Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та просить усунути перешкоди в користуванні власністю і зобов'язати орган реєстрації зняти відповідачів з реєстраційного обліку. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 20.10.2014 року позивач є власником квартири [ADDRESS]. Згідно п.4.5 договору продавці зобов'язалися, що вони та члени їх сімей у строк до 20.11.2014 року знімуться з реєстраційного обліку, сплатять заборгованість з комунальних та інших послуг, звільнять квартиру від речей і передадуть її покупцю. Однак, відповідачі на даний час не виконали пункт даного договору та з реєстраційного обліку не знялися, хоча у квартирі не проживають та їх фактичне місце проживання невідоме. У судове засідання позивач не з'явився, згідно поданої заяви просить розглядати справу у його відсутності та не заперечує проти заочного розгляду справи. Позовні вимоги уточнив і просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та зняти їх з реєстраційного обліку (а.с.23). Відповідачі у судове засідання не з'явилися, у відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, а також згідно ч.9 ст.74 ЦПК України через оголошення у пресі (а.с.24). Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідачів та позивача, що відповідає вимогам ст.224 та ч.2 ст.158 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 20.10.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Силіним С.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 959 (а.с.3-4), позивачеві на праві власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.5). Як вбачається з довідки КП "ВЖРЕП №9" Житомирської міської ради №2840 від 11.10.2016 року (а.с.6) у квартирі [ADDRESS] зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON]. Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю, право приватної власності є непорушним, що також закріплено в ч.1 ст.321 ЦК України, яка вказує, що право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений його чи обмежений у його здійсненні. Власник майна відповідно до положень ст.ст.319, 383 ЦК України має право володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому на праві власності майном на свій розсуд та вчиняти будь-які дії щодо свого майна, які не суперечать закону. Згідно ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За нормою ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Згідно ч.1 ст.405 ЦК України право членів сім'ї власника житла на користування цим житлом є похідним від прав власника. Враховуючи, що відповідачі не проживають у квартирі з листопада 2014 року, житлово-комунальні послуги не оплачують, наявність реєстрації відповідачів у квартирі [ADDRESS] перешкоджає позивачеві вільно розпоряджатись власністю та зобов'язує власника сплачувати зайві кошти за комунальні послуги і нести інші витрати по утриманню нерухомого майна, тому суд приходить до висновку, що позовна вимога про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню. Щодо зняття відповідачів з реєстраційного обліку, то статтею 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення суду, яке набрало законної сили (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою). Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, тому документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: partial