Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

[PERSON] звернулась з вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 24.03.2009 р. Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 128 в Книзі реєстрації шлюбів, стягувати щомісяця з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки - [PERSON], яка народилась [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття (позовні вимоги наведені з урахуванням заяви від 01.09.2014 р.). Від [PERSON] заперечень або заяви про визнання позову в частині розірвання шлюбу не надходило, а позов в частині стягнення з нього аліментів він визнав, про що зазначено у заяві від 01.09.2014 р. Судом з'ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] 24.03.2009 р. Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 128 (а. с. 4), вони є батьками дитини - дочки [PERSON], яка народилась [INFO] (а. с. 6) Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Звернення [PERSON] з позовом з вимогою про розірвання шлюбу з [PERSON] та відсутність заперечень останнього проти задоволення цієї частини позову свідчать про те, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] і збереження їхнього шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на їхній вільній згоді. Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову [PERSON] в частині вимоги про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON], а відтак задовольняє позов у цій частині. Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто [PERSON] зобов'язаний утримувати свою дитину - дочку [PERSON], до досягнення нею повноліття. Частинами першою - третьою статті 181 Сімейного кодексу України встановлено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першою статті 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з частиною першої статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що [PERSON] працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Бердичівський пивоварний завод" на посаді апаратника фільтрації, що підтверджується довідкою про доходи № 21 від12.05.2014 р., виданою цим Товариством (а. с. 9). Зважаючи на це, а також на те, що [PERSON], як зазначалось вище, визнав позов [PERSON] в частині вимоги про стягнення з нього на її користь аліментів на утримання дочки - [PERSON], у розмірі 1/3 частку від його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову, і до досягнення дочкою повноліття, суд приходить до висновку, що позов в цій частині підлягає задоволенню. Пунктом 1 частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Тобто рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає допущенню до негайного виконання. Частиною першою статті 79 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Частиною першою статті 88 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином з [PERSON] на користь [PERSON] у якості відшкодування судових витрат підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 243,60 грн. (судовий збір за позовною вимогою про розірвання шлюбу). Крім того, з [PERSON] в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн. (за позовною вимогою про стягнення аліментів), оскільки [PERSON] від сплати цього судового збору звільнена на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір".

Outcome: approved