Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

[PERSON] звернулася у суд із позовом до [PERSON], яким просила зобовязати останню повернути їй самовільно захоплену частину земельної ділянки. Свої вимоги мотивувала тим, що згідно картографічних даних житловий будинок по вул.Стефаника, 9 в с. Белелуя Снятинського р-ну знаходиться на земельній ділянці площею 0,11 га № 746, яка після придбання позивачкою вказаного будинку перейшла у її користування. На підставі наказу радгоспу «Україна» у [PERSON] було вилучено 0,08 га земельної ділянки, рішенням Снятинського районного суду від 30.09.1993 року вказаний наказ було залишено в силі, також у вказаному рішенні суду було встановлено, що позивачці для обслуговування житлового будинку належить земельна ділянка 0,03 га. Однак на даний час у користуванні позивачки знаходиться лише земельна ділянка площею 0,0155 га, як зазначено у [PERSON] сільської ради від 11.05.2012 року із схемами до вказаного акту. Таким чином вбачається, що решту земельної ділянки площею 0,0145 га незаконно захопила відповідачка [PERSON] Відповідно до вказаного, посилаючись на те, що 0,0145 га належної позивачці земельної ділянки незаконно захопила відповідачка [PERSON], враховуючи, що позивачка не може приватизувати належну їй на праві власності земельну ділянку площею 0,03 га для обслуговування житлового будинку, як було встановлено судовим рішенням, як і одержати правовстановлюючий документ на цю земельну ділянку, а тому позивачка просить суд зобов'язати [PERSON] повернути їй захоплену земельну ділянку площею 0,0145 га. В судовому засіданні представник позивачки адвокат [PERSON] позов підтримала, з мотивів викладених в ньому та дала пояснення аналогічні заявленому позову, позовні вимоги змінила, просила зобов'язати [PERSON] повернути їй захоплену земельну ділянку площею 0,0137 га. Відповідачка у судовому засіданні проти позову заперечила, вказавши, що вона придбала у [PERSON] 0,3662 га земельної ділянки, яка була надана йому під будівництво житлового будинку на підставі наказу Радгоспу «Україна», та приватизувала свої земельні ділянки загальною площею 0,3270 га, таким чином вона законно володіє і користується вказаною земельною ділянкою. В судовому засіданні встановлено, що згідно Договору купівлі-продажу від 25.07.1987 р. (а.с.36-37) [PERSON] придбала у [PERSON] житловий будинок по вул. Стефаника, 9 в с. Белелуя Снятинського р-ну; відповідно до Наказу Радгоспу «Україна» №99 від 05.10.1990 р. (а.с.69) та Рішення Снятинського районного суду від 30.09.1993 р. (а.с.20) [PERSON] було виділено земельну ділянку площею 0,03 га біля будинку по вул. Стефаника, 9 в с. Белелуя Снятинського р-ну, а земельну ділянку площею 0,08 га на присадибній ділянці [PERSON] було надано [PERSON] під будівництво житлового будинку; [PERSON] обміру земельної ділянки по вул.Стефаника, 9 в с. Белелуя Снятинського р-ну від 11.05.2012 р. (а.с.22) реальна площа земельної ділянки [PERSON] становить 0,0155 га; [PERSON] Рішення [PERSON] сільської ради №108-8/2011 від 15.11.2011 р. (а.с.24) площа земельної ділянки [PERSON] становить 0,3270 га; Відповідно до Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13.07.2006 р. (а.с.60) [PERSON] придбала у [PERSON] земельну ділянку площею 0,3662 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради, що належала [PERSON] на підставі Державного акту серії ІФ від 28.11.1996 р. (а.с.59); [PERSON] повідомлення [PERSON] сільської ради №01-40 від 14.11.2014 р. (а.с.66) за [PERSON] рахується земельна ділянка загальною площею 0,27 га, в тому числі 0,001 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул.Стефаника, 9 в с. Белелуя Снятинського р-ну, фактичний розмір земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні [PERSON] становить 0,3270 га, із яких згідно Рішення Снятинського районного суду від 11.12.2007 р. (а.с.128) знято площу 0,0033 га, відповідно фактична площа земельної ділянки [PERSON] становить 0,3237 га, між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] були встановлені межові знаки відповідно до [PERSON] сільської ради від 18.05.1994 р. (а.с.67) та від 11.05.2012 р. (а.с.68). За клопотанням представника позивачки було проведено земельно-технічну експертизу, згідно висновку якої №15119 від 28.10.2015 р. (а.с. 149-174) встановлено, що схематична конфігурація земельної ділянки [PERSON] співпадає з даними державних актів, проте відрізняються її розміри та площа, а саме загальна площа земельних ділянок по вул.Стефаника, 11 в с. Белелуя Снятинського р-ну за державними актами становить 0,3270 га а фактична загальна площа становить 0,3152 га, загальна площа земельної ділянки по вул.Стефаника, 9 в с. Белелуя Снятинського р-ну за картографічними матеріалами з урахуванням рішення радгоспу "Україна" і рішення Снятинського районного суду від 30.09.1993 р.становить 0,03 га, згідно фактичного користування становить 0,0163 га, таким чином встановлено, що в порівнянні з даними викопіровки із карти проекту впорядкування громадських та присадибних земель с. Белелуя від 10 квітня 1978 року та з урахуванням рішення радгоспу "Україна" і рішення Снятинського районного суду від 30.09.1993 р., враховуючи відсутність інших суміжних землекористувачів, окрім [PERSON], якій належить земельна ділянка по вул. Стефаника, 11, земельна ділянка [PERSON] по вул.Стефаника, 9 в с. Белелуя Снятинського р-ну, була зменшена на 0,0137 га, а земельна ділянка [PERSON] по вул.Стефаника, 11 в с. Белелуя Снятинського р-ну за державним актом була збільшена на 0,0070 га, за фактичним використаням на 0,0207 га з урахуванням 0,0033 га з державного акту, також встановлено, що частина земельної ділянки [PERSON] площею 0,0137 га ввійшла в державні акти [PERSON], пізніше [PERSON] 27.03.2009 р. Ухвалою Снятинського районного суду між сторонами було затверджено мирову угоду (а.с.193, 194); Рішенням Снятинського районного суду від 09.02.2016 р. (а.с.195) відповідно до вказаної мирової угоди було визнано недійсним державний акт серії ЯМ №596640 виданий 10.10.2012 р. [PERSON] на земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку по вул. Стефаника, 11 у с. Белелуя Снятинського р-ну Івано-Франківської обл. У Конституції України України зазначено, що держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки; усі суб'єкти права власності рівні перед законом (ч.4 ст.13); право власності на землю гарантується, воно набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ч.2 ст. 14); правовий режим власності визначається виключно законами України (п.7 ч.1 ст.92) . За змістом ст.41 Конституції України, ст. 90 ЗК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Власники земельних ділянок мають право продавати, іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, самостійно господарювати на своїй землі. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку встановленому законом. [PERSON] зі ст.ст. 152,153,155 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених Земельним кодексом та іншими Законами України; Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, застосуванням інших, передбачених Законом, способів. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. [PERSON] з ч. 4 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. У відповідності до вимог п. 7 ч. 1 ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобовязані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Відповідно до ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. [PERSON] з ч.1. ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. У разі порушення цього права власник має право на підставі ст. 391 ЦК України вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування своїм майном. Таким чином, проаналізувавши зібрані докази в їх сукупності та вислухавши сторін, суд приходить до висновку, що відповідачем порушено право позивача на користування частиною належної їй земельної ділянки, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved