Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до Купянського міськрайонного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Позивач просить зменшити розмір аліментів, призначених до виплати згідно заочного рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 31 березня 2015 року з [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], з 1/5 частини до 1/6 частини. В обґрунтування позовних вимог, позивач в позовній заяві вказує, що рішенням суду від 17 травня 2007 року було ухвалено стягнути з позивача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів його доходів на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до заочного рішення суду від 31 березня 2015 року вказаний вище розмір аліментів був зменшений та ухвалено стягнути з позивача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/5 частини усіх видів його доходів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], до її повноліття. Однак, у позивача змінились життєві обставини та матеріальний стан, у зв'язку з чим він не може виплачувати аліменти в вказаному вище зменшеному розмірі. Підставами для зменшення розміру аліментів позивач зазначає, що в нього є вже двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], на утримання яких за рішенням суду від 24 вересня 2014 року сплачує аліменти в розмірі 1/3 частини. Як батько, він допомагає дітям по мірі своїх можливостей. Окрім того, позивач виплачує стягнуті за рішенням суду з нього на користь відповідача грошові кошти по 200 грн. щомісячно. Він отримує мінімальний дохід в розмірі 1378 грн. та сума всіх відрахувань по виконавчим листам перевищує цю суму. Такі обставини на його думку, негативно впливають на можливість виконання ним зобов'язань за трьома судовими рішеннями. Також, позивач просить врахувати той факт, що відповідач є працездатною особою і також має обов'язок утримувати доньку. До суду позивач не з'явився, надавши заяву про розгляд справ у його відсутності, доводи, викладені ним у позовній заяві підтримав у повному обсязі і просив суд їх задовольнити, зменшивши розмір аліментів, встановлених рішенням суду ( а.с.29,39,49). Відповідач до суду не з'явилась. Ії представник [PERSON] подала заяву про розгляд справи у їх відсутності ( а.с.57) та заперечення проти даного позову (а.с.50-56), в яких просить у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування заперечень представник відповідача посилається на те, що позивач не надав суду доказів щодо зміни його матеріального і сімейного стану після 31 березня 2015 року, оскільки позивач залишається проживати з другою сім'єю, де двоє дітей, у власному будинку, продовжує займатися підприємницькою діяльністю-торгівлею у магазині в приміщенні, що йому належить на праві власності. Цю діяльність він здійснює на єдиному податку, отже оподаткування не зобов'язує його рахувати чистий дохід, тобто посилання позивача на те, що він має мінімальний дохід у сумі 1378 грн. не відповідає дійсності, торгівля спиртними напоями і тютюновими виробами не передбачає цього. Крім того, у власності він має автомобіль - вантажно-пасажирський, який зареєстрований за ним з 05.08.2009 року. На тепер ним не надано доказів, які б свідчили про погіршення його матеріального стану в порівнянні з березнем 2015 року. Суд, з'ясувавши позиції учасників процесу і перевіривши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено суд згідно рішення Купянського міськрайонного суду Харківської області від 17 травня 2007року на користь [PERSON] позивач повинен був сплачувати аліменти на утримання\~ двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно копії свідоцтва, шлюб між сторонами був розірваний у 2007 році. Позивач і [PERSON] мають двох спільних дітей : [PERSON], [INFO], який на теперішній час є повнолітнім, та [PERSON], [INFO] ( а.с.9-11). 11 листопада 2008 року позивач зареєстрував шлюб з В'язовською ( шлюбне прізвище "Шапка") І.О., на теперішній час мають двох спільних дітей : [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. ( а.с.12-15). По рішенню Куп'янського міськрайонного суд від 24 вересня 2014 року з позивача на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів, щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до їх повноліття, починаючи з 01.09.2014 року, згідно якого був виданий виконавчий лист ( а.с.16). Встановлений рішення суду від 17 травня 2007 року розмір аліментів був зменшений відповідно до заочного рішення Куп'янського міськрайонного суду від 31 березня 2015 року, яким присуджено стягування з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], аліментів в розмірі 1/5 частини з усіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, починаючи з дня набрання цього рішення законної сили. Це заочне рішення суду набрало законної сили ( а.с.52). У статті 57 ЦПК України зазначено, що доказами є будь - які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття. Частина 1 статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Аналіз статті 192 Сімейного кодексу свідчить про те, що за позовом платника аліментів суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов'язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача. Крім того, враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У статті 57 ЦПК України зазначено, що доказами є будь - які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У порушення вищенаведених норм Закону, позивачем [PERSON] не надано суду належних та допустимих доказів значного погіршення його матеріального становища після винесення рішення Куп'янським міськрайонним судом Харківської області від 31 березня 2015 року про зменшення розміру аліментів, встановлених рішення суду, на користь відповідача на утримання неповнолітньої доньки. Та обставина, що позивач отримує мінімальний дохід відповідно до мінімальної заробітної плати 1378 грн. та інших доходів не має, а тому він не має змоги сплачувати аліменти в визначеному судом розмірі, по-перше, не було підтверджено відповідними доказами та, по-друге, не може слугувати підставою для зменшення розміру стягнених аліментів, розмір яких був вже зменшений рішенням суду від 31.03.2015 року у період часу, коли існували ті ж самі життєві і матеріальні обставини позивача. [PERSON] є здоровим і працездатним, та зобов'язаний відповідно до чинного законодавства України утримувати своїх неповнолітніх дітей. Крім того, з письмових заперечень [PERSON] встановлено, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець, має у приватній власності нерухоме і рухоме майно. Дані обставини позивачем не спростовані. Зміна його сімейного стану також не може бути підставою для зменшення розміру аліментів, тим паче, що ці обставини існували на час прийняття судом рішення про зменшення розміру аліментів на користь позивача та були враховані судом. Разом з тим, не може слугувати підставою для зменшення розміру аліментів перебування на утриманні позивача ще інших неповнолітніх дітей, адже розмір аліментів, який визначений рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 31 березня 2015 року в розмірі 1/5 частини від його доходів на доньку [PERSON], є не значним та не впливає на інтереси інших його дітей. Враховуючи насамперед інтереси неповнолітньої доньки [PERSON], суд вважає, що розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача на утримання дитини в розмірі 1/5 частини від доходів не є таким, що ставить його в тяжке матеріальне становище. Обставини, наведені ним у позовній заяві, не свідчать про необхідність зміни вдруге присуджених аліментів в сторону їх зменшення, тому суд відмовляє в задоволенні позову [PERSON] про зменшення розміру аліментів.

Outcome: dismissed