Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що 14 лютого 1998 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Гніванської міської ради Тиврівського району Вінницької області, а/з № 6. В шлюбі в них народились двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Їх сімейне життя не склалося, в даний час вони з відповідачем припинили сімейні стосунки і проживаютть окремо. [PERSON] не надає в добровільному порядку кошти на утримання дітей. [PERSON] фізично здоровий, інших утриманців не має, працює, але точне місце його роботи їй не відоме, він здійснює будівельні роботи і має мінливий, нерегулярний дохід, не менше 10 000 гривень щомісячно. Тому вважає, що відповідач має сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі 2000 гривень щомісячно на утримання двох неповнолітніх дітей. [PERSON] не має власного житла, проживає з дітьми в будинку її матері, яка є пенсіонеркою, також вона не працює і тому їй важко самостійно утримувати їх дітей. Просить стягувати на її користь з [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи з для подачі заяви до дня повноліття дітей та стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити з підстав, викладених в позовній заяві, пояснила, що діти навчаються, також відвідують музичну школу. Вона сама збирала дітей в школу, щоб зібрати дочку в школу в перший клас, вона потратила більше 1000 грн. Сарафан коштує 700 грн., 2 рубашки по 450 грн., портфель 750 грн., спортивний костюм 900 грн., кросівки 700 грн., кофта 500 грн., туфлі 1300 грн., 2 колготів по 100 грн., банти 200 грн. На сина штани коштують 700 грн., 2 сорочки по 500 грн. З квітня відповідач кошти їй не надає, в липні дав 100 грн. В неї власного житла немає, доходів вона не отримує. Відповідач позовні вимоги визнав частково, згоден платити 750 грн. на місяць на утримання двох дітей, пояснив, що раніше забезпечував сім'ю, а зараз працює не регулярно, запропонував позивачці влаштуватись на роботу, вважає що позивачка купує дітям дуже дорогі речі. Суд, вислухавши осіб, що беруть участь у справі, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі. 31.08.2000 р. у них народився син [PERSON], 25.05.2010 р. у них народилась дочка [PERSON], що стверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 4,5). Дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, що стверджується довідкою КП "Гніваньводопостач" № 9741 від 10.08.2016 р. (а.с. 8) та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 22.08.2016 року. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.11 ЗУ « Про охорону дитинства» України та ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України утримання дітей до досягнення ними повноліття є обовязком обох батьків. Відповідно до ЗУ "Про Державний бюджет України на 2016 р." прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років становить 1531 грн. Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). Батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а відтак обоє з батьків зобов'язані спільно забезпечити отримання дітьми прожиткового мінімуму. Сама позивачка не в змозі забезпечити належні умови проживання й виховання дітей, їх нормальний розвиток, так як не працює. Відповідач же молодого віку, має можливість працювати й зі слів позивача працює неофіційно, інших утриманців не має, а тому взмозі приймати участь в утриманні дітей. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. На підставі ст.ст.180-182, 184 СК України,

Outcome: approved