Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

24.02.2015 року\~прокурор звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON], відповідач по справі, використовує земельну ділянку площею 0,0014 га в дворовій території будинку по вул.Маковея, 9 в м.Мостиська Львівської області для обслуговування гаража без належно оформлених документів. Земельна ділянка, що самовільно захоплена відповідачем, є власністю територіальної громади і розпорядником такої є Мостиська міська рада, третя особа по справі. Стверджує, що вищевказані порушення зафіксовані в акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства, проведеної головним спеціалістом сільського господарства відділу оперативного реагування за дотриманням вимог земельного законодавства Державної інспекції сільського господарства у Львівській області [PERSON] від 26.05.2014р. Останнім того ж таки дня видано відповідачу [PERSON] припис за №363 про усунення порушень земельного законодавства з терміном виконання до 26.06.2014р. Зазначає, що відповідач про виконання зазначеного припису Держсільгоспінспекцію не повідомив, у звязку з чим йому надіслано два повідомлення про необхідність надання пояснень щодо невиконання вказаного припису, однак такі залишились без задоволення. Покликається на те, що 04.02.2015р. [PERSON] інспекція сільського господарства у Львівській області звернулась до прокуратури Мостиського району із листом щодо вжиття заходів прокурорського реагування на дії відповідача [PERSON] З огляду на наведене просить ухвалити рішення, яким зобовязати відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0014 га в дворовій території будинку по вул. Маковея, 9 у м.Мостиська Львівської області та привести таку у придатний для використання за цільовим призначення стан і повернути її в розпорядження Мостиської міської ради. Вимоги прокурором підтримано в судовому засіданні. Представник позивача - Державної інспекції сільського господарства у Львівській області - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Пояснив, що проведеною перевіркою було встановлено, що відповідач [PERSON].І. самовільно зайняв земельну ділянку площею 0,0014 га в дворі будинку по вул..Маковея, 9 в м.Мостиська Львівської області. За наслідками вказаної перевірки було внесено припис та запропоновано такому добровільно звільнити спірну земельну ділянку, але не зважаючи на вищенаведене відповідач [PERSON] вказану земельну ділянку не звільнив. Вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що користується спірною земельною ділянкою з 1975-1976р.р. Зазначив, що рішенням сесії Мостиської міської ради від 22.04.2005 року за №75 йому було виділено земельну ділянку для обслуговування гаража в дворовій території будинку №9 по вул. Маковея в м.Мостиська Львівської області. В подальшому отримав всі необхідні дозволи та передав вказані документи в БТІ, однак після смерті керівника БТІ документи були втрачені. В січні місяці 2014 року звернувся в Мостиську міську раду із заявою про виділення на вказаній прибудинковій території земельної ділянки під гараж. Рішення сесії Мостиської міської ради від 06.02.2014 року за №81 йому було надано дозвіл на розробку детального плану території для будівництва індивідуального гаража в м.Мостиська, по вул.Маковея в дворовій території будинку №9, проте рішенням від 11.04.2014 року за №11 вищевказане рішення було відмінене, у звязку з відсутністю вільної площі на зазначеній вище прибудинковій території. Просив в задоволенні даного позову відмовити, оскільки вважає такий безпідставним. Представник третьої особи Мостиської міської ради [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала. Зазначила, що дійсно має місце порушення відповідачем [PERSON] порядку користування земельною ділянкою на прибудинковій території будинку №9 по вул. Маковея в м.Мостиська Львівської області. Дане питання неодноразово було предметом розгляду комісії Мостиської міської ради з питань сільського господарства, містобудування та архітектури, земельних питань та спорів, про що складено відповідні [PERSON], а також проінформовано інспекцію сільського господарства про виявлення факту порушення чинного законодавства з боку відповідача [PERSON] Треті особи [PERSON] і [PERSON] в судовому засіданні зазначили, що не заперечують щодо задоволення позовних вимог прокурора. Заслухавши пояснення сторін та третіх осіб, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Ст.15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення (п.п. 3,4 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ст. 40 Земельного кодексу України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється земельним законодавством України. Судом встановлено, що рішенням сесії Мостиської міської ради від 06.02.2014 року за №81 відповідачу [PERSON] було надано дозвіл на розроблення детального плану території для будівництва індивідуального гаража в м.Мостиська по вул.Маковея, в дворовій території будинку №9. Рішенням сесії Мостиської міської ради від 11.04.2014 року за №11 вищевказане рішення від 06.02.2014 року «Про надання дозволу на розроблення детального плану території для будівництва індивідуального гаража в м.Мостиська по вул.Маковея, в дворовій території будинку №9» відмінено у звязку з відсутністю вільної площі на прибудинковій території за вищевказаною адресою. В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач [PERSON] самовільно, без достатніх правових підстав, зайняв земельну ділянку площею0,0014 га, розташовану на внутрішньо-будинковій території по вул. Маковея, 9 в м.Мостиська Львівської області, зокрема із земель Мостиської міської ради, де самовільно встановив збірно-розбірний гараж. Зазначені обставини підтверджуються [PERSON] перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 292 від 26.05.2014р., складеним головним спеціалістом - державним інспектором відділу контролю за використанням та охороною земель у Львівській області [PERSON] На підставі вищенаведеного [PERSON] інспекцією сільського господарства у Львівській області 26.05.2015 року було винесено припис за №362 про усунення порушень земельного законодавства. Крім того, факт самовільного зайняття відповідачем вказаної земельної ділянки підтверджено наявним у матеріалах справи [PERSON] депутатської комісії Мостиської міської ради з питань сільського господарства, містобудування та архітектури, земельних питань та спорів від 06.05.2015р. Згідно з п."б" ч.1 ст.211 ЗК України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність за порушення земельного законодавства, в тому числі за самовільне зайняття земельних ділянок. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільним зайняттям земельної ділянки вважаються будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Отже, самовільному зайняттю земельних ділянок притаманні такі юридичні ознаки: з об'єктивної сторони - це будь-які дії особи, які свідчать про фактичне заволодіння чи використання земельної ділянки; відсутність при цьому відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її відчуження або надання у користування; відсутність вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки; такі дії є неправомірними, тобто їх правомірність не закріплена нормативно-правовим актом України; з суб'єктивної сторони - такі дії є винними. Відповідно до ст.212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Слід зазначити те, що у добровільному порядку відповідач [PERSON] зазначені у приписі порушення не усунув, що підтверджується Актами обстеження прибудинкової території по вул.Маковея, 9 в м.Мостиська Львівської області, складеними депутатською комісією Мостиської міської ради з питань сільського господарства, містобудування та архітектури, земельних питань та спорів. Доказів правомірності користування спірною земельною ділянкою відповідач суду не надав, факту самовільного зайняття ним цієї земельної ділянки та зведення на ній тимчасової споруди не спростував. Також [PERSON] не надав суду будь-яких доказів, про те, що він набув право на користу\-вання, володіння, тощо, спірною земельною ділянкою відповідно до вимог чинного законодавст\-ва. У матеріалах справи відсутнє будь-яке рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування з цього приводу (про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів). Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.58-59 ЦПК України. Своїми процесуальними правами сторони розпорядилися на власний розсуд. Таким чином, оскільки рішенням Мостиської міської ради спірна земельна ділянка у власність або користування відповідачу не надавалась, а такий користується самовільно захопленою земельною ділянкою в дворовій території будинку по вул.Маковея, 9 в м.Мостиська Львівської області, встановивши на такій збірно-розбірний гараж без належного на те дозволу, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, приведення такої у стан, придатний для використання за цільовим призначенням, та повернення ділянки в розпорядження Мостиської міської ради Львівської області є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Також згідно вимог ч.3 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved