Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

13.07.2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги вмотивовані тим, що з відповідачем вона уклала шлюб. Від даного шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які знаходяться на повному її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, хоча є здоровою працездатною особою та систематично виїжджає на заробітки до Європи. Окрім того їх повнолітній син [PERSON] навчається у Тернопільському національному економічному університеті на факультеті економіки та управління на денній формі навчання, а тому в силу приписів ст. 199 СК України батько дитини повинен платити аліменти на утримання дитини, яка продовжує навчання. Посилаючись на викладене просила суд стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 2500 грн. щомісячно на дитину до досягнення нею повноліття, а також стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] у розмірі 2500 грн. щомісячно до 30.06.2024 року. Відзиву на позов відповідач[PERSON] не подавав. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи у її відсутності. В судовомузасіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] заявили, що оскільки відповідач ніде не працює, то не в змозі сплачувати аліменти у розмірі, заявленому позивачем. Зазначили, що [PERSON] має можливість сплачувати аліменти на неповнолітню дитину та повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі по 2000 грн. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] (а.с.13), [PERSON] , [INFO] (а.с.14). Згідно довідки Хустської міської ради від 10.06.2021 року №252/07-22, неповнолітня [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає разом з матір`ю [PERSON] (а.с.15). Окрім того з матеріалів справи вбачається, що повнолітній син сторін у справі [PERSON] з 14.09.2020 року навчається у Тернопільському національному економічному університеті на денній формі навчання факультету економіки та управління (а.с.12). Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Право дитини на належне утримання передбачено низкою норм законодавства України. Так, частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, ч.8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У статті 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини. Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до від 6 до 18 років у розмірі:із 1 січня 2021 року - 2395 грн;з 1 липня 2021 року - 2510 грн; із 1 грудня 2021 року - 2618 грн. При цьому, статтею 184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з вказаною статтею СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Оскільки на теперішній час неповнолітня дитина постійно проживає разом з позивачем, суд вважає, що позивач має право на отримання аліментів від батька дитини, який повинен виконувати свій обов`язок щодо їїутримання належним чином. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно долучених відповідачем відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, інформація про доходи [PERSON] відсутня. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини, а також враховує стан здоров`я відповідача, який є молодим працездатним чоловіком, без видимих вад зі здоров`ям, та спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини . Суд визначає розмір аліментів у сумі 2200 грн. щомісячно на дитину до досягнення нею повноліття, оскільки такий розмір відповідає встановленому ч.3 ст. 184 СК України мінімальному рекомендованому розміру аліментів на одну дитину і відповідачем жодним чином не спростована можливість надання утримання дитині в такому розмірі.Такий розмір аліментів відповідає вимогам закону про те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, адже такий розмір забезпечить необхідний мінімум для існування дитини, загалом надасть можливість дотримання принципу достатнього забезпечення дитини. З врахуванням принципу співмірності, розумності аліменти у розмірі 2200 грн. відповідатимуть інтересам дитини і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача. Стосовно позовної вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суд зазначає наступне. Згідно 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відсутність такої обов`язкової умови як можливість надавати матеріальну допомогу дружині є підставою для відмови в стягнення аліментів згідно ст. 199 СК України. Суд констатує, що у судовому засідання відповідач [PERSON] визнав, що має можливість сплачувати аліменти на повнолітнього сина у розмірі 2000 грн. Доказів наявності у нього можливостей сплачувати аліменти у більшому розмірі, матеріали справи не містять, а тому суд визначає аліменти саме у такому розмірі. Відтак позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь Держави судовий збір у розмірі 908 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи викладене,

Outcome: partial