Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи: Святошинська районна у м. Києві державна адміністрація, Служба у справах дітей Голосієвської районної у м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї. Свої вимоги мотивував тим, що він та відповідач по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя у нього з [PERSON] не склалося та з липня 2014 року шлюбні відносини були припинені і син залишився проживати разом з відповідачкою. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21 серпня 2015 року шлюб між ним та відповідачем було розірвано. Фактично передумою припинення шлюбних стосунків стало те, що відповдач забрала нашого сина [PERSON] та переїхала на постійне проживання до м. Києва. З цього часу відповідачкою почались непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні сина, почались створюватися штучні перешкоди зі сторони відповідача. Крім того, зазначив, що не досягнувши з відповідачем згоди щодо побачень та спілкуванням з сином [PERSON], він звернувся до Комісії з пиатнь захисту прав дитини від 26.08.2015 року при Святошинській районній державній адміністрації. На засіданні комісії за моїм проханням комісія визначила способи участі у вихованні мого сина та визначила дні зустрічей з дитиною. Проте, фактично з моменту прийняття даного рішення відповідач ігнорує дане рішення та продовжує чинити перешкоди моєму спілкуванні з сином та взятті участі у його вихованні. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позову. Представник Служби у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації та Служби у справах дітей Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання не зявились, подали клопотання про розгляд справи без участі представника. Заслухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов необхідно задовольнити частково з наступних підстав. У відповідності до ч.1-2, ст.51 Конституції України кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Як зазначає ч.2, ст.3 Конвенції „Про права дитини", прийнятої резолюцією №44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 року держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Стаття 5 цієї Конвенції наголошує, що держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов'язки батьків і у відповідних випадках членів розширеної сім'ї чи общини, як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються. Частина 3, ст.9 Конвенції продовжує, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Частина 2, ст.14 цієї Конвенції передбачає, що держави-учасниці поважають права та обов'язки батьків і у відповідних випадках законних опікунів керувати дитиною в здійсненні її права методом, що відповідає здібностям дитини, які розвиваються. Частина 1, ст.18 Конвенції вказує, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів по справі встановив наступні факти та правовідносини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 17.06.2011 року, який відповідно до рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21 серпня 2015 року було розірвано (а.с. 8). Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 5). Розпорядженням Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 16 вересня 2015 року за № 575 було визначено спосіб батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] [INFO] (а.с. 9), яке відповідачем не виконується чим зі сторони відповідача створюваються штучні перешкоди стосовно можливості нормального спілкування позивача з сином [PERSON]. Згідно ч.1, ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Ч.2 цієї ж статті зазначає, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини, не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ч.2, ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Частина 3 цієї ж статті наголошує, що той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Як наголошує ч.3, ст.15 Закону України „Про охорону дитинства" у разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків, виходячи з інтересів дитини. З'ясувавши всі обставини, викладені у позовній заяві, Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація надала суду висновок від 20.05.2016 року за № 100-7506 про визначення участі батька у вихованні дитини [PERSON], [INFO], відповідно до якого рекомендованого визначити графік [PERSON] зустрічей з сином у часи зазначені у даному висновку. Враховуючи інтереси дитини, її вік, суд вважає необхідним зобов'язати матір дитини [PERSON] не перешкоджати батькові дитини брати участь у вихованні сином та спілкуванні з ним, а [PERSON] визначити спосіб участі у вихованні сина [PERSON], [INFO], наступним чином: з понеділка по п"ятницю, у будь-які зручні для батька дні та часи, із врахуванням графіку відвідування дитиною навчального закладу та гуртків у межах м. Києва, при умові задовільного стану здоров"я дитини та повідомлення матері про місце перебування дитини; кожної першої суботи та третьої неділі місяця з 10 год. 00 хв. до 19 год. 30 хв.; в день побачення [PERSON] з сином забирати його з дому, школи, дитячого садочка особисто; у разі, якщо святкові дні припадають на день побачення [PERSON] з [PERSON] або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, то такі дні син проводить з батьком з 10 год. 00 хв. до 19 год. 30 хв. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial