Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

30 березня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн., щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначала, що з 06 травня 2006 року вона перебуває у шлюбі із [PERSON], від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Їхня сім'я фактично розпалася у січні 2016 року. Після припинення подружніх відносин відповідач перестав приймати участь в матеріальному утриманні дитини, чим ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, встановлених ст. 180 СК України. Відповідач є фізично здоровою, працевлаштованою особою, тому має можливість та повинен надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Інших дітей у нього немає. Позивач [PERSON] у суді позовні вимоги зменшила, просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов з урахуванням зменшення позовних вимог визнав повністю, згоден сплачувати на користь позивача аліменти на малолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., щомісячно. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Роз'яснивши сторонам наслідки визнання позову, враховуючи, що визнання позову відповідачем закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову. Суд встановив, що з 06 травня 2006 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. На даний час сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство вони не ведуть, проживають окремо. Їхній малолітній син [PERSON] проживає разом із матір'ю та знаходиться на її утриманні. Домовленості щодо утримання дитини сторонами не досягнуто. Відповідач [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Відповідно до вимог ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У ч. 1 ст. 184 СК України встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. У ч. 3 ст. 88 ЦПК України встановлено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору звільняються. Виходячи з наведених норм, відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved