Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

4 липня 2018 року [PERSON], звернувся до суду із позовом до Завидчанської сільської ради Радехівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві зазначає, що [INFO] року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] від [INFO] року. Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно. Зокрема, земельні ділянки, площею 2,7930 га, 1,0384 га, 0,8344 га, які розташовані на території Завидчанської сільської ради Радехівського району Львівської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право власності спадкодавця на дані земельні ділянки підтверджується відповідними Державними актами на право приватної власності на землю. За життя спадкодавець залишила особисте розпорядження на випадок своєї смерті. Згідно заповіту, посвідченого 21 березня 2012 року Крижанович Надією Мар'янівною, секретарем виконкому Завидчанської сільської ради Радехівського району Львівської області та зареєстрованого в реєстрі за № 05, спадкоємцем майна [PERSON] є позивач - [PERSON], [INFO], яка доводилася спадкодавцю дочкою. На даний час вищевказаний заповіт недійсним в судовому порядку не визнавався, а відтак є чинним. Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] від 24.12.1959 року. 30 жовтня 1976 року позивач змінила прізвище з "[PERSON]" на "[PERSON]". Дана обставина підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 30 жовтня 1976 року. Позивач не може оформити за собою право власності у вищезазначеному спадковому майні. Причиною цьому є відсутність оригіналів правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності спадкодавця на вищевказане нерухоме майно та недоведеність факту прийнята спадщини. Просить ухвалити рішення, яким встановити факт постійного проживання [PERSON], [INFO], разом із [PERSON], що померла [INFO] року на час відкриття спадщини, тобто смерті останньої; визнати за [PERSON], [INFO], у порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] року [PERSON] право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,7930 га, яка знаходиться на території Завидчанської сільської ради Радехівського району Львівської області та належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії [NUMBER] від 11 квітня 2000 року; визнати за [PERSON], [INFO], у порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] року [PERSON] право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,0384 га, яка знаходиться на території Завидчанської сільської ради Радехівського району Львівської області та належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії [NUMBER] від 16 липня 2007 року; визнати за [PERSON], [INFO], у порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] року [PERSON] право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,8344 га, яка знаходиться на території Завидчанської сільської ради Радехівського району Львівської області та належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії [NUMBER] від 16 липня 2007 року. Представник позивача в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Просив ухвалити рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі (с. 4-8). Представник відповідача Завидчанської сільської ради Радехівського району, скерував суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, клопотав про розгляд справи за його відсутності (а.с.29). У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не має для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER], виданого Завидчанською сільською радою Радехівського району Львівської області [INFO] року (а.с.12). Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] [PERSON], [INFO], графі батьки значаться [PERSON] та [PERSON] (а.с.14). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON], зареєстрував шлюб із [PERSON] та після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «[PERSON]» (а.с.15). За життя спадкодавцем було здійснено розпорядження своїм майном на користь [PERSON], склавши заповіт, який було посвідчено 21.03.2012 року, секретарем Завидчанської сільської ради Радехівського районну Львівської області та зареєстровано в реєстрі за №5 (а.с.13). Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER], виданого 11.04.2000 року Радехівською районною радою на підставі рішення X сесії III демократичного скликання Радехівської районної ради народних депутатів від 25.02.2000 року, та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №9106 вбачається, що земельна ділянка, площею 2,7930 га, яка складається із двох земельних ділянок площею 1,5537 га, та площею 1,2393 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Завидчанської сільської ради Радехівського району Львівської області, належали [PERSON] (а.с.16 - зворот). Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER] виданого 16.07.2007 року земельна ділянка, площею 1,0384 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташована на території Завидчанської сільської ради Радехівського району Львівської області, належить [PERSON] (а.с.17 - зворот). Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER], виданого 16.07.2007 року земельна ділянка, площею 0,8344 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташована на території Завидчанської сільської ради Радехівського району Львівської області, належить [PERSON] (а.с.18 - зворот). Відповідно до довідки виданої виконкомом Завидчанською сільською радою Радехівського району Львівської області вбачається, що по день смерті [PERSON] [INFO] року дійсно проживала і була зареєстрована [ADDRESS] (а.с.19). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Перешкодою в реалізації позивача її законних прав та інтересів, є те, що вона позбавлена у позасудовому порядку оформити спадщину, після смерті [PERSON]. У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент смерті. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а відтак підлягають до задоволення. Узагальнюючи вищенаведене,оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи те, що у позивача немає іншого способу захисту порушених прав, суд робить висновки, що позовні вимоги необхідно задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved