Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

28.04.2016 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, у якому просила розірвати шлюб, зареєстрований 16.10.1999 року з [PERSON] у відділі реєстрації актів громадянського стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області, про що було зроблено актовий запис №49. Від шлюбу у сторін по справі є діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивачка вказує, що причиною розпаду сім'ї стало те, що на протязі близько півтора року між ними постійно виникають сварки, конфлікти через зловживання чоловіком алкоголем. На її неодноразові прохання та вмовляння відповідач не реагує, оскільки не бажає міняти своє відношення до алкоголю і не бажає зрозуміти проблему та спробувати зберегти сім'ю. Тому позивачка впевнена, що такий сімейний союз не принесе щастя нікому, навпаки лише травмуватиме їх обох, суперечитиме їх інтересам та негативно позначатиметься на вихованні дітей. Тому вона вважає, що примирення між ними неможливе, шлюб носить формальний характер, та має бути розірваний. Позивачка в судове засідання надала заяву з проханням справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримала (а.с.11). Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає (а.с.12). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЖД № 276470 від 16.10.1999 року (а.с.4), 16.10.1999 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] /Бедрій/ [PERSON], який був зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області, про що було зроблено актовий запис № 49. Копіями свідоцтв про народження серії І-ЖД №403300 (а.с.5) та серії І-ЖД № 188913 (а.с.6) підтверджується, що сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами носить формальний характер, вони фактично припинили подружні стосунки, відносини не підтримують, примирення не бажають. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, що призвело до втрати почуття любові та перспектив налагодження стосунків немає. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, у звязку з чим, на думку суду, сім'я розпалась остаточно, тому шлюб між ними варто розірвати. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. В силу ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як видно із свідоцтва про шлюб, у зв'язку з реєстрацією шлюбу позивачка змінила прізвище з "Бедрій " на "Савчук". В поданій до суду заяві, та в самому позові, остання просила залишити їй вказане прізвище, тому підстав для відновлення дошлюбного прізвища немає. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що згідно абз.2 ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved