Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд за кордон без згоди батька малолітнього [PERSON], [INFO], до його повноліття; надання дозволу позивачу або її офіційному представнику без згоди відповідача оформляти документи для тимчасового виїзду або супроводу [PERSON], [INFO], за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя до досягнення ним повноліття; допуск негайного виконання рішення суду. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач та відповідач перебували у шлюбі з 14 вересня 2007 року, який рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 28 лютого 2012 року розірвано. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач - батько дитини з часу розірвання шлюбу участі у вихованні дитини не бере, її розвитком не цікавиться, утримує дитину виключно в межах, встановлених рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04 травня 2012 року, яким стягнуто з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1500 грн. щомісячно, неодноразово ухиляючись від сплати аліментів. Позивач зазначає, що син часто хворіє застудними захворюваннями, для лікування та профілактики яких, за рекомендаціями лікарів, необхідне періодичне перебування дитини на морі. Крім того, виїзд дитини за кордон сприятиме розширенню світогляду дитини та добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості. Позивач вказує, що має родичів за межами України, які періодично запрошують їх в гості. Проте на неодноразові звернення позивача за наданням дозволу на виїзд сина за кордон для відпочинку та оздоровлення відповідач своєї згоди не надає, чим безпідставно чинить перешкоди позивачу у здійсненні заходів, спрямованих на покращення здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Позивач вже зверталась до суду за наданням дозволу на виїзд дитини до Російської Федерації та Королівства Таїланд без згоди батька, про що було винесено відповідні рішення судів. Позивач в судовому засіданні позов підтримала. Додатково пояснила суду, що має родичів в Російській Федерації та Республіці Азербайджан, у зв'язку з чим має можливість виїжджати туди з сином на відпочинок та оздоровлення. Проте відповідач не надає своєї згоди на виїзд дитини за кордон і кожного разу, коли вона бажає з дитиною кудись поїхати, вона має звертатися до суду з позовом. За останні чотири роки відповідач надав свій дозвіл на виїзд дитини за кордон тільки один раз. Така позиція позивача суперечить інтересам дитини, тому вона просить надати дозвіл на виїзд дитини за кордон без згоди батька до досягнення сином 18 років. Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що як батько дитини не заперечує проти виїзду дитини за кордон на відпочинок та оздоровлення, але за умови надання йому інформації про термін перебування за кордоном, мету та країну перебування, в той час як позивач хоче отримати такий дозвіл одноразово до повноліття дитини без будь-яких пояснень коли, куди і на який період їде дитина, чим позбавляє його можливості спілкування з дитиною. Відповідач зазначив, що він розглядає усі прохання позивача про надання дозволу на виїзд дитини за кордон і якщо він не надає їй дозвіл, то це його рішення, як батька дитини, прийняте з урахування усіх обставин в інтересах дитини. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив слухати справу за його відсутності. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 02 грудня 2008 року батьками [PERSON], [INFO], є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] Як вбачається з пояснень сторін та матеріалів справи сторони з 14 вересня 2007 року перебували у шлюбі, який рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 28 лютого 2012 року розірвано. Відповідач з позивачем та дитиною не проживає, дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. З довідки форми № 3 від 23 липня 2015 року вбачається, що [PERSON] зареєстрований разом з відповідачем за адресою: [ADDRESS]. Позивача знято з реєстраційного обліку за вказаною адресою за рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 20 лютого 2013 року. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26 квітня 2012 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1500 грн. щомісячно. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 02 квітня 2014 року за позовом [PERSON] було надано дозвіл на виїзд малолітнього [PERSON] у супроводі матері до Російської Федерації з 18 квітня 2014 року по 13 травня 2014 року без згоди та супроводу відповідача. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2014 року за позовом [PERSON] було надано дозвіл на виїзд малолітнього [PERSON] до Королівства Таїланд з 08 грудня 2014 року по 28 січня 2015 року без згоди та супроводу відповідача. Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно ч.1 ст. 12 цього Закону на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Згідно ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України" виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Відповідно до вказаного пункту виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків можливий: якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску; якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік у дипломатичному представництві або консульській установі України за кордоном; а також у разі пред'явлення наступних документів або їх нотаріально засвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері). Зі змісту наведених нормативних актів вбачається, що у разі відсутності нотаріально посвідченої згоди одного з батьків на виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, дозвіл на виїзд з України неповнолітнього без згоди та супроводу другого з батьків може бути наданий рішенням суду з обов'язковим зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. Правові підстави для надання дозволу на неодноразові виїзди з України дитині у будь-які країни світу без згоди та супроводу батька до досягнення нею 18-річного віку відсутні. Крім того, це суперечитиме положенням ст. 141 Сімейного кодексу України, яка гарантує рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини, та всупереч положенням ст.ст. 153, 157 цього кодексу фактично позбавить батька дитини можливості брати участь у її вихованні та можливості особисто спілкуватися з нею. Крім того, позивачем не надано суду доказів необґрунтованої відмови відповідача надати дозвіл на виїзд дитини за кордон у визначений позивачем час та країну, зокрема доказів звернення до відповідача з питання надання дозволу на виїзд сина за кордон з зазначенням держави прямування, мети поїздки, відповідного часового проміжку перебування у цій державі. За таких обставин підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed