с. Великий Курінь, вул. В. Кундіка, буд. 12. на підставі Державного акта про право приватної власності на землю серії ВЛ № 002280; - земельна ділянка площею 0,1444 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території [PERSON] сільської ради Любешівського району Волинської області згідно Державного акта про право приватної власності на землю серії ВЛ № 002280; - земельна ділянка площею 0,1400 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території [PERSON] сільської Любешівського району Волинської області згідно Державного акта про право приватної власності на землю серії ВЛ № 002280; - земельна ділянка площею 0,1080 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території [PERSON] сільської ради Любешівського району Волинської області згідно Державного акта про право приватної власності на землю серії ВЛ № 002280; - земельна ділянка площею 0,0810 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території [PERSON] сільської рвади Любешівського району Волинської області згідно Державного акта про право приватної власності на землю серії ВЛ № 002280; - грошові заощадження в Любешівському ТВБВ №10002/079; - майновий пай колективного сільськогосподарського підприємства «Промінь». Відповідно до\~ст.1269\~ЦК України\~спадкоємець,\~який бажає\~прийняти спадщину,\~але на\~час відкриття\~спадщини не\~проживав постійно\~із спадкодавцем,\~має подати\~нотаріусу або\~в сільських\~населених пунктах\~-\~уповноваженій на\~це посадовій\~особі відповідного\~органу місцевого\~самоврядування заяву\~про прийняття\~спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст.1270 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено,\~що у встановлений законом строк [PERSON] [PERSON] та [PERSON] [PERSON] звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, зокрема [PERSON] [PERSON] 15 грудня 2015 року звернувся в Любешівську державну нотаріальну контору з приводу прийняття спадкового майна за заповітом після смерті [PERSON] з відповідною заявою, а також [PERSON] [PERSON] 20 жовтня 2015 року звернувся з заявою в Любешівську державну нотаріальну контору про прийняття спадщини за заповітом. В ході судового розгляду встановлено, що спадкоємцями як за законом, так і за законом вищевказаного спадкового майна є пятеро дітей спадкодавця [PERSON], зокрема, позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом [PERSON] [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, що був посвідчений 28 серпня 2008 року [PERSON] сільською радою Любешівського району та зареєстрований в реєстрі за №77, відповідно до якого [PERSON] належний їй житловий будинок з усіма надвірними будівлями і спорудами заповіла йому. На час розгляду справи вказаний заповіт не змінений та не скасований, недійсним у встановленому законом порядку не визнавався. Іншим спадкоємцем за заповітом, що посвідчений 14 жовтня 1999 року [PERSON] сільською радою Любешівського району та зареєстрований в реєстрі за №14 є відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом [PERSON] [PERSON], якому [PERSON] за життя заповіла земельну частку (пай) згідно сертифіката серії ІІВЛ №0150806. Також на час розгляду справи даний заповіт не змінений та не скасований, недійсним у встановленому законом порядку не визнавався. Разом з тим, судом встановлено, що [PERSON] за життя на підставі вказаного сертифікату виготовила два Державних акти. Тому, майно, що заповіла [PERSON] своєму сину [PERSON] [PERSON] складається з земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ВЛ № 080251 та Державного акту серії ВЛ № 080252. Крім того, спадкоємцями спадкового майна, що не охоплено заповітами, за законом першої черги спадкування крім позивача за первісним позовом відповідачем за зустрічним позовом [PERSON] [PERSON] та позивача за зустрічним позовом відповідача за первісним позовом [PERSON] [PERSON] є діти спадкодавця: [PERSON], [PERSON] та сестра [PERSON], яким було відомо про відкриття спадщини та які відмовилися від належної їм частки спадкового майна, про що вчасно подали відповідні заяви до нотаріальної контори, до того ж дочка спадкодавця [PERSON] протягом шести місяців з часу відкриття спадщини подала заяву про відмову від спадщини на користь брата [PERSON] [PERSON], а [PERSON] [PERSON] на користь брата [PERSON] [PERSON]. Наведені обставини стверджуються оглянутими в судовому засіданні та дослідженими судом доказами, наявними в матеріалах спадкової справи № 120/2015, що заведена Любешівською районною державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON], а саме: заявами [PERSON] [PERSON] за №356 від 15 грудня 2015 року та за №230 від 12 серпня 2016 року в Любешівську державну нотаріальну контору про прийняття спадщини за заповітом, заявою [PERSON] [PERSON] за №274 від 20 жовтня 2015 року в Любешівська державну нотаріальну контору про прийняття спадщини за заповітом, заявою [PERSON] [PERSON] за №303 від 26 жовтня 2016 року в Любешівська державну нотаріальну контору про прийняття спадщини за законом та за заповітом, заявою [PERSON] за №352 від 15 грудня 2015 року в Любешівська державну нотаріальну контору про відмову від належної їй частки спадкового майна на користь [PERSON] [PERSON], заявою [PERSON]. М. за №353 від 15 грудня 2015 року в Любешівська державну нотаріальну контору про відмову від належної йому частки спадкового майна, заявою [PERSON] [PERSON] за №343 від 10 грудня 2015 року в Любешівська державну нотаріальну контору про відмову від належної йому частки спадкового майна на користь [PERSON] [PERSON]. Судом також встановлено, що відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом [PERSON] [PERSON] на час відкриття спадщини досягнув пенсійного віку та претендує на обовязкову частку заповідального [PERSON] [PERSON] спадкового майна, а саме на 1/10 частину спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. В суді доведено, що після смерті спадкодавця [PERSON] спадкоємцями першої черги за законом є пятеро її дітей, тому сторони погодили розмір обовязкової частки на яку претендує [PERSON] [PERSON] в розмірі 1/10, що приймається судом. \~ \~ \~ \~Разом з цим, відповідно до п.5.10. