Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

13.11.2015 р. позивач звернувся в суд з указаним позовом, який обґрунтував таким. 23.10.2015 р. в районній щотижневій газеті «Міжгіря онлайн» на титульній сторінці опубліковано статтю під назвою «Напередодні виборів Ярема хотів украсти 9 млн. грн. від освітян та медиків, щоправда на гарячому його спіймав [PERSON]». Позивач вважає інформацію, яка наведена в статті неправдивою, яка зашкодила його діловій репутації та принижує честь і гідність, а саме текст: «Минулого вівторка мало відбутися чергове пленарне засідання сесії районної ради, на розгляд якого виносилось питання розподілу додаткових коштів, що надійшли в район, на заробітну плату працівникам охорони здоров'я - лікарям, медичним сестрам, молодшим медичним сестрам та технічним працівникам, всім представникам освітянської галузі, бібліотечним та клубним працівникам, іншим бюджетним установам. Однак пан Ярема вирішив дискредитувати першу особу райдержадміністрації [PERSON], не забезпечивши кворуму навіть депутатами своєї фракції. На що розраховував відомо тільки йому. Голова райдержадміністрації [PERSON] взяв на себе вольове рішення і підписав розпорядження про виділення коштів працівникам охорони здоров'я, освіти, закладів культури та інших бюджетних установ району. Мова йде про 9 млн. грн. Місячний оклад голови райради сягає майже 14 тисяч грн. Вчинок п. Яреми не робить йому честі. Навіть той авторитет, який ще залишився, уже «підмочений» Сподіваємось, що навіть 100 гривень у виборчих перегонах на цей раз йому не допоможуть. І каденція пана Яреми у статусі голови районної ради, мабуть, остання.» Ці висловлювання і цитати у статті позивач вважає припущеннями і неправдивою інформацією. Звертає увагу суду на те, що Міжгірська районна рада є колективним органом і рішення, які приймаються радою та явка депутатів на засідання не залежать від волі голови ради. Позивача також обурює назва статті, а також повідомлення, що «його місячний оклад сягає майже 14 тис. грн.». У звязку з цим посилається на постанови КМУ, якими встановлюється щоденний оклад голови районної ради та розрахунки заробітної плати в 2014 і 2015 р.р. за яким його посадовий оклад відповідає сумі 3103 грн. що затверджено рішенням сесії райради в 2010 р. Позивач указав, що відповідачі не перевірили інформацію, яку поширили, не виконавши вимог ст. 302 ЦК України. Просить визнати, що інформація розміщена в статті, не відповідає дійсності і зобовязати відповідачів ( редакцію газети та шеф-редактора (автора статті) спростувати в газеті неправдиву інформацію шляхом опублікування у цьому ж друкованому виданні тим самим тиражем з публічним вибаченням у його адресу. Позивач також вимагає відшкодувати йому моральну шкоду в сумі 100 тис. грн., що проявилось у душевних стражданнях від приниження гідності, честі та ділової репутації. Позивач вимоги підтримав повністю і додатково усно обґрунтував вимоги і тим, що публікація статті мала місце за два дні до місцевих виборів, які відбулися 25.10.2015 р. і це вплинуло на результати виборів, зокрема на рейтинг політичної сили, яку він представляв. Позивач також пояснив, що з огляду на дати публікації і проведення виборів не зміг скористатись правом на відповідь та пояснити причини того, що сесія не відбулася із-за відсутності кворуму і явки депутатів, з додаткових фракцій. Відповідачі в особі уповноваженого представника позов заперечили повністю, а свою позицію обґрунтували таким. Опубліковані відомості у статті є оціночними судженнями і викладені з використанням сатиричних мовних зворотів, а також слів із явними гіперболічним забарвленням, а тому являють собою вираження свободи думки та критичної оцінки дій особи. Ці оціночні судження не підлягають спростуванню відповідно до вимог закону «Про інформацію», тлумачення ст. 10 Конвенції, прецедентній практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, автор статті застосував мовні обороти, подані в формі «ймовірних» слів та припущень: «нащо розраховував відомо тільки йому», «місячний оклад сягає майже» ( без конкретизації та стверджувального характеру), «сподіваємось … не допоможуть» (припущення), «каденція … мабуть остання» (припущення), тоді як слова «хотів украсти» і «щоправда спіймали на гарячому» є гіперболою, метафорою, що має явне і очевидне «переносне» значення. Відповідачі вважають, що позивач є політичним діячем і публічною особою, яка представляє місцеву владу, а відтак може піддаватись більш суворій критиці з боку громадськості, ніж звичайні громадяни і його статус голови районної ради допускає широкі межі інформації як особи, яка підлягає ретельному громадському контролю і потенційно може зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того як вони виконували або виконують свої функції. Відповідачі також вважають, що інформація в статті не є негативною, містить посилання на декларацію позивача про доходи і річна заробітна плата позивача за 2014 р. становить 98 403 грн., що в середньому відповідає сумі 8200 грн. 25 коп., а це спростовує покликання відповідача на місячний оклад у сумі 3103 грн. Тому судження автора статті про те, що місячний оклад позивача може сягати 14 тис. грн.. з врахуванням можливого нарахування відпускних, матеріальних допомог на оздоровлення одночасно із заробітною платою є орієнтовним і не означає сталість цієї цифри щомісяця за весь час роботи позивача. Відповідачі вважають, що позивач не обґрунтував моральну шкоду та її розмір та не надав доказів. Оцінивши зміст позовних вимог, доводи сторін і їх представників, подані в справу докази, суд дійшов такого висновку. Судом установлено наступні обставини. Позивач з 2006 року по жовтень 2015 року обіймав посаду голови Міжгірської районної ради. 23 жовтня 2015 року в районній щотижневій суспільно-політичній газеті «Міжгіря онлайн» № 18 на сторінці 1 (титульна сторінка) опубліковано статтю (автор [PERSON], шеф редактор газети) під заголовком з виділеним шрифтом «Напередодні виборів Ярема хотів украсти 9 млн. грн.. від освітян та медиків, щоправда на гарячому його спіймав [PERSON]» з таким змістом: «Минулого вівторка мало відбутися чергове пленарне засідання сесії районної ради, на розгляд якого виносилось питання розподілу додаткових коштів, що надійшли в район, на заробітну плату працівникам охорони здоров'я - лікарям, медичним сестрам, молодшим медичним сестрам та технічним працівникам, всім представникам освітянської галузі, бібліотечним та клубним працівникам, іншим бюджетним установам. Однак пан Ярема вирішив дискредитувати першу особу райдержадміністрації [PERSON], не забезпечивши кворуму навіть депутатами своєї фракції. На що розраховував відомо тільки йому. Голова райдержадміністрації [PERSON] взяв на себе вольове рішення і підписав розпорядження про виділення коштів працівникам охорони здоров'я, освіти, закладів культури та інших бюджетних установ району. Мова йде про 9 млн. грн. Місячний оклад голови райради сягає майже 14 тисяч грн. Вчинок п. Яреми не робить йому честі. Навіть той авторитет, який ще залишився, уже «підмочений» Сподіваємось, що навіть 100 гривень у виборчих перегонах на цей раз йому не допоможуть. І каденція пана Яреми у статусі голови районної ради,мабуть, остання.» Вказаний номер газети вийшов тиражем 15 тис. примірників. Загальновідомим є факт проведення в Україні виборів 25 жовтня 2015 року до місцевих рад. Засідання сесії Міжгірської районної ради, призначене на 20 жовтня 2015 року, не відбулось по причині відсутності кворуму (необхідної кількості депутатів). Це засідання сесії призначено розпорядженням голови Міжгірської районної ради [PERSON] від 15.10.2015 р. № 22 із затвердження порядку денного і регламенту роботи з переліком питань, запропонованим для розгляду, в т.ч. і питання «Про внесення змін до рішення районної ради «Про районний бюджет на 2015 р.» (пункти 6). Згідно довідки керівника Міжгірського відділення поліції досудове розслідування за фактом публічної статті, що є предметом судового розгляду , не проводилось у звязку з відсутністю в тексті ознак кримінального правопорушення. За результатами виборів Міжгірської районної ради [PERSON] обраний депутатом Міжгірської районної ради, а головою Міжгірської районної ради обрано [PERSON] Згідно розпорядження голови Міжгірської районної державної адміністрації № 290 від 21.10.2015 р. розподілено субвенції з державного бюджету та внесено зміни у плати асигнувань. Згідно декларації про майно і доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 р. голови Міжгірської районної ради [PERSON], поданої ним 23.03.2015 р. його загальний сумарний дохід у гривнях за 2014 р. становив 98 403 грн., що відповідає задекларованій сумі заробітної плати. Згідно довідки про доходи [PERSON] за 2014 р. за місцем праці на посаді голови Міжгірської районної ради , підписами голови цієї ради і виконуючого обовязки головного бухгалтера ( вих. № 06-16/38 від 16.02.2016 р.) нарахована заробітна плата з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р. становила всього 98 403 грн. 19 коп., а в травні 2014 р. в сумі 14 242 грн. 94 коп. ( в т.ч. матеріальна допомога на оздоровлення 7510 грн. 79 коп.), в грудні - 11 596, 96 грн. ( в т.