overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 26.05.2015 року заявник [PERSON] звернулася до суду із вказаною заявою, в якій просила визнати [PERSON], [INFO], недієздатною, встановити над нею опіку та призначити її опікуном [PERSON] \~ \~ \~ \~ В обґрунтування своїх вимог заявник вказувала, що [PERSON], [INFO], є її донькою та є інвалідом 1 групи "А" з дитинства. За психічним станом здоров'я [PERSON] потребує постійної сторонньої допомоги і контролю. \~ \~ \~ \~ В судове засідання заявник [PERSON] не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила заяву задовольнити. \~ \~ \~ \~ Представник зацікавленої особи Органа опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради в судове засідання не з'явився, направив до суду відповідний висновок. \~ \~ \~ \~ Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій або керувати ними. \~ \~ \~ \~ Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], донька заявника, є інвалідом 1 групи "А" з дитинства. Згідно висновку № 470 судово-психіатричної експертизи від 23.09.2015 року [PERSON] страждає хронічним, стійким психічним розладом у формі глибокої розумової відсталості, в зв'язку із чим не має можливості розуміти значення своїх дій та керувати ними. \~ \~ \~ \~ Поданням № 1000/02.02.-01-22/09/14/15 опікунської ради при виконавчому комітеті Миколаївської міської ради від 23.04.2015 року запропоновано кандидатуру [PERSON] для призначення її опікуном [PERSON] \~ \~ \~ \~ Таким чином, суд вважає доведеними твердження заявника про те, що [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому є недієздатною особою та потребує постійного стороннього догляду. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 1 ст. 241 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. \~ \~ \~ \~ Суд вважає, що подання органу опіки та піклування про призначення [PERSON] опікуном відповідає вимогам ст.ст. 55, 60 ЦК України та інтересам недієздатної [PERSON], а відтак підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст. 88, ч. 2 ст. 240 ЦПК України судові витрати, повязані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

26.05.2017 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що вона є власником кв.[ADDRESS], що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна. У даному жилому приміщенні крім неї зареєстрований також її син [PERSON], про що свідчить довідка КП „Сумижитлокомсервіс" №2045 від 26.05.2017р. В дійсності ж у вказаній квартирі відповідач не проживав жодного дня. Будь-яких речей, що належать відповідачу у квартирі немає. Реєстрація відповідача у квартирі, перешкоджає їй у повній мірі володіти, користуватися і розпоряджатися належним майном. Крім того, це безпосередньо відображається на її матеріальному становищі, оскільки позбавлена можливості оформити житлову субсидію. Тому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування кв.[ADDRESS]. Позивач вважає, що в зв'язку з тим, що у відповідача є інше постійне місце проживання, він не користується житлом, тому повинен бути визнаний таким, що втратив право користування житлом, тому просить суд позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином через оголошення у пресі-газеті "Сумщина", заперечень на позов не надав. Заслухавши позивача, свідка, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є власником кв.[ADDRESS], що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна./а.с. 3-4/ Згідно довідки КП „Сумижитлокомсервіс" №2045 від 26.05.2017 року за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] та її син [PERSON]./а.с.4/ Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У судовому засіданні була допитана в якості свідка [PERSON], яка підтвердила ті обставини, на які посилається позивач. Як встановлено в судовому засіданні відповідач не проживає в спірному житловому приміщенні понад одного року, підстав для продовження терміну зберігання за ними права користування [ADDRESS] житловим приміщенням, передбачених ст.71 ЖК України не має, участі в оплаті комунальних послуг, квартири відповідач не приймає, що свідчить про втрату ним інтересу до спірної квартири як до свого постійного місця проживання, тому відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування квартирою. За таких обставин суд вважає за необхідне відповідача визнати таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

26.06.2018 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 20.03.2014 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Єланецького районного управління юстиції у Миколаївській області. Від шлюбу мають неповнолітніх синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем не склалися через різні погляди на життя та сімейні відносини. Подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, поновлювати шлюбні відносини не бажає, на примирення не згодна, тому просила суд шлюб розірвати, синів залишити на її вихованні, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "Новохатько". Позивачка в судове засідання не з'явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 20.03.2014 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Єланецького районного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №10. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, не бажають примиритись, що свідчить про дійсність їх намірів щодо розірвання шлюбу та дає підстави для задоволення позову. При цьому синів залишити на вихованні матері. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає за необхідне залишити позивачці прізвище "Новохатько". Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

26.06.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 15.09.2015 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Єланецького районного управління юстиції у Миколаївській області. Від шлюбу спільних дітей не мають. З відповідачем сімейні відносини припинилися через різні характери, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, поновлювати шлюбні відносини не бажає, на примирення не згодна, тому просила суд шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище " [PERSON] ". Позивачка в судове засідання не з`явилася, до суду направила заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. В разі неявки відповідача просила провести заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про слухання справи. У визначений строк відзив до суду не направив, тому у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за заявою позивачки суд ухвалив провести заочний розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 15.09.2015 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Єланецького районного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №43. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, не бажають примиритись, що свідчить про дійсність їх намірів щодо розірвання шлюбу та дає підстави для задоволення позову. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає за необхідне залишити позивачці прізвище " [PERSON] ". Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

26.06.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 24.12.2003 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Маложенівської сільської ради Єланецького району Миколаївської області. Від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] . З відповідачем сімейні відносини припинилися через різні характери, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, поновлювати шлюбні відносини не бажає, на примирення не згодна, тому просила суд шлюб розірвати, сина залишити на її вихованні, після розірвання шлюбу відновити їй прізвище " [PERSON] ". Позивачка в судове засідання не з`явилася, до суду направила заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. В разі неявки відповідача просила провести заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про слухання справи. У визначений строк відзив до суду не направив, тому у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за заявою позивачки суд ухвалив провести заочний розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 24.12.2003 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Маложенівської сільської ради Єланецького району Миколаївської області, актовий запис №5. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, не бажають примиритись, що свідчить про дійсність їх намірів щодо розірвання шлюбу та дає підстави для задоволення позову. При цьому сина залишити на вихованні позивачки. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає за необхідне відновити позивачці прізвище " [PERSON] ". Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~26.06.2019\~року позивачка\~ [PERSON] \~звернулася в\~суд з\~позовом [PERSON] \~про розірвання\~шлюбу.\~ Свої вимоги мотивує тим, що 08.04.2017 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб у Єланецькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини з відповідачем не склалися через відсутність порозуміння, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, поновлювати шлюбні відносини не бажає, на примирення не згодна, тому просила суд шлюб розірвати, сина залишити на її вихованні, після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище " [PERSON] ". Позивачка в судове засідання не з`явилася, до суду направила заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про слухання справи в його відсутність, позовні вимоги визнав повністю. Дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 08.04.2017 року сторони зареєстрували шлюб у Єланецькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №13. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, не бажають примиритись, що свідчить про дійсність їх намірів щодо розірвання шлюбу та дає підстави для задоволення позову. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає за необхідне відновити позивачці дошлюбне прізвище " [PERSON] ". Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

26.08.2014 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 18.07.2006 року ЗАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого він є, уклав з відповідачем кредитний договір, за яким видав останньому кредит в сумі 729,28 грн. зі сплатою 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості. Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 28.07.2014 року по кредиту, процентам, а також штрафні санкції в загальній сумі 13394,30 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву про підтримання позову, в якій також клопотав про розгляд справи за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подав. У зв'язку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні письмові докази по справі суд дійшов наступного. 18.07.2006 року сторони уклали кредитний договір, за яким позивач надав відповідачу кредит в загальній сумі 729,28 грн. на строк по 16.05.2008 року зі сплатою 2,09 % в місяць на суму залишку заборгованості. (а.с. 7-12) Факт виконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами не оспорюється. Отримавши кредитні кошти відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором, допустив прострочення визначених платежів, внаслідок чого у нього станом на 28.07.2014 року виникла заборгованість по договору, яка складається із заборгованості: по кредиту - 701,91 грн.; по відсоткам за користування кредитом - 3802,10 грн. Крім того, позивачем відповідачу нарахована пеня в розмірі 7776,28 грн. за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, а також визначені кредитним договором штраф (фіксована частина) - 500 грн. і штраф (процентна складова) - 614,01 грн. (а.с. 6) Розв'язуючи спір в частині нарахованої позивачем пені суд виходить з такого. Так згідно ст. 551 ч. 3 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З огляду на встановлені судом обставини, зокрема розмір пені, який значно перевищує суму загальної заборгованості за кредитним договором, суд вважає необхідним зменшити розмір нарахованої пені до 700 грн. За такого позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549-551, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором в загальній сумі - 6318 грн. 02 коп., а також судовий збір.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

26.08.2014 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 22.02.2008 року ЗАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого він є, уклав з відповідачем кредитний договір, за яким видав останньому кредит в сумі 1002,03 грн. зі сплатою 12 % на рік на суму залишку заборгованості. Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 28.07.2014 року по кредиту, процентам і комісії за користування ним, а також штрафні санкції в загальній сумі 9929,77 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву про підтримання позову, в якій також клопотав про розгляд справи за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подав. У зв'язку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні письмові докази по справі суд дійшов наступного. 22.02.2008 року сторони уклали кредитний договір, за яким позивач надав відповідачу кредит в загальній сумі 1002,03 грн. на строк по 22.08.2008 року зі сплатою 1,00 % в місяць на суму залишку заборгованості, а також щомісячної та одноразової комісії в розмірах визначених цим договором. (а.с. 7-10) Факт виконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами не оспорюється. Отримавши кредитні кошти відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором, допустив прострочення визначених платежів, внаслідок чого у нього станом на 28.07.2014 року виникла заборгованість по договору, яка складається із заборгованості: по кредиту - 501,99 грн.; по відсоткам за користування кредитом - 40,19 грн.; по комісії - 135,30 грн. Крім того, позивачем відповідачу нарахована пеня в розмірі 8303,25 грн. за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, а також визначені кредитним договором штраф (фіксована частина) - 500 грн. і штраф (процентна складова) - 449,04 грн. (а.с. 6) Розв'язуючи спір в частині нарахованої позивачем пені суд виходить з такого. Так згідно ст. 551 ч. 3 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З огляду на встановлені судом обставини, зокрема розмір пені, який значно перевищує суму загальної заборгованості за кредитним договором, суд вважає необхідним зменшити розмір нарахованої пені до 500 грн. За такого позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549-551, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором в загальній сумі - 1991 грн. 22 коп., а також судовий збір.

Outcome: partial