Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження, в якій проситьвстановити, що він, [PERSON], [INFO], який народився у м. Костянтинівка Донецької області, є за національністю «поляк», посилаючись на те, що він народився 20 лютого 1927 року у місці Костянтинівка Донецької області.Відповідно до його Свідоцтва про народження, ЯХ №880809, виданого 07.02.1950 р. Костянтинівським міським відділом ДРАЦС по м. Костянтинівці Донецької області, національність його батька зазначена «росіянин», а матері «полька». Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10 серпня 2015 року визнано, що він (заявник) є сином [PERSON] ([PERSON]) Феліксівни, яка померла 23 березня 1976 року. Згідно з актовим записом про його шлюб №819, укладений 09.08.1958 р., складеним відділом державної РАЦС по м. Костянтинівка Костянтинівського МУЮ у Донецькій області, національність нареченого вказана «росіянин». В звязку з виїздом на постійне проживання до Польщі ним було зібрано необхідний перелік документів, але через розбіжності між даними, що містяться у свідоцтві про народження і у свідоцтві про шлюб, виникли труднощі з встановленням його національності. Задля уникнення розбіжностей записів про його національність він звернувся до Відділу ДРАЦС по місту Костянтинівка реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції із заявою про внесення змін до актового запису про його шлюб, а саме, просив змінити запис про національність нареченого з «росіянин» на «поляк», в чому Висновком від 27.10.2015 р.йому було відмовлено з причин відсутності в теперішній час законодавчої бази для внесення змін до актового запису з питань національності. Зауважує, що Актовий запис про його народження було датовано раніше, ніж актовий запис про його одруження, тому при розгляді порушеного ним питання, на його думку, слід керуватися первинними документами, а саме свідоцтвом про народження, в якому зазначено, що національність його матері полька. Статтею 300 Цивільного кодексу України визначено,що фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національності, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності. Його мати як і їхня сімя вважали себе поляками, але приховували своє походження у звязку із загрозою репресій. Мати святкувала польські свята, дотримувалася польських традицій, вчила спілкуватися польською мовою. В судовому засіданні представник заявника адвокат [PERSON] заявлені вимоги підтримав за наведених у заяві підстав. Заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області явку представника у судове засідання не забезпечила, надавши суду заяву про розгляд справи без участі представника з посиланням на те, що заявник дійсно звертався до Відділу з питання внесення змін до актового запису про шлюб №819 від 09.08.1958 р., складеного Відділом ДРАЦС по м. Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області на [PERSON], з питання виправлення національності нареченого з «росіянин» на «поляк». Відповідно до Положення про порядок зміни, доповнення, поновлення та анулювання актових записів цивільного стану затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 26.09.2002 р. № 86/5 (у редакції наказу Мінюсту від 10.12.2007 р. №12227/5) відділ ДРАЦС по м. Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області надав висновок про відмову у внесені змін до згадуваного вище актового запису про шлюб щодо виправлення національності нареченого з «росіянин» на «поляк», у звязку з тим, що Порядок внесення змін до актових записів регулюється статтею 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану,їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 р. №55/18793) (далі Правила внесення змін до актових записів цивільного стану). Цими документами не передбачено зміну національності осіб, щодо яких складено актові записи, які прийняли національність одного з батьків та бажають змінити її відповідно до національності другого з батьків, на підставі висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану, п.2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, п.2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану. Указом Президента України від 31.12.1991 р. №24 «Про порядок зміни громадянами України національності»було передбачено зміну національності особами, які при досягненні 16-літнього віку та одержанні паспорта прийняли національність одного з батьків та бажають змінити її відповідно до паспорта другого з батьків. Цей Указ втратив чинність згідно з Указом Президента України від 27.01.1999 р. №70/99, тож Відділи реєстрації актів громадянського стану відповідно до Положення про порядок, зміни, поновлення, анулювання записів актів громадянського стану, порядок і строки зберігання актових книг, затвердженого постановою колегії міністерства юстиції України від 14.04.1993 р., вносять зміни у записи актів громадянського стану при наявності відповідних документів, якщо під час реєстрації акта громадянського стану були допущені помилки (перекручення, пропуск відомостей або окремих слів). Заслухавши представника заявника, дослідивши докази у справі, суд дістає таких висновків. Статтею 269 ЦК України встановлено, що особисті немайнові права належать кожній особі від народження або за законом. Згідно зі ст.271 ЦК України зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя. Статтею 300 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до Закону України "Про національні меншини" від 25.06.1992 року № 2494-ХІІ громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Стаття 1 та 3 Закону України Про національні меншини в Україні гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної свідомості і самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невідємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян країни, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Відповідно до статті 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Судом встановлено, що [PERSON] народжений 20.02.1927 р. батьками [PERSON] і [PERSON] (копії свідоцтва про народження серії ЯХ № 880809, чинного рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10.08.2015 р., яким встановлено, що [PERSON] є рідним сином [PERSON] (за свідоцтвом про народження заявника - [PERSON]) Феліксівни, яка померла 23.03.2015 р., - на а.с.6,8). За свідоцтвом про народження заявника, його батько росіянин, мати полька. Згідно з ВисновкомВідділу державної реєстрації актів цивільного стану Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області від 27.10.2015 р. (а.с.9) у внесенні змін до актового запису про шлюб №819 від 09.08.1958 р.,складеногоВідділом державної РАЦС по м. Костянтинівка Костянтинівського МУЮ у Донецькій області, за яким національність нареченого вказана «росіянин» (а.с.27-29), відмовлено через відсутність відповідного законодавства, яким передбачено зміну національності особами, які при досягненні 16-літнього віку та одержанні паспорта прийняли національність одного з батьків та бажають змінити її відповідно до паспорта другого з батьків. Оскільки, позасудовим порядкомзмінити запис в акті цивільного стану є неможливим,що позбавляє заявника можливості реалізувати своє право на вибір національності, передбачене Законом України "Про національні меншини в Україні", суд, з огляду на наявність достатніх доказів щодо підстав встановлення того факту, що за національністю заявник за його вибором є поляком, вважає за можливе заявлені вимоги задовольнити.

Outcome: approved