Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що йому згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 09.09.1988 року належить домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . У 2012 році за згоди позивач за адресою належного позивачу на праві власності житла (житлового будинку) була зареєстрована його невістка - дружина його сина [PERSON] , [INFO] . 10 квітня 2020 року , після чергової сварки та розладу шлюбних відносин із сином позивача. [PERSON] покинула місце своєї реєстрації і з цього періоду часу за даною адресою не проживає, місце перебування її невідоме. У звязку із тим, що відповідачка [PERSON] , [INFO] , рахується зареєстрованою за адресою належного позивачу на праві власності будинку, він не має змоги повноцінно реалізувати своє право на власність, так як даними обставинами, позивачу, власнику житла, чиняться перешкоди у здійсненні ним права на належне розпорядження своїм майном. В зв`язку з цим позивач змушений звернутися до суду із даною заявою. Учасники справи будучи належним чином повідомлені в судове засідання не зявились. 07.09.2021 року на адресу суду надійшла заява від представника позивача про розгляд справи без її участі,заявлені вимоги підтримує на просить їх задовольнити. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Згідно з ч. 2 ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 09.09.1988 року, яке видано Мирівською сільською радою народних депутатів, на підставі рішення виконкому Томаківської районної ради народних депутатів за № 272 від 26.02.1988 року та засвідченого Марганецьким МБТІ за № 1-64 від 09.09.1988 року [PERSON] є власником житлового будинку . який розташований за адресою: [ADDRESS] . Зміна поштової адреси домоволодіння підтверджується розпорядженням сільського голови від 18.05.2021р. за № 185 що свідчить про перейменування вулиці «Кірова» на вулицю « [INFO] », та перенумерацію будинку з "12" на "139", а також завіреною копією розпорядження сільського голови від 10.02.2016 року за № 4. За вказаною адресою в 2012 році зареєстрована [PERSON] , що підтверджується довідкою виконкому Мирівської сільської ради від 13.05.2021 року № 132. Проте з квітня 2020 року відповідач не проживає за місцем реєстрації, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов від 18.05.2021 року Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановленому законом. Згідно ст.316 ч.1 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Стаття 379 ЦК України передбачає, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Глава 28 ЦК України визначає житло об`єктом права приватної власності. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.391 ЦК України, ст.150 ЖК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік. Частиною 1 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Враховуючи те, що [PERSON] , [INFO] за місцем своєї реєстрації відсутня з квітня 2020 року, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо усунення перешкод у користуванні і розпорядженні будинком, розташованого за адресою: [ADDRESS] , шляхом визнання останньої такою що втратила право користування житлом у вказаній домоволодінні, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного, ст.ст.29, 405 ЦК України,

Outcome: approved