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 при визначенні розміру обовязкової частки нотаріусу слід враховувати, що частиною першою статті 1241\~Цивільного кодексу\~України встановлено, що обовязкова частка у спадщині визначається незалежно від змісту заповіту у розмірі половини частки, яка належала б кожному із спадкоємців у разі спадкування за законом. При визначенні розміру обовязкової частки у спадщині нотаріус враховує всіх спадкоємців за законом, які могли б бути закликані до спадкування, якби порядок спадкування не було змінено заповідачем. Нотаріус пропонує як спадкоємцю за заповітом, так і спадкоємцю, що має право на обовязкову частку у спадщині, вказати у своїх заявах про прийняття спадщини всіх спадкоємців за законом. Так, згідно п.5.9 глави 10 Порядку право на обовязкову частку у спадщині виникає у спадкоємця, передбаченого частиною першою статті 1241 Цивільного кодексу України, у випадках, якщо у заповіті містяться положення про усунення його від спадкування або цьому спадкоємцеві заповідана частка спадщини, яка є меншою від належної йому обовязкової частки. Пунком 5.11. глави 10 Порядку визначено, що при визначенні розміру обовязкової частки враховується все спадкове майно, як заповідане, так і те, що не охоплене заповітом, а також речі звичайної домашньої обстановки та вжитку. До складу спадкового майна входить і право на вклад у банку (фінансовій установі) незалежно від того, зроблено розпорядження у заповіті чи безпосередньо у банку (фінансовій установі). Твердження відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом [PERSON] [PERSON] та його представника [PERSON] в судовому засіданні про те, що [PERSON] [PERSON] має право на обов"язкову частку в розмірі 1/10 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: с. Великий Курінь, вул. В. Кундіка, 12, Любешівського району, на думку суду, є неспроможними, з таких міркувань. Згідно вимог\~ст.\~1241\~ЦК України\~малолітні,\~неповнолітні,\~повнолітні непрацездатні\~діти спадкодавця,\~непрацездатна вдова\~(вдівець)\~та непрацездатні\~батьки спадкують,\~незалежно від\~змісту заповіту,\~половину частки,\~яка належала\~б кожному\~з них\~у разі\~спадкування за\~законом (обов'язкова\~частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. До обов'язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов'язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця. До того ж, згідно із п. 19\~ Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України від\~30.05.2008\~року №\~7\~"Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування" при визначенні розміру обов'язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу. За згодою особи, яка має право на обов'язкову частку у спадщині, належна їй частка визначається з майна, не охопленого заповітом. У разі незгоди ця частка визначається з усього складу спадщини. Той зі спадкоємців, який має право на обов'язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї. Якщо той зі спадкоємців, хто має право на обов'язкову частку та не проживав зі спадкодавцем на день його смерті, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. \~ \~ \~ \~Відтак, з урахуванням вищенаведених положень законодавства за спірними правовідносинами, суд вважає, що право вимагати обовязкову частку у вказаних в ст.1241 ЦК України осіб виникає у тому разі, якщо стосовно якоїсь з них порушено її право на спадкування: особа не зазначена у заповіті взагалі, заповідана їй частка менша від обовязкової. Спадкоємці, які мають право на обовязкову частку, незалежно від змісту заповіту, отримують половину частки, яка належала б кожному з них при спадкуванні за законом. Якщо спадкоємцю, який має право на обовязкову частку, в майні спадкодавця припадає частка, рівна обовязковій або більша, то правила ст.1241 ЦК України не застосовуються. Суд, враховуючи вартість спадкового майна як заповіданого, так і не заповіданого, з урахуванням усіх спадкоємців, приходить до переконання, що в [PERSON] [PERSON] права на обов»язкову частку не виникає, так як частина спадкового майна, а саме земельні ділянки, які мати заповіла йому є значно більшою часткою по відношенню до 1/10 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Волинська область, Любешівський район, с. Великий Курінь, вул. В.Кундіка, буд. 12, на яку він претендує, зокрема: - ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: Волинська область, Любешівський район, с. Великий Курінь, вул. В. Кундіка, буд. 12 становить 37\~856 грн, що стверджується висновком про вартість обєкта оцінки СОД [PERSON]; - нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 0,4939 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території [PERSON] сільської ради Любешівського району Волинської області, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ВЛ №080252 становить 3\~188, 71 грн., що стверджується витягами з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а також ринкова вартість вказаної ділянки становить 31 700, 00 грн., що стверджується висновком експерта №8422-8428 судової оціночно-земельної експертизи Волинського відділення Львівського НДІ судових експертих МЮ України [PERSON]; - нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 1,2021 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території [PERSON] сільської ради Любешівського району Волинської області, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ВЛ №080251 становить -13817,54 грн., що стверджується витягами з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а також ринкова вартість вказаної ділянки становить 227\~800, 00 грн., що стверджується вищевказаним висновком експерта; - нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: Волинська область, Любешівський район, с. Великий Курінь, вул. В. Кундіка, буд. 12 на підставі Державного акта про право приватної власності на землю серії ВЛ № 002280 становить 125 645, 15 грн.; що стверджується витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а також ринкова вартість вказаної ділянки становить 89\~000 грн., що стверджується вищевказаним висновком експерта ; \~ \~ \~ \~- нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 0,1444 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території [PERSON] сільської ради Любешівського району Волинської області згідно Державного акта про право приватної власності на землю серії ВЛ № 002280 становить 1660, 96 грн., що стверджується витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а також ринкова вартість вказаної ділянки становить 42 300 грн., що стверджується вищевказаним висновком експерта . - нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 0,1400 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території [PERSON] сільської Любешівського району Волинської області згідно Державного акта про право приватної власності на землю серії ВЛ № 002280 становить 3218, 10 грн., що стверджується витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а також ринкова вартість вказаної ділянки становить 30\~800, 00 грн., що стверджується вищевказаним висновком експерта; - ринкова вартість земельної ділянки площею 0,1080 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території [PERSON] сільської ради Любешівського району Волинської області згідно Державного акта про право приватної власності на землю серії ВЛ № 002280 становить 23 700, 00 грн., що стверджується вищевказаним висновком експерта, нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки не проводилася; - ринкова вартість земельної ділянки площею 0,0810 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території [PERSON] сільської ради Любешівського району Волинської області згідно Державного акта про право приватної власності на землю серії ВЛ № 002280 становить 17 800, 00 грн., що стверджується вищевказаним висновком експерта, нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки не проводилася; - частка майнового паю колективного сільськогосподарського підприємства «Промінь» становить -1246 грн.; - сума грошових заощаджень в Любешівському ТВБВ №10002/079 становить 1\~368,29 грн.. Отже, вартість всього спадкового майна як заповіданого, так і не заповіданого з врахуванням ринкової вартості земельних ділянок, вартості житлового будинку, частки майнового паю, суми грошових заощаджень становить - 503\~570 грн. 29 коп., вартість спадкового майна, що заповідана [PERSON] [PERSON] 259 500 грн. 00 коп.. Вартість всього спадкового майна з врахуванням нормативної грошової оцінки земельних ділянок, ринкової вартості земельних ділянок (двох земельних ділянок, нормативна грошова оцінка яких не проводилась), вартості житлового будинку, частки майнового паю, суми грошових заощаджень становить 229 500 грн. 75 коп., а вартість спадкового майна, що заповідана [PERSON] [PERSON] 17 006 грн. 25 коп.. Таким чином, в суді беззаперечно встановлено, що як з врахуванням нормативної оцінки земельних ділянок, так і з врахуванням їх ринкової вартості, вартості житлового будинку, частки майнового паю, суми грошових заощаджень, [PERSON] [PERSON] заповідана частка спадкового майна є більшою ніж 1/10 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, на яку він претендує, як на обовязкову частку, що становить 3\~785 грн. 60 коп., а тому право на обовязкову частку в спадкуванні відповідно до заповіту в [PERSON] [PERSON] не виникає. Встановлено, що [PERSON] [PERSON] не звертався до нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на 1/10 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, як на обовязкову частку майна, охопленого заповітом, що був посвідчений 28 серпня 2008 року [PERSON] сільською радою Любешівського району та зареєстрований в реєстрі за №77 і нотаріус не приймав рішення про відмову у видачі йому такого свідоцтва. Наведе стверджується оглянутими матеріалами спадкової справи до майна померлої [PERSON] за №120/2015. Разом з цим, в матеріалах спадкової справи наявні заява [PERSON] [PERSON] за №274 від 20 жовтня 2015 року про прийняття спадщини за заповітом, а також заява за №303 від 26 жовтня 2016 року про прийняття спадщини за законом та за заповітом, що складається з житлового будинку господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: Волинська область, Любешівський район, с. Великий Курінь, вул. В. Кундіка, буд. 12 та приватизованих земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, що належали спадкодавцю на підставі Державних актів про право власності на земельні ділянки. Постановою державного нотаріуса Любешівської державної нотаріальної контори Волинської області [PERSON] від 26 жовтня 2016 року [PERSON] [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що складається із житлового будинку господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: Волинська область, Любешівський район, с. Великий Курінь, вул. В. Кундіка, буд. 12, у звязку з неподанням правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві, а також постановою державного нотаріуса Любешівської державної нотаріальної контори Волинської області [PERSON] від 13 березня 2017 року [PERSON] [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що складається із земельних ділянок площею 1,2021 на та 0, 4939 га для ведення особистого селянського господарства, що належали спадкодавцю на підставі Державних актів про право власності на земельні ділянки серії ВЛ №080251 та серії ВЛ №080252, що розташовані на території [PERSON] сільської ради Любешівського району з підстав неподання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. На думку суду є неспроможними твердження [PERSON] [PERSON] та його представника [PERSON] в судовому засіданні щодо відсутності в [PERSON] [PERSON] права на спадкове майно відповідно до заповіту, посвідченого 14 жовтня 1999 року [PERSON] сільською радою Любешівського району та зареєстрованого в реєстрі за №14, а саме на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, через відсутність правовстановлюючих документів на наявності відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів сертифіката. В матеріалах спадкової справи №120/20145 до майна померлої [PERSON] наявні правовстановлюючі документи на земельні ділянки, а саме Державний акт про право власності на земельну ділянку серії ВЛ № 080251 та Державний акт серії ВЛ № 080252. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] [PERSON] не позбавлений права на спадкування за заповітом на майно, що складається із земельних ділянок площею 1,2021 на та 0, 4939 га для ведення особистого селянського господарства, що належали спадкодавцю [PERSON] на підставі Державних актів про право власності на земельні ділянки серії ВЛ №080251 та серії ВЛ №080252 за наявності відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на це майно, так як вищевказана норма дозволяє [PERSON] [PERSON] звернутись до суду із заявою про оскарження неправомірних дій нотаріуса у звязку з такою відмовою. Відповідно до ч. 3-4\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1-2\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 392\~ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як вбачається з оглянутих в суді матеріалів спадкової справи № 120/2015, позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом [PERSON] [PERSON], як спадкоємець за заповітом, в установленому порядку звернувся з заявою до державного нотаріуса Любешівської державної нотаріальної контори [PERSON] з приводу оформлення права на спадщину за заповітом після смерті [PERSON]. Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, в суді доведено, що [PERSON] [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, прийняв спадщину після смерті спадкодавця, звернувшись в установленому порядку до державного нотаріуса Любешівської державної нотаріальної контори [PERSON] по питанню оформлення права власності на спадкове майно, однак постановою державного нотаріуса позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: Волинська область, Любешівський район, с. Великий Курінь, вул. В. Кундіка, буд. 12, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності на вказаний житловий будинок. Таким чином в суді доведена та обставина, що позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом [PERSON] [PERSON], як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину і звернувся в установленому порядку по питанню оформлення права власності на спадкове майно за заповітом, тому житловий\~будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: Волинська область, Любешівський район, с. Великий Курінь, вул. В. Кундіка, буд. 12, перебувають у\~правомірному\~володінні\~[PERSON] [PERSON]. \~ \~ \~ \~Відтак, посилаючись на вищевказані норми законодавства, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням подані сторонами докази, що ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їхньому дослідженні, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] [PERSON] до [PERSON] [PERSON], третя особа - Любешівська селищна рада Любешівського району Волинської області, про визнання права власності на спадкове майно слід задовольнити повністю, а в задоволенні зустрічного позову [PERSON] [PERSON] слід відмовити. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, підлягають до стягнення з [PERSON] [PERSON] в користь [PERSON] [PERSON] 7481 (сім тисяч чотириста вісімдесят один) гривень 21 копійок понесених та документально підтверджених судових витрат, що складаються з 551 грн. 21 коп. судового збору, сплаченого при подачі позову до суду та витрат, повязаних з проведенням експертизи в розмірі 6930 грн. 00 коп..

Outcome: approved