Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

16 жовтня 2018 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. Вона з 14 лютого 2004 року вступила в зареєстрований шлюб з відповідачем - [PERSON]. Шлюб розірваний на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду від 24 жовтня 2012 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO] стягнуті аліменти в розмірі ј частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. Свій обовязок зі сплати аліментів відповідач не виконує, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість за період з 01 квітня 2016 року по 30 вересня 2018 року в розмірі 42\~440 грн. 06 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 196 СК України вона здійснила розрахунок неустойки, яка за період з 01 квітня 2016 року по 30 вересня 2018 року становить 12 925 грн. 51 грн.\~ Враховуючи викладене, просить суд стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 12 925 грн. 51 грн.\~ Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду від 08 листопада 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду від 04.03.2019 року підготовче провадження закрито, справа призначена до розгляду на 23.04.2019 року о 09:00 годині. У судове засідання сторони не з?явилися. Позивач, згідно поданої заяви, просить справу розглядати в її відсутність, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення. ( а.с. 20). Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. До суду повернувся поштовий конверт з судовою повісткою з викликом у судове засідання як не вручений у звязку з закінченням терміну зберігання (а.с. 19, 23,26). У відповідності до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України судова повістка вважається врученою. Ухвала про відкриття провадження від 08 листопада 2018 року у відповідності до п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається врученою. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч.1\~ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд на підставі\~ст.280 ЦПК України\~розглянув справу заочно. У зв'язку із неявкою осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2\~ ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступне. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 24 жовтня 2012 року (а.с. 6). Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-КИ № 269125 від 13 серпня 2004 року батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Прізвище позивачки після державної реєстрації шлюбу 14 березня 2017 року змінено на «Мішина» (а.с. 8). Матеріалами справи встановлено, що згідно виконавчого листа № 2/426/4060/2012 року, виданого Нікопольським міськрайонним судом 24 жовтня 2012 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] у розмірі ј частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового міннімума для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття (а.с. 7). У відповідності до ч.1\~ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою\~статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою\~статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти. У\~статті 196 СК України\~не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Судом також встановлено, що починаючи з січня 2016 року і по теперішній час, [PERSON] рішення суду про стягнення аліментів належним чином не виконує внаслідок чого станом на 01 жовтня 2018 року у відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів. Згідно довідки про заборгованість по аліментам № 1485 від 3 жовтня 2018 року , виданої Нікопольським міськрайонним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області заборгованість по аліментам по виконавчому листу № 2/426/4060/2012 від 24 жовтня 2012 року станом на 01 жовтня 2018 року складає 42\~440 грн 06 грн. (а.с. 9). Із розрахунку, складеного Нікопольським міськрайонним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області заборгованість зі сплати аліментів по виконавчому листу № 2/426/4060/2012 з [PERSON] на користь [PERSON] за період з 01 квітня 2016 року по 01 жовтня 2018 року складає 42\~440 грн. 06 коп. (а.с. 10). Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Саме таку правову позицію 25.04.2018 року висловила [PERSON] Верховного Суду у справі № 572/1762/15-ц. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої\~статті 196 СК України\~пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. За правовою природою аліментні зобов'язання це періодичні платежі, які боржник зобов'язаний сплачувати щомісячно. Несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Як вбачається з наведеного позивачем у позовній заяві розрахунку розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, який відповідачем не спростовано, розмір неустойки (пені) за період з 01 квітня 2016 року по 30 вересня 2018 року складає 12\~925 грн. 51 коп. (а.с.2). \~\~\~\~\~\~ Наведений позивачем розрахунок суми пені по аліментам в сумі 12 925 грн. 51 грн.\~ розрахований за формулою розрахунку відповідно до правового висновку Верховного суду України від 16.03.2016 року по справі №6-300цс16. Уточнений розрахунок пені по аліментам відповідно до Постанови палати Верховного суду від 25.04.2018 року по справі №572/1762/15-ц позивач по справі не подала. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VIII від 17.05.2017 р., що набрав чинності 08.07.2017 р., було внесено зміни до\~ст. 196 Сімейного кодексу України\~саме з метою удосконалення механізму відповідальності за несплату аліментів. Згідно ст.ст.\~12,\~13,\~81 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачка має право на стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати останнім аліментів на утримання доньки, та з відповідача на її користь слід стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, передбачену\~ст.196 СК України. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена\~ст.196 СК України\~відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідач [PERSON] суду відзив на позов та належних доказів неможливості сплачувати аліменти із об'єктивних, незалежних\~\~від нього причин не надав, як і не надав доказів, які б свідчили про те, що\~\~заборгованість по сплаті аліментів виникла не з його вини. Також відповідачем не надано доказів того, що наявні обставини, які, відповідно до положень ч.2\~ст.196 СК України, можуть бути підставою для зменшення розміру неустойки судом. Судом перевірено суму пені, яку позивачка просить стягнути з відповідача, та встановлено, що розрахунок пені здійснений з дотриманням правил, встановлених п. 22\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року, постановою Верховного Суду України від 16 березня 2016 року по справі № 6-300цс16. Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню, в межах, зазначених нею в наданій суду заяві, позовних вимог. На підставі\~ст. 141 ЦПК України\~суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп., так як \~позивач\~звільнений\~від сплати\~судового збору за подання\~позову про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Outcome: approved