Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Чернелицької селищної ради, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вул Козацька, буд. 6. смт Чернелиця, Городенківський район, Івано-Франківська область в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивував тим, що 15.09.2014 помер його батько - [PERSON], який постійно проживав за адресою: [INFO]. [PERSON] мав у приватній власності житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: вул. Козацька, буд. 6, смт. Чернелиця, Городенківський район, Івано-Франківська область. Згідно довідки Чернелицької селищної ради Городенківського району Івано-Франківської області від 16.03.2016 № 180, даний житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами в цілому належав на праві приватної власності колгоспному двору, головою якого був батько позивача. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться за вищевказаною адресою. Інших правовстановлюючих документів на право власності на житловий будинок у позивача немає, оскільки вони втрачені. На момент смерті свого батька, [PERSON] був зареєстрований та проживав з ним в одному житловому будинку, та вели спільне господарство, тобто позивач спадщину прийняв. Після смерті батька, позивач звернувся до приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області із заявою про прийняття спадщини. Проте, згідно постанови приватного нотаріуса, йому було відмовлено у виданні свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа та рекомендовано звернутися до суду. Ухвалою суду від 04.05.2016 року до участі у справі залучено до участі в справі як співвідповідача - [PERSON]. В судове засідання сторони та їх представники не зявилися. Подали до суду заяви про розгляд справи в їх відсутності. Представник позивача - [PERSON] позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] на дану спадщину не претендує. Чернелицька селищна рада не заперечує проти позову. За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. З довідки № 304, виданої 03.06.2016 року виконавчим комітетом Чернелицької селищної ради Городенківського району Івано-Франківської області слідує, що господарство, в якому проживав [PERSON], який помер 15.09.2014 року, відносилось до колгоспного двору. Згідно з технічною документацією житлове господарство, розташоване в с-щі Чернелиця по вул. Козацька, 6 Городенківського району Івано-Франківської області, складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», побудованого 1965/1990 р., загальною площею 86,8 кв.м., житловою площею 58,1 кв.м., комори, літньої кухні, погрібу, 5 сараїв, гаражу, вбиральні, навісу, колодязя, воріт, огорожі, вигрібної ями. З висновку про вартість майна, визначеного ФОП [PERSON] вартість житлового будинку, господарських будівель і споруд станом на 09.03.2016 року становить 103474 грн. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до ч. 6 п. а Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Довідкою № 255 від 10.05.2016 року, виданою виконавчим комітетом Чернелицької селищної ради встановлено, що станом на 15.04.1991 року в смт. Чернелиця вул. Козацька, 6 були зареєстровані і проживали: [PERSON] [INFO] помер 31.12.1991 р., [PERSON] [INFO], помер 15.09.2014 р., [PERSON] [INFO], померла 20.11.2006 р., [PERSON] [INFO] Згідно свідоцтва про народження серія І-НМ № 342519, батьками позивача [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] померла 20.11.2006 року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-НМ № 037811. [PERSON] помер 15.09.2014 року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-НМ № 195091. Внаслідок його смерті відкрилась спадщина. Померлий [PERSON] заповіту не вчиняв. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його діти: син [PERSON] (позивач) та дочка [PERSON] (відповідач). Відповідач [PERSON] на дану спадщину не претендує, що слідує з поданої до суду заяви від 05.05.2016 року. Позивач прийняв спадщину після смерті батька [PERSON], оскільки на час його смерті проживав разом із спадкодавцем, про що свідчить довідка № 181, видана виконавчим комітетом Чернелицької селищної ради. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З постанови приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу від 25.03.2016 р., слідує, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок за № 6 по вулиці Козацька в селищі Чернелиця Городенківського району Івано-Франківської області, оскільки не подані документи, які підтверджують право власності на житловий будинок. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. З довідки № 180 від 16.03.2016 року, виданої виконавчим комітетом Чернелицької селищної ради слідує, що за господарством в селищі Чернелиця по вулиці Козацькій, 6 закріплена земельна ділянка, площею 0,78 га. Позивач фактично успадкував житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по вул. Козацька, 6 смт. Чернелиця Городенківського району Івано-Франківської області, однак оформити документи не має можливості через відсутність правовстановлюючого документу. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу вимог ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. Згідно п.4 ч.1ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та члена його сімї. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] на спадщину не претендує. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вул Козацька, буд. 6. смт Чернелиця, Городенківський район, Івано-Франківська область в порядку спадкування за законом, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачами. На підставі ст.ст. 316, 317, 325, 328, 346, 365, 392, 1216, 1222, 1261, 1268-1270 ЦК України,

Outcome: approved