Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

25 вересня 2019 року до Зарічненського районного суду Рівненської області надійшла заява [PERSON] , у якій він просить встановити факт того, що заповіт від імені [PERSON] , яка померла [INFO] (далі - спадкодавець), посвідчений 07 жовтня 2014 року державним нотаріусом Зарічненської державної нотаріальної контори під №639 у реєстрі на його ім`я складений на його користь, як особи, яка не перебуває з спадкодавцем у родинних відносинах. Заява мотивована тим, що спадкодавець заповіла [PERSON] , усе своє майно, вказавши у заповіті від 07 жовтня 2014 року, що він є її онуком. Проте заявник її внуком не являється. Інші спадкоємці від спадщини відмовились. Заявник вчасно звернувся до приватного нотаріуса Перуніної І. П. із заявою про прийняття спадщини за заповітом, проте вона відмовила йому у видачі свідоцтва з підстав недоведеності родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем як бабою та онуком, попри зазначення у заповіті, що вони перебувають у таких родинних відносинах. При цьому заявник онуком спадкодавці не являється. Це є перешкодою в отриманні заявником свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті [PERSON] , у зв`язку з чим він змушений звернутись до суду про встановлення факту складення заповіту на його користь. Заявник [PERSON] у судове засідання з`явився, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі з підстав зазначених у поданій заяві та просив таку задовольнити. У судовому засіданні уточнив, що подав заяву в порядку окремого провадження, а не позовного, оскільки в заяві зазначено вимогу про встановлення факту, яка розглядається у порядку окремого провадження. Заінтересована особа - приватний нотаріус Перуніна І. П. у судове засідання не з`явилась, подала суду заяву у якій просила проводити розгляд справи за її відсутності. Щодо задоволення заяви не заперечувала та просила встановити факт належності заявнику [PERSON] який не являється онуком [PERSON] , яка померла [INFO] , заповіту, посвідченого державним нотаріусом 07 жовтня 2014 року за реєстровим № 639. З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України усудовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [PERSON] , є спадкоємцем майна за заповітом [PERSON] , посвідченого державним нотаріусом Зарічненської державної нотаріальної контори Герман В. М., 07 жовтня 2014 року за реєстраційним №639 (а. с. 8) (далі - Заповіт). Як вбачається із наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Морочненської сільської ради Зарічненського району Рівненської області 28 листопада 2018 року (а. с. 10) [PERSON] померла [INFO] . За життя, а саме 07 жовтня 2014 року, [PERSON] склала заповіт, згідно якого все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, в тому числі житловий будинок по [ADDRESS] заповіла онукові [PERSON] , [INFO] . Фактично [PERSON] онуком [PERSON] не являється, а є її сусідом, оскільки проживає та зареєстрований у тому ж що вона селі на одній [ADDRESS] , що доводиться копією паспорта заявника серії [NUMBER] (а. с. 6,7). Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а заповітом згідно ст. 1233 ЦК України є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. З урахуванням наведених норм мотиви за яких спадкодавець складає заповіт на користь певної особи значення не мають, оскільки заповіт є одностороннім правочином, який залежить виключно від волевиявлення спадкодавця, тобто діє принцип свободи заповіту, тому мотиви за яких заповіт складено на користь певної особи правового значення не мають. Однак у даному заповіті [PERSON] вказала, що заповідає своє майно заявнику як онукові, хоча такий її внуком не являється. Вказана обставина немає правового значення, оскільки з огляду на вищенаведене заповіт може бути посвідчений на користь будь якої особи за бажанням заповідача. На підставі ст. ст. 1268-1270 ЦК України, заявник, прийняв спадщину та звернувся з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Перуніної Н. П. Нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23 липня 2019 року №82/02-31 (а. с. 9), оскільки він у заповіті вказаний як її онук, хоча таким не являється. Як роз`яснено у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Судом встановлено, що зазначення факту родинних відносин між заявником та спадкодавцем, як онуком та бабою, попри фактичну відсутність таких, створили йому перешкоди в оформленні спадщини за заповітом. Відтак, встановлення факту складення [PERSON] , яка померла [INFO] заповіту на користь [PERSON] , 23 серпня 1986 року з наведених вище підстав підлягає встановленню, оскільки від нього залежить реалізація гарантованого Конституцією України та іншими законами права вільно володіти та розпоряджатися належною власністю. Відтак, встановлення факту, має для заявника юридичне значення, оскільки надасть йому можливість отримати свідоцтва про право на спадщину. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає заяву підставною та її слід задовольнити. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справі окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 1 ст. 7. Закону України "Про судовий збір" № 8 липня 2011 року № 3674-VI сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Заявником сплачено 768,40 грн. судового збору, як за позовну вимогу немайнового характеру, при необхідності сплати при розгляді справ в порядку окремого провадження 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає на даний час 384,20 грн. Таким чином наявні підстави для повернення [PERSON] 384,20 грн. судового збору за рахунок асигнувань державного бюджету України.

Outcome: approved