Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

13.03.2018 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], що продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу). В обґрунтування позовної заяви зазначила, що з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 29.04.1995. Мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який є студентом 1 курсу освітнього рівня магістр, денного відділення факультету економіки та менеджменту Харківського національного університету будівництва та архітектури, 4 рівня акредитації, контрактної форми навчання. Загальна вартість освіти, згідно договору про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та [PERSON] складає 17700 грн 00 к. На даний час відповідач пішов з сім'ї та подав до Зміївського районного суду Харківської області позовну заяву про розірвання шлюбу. Після того як відповідач покинув родину, він припинив допомагати дитині матеріально. Навчання в університеті забирає у дитини весь вільний час і він не має можливості працювати та забезпечувати себе матеріально, тягар матеріального забезпечення дитини ліг на неї. Вона працює, але не має можливості повністю забезпечити дитину усім необхідним для життєдіяльності. Син мешкає в гуртожитку, навчання дитини та проживання в м. Харкові спричиняє додаткові витрати на транспорт, на окреме забезпечення дитини харчами, на оплату додаткового житла. Відповідач працює в КЗОЗ "Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" фельдшером. Він має можливість допомагати матеріально дитині, яка продовжує навчання, інших стягнень за виконавчими листами відповідач не має. [PERSON] навчається на стаціонарній формі у навчальному закладі, не має ніякого джерела доходів, знаходиться на утриманні матері, він потребує матеріальної допомоги. Відповідач не є інвалідом, знаходиться у працездатному віці, інших дітей не має, інших стягнень не має, він зобов'язаний та має можливість утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. Ухвалою судді Зміївського районного суду від 28.03.2018 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Під час судового розгляду представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON] в цілому підтримала позовні вимоги щодо стягнення аліментів з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Згідно свідоцтва про народження Серія [NUMBER], свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER], довідки Харківського національного університету будівництва та архітектури №11-09/32 від 08.02.2018, договору про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою №4 вбачається, що [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], мають спільну дитину [PERSON], [INFO], який навчається в Харківського національного університету будівництва та архітектури, на другому рівні (магістратурі) період навчання з 01.09.2017 до 31.12.2018. (а. с. 8, 9, 10, 11). У відповідністю зі ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У відповідністю з ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Статтею 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Частиною 1 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Сторонами визнаються та не підлягають доказуванню ті обставини, що їхній спільний повнолітній син [PERSON], [INFO], у зв'язку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтвердив, що він працює фельдшером в КЗОЗ "Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" та отримує заробітну плату. Наявність у [PERSON] постійного доходу вказує на те, що він може надавати матеріальну допомогу, а тому зобов'язаний утримувати повнолітнього сина до закінчення ним навчання, але не більш як до досягнення ним 23 років. Таким чином, з урахуванням визнання відповідачем позову, повідомлених сторонами відомостей, підтверджених зазначеними вище письмовими доказами, про обставини, які мають враховуватися судом при визначенні розміру аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про стягування з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі однієї чверті всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення сином навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. За таких обставин, позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави.

Outcome: approved