Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

13 лютого 2017 року до суду звернувся [PERSON] із позовом до відповідачів про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначено, що 18 червня 2011 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на нарухоме та нерухоме майно, у тому числі земельну ділянку площею 18.4 гектарів землі у межах згідно з планом землеволодіння надану для ведення селянського господарства в межах території Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. З заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернувся позивач по справі його син [PERSON] Вказана земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі Державного акту виданого на підставі рішення сесії Первомайської районної ради народних депутатів Первомайського району Миколаївської області 21 скликання від 22 квітня 1991 року №87. зазначений Державний акт на земельну ділянку за життя спадкодавця було втрачено, тому отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадкування немає можливості. Про втрату Державного акту позивач дав обяву в газету «Всесвіт». В судове засідання сторони та представник позивача надали заяву про слухання справи у їх відсутність, позивач та представник його позов підтримали а відповідач позов визнала. Суд дослідивши письмові матеріали справи дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Судом встановлено, що в с. Мигія Первомайського району Миколаївської області 18 червня 2011 року помер [PERSON]. Спадкоємцями за законом на майно спадкодавця є його діти - позивач по справі [PERSON] та [PERSON], які в Другій Первомайській державній нотаріальній конторі в 2012 році отримали свідоцтва про право на спадкування за законом на майно спадкодавця по ? частині на житловий будинок №11 по вул.. Зелена в с. Мигія Первомайського району та по 1\\2 частині земельної ділянки розміром 0.24 га. Згідно з статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 3 статті 2 ЗК України об'єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї). Відповідно до довідки Управління Держгеокадастру у Первомайському районі Миколаївської області від 28.04.2016 року 31-14.05-0.4-685/24-16 за фермерським господарством «Свобода» (голова [PERSON]П.) значиться у постійному користуванні земельна ділянка (категорія земель- сільськогосподарського призначення) площею 18.40 га. в межах території Мигіївської сільської ради Первомайського району. Земля надана рішенням 8 сесії Первомайської районного ради 21 скликання від 22.04.1991 року. Правовстановлюючі документи на земельну ділянку в управлінні відсутні. За змістом частини першої статті 14 Закону України "Про фермерське господарство" фермерське господарство та його члени відповідно до закону мають право, зокрема продавати або іншим способом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину. Статтею 23 цього Закону передбачено, що успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону. До складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу (стаття 19 Закону України "Про фермерське господарство"). Згідно із частиною першою статті 20 зазначеного Закону майно фермерського господарства належить йому на праві власності. Член фермерського господарства має право на отримання частки майна фермерського господарства при його ліквідації або у разі припинення членства у фермерському господарстві. Розмір частки та порядок її отримання визначаються статутом фермерського господарства. Відповідно до статті 191 ЦК України підприємство як єдиний майновий комплекс є нерухомістю. Права на земельну ділянку та інші об'єкти нерухомого майна, які входять до складу єдиного майнового комплексу підприємства, підлягають державній реєстрації в органах, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно. За змістом положень статті 182 ЦК України до складу спадщини входить лише те нерухоме майно, право на яке зареєстровано в органах, що здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Таким чином, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, провадиться після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. Згідно з частиною 1 статті 92 ЗК України (у редакції чинній на час виникнення спірних відносин) право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановленого строку. Зі змісту частини другої статті 92 ЗК України вбачається, що передача земельної ділянки у постійне користування громадянам не передбачена. Пунктом 6 Перехідних положень ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них. Отже, земельні ділянки, надані громадянам або юридичним особам у постійне користування, перебувають у власності держави або у власності територіальної громади до переоформлення у встановленому порядку та отримання у власність чи користування. Відповідно до частини першої статті 125 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно із частиною першою статті 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Відповідно до статті 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до ЦК України з урахуванням вимог цього Кодексу. Згідно із частиною першою статті 407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Відповідно до частини другої статті 407 ЦК України (у редакції, що діяла на час відкриття спадщини), та частини другої статті 102-1 ЗК України право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) може відчужуватися і передаватися у порядку спадкування. Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що право користування земельною ділянкою, що виникло в особи лише на підставі державного акта на право користування земельною ділянкою без укладення договору про право користування земельною ділянкою із власником землі, припиняється зі смертю особи, якій належало таке право і не входить до складу спадщини. Зазначені обставини справи й відповідні ним норми матеріального права і правова позиція, що сформульована Верховним Судом України в постанові від 23.11.2016 року по справі №6-3113цс15, а також в постанові від 05.10.2016 року в справі №6-2329цс16. З урахуванням викладеного в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed