Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

15 січня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до Слов'янської міської ради про визнання права власності на 1/2 частину квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно, що складається з 1/2 частки квартири [ADDRESS]. Вказала, що є разом з донькою спадкоємцями першої черги за законом на дане спадкове майно, що залишилося після смерті спадкодавця, однак донька - [PERSON] в квартирі, на момент смерті [PERSON], не проживала та не була зареєстрована, з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталася, тому вона є єдиним спадкоємцем після смерті чоловіка. Для оформлення своїх спадкових прав на вищезгадане спадкове майно та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, у встановлений законом строк шестимісячний строк, вона звернулася до державної нотаріальної контори. Проте, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на об'єкт нерухомого майна, реєстрація права власності на який не проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення. В позовній заяві позивач просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку квартири №58, загальною площею 44,7 кв.м, житловою площею 25,8 кв.м, що розташована на п'ятому поверсі в будинку [ADDRESS], яка складається з двох кімнат, в порядку спадкування за законом після померлого чоловіка [PERSON], померлого [INFO]. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з'явилися, однак до суду надали заяви, в яких позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити. Представник відповідача, Слов'янської міської ради , в судове засідання не з'явився, однак суду надано заяву в.о голови Слов'янської міської ради з проханням розглянути справу без участі представника Слов'янської міської ради, рішення по справі прийняти у відповідності до чинного законодавства. Дослідивши надані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 01.03.1971 року, який зареєстровано у Палаці Одружень м. Томська, актовий запис 807 (а.с.10). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 11.03.2003 року Слов'янською міською радою, [PERSON] та [PERSON] в рівних долях належить квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18). [INFO] помер [PERSON], актовий запис №1472, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.12). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина - 1/2 частина квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. З заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори звернулась його дружина - [PERSON], донька - [PERSON], заяву про прийняття спадщини в установлений ст. 1270 ЦК України строк не подала, не проживала постійно разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому вважається такою, що не прийняла спадщину. Як вбачається з матеріалів справи у Першій державній нотаріальній конторі було заведено спадкову справу за заявою [PERSON], заповіт померлого відсутній. Встановлено, що нотаріусом було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на 1/2 частку квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з тим, що не проведена реєстрація права власності на зазначений об'єкт нерухомого майна відповідно до законодавства. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. Відповідно до ст.ст. 1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство,що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Як вбачається з технічного паспорту КП «Бюро технічної інвентаризації» №17283 - квартира яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] знаходиться на п'ятому поверсі, має загальну площу 44,7 кв.м та складається з двох кімнат житловою площею 25,8 кв.м (а.с.21). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №8018107 вбачається, що 10.12.2014 року державний реєстратор Реєстраційної служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області Кубеко О.О. на підставі свідоцтва про право власності на житло, зареєструвала за [PERSON] право власності на 1/2 частку квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.18 зворот). Судом встановлено, що на даний час провести державну реєстрацію права власності на 1/2 частину квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] не має можливості, оскільки [PERSON], який був власником цього майна, помер. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Частина 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. Згідно ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. У відповідності до положень ст.ст.316, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст. 319 ЦК України визначає, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно із вимогами ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Стаття 392 ЦК України визначає, що: власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно із п.2 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судовий захист права приватної власності громадян може, зокрема, здійснюватися шляхом розгляду справ за позовами про визнання права власності на майно. Згідно ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, в зв'язку з чим в даний час неможливо належним чином оформити право власності на 1/2 частку квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], належної [PERSON], що дало б можливість позивачу отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті чоловіка в нотаріальній конторі. Враховуючи викладене і відсутність іншого способу відновлення порушеного права, позивач обґрунтовано звернулася з позовом до суду за захистом порушеного права шляхом визнання за нею права власності на 1/2 частку вищевказаної квартири в порядку спадкування в судовому порядку. Таким чином, оскільки судом встановлено, що позивач [PERSON] своєчасно звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті свого чоловіка [PERSON],померлого [INFO], на 1/2 частку квартири, №58, загальною площею 44,7 кв.м, житловою площею 25,8 кв.м, що розташована на п'ятому поверсі в будинку [ADDRESS], яка складається з двох кімнат, належної померлому на праві спільної часткової власності, але яке не було належним чином зареєстроване відповідно до законодавства, інших спадкоємців не має, та іншого шляху, ніж в судовому порядку, поновити та реалізувати свої спадкові права позивач не має можливості, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved