Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом та просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання двох дітей: сина - [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менш ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення сином- Бірюковим [PERSON] повноліття, тобто до 31.08.2019 року, а потім 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менш ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення донькою [PERSON] повноліття, тобто до 29.08.2024 року. При цьому позивачка посилається на те, що відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, а тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. У судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Наполягав на визначенні розміру аліментів саме в частині від доходів відповідача, стверджуючи, що відповідач регулярно працевлаштовується на торгівельні судна, що свідчить про отримання ним регулярного доходу. Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково та зазначили, що твердження позивачки, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей не відповідає дійсності. Відповідач розуміє свій батьківський обов`язок, завжди надавав та надає матеріальну допомогу своїм дітям. Враховуючи наявність у позивачки нерухомого майна квартири, що подарована сім`єю відповідача та отримання доходів від підприємницької діяльності, просили визначити розмір аліментів 1/3частки від усіх видів заробітку. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 01 липня 2000 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, реєстрація якого зроблена Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської міської ради,\~актовий запис № 419. Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина - [PERSON], [INFO] (актовий запис № 1380 Відділу реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м.Одеси від 20.11.2001 року) та доньку [PERSON], [INFO] (актовий запис № 1454 Відділу реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м.Одеси від 27.09.2006 року). 01.10.2018 року рішенням Київського райсуду м.Одеси шлюб між сторонами розірвано. Згідно\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до \~ст.183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти надитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд, відповідно до ч.1\~ст. 184 СК України, за заявою одержувача аліментів визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року\~«Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України», \~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів\~за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3\~ст. 181 СК\~аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7\~ст. 181 СК. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2\~ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3\~ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV "Про виконавче провадження"\~він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено у\~ст. 74 Закону "Про виконавче провадження", а також у статтях\~194 - 197,\~274\~СК України. При прийнятті рішення про стягнення з відповідача аліментів у частці від доходу суд враховує позицію Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 року по справі № 490/4522/16-ц , якою визначено, що суд не може з власної ініціативи визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, адже відповідно до поточної редакції ст. 184 СК України суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі виключно за заявою одержувача. Вирішуючи позов та визначаючи розмір аліментів, що підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача на утримання дітей, суд враховує отримання позивачкою доходів від підприємницької діяльності, враховує, що відповідач працевлаштовується за контрактами та має умовно рівномірний дохід; зіставляє визначений розмір аліментів із прожитковим мінімумом встановленим державою для дитини відповідного віку (прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років на даний час складає 2 027 грн.), а також встановлений максимальний розмір аліментів, а тому вважає, що 1/2 частка від заробітку відповідача, що просить стягнути позивачка, є значною та призводитиме до фактичного збагачення позивача. Оскільки, ухваленням рішення про стягнення аліментів в розмірі 1/2 частки від заробітку, на відповідача буде покладено практично повністю утримання дітей, що суперечитиме вимогам\~Сімейного Кодексу України, зокрема, і нормам, що вказують на те, що обовязок утримання дітей покладено на обох батьків порівну та вказане слід вважати несправедливим. Згідно зі\~ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). При таких обставинах та враховуючи, що позивач наполягає на визначенні розміру аліментів саме в частині від доходів відповідача, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку відповідача на двох дітей.

Outcome: partial