Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на 5/6 частин квартири [ADDRESS], а також про визнання права власності на 5/6 частин грошових заощаджень [PERSON] розміщених в Ощадбанку на наступних рахунках: в ТВБВ № 10024/000 м. Чернігів, філія Чернігівське обласне управління АТ «Ощадбанк» № 204820 із залишком коштів в сумі 35,51 грн, в ТВБВ № 10024/062 м. Чернігів, філія Чернігівське обласне управління АТ «Ощадбанк» на вклади, поміщені в установи Ощадного банку СРСР до 02.01.1992 року, компенсаційний рахунок № 9155205 із залишком в сумі 950,25 грн; в ТВБВ № 10024/077 м. Чернігів, філія Чернігівське обласне управління АТ «Ощадбанк» № 21030 із залишком коштів в сумі 4620,71 грн № 346888 із залишком коштів в сумі 12000 грн, позовні вимоги мотивовані тим, що 10.06.2013 року помер батько позивача [PERSON], 19.10.2009 року ним був складений заповіт, посвідчений секретарем Понорницької селищної ради Коропського району Чернігівської області за реєстровим номером 48 відповідно до якого він заповів все своє майно позивачу. Секретар Понорницької селищної ради [PERSON] надіслала нотаріусу [PERSON] копію заповіту батька позивача від 19.10.2009 року з відміткою про його скасування на підставі заяви [PERSON] від 29.04.2010 року, однак позивач вважає заповіт не скасованим та чинним, оскільки підпис на заяві про скасування заповіту нотаріально не посвідчений. Постановою від 28.07.2015 року приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області [PERSON] відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно квартиру № 70, розташовану в будинку № 159 по проспекту Перемоги в м. Чернігові та грошові заощадження, після померлого [PERSON], у звязку із тим, що позивачем не подано правовстановлюючий документ, а також оригінал чинного заповіту або його дублікат. [PERSON] звернулась із зустрічною позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] та просила визнання нікчемним заповіт, складений [PERSON] 19 жовтня 2009 року складеного на користь [PERSON], позовні вимоги мотивовані тим, що секретарю сільської ради право посвідчувати заповіти рішенням виконавчого комітету сільської ради не надавалось, тобто заповіт посвідчений неповноважною особою, наслідком чого є його недійсність. Позивач та його представник просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, у задоволенні зустрічного позову просили відмовити. Представник відповідача просив задовольнити зустрічний позов, у задоволенні первісного позову просив відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час і місце слухання справи повідомлена у встановленому порядку, про причини неявки не повідомила. Треті особи в судове засідання не направили своїх представників, просили розглянути справу без їх участі. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, що не зявились. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали цивільної справи № 751/1306/14, суд приходить до висновку, що позовні вимоги за первісним позовом не підлягають задоволенню, зустрічна позовна заява підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне. 10 червня 2013 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 213385 (а.с. 7). За прийняттям спадщини після його смерті звернулись [PERSON], [PERSON], [PERSON] та мати померлого - [PERSON], що підтверджується копією спадкової справи № 21/2013 (а.с. 92 - 111). Правонаступником [PERSON], як вбачається із рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21.01.2015 року, є [PERSON] \~Заповіт [PERSON] на користь [PERSON] посвідчений 19 жовтня 2009 року секретарем Понорницької селищної ради Коропського району Чернігівської області. Право вчиняти певні нотаріальні дії, у тому числі посвідчувати заповіти, у населених пунктах, де немає нотаріусів, на час посвідчення спірного заповіту було надане уповноваженим на це посадовим особам органу місцевого самоврядування частиною 1 статті 1 та статтею 37 Закону України «Про нотаріат». До відання виконавчих органів сільських, селищних і міських рад, відповідно до ст. 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» в редакції, чинній на час посвідчення спірного заповіту, належали делеговані повноваження, зокрема, вчинення нотаріальних дій , віднесених законом до їх відання. Виконавчими органами сільських рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Згідно із відповіддю від 11.02.2016 року № 03-07/22 на запит суду Понорницької селищної ради Коропського району Чернігівської області, виконавчий комітет Понорницької селищної ради шостого скликання (2006 2010 року) було сформовано 10 листопада 2006 року. Протягом даного періоду рішення про покладання повноважень вчиняти нотаріальні дії на посадову особу місцевого самоврядування не приймалось. Ця обставина визнана третьою особою. Вчинення секретарем виконавчого комітету нотаріальних дій без відповідного рішення виконавчого комітету є порушенням норм ст. 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статей 1, 37 Закону України «Про нотаріат» і п. 2 розділу І Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 р. № 22/5 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 1994 року за № 256/466, яка була чинною станом на 19.10.2009 року, тобто порушенням вимог закону щодо посвідчення заповіту. Відповідно до ч.1 ст. 1257 ЦК України складання заповіту з порушенням вимог щодо форми та посвідчення заповіту є підставою його нікчемності. У разі наявності спору вимога про встановлення нікчемності заповіту розглядається судом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Наведене вище свідчить про те, що посвідчення заповіту [PERSON] 19.10.2009 року вчинене неповноважною особою, а отже, порушені вимоги закону щодо його посвідчення, наслідком чого є нікчемність заповіту, а тому позов підлягає частковому задоволенню, заповіт повинен бути визнаний нікчемним, оскільки він є недійсним в силу закону, вимоги зустрічного позову до [PERSON] не підлягають задовленню, оскільки не на її користь було складено заповіт, а отже вона не є належним відповідачем у даній справі. Нікчемність заповіту має наслідком позбавлення права спадкування за заповітом осіб визначених розпорядженням заповідача в якості спадкоємців за заповітом, незалежно від того чи предявлялись позовні вимоги про застосування наслідків нікчемності заповіту, а отже первісний позов про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно - 5/6 частин квартири [ADDRESS], 5/6 частин грошових заощаджень [PERSON] розміщених в Ощадбанку на наступних рахунках: в ТВБВ № 10024/000 м. Чернігів, філія Чернігівське обласне управління АТ «Ощадбанк» № 204820 із залишком коштів в сумі 35,51 грн, в ТВБВ № 10024/062 м. Чернігів, філія Чернігівське обласне управління АТ «Ощадбанк» на вклади, поміщені в установи Ощадного банку СРСР до 02.01.1992 року, компенсаційний рахунок № 9155205 із залишком в сумі 950,25 грн; в ТВБВ № 10024/077 м. Чернігів, філія Чернігівське обласне управління АТ «Ощадбанк» № 21030 із залишком коштів в сумі 4620,71 грн № 346888 із залишком коштів в сумі 12000 грн не підлягає задоволенню. Відповідно до розяснень, що містяться в п. 47 та 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 № 10, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. До судових витрат суд відносить судовий збір в сумі 487,20 грн та витрати на правову допомогу в сумі 4685,20 грн. за 8,5 годин, які фактично були витрачені представником відповідача щодо надання послуг правового характеру (а не 9,5, як зазначені в акті) та які документально підтверджені. Оскільки зустрічний позов підлягає частковому задоволенню на 25 %, судові витрати, пропорційно задоволеним вимогам підлягають стягненню з [PERSON] в сумі 1293 грн 10 коп.. \~\~\~\~\~

Outcome: partial