Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу. Із позовних вимог [PERSON] вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.06.2013 року. Від цього шлюбу народилася дочка [PERSON] [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюб носить формальний характер. Надії на примирення немає. Просила розірвати шлюб, залишити дитину на проживанні з нею і стягнути з відповідача судові витрати. Позивачка - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, за винятком вимоги про стягнення судових витрат з відповідача, оскільки бажає залишити за собою сплачені судові витрати. Відповідач - [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Суд, вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки спільне проживання і збереження сім'ї є неможливим. Як вбачається із матеріалів справи, сторони зареєстрували шлюб 12.06.2013 року у виконавчому комітеті Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 6 (а.с. 5). У вказаному шлюбі народилася [PERSON] [INFO] (а.с. 4). Причиною розпаду сім'ї стало те, що шлюб носить формальний характер. Згідно з ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, які містяться у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" № 11 від 21.12.2007 р., вбачається, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З урахуванням наведеного суд вважає, що їхня сім'я розпалася, шлюб слід розірвати і залишити позивачці на утриманні та вихованні неповнолітню дитину. На підставі наведеного, ч. 1 ст. 51 Конституції України, ст.ст. 56, 104, 109-112 Сімейного Кодексу України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" та

Outcome: approved