Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом до відповідача про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог вказав про те, що він перебував у трудових відносинах з відповідачем. 16.10.2018 року його було звільнено з роботи за власним бажанням у звязку з невиконанням власником умов колективного договору за ч. 3 ст. 38 КЗпП України. При звільнені з ним не було проведено повного розрахунку, не виплачена заробітна плата. У зв'язку з тим, що позивачу при розрахунку не була виплачена заробітна плата і розрахункові суми, він змушений звернутися до суду з даним позовом і просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість із заробітної плати в розмірі 53\~850,63 грн. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, тобто з 17.10.2018 року по день ухвалення судом рішення. До початку судового засідання від представника позивача - адвоката [PERSON] надійшло клопотання, в якому він просить справу розглянути у відсутність позивача та його представника. Позовні вимоги підтримав з урахуванням поданих уточнень, а саме: просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість із заробітної плати в розмірі 53\~850,63 грн. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, тобто з 17.10.2018 року по 04.02.2019 року, в розмірі 8\~357,91 грн. Представник публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але в судове засідання 04.02.2019р. не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та перевіривши письмові докази у справі, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем. 16.10.2018 року його було звільнено з роботи за власним бажанням у звязку з невиконанням власником умов колективного договору за ч. 3 ст. 38 КЗпП України. При звільнені з ним не було проведено повного розрахунку, не виплачена заробітна плата. З наданого позивачем на підтвердження позовних вимог розрахункового листа за жовтень 2018р. (а.с. 8) вбачається, що [PERSON] нарахована до виплати заробітна плата, з урахуванням утриманих податків та зборів, у розмірі 53\~850,63 грн. Крім того, позивачем була надана суду виписка з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування від 08.11.2018р. форми ОК-7 (а.с. 9, 10), в якій Сумським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Сумської області підтверджено факт нарахування відповідачем позивачу заробітної плати та несплату відповідачем, починаючи з лютого 2018 року Єдиного соціального внеску з нарахованої позивачу заробітної плати. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не виплатив позивачу заробітну плату в розмірі 53\~850,63 грн. Зазначені вище докази підтверджують порушення відповідачем строків виплати всіх сум, що належать від підприємства в день звільнення, встановлених ст. 116 КЗпП України та наявність заборгованості перед позивачем по виплаті всіх сум, що належать від підприємства в день звільнення. Відповідно до наказу № 75 від 21.03.2014 року у ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" з 26.05.2014 року встановлено всім працівникам робочий тиждень з режимом роботи 3 робочих дні: понеділок, вівторок, середа. Згідно з розрахунком, наведеним у заяві представника позивача від 04.02.2019 року, середньоденний заробіток [PERSON] становить 194,37 грн. Розрахунок проведений на підставі розрахункових листків, виданих відповідачем позивачу за серпень та вересень 2018р. у відповідності з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.95р. № 100 та з урахуванням ч. 1 ст. 113 КЗпП України. Доказів на спростування доводів позивача відповідачем не надано, тому суд погоджується з розрахунком середньоденного заробітку позивача, наданим його представником. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, на число календарних днів за цей період. Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17.10.2018 року по 04.02.2019 року включно у розмірі 8\~357,91 грн., виходячи з розрахунку: 194,37 грн. (середньоденна заробітна плата) х 43 (кількість робочих днів) = 8 357,91 грн., з послідуючим утриманням з цієї суми всіх податків і обовязкових платежів. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 768,40 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved