Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

29.10.2018 відкрито провадження у справі. Заявник звернувся до суду з вищезазначеною заявою, мотивуючи вимоги тим, що він народився [INFO] року в с. Василівка Лебединського району Сумської області. В свідоцтві про його народження в графі "батько" зазначено "небрачний". З 1955 року його мати - [PERSON] проживала фактично однією сім'єю у шлюбних відносинах з [PERSON] до його смерті, що мала місце [INFO] року. [PERSON] виховував заявника, ставився до нього як батько до сина. Після його смерті залишилося спадкове майно. Заявник має намір оформити спадкові права, тому звернувся до суду та просить встановити те, що померлий [INFO] року [PERSON] [INFO] є його, [PERSON] [INFO], батьком. В судове засідання заявник та заінтересована особа не з'явилися , але надіслали до суду заяви в яких кожний окремо: заявник - підтримав заявлені вимоги , заінтересована особа - не заперечує проти заявлених вимог і просять справу розглядати у їх відсутності Суд проаналізував матеріали справи, дослідивши письмові покази свідків, вивчивши письмові докази, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених вимог, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Зі свідоцтва про народження заявника серії [NUMBER], виданого 26.01.1958 року Василівською сільською радою Лебединського району Сумської області (а.с.14) вбачається, що у графі «батько» зазначено (небрачний). З архівних витягів погосподарського обліку Василівської сільської ради Лебединського району Сумської області (а.с.23-39) за 1955-1920 роки вбачається, що [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] Номер об'єкта ПГО 229 в погосподарській книзі [NUMBER] . Власником будинку є [PERSON], разом з останнім в будинку проживали : [PERSON] - дружина, [PERSON] - мати , [PERSON] - син та [PERSON] - син. Встановлено, що [PERSON] отримав державний акт на право приватної власності на землю [PERSON] [NUMBER] на підставі розпорядження голови Лебединської райдержадміністрації від 21.11.2002 року № 372, земельна ділянка площею 4,01 гектарів в межах згідно з планом (а.с. 22). Земельна ділянка розташована на території Василівської сільської ради Лебединського району Сумської області. Землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Василівської сільської ради Лебединського району (а.с. 15) вбачається, що в с. Василівка [INFO] помер [PERSON]. Довідкою виконавчого комітету Лебединського району Сумської області № 02-34/718 від 17.09.2018 року (а.с.16) встановлено, що [PERSON], який помер [INFO] до дня смерті був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] . Разом з ним до дня його смерті були зареєстровані : син - [PERSON] та співмешканка - [PERSON]. Заповіт від імені [PERSON] посвідчений Василівською сільською радою Лебединського району Сумської області 09.12.2015 року в реєстрі нотаріальних дій за № 405. З копії заповіту від 09.12.2015 року (а.с.17) вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті розпорядився: земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,07 га, яка розташована на території Василівської сільської ради Лебединського району Сумської області заповідає [PERSON], [INFO] а належний йому будинок з надвірними спорудами та присадибну земельну ділянку , по [ADDRESS] в с. Василівка Лебединського району Сумської області заповідає [PERSON], [INFO]. У відповідності до ч. 1ст. 135 Сімейного кодексу України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по-батькові дитини записуються за її вказівкою. Згідно з положеннями п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 Кодексу про шлюб та сім'ю України. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч. 2 ст. 55 Кодексу про шлюб та сім'ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» в пунктах 1-3 дав судам наступне роз'яснення: оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у статті 128 Сімейного кодексу України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у статті 53 Кодексу про шлюб та сім'ю, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 01 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми Кодексу про шлюб та сім'ю України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Відповідно до частини 3 ст. 53 Кодексу про шлюб та сім'ю Української РСР при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства батьками дитини до її народження, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Як зазначено в п.13 сім'ю, яка була чинною на час дії Кодексу про шлюб та сім'ю, згідно зі ст. 53 КпШС підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір'ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. З матеріалів справи та пояснень свідків у судовому засіданні встановлено, що батьки заявника [PERSON] та [PERSON] на момент народження заявника і до його смерті проживали разом, вели спільне господарство. Таким чином, сукупність досліджених доказів дає підстави для задоволення заявлених вимог та встановлення факту, що [PERSON], який народився [INFO], смерть якого настала [INFO] є рідним батьком [PERSON], оскільки цей факт знайшов своє підтвердження в судовому засіданні та його встановлення необхідне заявнику для прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved