Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив усунути йому перешкоди у розпорядженні житловим будинком № 4 по вул. Терешкової в с. Гадзинка Житомирського району Житомирської області без надання іншого житлового приміщення. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що є власником вищевказаного житлового будинку. Відповідач, в свою чергу, чинить перешкоди у користуванні таким обєктом нерухомості, оскільки використовує його частину без законних підстав та проти волі позивача. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити з названих у ньому підстав. Відповідач у судове засідання не зявився, однак спрямував клопотання про відкладення розгляду справи, у звязку з його перебуванням на лікарняному. Суд зауважує, що на судове засідання, яке передувало засіданню, у якому ухвалено рішення суду, відповідач спрямовував аналогічне за змістом клопотання і у обох випадках зобовязувався надати документи, підтверджуючі поважність причин неявки у судове засідання. Водночас, жодного разу відповідач таких доказів суду не надав, а тому його неявка у судове засідання визнається з неповажних причин. За таких обставин, зважаючи на належне сповіщення відповідача про розгляд справи, відсутність заяви від останнього про розгляд справи за його відсутності та беручи до уваги той факт, що позивач та його представник не заперечують проти заочного порядку розгляду даної справи, суд вважає за можливе провести судове засідання відповідно до положень ст. ст. 224, 225 ЦПК України. Заслухав пояснення учасників судового розгляду, свідків, надані ними докази, судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідно ним правовідносини. Рішенням Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області від 4 серпня 2010 року у комунальну власність територіальної громади даної сільської ради, серед інших, прийнято житловий будинок № 4 по вул. Терешкової в с. Гадзинка Житомирського району Житомирської області (а.с.14). Іншим рішенням вказаного органу місцевого самоврядування від 31 травня 2011 року за № 7 (а.с.15) вищевказаний житловий будинок передано із комунальної у приватну власність [PERSON] 2 червня 2016 року між [PERSON] та [PERSON], тобто позивачем, укладено договір купівлі-продажу (а.с.7-8) житлового будинку № 4 по вул. Терешкової в с. Гадзинка Житомирського району Житомирської області, за яким позивач придбав зазначений обєкт нерухомості. Того ж дня проведено державну реєстрацію права власності позивача на вищевказаний житловий будинок (а.с.9). 25 квітня 2016 року на імя позивача виготовлено технічний паспорт на даний будинок (а.с.11-13). З копії постанови ДІМ Житомирського РВ УМВС України в Житомирській області від 23 жовтня 2012 року (а.с.10) убачається, що [PERSON] звертався до міліції з приводу неправомірних дій відносно [PERSON], що знайшли прояв у незгоді [PERSON] залишити належний їй на праві власності вищевказаний житловий будинок. Цією ж постановою в порушенні кримінальної справи відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 296 КК України відмовлено, адже у даному випадку убачаються цивільно-правові відносини. Актом обстеження житлових умов № 39 від 13 жовтня 2016 року, складеного комісією Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області на предмет обстеження стану житлового будинку (а.с.16) встановлено, зокрема, наступне. Житловий будинок № 4 по вул. Терешкової в с. Гадзинка Житомирського району Житомирської області має два окремих входи та поділений на дві частини. В одній частині встановлені грати на чотирьох вікнах, одне вікно забито фанерою, вхідні двері на момент обстеження замкнені внутрішнім замком. На фасадній стороні частини будинку розміщена табличка з написом "СВК "Глибочицький Житомирського району"". Допитані у якості свідків в ході розгляду справи [PERSON] та [PERSON] надали пояснення наступного змісту. [PERSON] Являється другом позивача. Знає, що [PERSON] захопив помешкання та почепив замки. Раніше відповідач раз у місяць навідувався до будинку. Останні місяці його не бачив. [PERSON] Являється матірю позивача. [PERSON] захватив 1/2 частину будинку, належного сину, і нікого туди не впускає. Зі слів односельчан, так як відповідач є бувшим головою колгоспу, у захопленій ним частині будинку розміщується його архів. Намагались врегулювати конфлікт мирним шляхом, проте відповідач відмовився, адже каже, що то його майно. Правовідносини, що склались між сторонами у даній справі, врегульовані наступними положеннями актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК). Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК). Виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку (ч.1 ст. 109 ЖК). Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення (ч. 3 ст. 116 ЖК). Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про повне задоволення позову. Судом встановлено факт порушення прав позивача з боку відповідача, внаслідок фактичного захоплення частини належного позивачу на праві власності житлового будинку без законних на те правових підстав та проти його волі, а відтак останні підлягають судовому захисту у обраний позивачем спосіб шляхом виселення відповідача без надання іншого житлового приміщення. Крім зазначеного, оскільки позов підлягає до задоволення, на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати, що складаються із судового збору розміром 826,80 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved