Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

30 квітня 2015 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] в якій позивачка просить усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням квартирою [ADDRESS], визнавши [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS]. Згідно заяви [PERSON] від 15.05.2015р. позивачка уточнила свої позовні вимоги та просить суд визнати [PERSON] [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу від 20.11.1996р. Після оформлення права власності, вони стали проживати у цій квартирі та зареєстрували своє місце проживання там. Її син, [PERSON] з 2009р. і до теперішнього часу за зазначеною адресою не проживає, в квартирі не з'являється, особистих речей в квартирі не має, комунальні послуги не оплачує. Зазначає, що в добровільному порядку відповідач знятись не може, вона з ним жодного зв'язку не має, а тому вимушена звернутись із даним позовом до суду. Представник позивачки [PERSON] в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про час та місце його слухання був повідомлений належним чином. З огляду на повторну неявку відповідача, а також зважаючи на згоду позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд проводив заочний розгляд справи у відповідності до ст. ст. 224, 225 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивачки, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Позивачка [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 20.11.1996р., який зареєстрований в БТІ 02.12.1996р. (а.с. 7). Як вбачається із копії довідки від 06.04.2015р. №153 (а.с. 6), у квартирі [ADDRESS] зареєстровано троє осіб: позивачка [PERSON], [PERSON], а також відповідач [PERSON] Актом комісії КП "ЖЕК №6" від 15.05.2015р. (а.с. 25) стверджується, що відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає з липня 2009р. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що є батьком відповідача, проживає з позивачкою за спірною адресою та йому відомо, що відповідач виїхав у 2009р. з квартири і не проживає у ній з цього часу. Зазначив, що на даний час йому не відомо де проживає відповідач. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що добре знайома з позивачкою [PERSON] оскільки є сусідкою, і вона часто буває в гостях у квартирі позивачки. Зазначила, що відповідача бачила в квартирі позивачки орієнтовно в 2009 році, однак після цього і до теперішнього часу вона його там не бачила. Зазначила, що на даний час відповідач у квартирі не проживає. Вирішуючи питання про застосування норм матеріального права, які підлягають застосуванню при вирішенні даного спору, суд виходить із того, що спір виник з-приводу права користування майном, яке перебуває у приватній власності позивачки, а тому застосуванню підлягають відповідні норми ЦК України. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Так, зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи той факт, що відповідач відсутній понад один рік у квартирі [ADDRESS], що судом беззаперечно встановлено, доказів поважності причин такої відсутності сторонами не надано, а судом не здобуто, то суд прийшов до висновку, що відповідач втратив право користування зазначеним вище житловим приміщенням. На підставі ст. ст. 16, 391, 405 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved