Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом в суд до [PERSON], Назавизівської сільської ради про визнання недійсним та скасування свідоцтва про права власності на нерухоме майно та визнання незаконним та скасування рішення сесії сільської ради. [PERSON] звернувся з зустрічним позовом до [PERSON] , Назавизівської сільської ради про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку. В судовому засіданні позивач-відповідач [PERSON] свій позов підтримав, зустрічний позов не визнав і суду пояснив, що йому на праві приватної власності належить домоволодіння [ADDRESS] . Дане домоволодіння ним побудовано згідно будівельного паспорту, виготовленого госпрозрахунковим проектно-виробничим архітектурно-планувальним бюро та затвердженого рішенням виконкому Надвірнянської районної Ради народних депутатів від 13.12.1989 року № 190. На підставі нього було винесено в натурі межі земельної ділянки і проведено розбивку будівель про що складено відповідний акт та схема виносу меж земельної ділянки в натурі. На цій земельній ділянці було побудовано житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами. На житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами оформлено право власності, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав. У 2007 році на підставі рішення Назавизівської сільської ради від 14.03.2007 року №7/2006 були затверджені матеріали технічного звіту по інвентаризації земель та підготовці матеріалів для видачі державних актів на право власності на земельні ділянки. Відповідно до цих матеріалів площа земельної ділянки, якою він користується склала 0,1446 та. На підставі даного рішення ним було виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 29.09.2008 року для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд в якому помилково вказано рішення сесії Назавизівської сільської ради від 11.03.2007 року . Для під'їзду до належного йому домоволодіння із 1989 року він користувався дорогою, яка визначена генеральним планом с. Мирне, що підтверджується викопіюванням із генерального плану с. Мирне, планом відновлення та узгодження зовнішніх меж земельних ділянок, актом відновлення та узгодження зовнішніх меж земельних ділянок, які знаходяться у матеріалах технічного звіту щодо інвентаризації земель, проектом забудови земельної ділянки, схемою розміщення ділянки в плані населеного пункту, схемою виносу в натурі меж земельної ділянки і розбивки будівель, які є складовою будівельного паспорту та державним актом на право власності на земельну ділянку. Окрім цієї дороги іншого під'їзду до належного йому домоволодіння у нього не має, що підтверджується актом обстеження. По сусідству з ним у житловому будинку [ADDRESS], проживає відповідач [PERSON], який також має виготовлений будівельний паспорт на житловий будинок, господарські будівлі і споруди. Згідно даного будівельного паспорту теж передбачена дорога. В складі будівельного паспорта є схема виносу в натуру меж земельної ділянки і розбивки будівель, проект забудови земельної ділянки та схема розміщення земельної ділянки в плані населеного пункту. В зазначених документах чітко видно, яка повинна бути дорога, конфігурація земельної ділянки та межівники. Однак, у земельно-кадастровому плані, який міститься в проекті землеустрою [PERSON]» на земельну ділянку, що відведена йому у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: будинок [ADDRESS], уже відсутня дорога, кардинально змінена конфігурація земельної ділянки і замість дороги вказаний межівник. На дану земельну ділянку [PERSON] було виготовлено свідоцтво на право власності від 2І.10.2015 року, в якому значиться площа земельної ділянки 0,2479 га. При цьому [PERSON] отримав у власність частину дороги, якою користувався він, члени його родини та інші громадяни. Проект землеустрою [PERSON] був розроблений і затверджений рішенням сесії Назавизівськоі сільської ради «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] в [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд» від 21.09.2015 року № _»38/2015». В травні місяці 2016 року [PERSON] на проїжджій частині дороги було встановлено металічну огорожу та ворота. В зв*язку з чим відповідач [PERSON] чинить йому перешкоди в користуванні під*їзною дорогою до належного йому домоволодіння. В зв*язку з порушенням його прав та інтересів щодо володіння користування чи розпорядження належною йому на праві власності земельною ділянкою та домоволодінням вважає , що рішення сесії Назавизівськоі сільської ради від 21.09.2015 року є незаконним і підлягає скасуванню , а свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 21.10.2015 року є недійсним і підлягає скасуванню з наступних підстав: Рішенням сесії Назавизівської сільської ради від 22.04.1991 року № б/н. затверджено будівельний паспорт [PERSON] В складі будівельного паспорта міститься схема виносу в натуру меж земельної ділянки і розбивки будівель, проект забудови земельної ділянки, схема розміщення земельної ділянки в плані населеного пункту та акт виносу в натурі меж земельної ділянки і розбивки будівель складений 05.08.1993 року Відповідно до акту виносу в натурі меж земельної ділянки і розбивки будівель, складеного 05.08.1993 року на підставі рішення сесії Назавизівської сільської ради від 22.04.1991 року № б/н і у відповідності з проектом забудови земельної ділянки [PERSON], встановлені в натурі межі земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку та господарських споруд, площею 0,20 га. Однак, рішенням сесії Назавизівської сільської ради від 21.09.2015 року №38/2015 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] площею 0.2479 га. Рішення сесії Назавизівської сільської рада від 22.04.1991 року № б/н на сьогодні чинне, не скасоване і вичерпало свою дію, оскільки було виконано. Відповідно до схеми виносу в натуру меж земельної ділянки і розбивки будівель згідно будівельного паспорту , зазначені чіткі розміри земельної ділянки 54,0 х35,49х58,0х38,0, яка виділена [PERSON], а також чітко видно розміри дороги, яка повинна бути, а саме шириною 10.0 м.(схема додасться). Однак, відповідно до земельно-кадастрового плану земельної ділянки, який міститься в проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, виготовленого ФОП [PERSON], розміри та конфігурація земельної ділянки зовсім інші, а дорога взагалі відсутня. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS], містить земельно-кадастровий план і акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, в яких навпроти його прізвища поставлені підписи схожі на його,однак дані документи він не підписував. Крім того, він не був присутній під час проведення обмірів земельної ділянки землевпорядною організацією і не був присутній представник Назавизівської сільської ради, а відповідач [PERSON] не надав всю вихідну документацію необхідну для виконання робіт із землеустрою, зокрема будівельний паспорт, а також свідомо не повідомив розробника проекту землеустрою про дорогу що визначена у будівельному паспорті, яка повинна бути до їхніх домоволодінь і якою вони користувались. Оскільки земельна ділянка на якій знаходиться спірна дорога в с. Мирне відноситься до земель загального користування населених пунктів ,вона не може передаватись у власність. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] в [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд який розроблявся у 2015 році, виготовлений на його замовлення проектною організацією не містить детального плану території» тому що він не відповідає вимогам положень ст. 24 Закону Украпи «Про містобудівну діяльність. В зв*язку з цим просить визнати незаконним та скасувати рішення 38 сесії Назавизівської сільської ради від 21.09.2015 року №38/2015 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] в [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд та визнати недійсним та скасувати Свідоцтво про право власності на нерухоме майно,індексний номер [NUMBER] від 21.10.2015 року, видане [PERSON] на підставі рішення Назавизівської сільської ради від 21.09.2015 року № -38/2015, зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку за №11679097, а в позові [PERSON] відмовити ,застосувавши позовну давність. Відповідач-позивач [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] не визнав, а свій позов підтримав і пояснив, що разом з сім*єю з 1987 року проживає в [ADDRESS] . 16 березня 1988 року ним було отримано свідоцтво про право власності на жилий будинок, який розташований по [ADDRESS]. Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Надвірнянської районної Ради народних депутатів № 22 від 10 лютого 1988 року. Право особистої власності на вище вказаний будинок, 22 березня 1988 року зареєстровано Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації. З того часу в його користуванні за адресом [ADDRESS] була земельна ділянка площею 0,37 га. 21.05.2015 року він звернувся в Назавизівську сільську раду із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення та передачі в приватну власність земельної ділянки. На той час реальна площа земельної ділянки по наявних межових знаках становила 0,2479га. Рішенням сесії Назавизівської сільської ради від 21.05.2015 року № 13-35/2015 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» його заяву було погоджено. На підставі даного рішення він звернувся до фізичної особи-підприємця [PERSON] з проханням виконати комплекс проектно-вишукувальних робіт по виготовленню проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. 21 вересня 2015 року рішенням Назавизівської сільської ради № 18-38/2015 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину [PERSON] в [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд» затверджено розроблений за його замовленням проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки по [ADDRESS]. 21.10.2015 року йому видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно на земельну ділянку площею 0,2479га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER]. Відповідно до наявних в проекті землеустрою документів, а саме викопіювання з карти формування території с.Мирне, земельна ділянка яку він приватизував знаходиться в межах населеного пункту та розташована по [ADDRESS]. Також це підтверджується графічними матеріалами розміщення земельної ділянки на викопіюванні з генплану с.Мирне. 21.07.2015 року за №03-91/73 головним архітектором Надвірнянського району видано висновок по питанню погодження проекту землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд в [ADDRESS]. Розглянувши представлені матеріали: рішення сесії сільської ради, витяг з генерального плану села, та інші представлені матеріали, головний архітектор району прийшов до висновку, про можливість погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в приватну власність. 05 серпня 2015 року за вих.№ 03-2/251 відділ Держземагенства у Надвірнянському районі видано висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,249га, яка знаходиться в межах населеного пункту [ADDRESS]. Оскільки головний архітектор Надвірнянського району Т.Угринчук та відділ Держземагенства у Надвірнянському районі погодили проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в [ADDRESS], жодних порушень та/або невідповідності проекту планування та забудови території під час приватизації не було, тобто ним приватизована земельна ділянка, яка не відноситься до доріг громадського користування та/або жодних обмежень щодо приватизації не було. Окрім того, в матеріалах проекту землеустрою є довідка ФОП [PERSON] від 06.07.2015 року № 101 відповідно до якої, обмеження прав на земельну ділянку в [ADDRESS] і наявні земельні сервітути в тому числі: зон особливого режиму використання земель відсутні. При таких обставинах в позові просить відмовити,одночасно вказує на те , що як власник суміжної земельної ділянки він не заперечує проти встановлення земельного сервітуту з позивачем на право проходу і проїзду до належної позивачу земельної ділянки. При цьому на його думку , державний акт на право приватної власності на землю [PERSON] виданий з порушенням і підлягає визнанню недійсним в судовому порядку з наступних підстав : Жодних меж земельної ділянки,яка знаходиться в [ADDRESS], яку приватизував [PERSON], він не погоджував, оскільки останній до нього з таким не звертався і при обмірах земельної ділянки він не був присутній. [PERSON] приватизовуючи земельну ділянку , пригородив частину дороги, яка розташована від суміжного землекористувача [PERSON] до домоволодіння останнього . Саме з цього напрямку [PERSON] і повинен був мати заїзд до власного житлового будинку. Про те, що [PERSON] приватизував частину дороги, свідчить також долучений останнім будівельний паспорт на житловий будинок [ADDRESS], зі змісту якого вбачається, що площа земельної ділянки виділена останньому для будівництва становить тільки 0,08га, а приватизовано останнім 0,1446га. Оскільки зі схеми виносу в натурі меж земельної ділянки і розбивки будівель будівельного паспорта [PERSON] та плану земельних ділянок та встановлення меж вбачається, що житловий будинок відповідача зведений поряд межі землекористувача [PERSON], тому можна стверджувати, останнім приватизовано земельну ділянку зі сторони зазначеної дороги 0,0646га, і в дану площу ввійшла частина дороги. Окрім того, зі змісту державного акту на право власності на земельну ділянки [PERSON] вбачається, що останній виданий на підставі рішення Назавизівської сільської ради від 11 березня 2007року №- 7/2006. Однак відповідачем долучено до позовної заяви технічний звіт по інвентаризації земель та підготовці матеріалів для видачі державних актів на право власності на земельні ділянки, в якому наявна копія рішення Назавизівської сільської ради від 14.03.2007 року №_-7/2006 про передачу у власність земельних ділянок. Як видно дата та номер рішень сільської ради є різними, що ставить під сумнів прийняття та наявність рішення сільської ради від 11 березня 2007року №- 7/2006 на підставі якого було видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку [PERSON] Про те, що [PERSON] приватизував земельну ділянку йому стало відомо тільки після того, як останній подав позов до суду про усунення перешкод в користуванні дорогою. В зв*язку з цим просить визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серія [NUMBER] виданий [PERSON] на земельну ділянку, що розташована на території [ADDRESS] кадастровий [NUMBER], а в позові [PERSON] відмовити. Представник відповідача Назавизівської сільської ради в судовому засіданні позови не визнав і пояснив, що позивач-відповідач [PERSON] разом з сім*єю проживає в домоволодінні в [ADDRESS], яке йому належить на праві приватної власності. Дане домоволодіння обслуговує земельна ділянка площею 0,1446 га , яка належить [PERSON] на підставі Державного акту на право власності та земельну ділянку серії [NUMBER] від 29.09.2008 року. По сусідству з позивачем-відповідачем [PERSON] у житловому будинку [ADDRESS], проживає відповідач-позивач [PERSON] Домоволодіння в якому проживає [PERSON] разом з сім*єю належить йому на праві приватної власності. Дане домоволодіння обслуговує земельна ділянка площею 0,2479 га , яка належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.10.2015 року. 21 вересня 2015 року рішенням сесії Назавизівської сільської ради № 18-38/2015 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину [PERSON] в [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд» затверджено розроблений за його замовленням проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки по [ADDRESS] площею 0,2479 га. При наданні [PERSON] і [PERSON] земельної ділянки у приватну власність сільська рада діяла в межах наданих їй повноважень і згідно діючого земельного законодавства. Згідно генерального плану с. Мирне будь якої дороги через їхні земельні ділянки не передбачено. В зв*язку з тим, що у позивача-відповідача [PERSON] немає під*їзду до належного йому домоволодіння і земельної ділянки, Назавизівська сільська рада вважає,що вирішити земельний спір , який виник між сторонами можливо шляхом встановлення земельного сервітуту. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків , дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.60 ЦПК України, і на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи та, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, прийшов до висновку, що в позовах слід відмовити з наступних підстав. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна особа зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень . Ст. 57,58 ЦПК України передбачено ,що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них (ч. 2 цієї статті). Відповідно до ч. 1 ст. 84 Земельного кодексу України (далі - ЗК) землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. Згідно зі статтею 12 ЗК розпорядження землями територіальних громад належить до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, у тому числі й надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян відповідно до цього Кодексу. Підставами набуття громадянами та юридичними особами права користування земельними ділянками із земель комунальної власності відповідно до статті 116 ЗК є рішення органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 цього Кодексу громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема: -безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності (п. «б»); -приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування (п. «в»). Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Частина 2 цієї статті передбачає набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх в користування. Ст.125 ЗК України передбачено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Заборонено приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі, одержання, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації. Згідно п. «а» і «б» ч. 1 ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: -розпорядження землями територіальних громад; -передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Судом встановлено , що позивачу-відповідачу [PERSON] на підставі Державного акту на право власності та земельну ділянку серії [NUMBER] від 29.09.2008 року належить земельна ділянка кадастровий номер [NUMBER] площею 0,1446 га для обслуговування житлового будинку,господарських будівель та споруд в [ADDRESS]. Державний акт на право приватної власності на землю [PERSON] видано на підставі рішення сесії Назавизівської сільської ради від 14.03.2007 року №-7/2006. ВІдповідачу-позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.10.2015 року належить земельна ділянка кадастровий номер [NUMBER] площею 0,2479 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS]. Право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку зареєстровано 21.10.2015 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно . Згідно рішення сесії Назавизівської сільської ради від 21.09.2015 року №-38/2015 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] в [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд площею 0,2479 га і передано йому у приватну власність вказану земельну ділянку. Окрім того, в судовому засіданні встановлено , що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за [PERSON] 15.12.2016 року зареєстровано право власності на домоволодіння [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про право власності на жилий будинок від 16.03.1988 року [PERSON] належить на праві власності домоволодіння [ADDRESS]. Домоволодіння [ADDRESS] [PERSON] побудовано на земельній ділянці площею 0.08 га згідно будівельного паспорту, виготовленого госпрозрахунковим проектно-виробничим архітектурно-планувальним бюро та затвердженого рішенням виконкому Надвірнянської районної Ради народних депутатів від 13.12.1989 року № 190. При цьому [PERSON] постійно користувався земельною ділянкою площею 0,1446 га,яка обслуговує дане домоволодіння, що підтверджується випискою з по господарських книг по с.Мирне. Домоволодіння [ADDRESS] [PERSON] побудовано на земельній ділянці площею 0.20 га згідно будівельного паспорту, виготовленого госпрозрахунковим проектно-виробничим архітектурно-планувальним бюро та затвердженого рішенням виконкому Надвірнянської районної Ради народних депутатів від 22.04.1991 року № 46. При цьому [PERSON]. постійно користувався земельною ділянкою площею 0,37 га, яка обслуговує дане домоволодіння,що підтверджується випискою з по господарських книг по с.Мирне. Як вбачається з будівельних паспортів [PERSON] і [PERSON] повз їхні домоволодіння передбачено дорогу шириною 10 метрів. Згідно технічної документації на виготовлення [PERSON] державного акту на право приватної власності на земельну ділянку передбачено ширину вказаної дороги 4,5 метра. Згідно проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] в [ADDRESS] дороги чи проїзду не передбачено. Судом встановлено , що згідно генерального плану с. Мирне, виготовленого в 1982 році ДП УДНДІ ПМ «Діпромісто» і внесених в 2014 році змін до нього дороги чи іншого проїзду попри дані домоволодіння не передбачено. Дані обставини підтвердила в судовому засіданні свідок [PERSON] інженер-проектувальник архітектурно-планувального бюро Надвірнянської районної ради. Згідно з частиною десятою статті 59 Закону № 280/97-ВР акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Враховуючи вищенаведені докази, досліджені в судовому засіданні, суд вважає , позивач-відповідач [PERSON] набув право власності на земельну ділянку площею 0,1446 га по [ADDRESS] , а відповідач-позивач [PERSON] набув право власності на земельну ділянку площею 0,2479 га по [ADDRESS] в порядку передбаченому ст. 40,78,81,.118,121,125 ЗК України, при цьому їхні права та інтереси не були порушені. Враховуючи те , що Назавизівська сільська рада при прийнятті рішення 38 сесії Назавизівської сільської ради від 21.09.2015 року №38/2015 " Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] в [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель" діяла в межах своєї компетенції згідно Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Земельного Кодексу України Підстав для його визнання незаконним та визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер [NUMBER] від 21.10.2015 року, виданого [PERSON], визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданого [PERSON] немає. Щодо спірних відносин,які виникли між сторонами з приводу належності сторонам їхніх підписів , які містяться в технічній документації по виготовленню [PERSON] державного акту на право приватної власності на земельну ділянку/ акту відновлення та узгодження меж від 03.04.2007 року / та із проекту землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право [PERSON] на земельну ділянку, а саме в акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 28.05.2015 року/ суд вважає , що відповідно до ст. 55 Закону України "Про землеустрій" встановлення меж земельної ділянки в натурі проводиться відповідно до топографо-геодезичного та картографічних матеріалів. Межі земельних ділянок в натурі закріплюються межовими знаками встановленого зразка, крім того, межові знаки здаються за актами під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам. Стаття 198 ЗК України передбачає, що кадастрові зйомки це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає, зокрема, погодження меж земельних ділянок з суміжними власниками та землекористувачами. Відповідно до п. 2.3. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, що затверджена наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року №354\\3647 (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) межі земельних ділянок, що передаються або надаються у власність чи в користування, відновлюються або переносяться в натуру за наявними планово-картографічними матеріалами. Згідно із п. 2.4 даної Інструкції перенесення в натуру або відновлення всіх поворотних точок меж земельної ділянки здійснюється геодезичними методами з прив'язкою не менш двох характерних закріплених поворотних точок до пунктів державної геодезичної мережі та до твердих точок на місцевості. Тобто саме погодження меж є винятково допоміжною стадією в процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов'язкових технічних помилок. Тому підписання протоколу обстеження і погодження меж земельної ділянки не має правового значення, що породжує окремі наслідки, а є складовою (елементом), яка входить до сукупної технічної документації. Таким чином, сама по собі оспорювана обставина не призводить до виникнення, зміни чи припинення права власності на земельну ділянку. Окрім того, при здійсненні дій з приватизації земельної ділянки по [ADDRESS] [PERSON] і по [ADDRESS] сторони представили суду технічну документацію із землеустрою, елементом якої є акт прийому-передачі межових знаків на зберігання і технічний звіт по інвентаризації земель ,елементом якого є акт відновлення та узгодження меж, які містять таку саму інформацію щодо суміжних земельних ділянок , де оспорюється сторонами вчинення підпису від їхнього імені. При таких обставинах доводи сторін, що вони незаконно приватизували земельні ділянки, якими користувалися, а також доводи [PERSON] про те, що [PERSON] незаконно приватизовано громадську дорогу, яка проходить попри їхні домоволодіння, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Однак, допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що між [PERSON] і [PERSON] з 2015 року триває суперечка із-за користування під*їзною дорогою, якою користувався [PERSON] для проїзду до належного йому домоволодіння в [ADDRESS] через земельну ділянку [PERSON] Іншого проїзду у [PERSON] немає. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Єдиною умовою для можливості реалізації наданого особам права на судовий захист є необхідність дотримання ними при звернення до суду порядку, встановленого ЦПК України. В свою чергу, відповідно до ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. При цьому відповідно до частини третьої статті 10 ЦПК саме позивач [PERSON] має довести, що повноцінне використання своєї земельної ділянки неможливе без визнання незаконним рішення сесії Назавизівської сільської ради і визнання недійсним свідоцтва про право власності [PERSON] на земельну ділянку; що задоволення його потреб неможливо здійснити в інший спосіб і що ним не було зроблено. [PERSON] звернувся в суд із вказаним позовом та вважає, що його права мають бути захищені саме шляхом визнання незаконним рішення сесії Назавизівської сільської ради і визнання недійсним свідоцтва про право власності [PERSON] на земельну ділянку, а не встановлення земельного сервітуту в порядку ст. ст. 98,99 ЗК України і проти чого фактично не заперечує і відповідач [PERSON] З наведеного слідує, що позивач [PERSON], звернувшись з даним позовом, невірно обрав спосіб захисту свого права, яке вважає порушеним, що, відповідно, є підставою для відмови в задоволенні позову. На підставі ст. , ст. 12,19,78,116, 118, 125,126,152 ЗК України, та

Outcome: dismissed