ч. матеріальна допомога на вирішення соціально побутових питань 3878 грн. 75 коп.). Встановлені обставини не оспорюються сторонами і згідно вимог ст. 61 ч. 1 і ч. 2 ЦПК України, не підлягають доказуванню. Ст. 270 ЦК України передбачає види особистих немайнових прав фізичної особи відповідно до Конституції України, зокрема право на повагу до гідності та честі. Згідно з ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації в друкованому засобі має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку встановленому законом у такий же спосіб, у який вона була поширена. Ст. 280 ЦК України визначено право фізичної особи, особисте немайнове право якої порушено, на відшкодування моральної шкоди. Згідно закону "Про інформацію" (ст.30 ч.1, ч.2, ст. 31 ч.1, ч.2) : - ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень; - оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду; - у разі якщо порушенням права на свободу інформації особі завдано матеріальної чи моральної шкоди, вона має право на її відшкодування за рішенням суду; - суб'єкти владних повноважень як позивачі у справах про захист честі, гідності та ділової репутації вправі вимагати в судовому порядку лише спростування недостовірної інформації про себе і не мають права вимагати відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Це не позбавляє посадових і службових осіб права на захист честі, гідності та ділової репутації в суді. Суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. [PERSON] на час зазначеної публічної інформації в газеті обіймав посаду керівника районного органу місцевого самоврядування, тобто був публічною особою. За змістом статті, [PERSON] як голова районної ради підданий різкій критиці з приводу не відбуття сесії , не забезпечення кворуму депутатів в тому числі фракцією, до якої він входить з покликанням на не вирішення важливого питання, анонсованого на розгляд сесії, щодо розподілу додаткових коштів, які слід було розподілити за рішенням сесії на заробітну плату керівникам охорони здоровя, освіти, культури усіх установ і закладів району. У цій же статті зазначено, що це питання вирішено розпорядженням голови Міжгірськорї районної державної адміністрації [PERSON] Із встановлених обставин, зазначених вище, видно, що зазначена інформація підтверджується офіційними відомостями та рішеннями, тобто відповідає дійсності. Стиль викладу інформації автором статті має ознаки метафори, алегорії, припущення, тобто явне очевидне і переносне значення , зокрема висновки : «вирішив дискредитувати першу особу райдержадміністрації , не забезпечивши кворуму навіть депутатам своєї фракції»; « На що розраховував відомо тільки йому», «ситий голодному не вірить», «гадаю вчинок п. Яреми не робить йому честі», «навіть такий авторитет, який не залишився уже «підмочений». Ці вислови суд визнає оціночними судженнями, на які має право журналіст при викладі інформації з ознаками критики ( сатиричного, перебільшувального значення). Право на оціночні судження передбачено законом України «Про інформацію». Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведення їх правдивості. Позивач як публічна особа і місцевий політичний діяч, який представляє за посадою і повноваженнями місцеву владу може піддаватися більш суворій критиці з боку преси чи громадськості, ніж звичайні громадяни. Стосовно такої особи є допустима ширша межа інформації, порівняно з межами такої інформації стосовно звичайних громадян, бо така посадова особа за довірою громадськості дала згоду на публічне політичне обговорювання. Отже, позивач потенційно міг зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того як виконував свої функції, і повинен це усвідомлювати. Такий висновок суду відповідає принципам, викладеним у рішення ЄСПЛ «Газета «Україна-центр проти України» ( п. 46 «d» «е»), за якими преса відіграє істотну роль у демократичному суспільстві і її обовязком є передавати інформацію громадськості у формі з перебільшенням і навіть провокацій, межі висвітлення діяльності політиків і їх критика журналістами є ширшими, ніж до приватної особи». З огляду на викладене позивач, не погоджуючись з критикою в зазначених оціночних судженнях має право на відповідь, що передбачена ст. 277 ч. 6 ЦК України. З цих же обґрунтувань суд відхиляє покликання позивача спростувати як недостовірну інформацію про його доходи, яка викладена в статті «місячний оклад голови райради сягає майже 14 тис. грн..». Суд вважає, що ці висловлювання теж є оціночними з огляду на таке. Вислів "посадовий оклад" за звичай пересічним громадянином, за повідомленням у засобах масової інформації, може сприйматись як місячна заробітна плата посадової особи. З бухгалтерської довідки видно, що загальна сума нарахованого доходу позивача у 2014 р. і зазначена ним у декларації за 2014 рік є однаковою. Натомість нарахований дохід позивача у травні 2014 року дійсно перевищував суму 14 тис. грн.. Доводи позивача в цій частині суд визнає надуманими. Суд вважає, що заголовок статті, а також висловлювання в статті «100 грн. у виборних перегонах на цей раз йому не допоможуть» є інформацією, що порочить честь і ділову репутацію позивача з огляду на таке. Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань ( ст. 34). Разом з тим відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, за вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обовязок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь і ділову репутацію. З честю повязується позитивна соціальна оцінка особи, в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а ділова репутація - це набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обовязків. Вислів «хотів украсти 9 млн. грн.. від освітян та медиків», по суті, асоціюється в пересічних одержувачів інформації з кримінальними правопорушеннями (зловживанням службовим становищем, привласненні, крадіжці), вислів «100 грн. у виборних перегонах на цей раз йому не допоможуть» - у підкупі виборців, з огляду на виборчий процес на місцевих виборах, які відбулись в Україні і в Міжгірському районі (25 жовтня 2015 р.) з огляду на час публікації (23.10.2015 р.), заголовки статей, які опубліковані в №18 (18) вказаного часопису (інтерв'ю лідерів виборчого процесу, їх заяви). Викладена інформація як негативна могла впливати на розсуд виборців щодо оцінки службової діяльності позивача, який обіймав посаду голови районної ради і був кандидатом у депутати районної ради на цих виборах, викладена заголовком для звернення уваги читача. Ця ж інформація, могла сприйматись як обвинувачення у вчинення тяжкого злочину. Суд визнає ці вислови надмірними, які порушують принципи зафіксовані в рішенні ЄСПЛ ««Газета «Україна - центр проти України» п. 46 «f, за яким «Стаття 10 Конвенції захищає право журналістів розголошувати інформацію, яка становить громадський інтерес, за умови , що вони діють сумлінно_ та використовують перевірену фактичну базу та надають «достовірну точну» інформацію, як того вимагає журналістська етика. За п. 2 ст. 10 Конвенції свобода вираження поглядів повязана з «обовязками та відповідальністю», які застосовуються до засобів масової інформації навіть щодо питання великого суспільного значення і мають особливе значення , коли йдеться про посягання на репутацію названої особи. Суд зазначає, що наведені вислови в статті є дуже серйозними з огляду на виборчий процес, підвищену цікавість читачів до осіб, які є кандидатами на місцевих виборах, обговорення виборів широким загалом. Такий висновок відповідає і тиражу газети із зазначеною публікацією ( 15 тис. прим. у співмірності до кількості населення в Міжгірському районі біля 50 тис. мешканців). Суд визнає, що наведені вислови, будучи оціночними осудженнями, є надмірними. Текст статті не містить фактів підтвердження цих суджень, а тому вони принижують честь позивача, бо містять ознаки звинувачення в злочинній поведінці і є серйозними. Такий висновок відповідає принципу, зафіксованому в рішення ЕСПЛ « «Сіреджук проти України» (справа 16901/03) від 21.01.2016 р. Отже, наведені обґрунтування для захисту прав позивача і часткового задоволення позову суд застосовує для забезпечення балансу інтересів сторін у захисті немайнового права фізичної особи за розповсюдження негативної інформації, що посягає на честь і ділову репутацію, та захисту прав журналіста і засобу масової інформації. Обираючи спосіб захисту прав позивача, суд бере до уваги таке. Моральна шкода від приниження честі й гідності мала місце внаслідок душевних переживань, психологічного дискомфорту, усвідомлення того, що ця інформація прочитана ймовірно великою кількістю людей, у тому числі близькими, знайомими, рідними, підлеглими по роботі і т.п. Суд констатує, що після виборів позивач не займає будь-яких посад і звернувся в суд за захистом честі й ділової репутації не як суб'єкт владних повноважень. Натомість суд визнає розмір морального відшкодування, заявлений позивачем, необґрунтовано завищеним. Зміст і обсяг інформації, яка визначена судом такою, що порочить честь і ділову репутацію позивача, поширення інформації ( у межах району), розмір тиражу газети, в якій опубліковано статтю, дають підстави визначити розмір морального відшкодування в сумі 15 тис. грн. Суд відхиляє вимоги позивача зобовязати відповідачів принести публічні вибачення, бо такий спосіб захисту порушеного немайнового права не передбачений законом. Суд вважає за необхідне, з огляду на дотримання принципів справедливості, розумності, адекватності, захистити права позивача шляхом зобовязання відповідача в особі редакції газети опублікувати резолютивну частину судового рішення, надати право позивачу на відповідь, а присуджений розмір морального відшкодування покласти: - на автора статті журналіста і шеф-редактора газети [PERSON] - в сумі 3000 грн.; - на редакцію газети - в сумі 12 000 грн. Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України, судові витрати у виді судового збору і витрат на правову допомогу адвоката пропорційно до задоволених вимог слід покласти на відповідачів, пропорційно до часток : 4/5- на редакцію газети, 1/5 - автора статті.

Outcome: partial