Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

23.07.2014 року до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області звернувся [PERSON] з цивільним позовом до [PERSON] про відшкодування майнової і моральної шкоди завданої злочином, мотивуючи свої вимоги тим, що вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03.06.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 грн. У даному вироці, що набув законної сили, зазначено, що 24.10.2013 близько 17:30 год. обвинувачений [PERSON] прибув до двору будинку [ADDRESS] з метою вчинення протиправних дій стосовно потерпілого [PERSON], з яким перебував у неприязних стосунках у зв'язку з несплатою третьою особою, інтереси якого представляв [PERSON], за проведені раніше [PERSON] ремонтні роботи у приватному помешканні цієї особи. Усвідомлюючи свою фізичну перевагу [PERSON] вирішив заподіяти [PERSON] тілесні ушкодження. З цією метою він підійшов до потерпілого та знаходячись обличчям до нього, на відстані до 1 метра, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень [PERSON] на ґрунті помсти та неприязних відносин, зі значною силою наніс один удар кулаком правої руки в голову потерпілого в область обличчя, чим спричинив йому, відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 05.11.2013 № 172, черепно-мозкову травму у вигляді синця на повіках правого ока, струсу головного мозку, які кваліфіковані як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. З цього приводу відносно відповідача було відкрито кримінальне провадження за ст. 125 ч. 2 КК України СВ Жмеринського РВ УМВС, де позивача було визнано потерпілим. Внаслідок побиття відповідачем, позивач отримав тілесні ушкодження в зв'язку з чим звернувся до Центральної районної лікарні м. Жмеринка, де йому порадили пройти санітарно-курортний курс лікування. Отримані тілесні ушкодження у відповідача підтверджено висновком судово-медичної експертизи № 172 від 05.11.2013 р., яка міститься в матеріалах кримінального провадження. Спричинені тілесні ушкодження потягли за собою необхідність відновлення стану здоров'я. Під час лікування позивачем було витрачено на придбання ліків 1550 грн. Крім того позивач зазначив, що йому також були заподіяні душевні страждання, він тимчасово втратив працездатність. Його честь та гідність принижені, порушений звичайний ритм життя, зіпсовано ділову репутацію. Родина втратила спокій через постійне хвилювання та погрози з боку [PERSON], а тому заподіяну моральну шкоду оцінює у суму 20000 гривень, та просить їх стягнути з відповідача. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав за викладених в ньому обставин, просить його задовольнити та стягнути з відповідача спричинену йому моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн. Додатково пояснив, що внаслідок подій, які відбулись 24.10.2013 р. порушився його нормальний ритм життя, є необхідність регулярно звертатись до лікарів, він постійно нервує, забуває важливу інформацію, йому соромно виходити на вулицю, оскільки похитнувся його авторитет серед друзів та знайомих, який необхідно відновлювати. Додатково та на запитання позивач пояснив, що в лікарню він звернувся в той же день. На запитання чому позивач оцінює спричинену йому моральну шкоду саме в розмірі 20000,00 грн. відповів, що не знає, в позові вказав таку суму тому, що йому необхідно повернути затрачені кошти на лікування. Просив справу розглянути за відсуності відповідача, не заперечував з приводу прийняття заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце слухання справи. Заслухавши пояснення сторін, оглянувши докази, що містяться у матеріалах цивільної справи, докази, що містяться в матеріалах кримінального провадження відносно [PERSON] за ст. 125 ч.2 КК України, копію медичної картки [PERSON], копії товарних чеків яких надано позивачем до справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що 24.10.2013 близько 17:30 год. обвинувачений [PERSON] прибув до двору будинку [ADDRESS] з метою вчинення протиправних дій стосовно потерпілого [PERSON], з яким перебував у неприязних стосунках у зв'язку з несплатою третьою особою, інтереси якого представляв [PERSON], за проведені раніше [PERSON] ремонтні роботи у приватному помешканні цієї особи. Усвідомлюючи свою фізичну перевагу [PERSON] вирішив заподіяти [PERSON] тілесні ушкодження. З цією метою він підійшов до потерпілого та знаходячись обличчям до нього, на відстані до 1 метра, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень [PERSON] на ґрунті помсти та неприязних відносин, зі значною силою наніс один удар кулаком правої руки в голову потерпілого в область обличчя, чим спричинив йому, відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 05.11.2013 № 172, черепно-мозкову травму у вигляді синця на повіках правого ока, струсу головного мозку, які кваліфіковані як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. Вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03.07.2014 р., що набув законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 1190,00 грн. (а.с.17-18). Крім того, згідно копії виписки з історії хвороби № 7734 хворий [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Жмеринської ЦРЛ з 241013 по 251013 з діагнозом струс головного мозку. Призначено лікуванні: Режим палатний, Дієта10, діцінон, Пірацетам, Магнезія, ЛФК(а.с. 4). Внаслідок завданих тілесних ушкоджень згідно копії медичної карти амбулаторного хворого КУ "Жмеринська центральна районна лікарня" № 8459 29.10.2013 р. позивач перебував на амбулаторному лікуванні у лікаря-невролога поліклініки КУ "Жмеринська ЦРЛ" та йому було призначено медпрепарати на загальну суму 1192,55 (а.с.19-22). За заявою позивача 24 жовтня 2014 р. було відкрито кримінальне провадження № 12013010130001033 відносно відповідача, а його дії кваліфікувалися за ч. 2 ст. 125 КК України, за якою було пред'явлено обвинувачення. Відповідно до матеріалів кримінального провадження № 130/707/13-к (провадження №1/-кп/130/76/2013) по обвинуваченню [PERSON] за ст. 125 ч.2 КК України доведено вину відповідача у нанесенні легких тілесних ушкоджень позивачу та вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03.06.2014 р. відповідача визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України. Встановленим обставинам відповідають правовідносини, що регулюються нормами Цивільного Кодексу України про відшкодування шкоди (глава 82). Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у ст.ст.10 і 11 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 58, 60 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі не підлягають доказуванню. За ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків, та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової шкоди). Відповідачем не доведено у судовому засіданні відсутності його вини у заподіянні шкоди позивачу. При вирішенні питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди завданої відповідачем позивачу, суд також небере до уваги посилання позивача щодо втрати ним авторитету серед друзів, внаслідок заподіяної йому відповідачем шкоди. Суд приходить до висновку, що авторитет позивача серед мешканців міста не постраждав внаслідок вказаних подій 24.10.2013 р., адже жодних доказів з даного приводу позивач не надав. При визначені розміру компенсації за завдану моральну шкоду, суд враховує обставини її завдання, ступінь вини відповідача у її завданні, його відношення до вчиненого та розуміння негативних наслідків для потерпілого, характер моральних страждань позивача, термін впродовж якого така шкода спричинялась. Так сторони по справі були раніше далекими знайомими, бачились лише 24.10.2013, коли відповідач наніс позивачу тілесні ушкодження. Надалі сторони між собою не спілкувались жодним чином, в інший час жодних моральних страждань відповідач позивачу не завдавав, що підтверджено позивачем в судовому засіданні. Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з наступними змінами та доповненнями розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань яких зазнав позивач, зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, але при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Таким чином, визначаючи розмір моральної шкоди, завданої позивачу [PERSON], виходячи із засад розумності та справедливості, суд враховує обставини справи, кримінальний характер правопорушення вчинений відповідачем, глибину тривалості душевних траждань позивача, наявність і тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, ступень вини відповідача, який своїми протиправними діями завдав позивачу моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості й справедливості, вважає, що моральна шкода, завдана позивачеві, підлягає частковому відшкодуванню в розмірі 2000 грн.. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави, слід стягнути державний судовий збір у розмірі 243,60 грн.. Враховуючи викладене,

Outcome: partial