Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

27.08.2012 року ПАТ «Банк Камбіо» (надалі - «Позивач», «Банк», «Кредитор», «Іпотекодержатель»), та ТОВ «ПРОМО-МАРКЕТ» (надалі - «Позичальник», «Третя особа») уклали Кредитний договір № 712/01-2012 (далі - «Кредитний договір») (копія додається). Відповідно до умов Кредитного договору Третій особі було відкрито кредитну лінію та надано кредитні кошти на поповнення обігових коштів зі сплатою 24% (Двадцять чотири) відсотки річних. Ліміт кредитної лінії не може перевищувати 9 500 000,00 грн. (Дев'ять мільйонів п'ятсот тисяч гривень 00 копійок). З метою забезпечення належного виконання Третьою особою своїх зобов'язань за Кредитним договором, 27.08.2012 року Банк та громадянка України [PERSON] (далі - «Іпотекодавець», «Відповідач») уклали Договір іпотеки, який посвідчено приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 5896 (далі - «Договір іпотеки») (копія додається). Згідно п.1.1. Договору іпотеки Відповідач передав Банку в іпотеку нерухоме майно (надалі - Предмет іпотеки): - земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0400 га, розташовану за адресою: Донецька область Першотравневий район, с.Урзуф, вул.. Набережна, 79-а (сімдесят дев'ять «а»); кадастровий номер 1423985500:01:000:0433. Іпотека за цим договором забезпечує повне виконання грошових зобов'язань Третьої особи, що випливають та/або виникнуть у майбутньому з Кредитного договору, укладеного між Іпотекодержателем та Третьою особою, а також з будь-яких змін до нього. Зобов'язання, передбачені Кредитним договором, Третьою особою належним чином не виконуються. У Третьої особи наявна заборгованість перед Позивачем за Кредитним договором у розмірі 4 403 140,36 грн. (Чотири мільйони чотириста три тисячі сто сорок гривень 36 копійок) (довідка додається). Рішенням господарського суду Донецької області від 05.05.2014р. у справі № 905/403/14 визнано кредиторські вимоги Позивача за Кредитним договором у справі про банкрутство Позичальника. Вартість Предмету іпотеки згідно Звіту з експертної грошової оцінки земельної ділянки несільськогосподарського призначення становить 92 800,00 грн. (Дев'яносто дві тисячі вісімсот гривень 00 копійок). Таким чином, внаслідок порушення Третьою особою (Позичальником) умов Кредитного договору ПАТ «Банк Камбіо» змушений звернутись за захистом своїх прав у судовому порядку шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, належний Іпотекодавцю (Відповідачу). У судове засідання від позивача в особі уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БАНК КАМБІО» [PERSON] надійшла письмова заява від 31.01.2017 року, про розгляд справи без їх участі, підтримують позовні вимоги в у повному обсязі , не заперечують про винесення заочного рішення. Додатково просить стягнути з відповідача витрати на оголошення у пресі в сумі 840.00( вісімсот сорок) грн.. Відповідач у судове засідання не прибула, хоча була належним чином повідомлена про місце та час розгляду справи, згідно до вимог ст. 74, 122 ЦПК України,( оголошення у пресі), що дає суду підстави для розгляду справи за ст. 224 ч.1 ЦПК України. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності …, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд дослідивши матеріали надані суду, виходить з наступного: Відповідно до ст. 526 ЦКУ зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Згідно п.7.3.1. Договору іпотеки Іпотекодержатель має право на свій розсуд обрати спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки: на підставі рішення суду; на підставі виконавчого напису нотаріуса; згідно із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься в цьому Договорі; - інші способи, передбачені законодавством України на момент звернення стягнення. Згідно застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя (п.п.7.4., 7.5. Договору іпотеки) Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку шляхом: переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в порядку, встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку»; продажу Предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку статті ст.38 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до пункту 39 Постанови Пленуму ВССУ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012р. № 5 іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду. Відповідно до пункту 17 Постанови Пленуму ВССУ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012р. №5 зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Зазначене також підтверджується Постановою Верховного суду України від 26.12.2011 року по справі №3-139гс11, прийнятою за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, якою встановлено, що у разі встановлення такого способу звернення стягнення у договорі іпотекодержатель на підставі ч. 2 ст. 16 ЦК України мас право вимагати застосування його судом. Господарські суди, з висновками яких погодився касаційний суд, обґрунтовано зазначили, що звернення стягнення і набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки за рішенням суду може застосовуватися, якщо це передбачено договором. Згідно Постанови Верховного суду України від 14.09.2016 року по справі №6-1219цс 16, прийнятою за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, приймаючи рішення про звернення стягнення на предмет іпотек шляхом визнання права власності, суди правильно по суті вирішили спір та захистили порушені права іпотекоднржателя. Відповідно до ч.І ст.33 Закону України «Про іпотеку», Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки, передбаченого законом, покладається на Іпотекодержателя Частиною 2 ст.16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Відповідно до ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно з ч.3 ст.36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ч.І ст.37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Згідно з Постановою Пленуму Верховного суду України виходячи з положень ч.2 ст. 16 ЦК України, ч.З ст.ЗЗ, ст.36, ч.І ст.37 Закону України "Про іпотеку" не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором. А це передбачено договором Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 11 грудня 2013 року № 6-124цс13. Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.\~ Аналізуючи вище наведене, суд вважає що вимоги позивача відповідають нормам діючого законодавства, а тому підлягають задоволенню. Судові витрати необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved