Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

13.12.2019 року позивач звернулася до суду з даним позовом та просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки\~ [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше встановленого законом мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення донькою повноліття. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. 08 вересня 2011 року шлюб між сторонами розірвано. У шлюбі мають неповнолітню доньку [PERSON] . Відповідач після розірвання шлюбу проживає окремо, участі в вихованні та утриманні доньки не бере. Працює, має стабільний заробіток розмір якого позивачу невідомий. Донька повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач інших утриманців не має. Позивач, натомість, виховує ще одну малолітню дитину від іншого шлюбу, батько якої помер. З метою захисту майнових прав доньки змушена звернутись до суду. В судове засідання позивач не з`явилася. В заяві просила справу розглянути без її участі, наполягала на задоволенні позову. Відповідач в судове засідання не з`явився також. Надіслав до суду відзив, в якому позовні вимоги визнав частково, згоден сплачувати аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що в твердій грошовій сумі становить 1109 грн., щомісячно. Свої заперечення обґрунтовує тим, що в 2017 році він одружився, в березні 2018 року в нього наридався син [PERSON] , а тому у нього на утриманні перебуває малолітній син та дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Також стверджує, що не може сплачувати аліменти у більшому розмірі, оскільки має на утриманні і батьків дружини, з якими він проживає разом. Надав довідку про склад сім`ї, копію свідоцтва про народження дитини та копію свідоцтва про шлюб. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах, судом встановлено наступне. Сторони з 2003 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Відповідно до рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 08.09.2011р. №2-1282/2011 шлюб між сторонами розірвано. Сторони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 3). Відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , яка згідно довідки, виданої КП Новоград-Волинської міської ради «Новоград-Волинськжитлосервіс» від 12.12.2019 року проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). Згідно вимог ст. 180 СК України [PERSON] як батько, зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання доньки до досягнення нею повноліття. Відповідно роз`яснень Пленуму ВСУ України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частинами 2, 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Адаптуючи названі міжнародні норми до законодавства України, в Конституції України та ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 141 СК України та зазначеної Конвенції з прав дитини, батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини, не залежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів своєї дитини. Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, а за відсутності такої домовленості - судом. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. Положеннями ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та обмежено мінімальний розмір аліментів та встановлено, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так як відповідач має нерегулярний, мінливий дохід роботи, відповідно до вимог ст. 183 СК України позивач визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. ЗУ «Про державний бюджет України» встановлений розмір прожиткового мінімуму для дітей до шести років з 01.01.2020 року - 1779 грн., з 01.07.2020 року 1859 грн., з 01.12.2020 року 1921 грн.; для дітей віком від шести до вісімнадцяти років з 01.01.2020 року 2218 грн., з 01.07.2020 року 2318 грн., з 01.12.2020 року 2395 грн. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. При постановленні рішення суд зважає на ту обставину, що відповідач є здоровим, працездатним, хоча і не працює на момент постановлення рішення суду (звільнився з роботи у березні 2019 року за згодою сторін) (а.с. 25), згоден сплачувати аліменти в розмірі 1109 грн. щомісячно, має на утриманні ще сина [PERSON] , 2018 року народження, дружину [PERSON] , 1988 року народження, яка не працює, доглядає за дитиною до досягнення трирічного віку. З іншої сторони позивач також працює, має задовільний стан здоров`я, крім спільної доньки [PERSON] має на утриманні ще малолітнього сина [PERSON] 2014 року, батько якого помер у листопаді [INFO] (а.с. 29-30). Виходячи з позиції якнайкращого забезпечення інтересів дитини, враховуючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, вимоги закону щодо мінімального рекомендованого розміру аліментів, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог. Одночасно позивач, всупереч вимог ст. 81 ЦПК України, не надала доказів, що відповідач має можливість сплачувати щомісячно на утримання доньки аліменти в розмірі 2000 грн. щомісячно, тому суд вважає доцільним визначити стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1600 грн. Відтак позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до положень ст.191 СК України стягнення аліментів потрібно проводити з дня пред`явлення позову, тобто з 13.12.2019 року. Рішення в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Також, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", то відповідно до вимог статті 141 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: partial