overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що 30.03.2015 року між ним та [PERSON], від імені якого за довіреністю діяла [PERSON], було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарсько - побутовими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS]. До моменту укладення даного договору він разом із сім»єю проживав в даному будинку та були там зареєстровані. Після відчуження вказаного будинку [PERSON] не знявся з реєстрації, хоча фактично не проживає у вказаному будинку близько 10 років, так як перебуває за кордоном. Просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: [ADDRESS]. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин. Про час і місце слухання справи повідомлений вчасно через оголошення у пресі у встановленому законом порядку, яке розміщене в газеті "Галичина" за № 23 (5172) від 24.03.2016 року. Враховуючи вищенаведене, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 163 Житлового кодексу України у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно із ст. 405 ч.2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить будинок, що знаходиться в [ADDRESS], договору купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями № 446. В даному будинку зареєстрований [PERSON], що підтверджено копією будинкової книги та копією паспорта [PERSON] Незважаючи на реєстрацію, відповідач на протязі 10 років не проживає у даному домоволодінні без поважних причин, що підтверджено актом обстеження матеріально-побутових умов сім"ї, складеного депутатом Надвірнянської міської ради від 23.02.2016 року. Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідач втратив право на житло в жилому будинку, оскільки він не проживає в ньому більше одного року без поважних на те причин. Реєстрація відповідача у будинку перешкоджає позивачу у здійсненні права власності, так як він не може розпорядитися належним на праві власності майном на власний розсуд тільки через те, що за реєстрацією у належному йому будинку значиться відповідач. На підставі ст.ст. 319,379,382,383,386,391,405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що є власником квартири [ADDRESS]. З вересня 1999 року у вищевказаній квартирі був зареєстрований його син, відповідач по справі. Однак, з грудня 1999 року у квартирі не мешкає, особистих речей відповідача у спірному житлі немає, а тому посилаючись на ст. 405 ЦК України, вважає, що відповідач втратив право користування даним житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся, про що свідчить направлення судових повісток за адресою місця проживання відповідача, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Представник третьої особи - КП "Новозаводське" Чернігівської міської ради в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений. Суд, у відповідності до ст. 169 ЦПК України визнав можливим розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказах. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.224 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного: Судом встановлено, що позивач на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21.09.1995 року є власником квартири [ADDRESS] (а.с.6). Відповідач зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 26.09.1999 року (а.с.5,19), однак у вказаній квартирі останній не проживає з 1999 року, що підтверджується актом КП "Новозаводське" Чернігівської міської ради дільниці з обслуговування житлового фонду № 1 від 14.05.2014 року (а.с.4). Відповідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи, що відповідач за вказаною адресою відсутній більше року, поважність причин відсутності відповідача у вказаному житлі в судовому засіданні встановлено не було, а отже відповідно до ст.405 ч.2 ЦК України він втратив право на користування цією квартирою. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням обґрунтовуючи тим, до розірвання шлюбу відповідач [PERSON] разом з її дочкою проживав та був зареєстрований в [INFO], який на праві власності належить їй. Після розірвання шлюбу з її дочкою [PERSON], 08.10.2014 року [PERSON] виїхав проживати до свої батьків в інший населений пункт , а саме в с.Леляки Баришівського району Київської області, де, як їй відомо, проживає і на даний час. З моменту залишення будинку відповідач витрати на утримання житла не несе, особистих речей не зберігає. На прохання добровільно знятись з реєстраційного обліку відповідач не погоджувався. В судовому засіданні \~позивачка [PERSON] позов підтримала, просила задоволити в повному обємі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному об"ємі та пояснив суду, що в зазначеному житлі не проживає з 08.10.2014 року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. \~\~В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] разом із дочкою позивачки [PERSON] до 08.10.2014р. проживав та був зареєстрований в [INFO], який на праві власності належить позивачці [PERSON] Відповідач в даному помешканні не проживає, особистих речей не зберігає. Витрати на утримання житла позивачка несе самостійно. \~\~Як вбачається з акту обстеження місця проживання за адресою [INFO] [PERSON] після розірвання шлюбу з [PERSON] даному помешканні не проживає. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У відповідності з ст.319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.\~\~\~\~\~ Згідно ст. 167 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім"ї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня його вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім"я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім"ї, який вибув, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття. З огляду на викладене суд вважає, що [PERSON] втратив інтерес до даного житла, поважних причин відсутності відповідача у вказаному будинку в судовому засіданні не встановлено.\~ \~\~\~\~\~\~\~\~ Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та примусове зняття з реєстрації, третя особа: Сектору громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Новоайдарського РВ УМВС. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS]. У домоволодінні, яке належить йому зареєстрований він і його колишня дружина [PERSON]. Шлюб між ними розірвано 03.03.2011 року. Після розірвання шлюбу відповідач не мешкає за місцем реєстрації, про що було складено акт обстеження матеріально-побутових умов депутатом Бахмутівської сільської Ради Мальцевою О.М., фактично проживає за іншою адресою. Добровільно знятися з реєстрації відповідач відмовляється. Позивач просив суд визнати особу такою, що втратила право користування житлом та примусове зняти з реєстрації. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи Сектору громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Новоайдарського РВ УМВС у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, підтверджується наявними у справі доказами, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. За вищевказаною адресою зареєстрована також [PERSON], яка за місцем реєстрації не мешкає більше 6-ти місяців. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.72 Житлового кодексу Україн, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлений 6-ти місячний строк, провадиться у судовому порядку. Відповідно до положень ст.48 Закону України "Про власність", власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. Згідно ст. 72 ЖК України, ст.ст. 316, 319, 391 ЦК України, ст.48 Закону України "Про власність",

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на будівлю. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що20.06.2011 року вона придбала у відповідача квартиру, що знаходиться за адресою: кв. Зарєчний 1/46, м. Луганськ. Відомості про позивачку як нового власника вказаної квартири не були внесені до державного реєстру прав на нерухоме майно. У звязку з цим позивачка просить суд визнати за нею право власності на квартиру, що розташована за адресою: кВ. Зарєчний 1/46, м. Луганськ. Позивач у судове засідання не з'явився, у заяві просив суд розглянути справу без його участі. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання 08.02.2019, 22.02.2019, 07.03.2019 року року не з'явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином на підставі п.19 Перехідних Положень ЦПК України та Законів України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило. \~ \~ \~ \~07.03.2019 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі кожен окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії договору купівлі-продажу квартири від 20.06.2012 року позивачка придбала у відповідача квартиру, розташовану за адресою: кв. Зарєчний [ADDRESS], м. Луганськ (а.с.5-6). Згідно копії витягу із державного реєстру правочинів вказаний договір було внесено до Державного реєстру правочинів (а.с.7). Згідно ст.392 ЦК власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно до ст. 77 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд визнає, що позивач є власником вказаної квартири, він її придбав, договір було посвідчено нотаріусом і відповідно позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання угоди купівлі-продажу дійсною. у судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися, до суду надіслали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив. 24 грудня 2001 року сторони уклали договір купівля-продажу відповідно до якого [PERSON] продав, а [PERSON] купив житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по вул. Жовтнева, 41 в с. Надеждівка Братського району Миколаївської області. Договір був посвідчений УТБ "Ріко-Альянс". Зобов'язання за договором сторонами виконані в повному обсязі. Право власності на житловий будинок за [PERSON] було зареєстровано в вознесенському БТІ 04.01.2002 року за № 1. При звернені до нотаріальної контори з метою відчуження майна, [PERSON] було роз'яснено, що договір підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 15 закону України "про товарні біржі" угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Вимогами ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року) передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. На підставі ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. За таких обставин, враховуючи, що сторонами виконані всі вимоги угоди, позивач здійснив розрахунок, а відповідач прийняв розрахунок, право власності на будинок зареєстроване за позивачем, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 19.06.2004 року, від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], однак, сім'я фактично розпалася. Просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити відповідачу прізвище "[PERSON]" . У підготовче судове засідання 28.08.2018 року сторони не з'явились, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлялись у встановленому законом порядку. Сторони надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач у своїй заяві зазначив, що підтримує позов у повному обсязі та просить позов задовольнити. Відповідач у своїй заяві зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить позов задовольнити та залишити їй шлюбне прізвище "[PERSON]". У відповідності до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Відповідно до частин 3 та 4 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно з частиною 1 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим судом ухвалено рішення про задоволення позову відповідно до частини 4 статті 200, частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України. Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що він з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 27 грудня 2003 року, актовий запис № 865 відділом РАГС міста Лисичанська Луганської області. Від шлюбу дітей не мають. Подружні стосунки з відповідачем були припинені з 14 квітня 2015 року через зраду відповідачки. На примирення не згоден. Просив суд розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 27 грудня 2003 року відділом РАГС міста Лисичанська Луганської області, актовий запис № 865. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, однак надав до суду письмову заяву, у якій просив справу розглядати за його відсутності, позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позов визнала. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданого 27 грудня 2003 року відділом РАГС міста Лисичанська Луганської області, [PERSON] та [PERSON] 27 грудня 2003 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 865. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] /а.с.3/. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають намір зберігати шлюб. З позовної заяви вбачається, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, сторони не бажають примирятися і строк для примирення їм не потрібен. За таких обставин суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved