Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

13 листопада 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до договору від 20 квітня 2011 року [PERSON] отримала у ПАТ КБ «ПриватБанк», який в подальшому змінив назву на АТ КБ «ПриватБанк», кредит у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, та отримала у користування кредитну картку. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 6000 грн. Відповідачка свої зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 22 вересня 2020 року у неї утворилася заборгованість у сумі 31134,46 грн. Посилаючись на викладені вище обставини, банк просить стягнути з відповідачки вказану суму боргу та судовий збір. Ухвалою від 23 листопада 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 16 лютого 2021 року, до початку першого судового засідання, позивач зменшив позовні вимоги і просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитом у сумі 2334,24 грн. Представник позивача Дашко В.М. у судове засідання не з`явився, одночасно з позовом надіслав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, направила заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає повністю. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними в справі доказами. Повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов наступних висновків. За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 20 квітня 2011 року [PERSON] звернулася до ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", правонаступником якого є АТ КБ "ПРИВАТБАНК", із заявою про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приват Банку (а. с. 11). Зі змісту вказаної вище заяви вбачається, що відповідачка погодилася та засвідчила своїм підписом, що дана заява разом з Умовами, Правилами надання банківських послуг та Тарифами, правилами використання, головними умовами обслуговування та кредитування, розміщені в рекламному буклеті, складають між ним і банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилася з договором про надання банківських послуг до його укладення і погодилася з його умовами, екземпляр договору про надання банківських послуг погодився отримати шляхом самостійного роздрукування з офіційного сайту банку. Зобов`язалася виконувати вимоги Умов та Правил, а також регулярно самостійно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку. Отже, судом встановлено, що між сторонами у справі був укладений кредитний договір приєднання, згідно з яким позичальник приймає і погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. З матеріалів справи вбачається, що на підставі вищевказаної анкети-заяви ПАТ КБ «ПриватБанк», який змінив свою назву на АТ КБ «ПриватБанк», відкрив відповідачці картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а саме: 500 грн, який потім збільшив до 6000 грн, та видав кредитну картку (а. с. 8-9). Відповідно до витягу з Тарифів обслуговування кредитних карток для картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (яка з 01 січня 2013 року переведена на тарифний план «Універсальна, 55 днів пільгового період») базова % ставку в місяць становила - 3 % та для картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» базова % ставка становила - 2,5 %, пізніше встановлено базову % ставку в місяць: за тратами, здійсненими з 01 вересня 2014 року, - 2,9 %, за тратами, здійсненими з 01 квітня 2015 року, - 3,6 %. Для картки «Універсальна Contrakt» (з 01 вересня 2014 року проводиться зміна тарифного плану на «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» або «Універсальна Gold») - базова % ставка в місяць становила - 1,7%. Для картки «Універсальна Gold» базова % ставка в місяць становила - 2,5 %, за тратами, здійсненими з 01 квітня 2013 року - 2,3 %, за тратами, здійсненими з 01 вересня 2014 року, - 2,7 %, за тратами, здійсненими з 01 квітня 2015 року, - 3,5 %. Для усіх видів карток встановлено однакову суму штрафу за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, а саме: 500 грн + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій (а. с. 12). Згідно з довідкою АТ КБ «ПриватБанк» відповідачка отримала 10 серпня 2015 року кредитну картку № [NUMBER] з терміном дії до серпня 2019 (а. с. 10). З матеріалів справи вбачається, що відповідачка користувалася кредитними коштами та частково погашала заборгованість за кредитним договором. Однак, внаслідок того, що щомісячні платежі за кредитним договором вносилися несвоєчасно та не в повному обсязі. Станом на 28 січня 2021 року заборгованість [PERSON] перед АТ КБ «ПриватБанк» за вказаним договором становить 2334,24 грн і складається вона із заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит (а. с. 82-92). Отже, у судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт надання банком кредитних коштів відповідачці та порушення останньою зобов`язань за кредитним договором. Відповідно до ст. ст. 1048, 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ч. 1 ст. 526, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У силу ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З огляду на викладене суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 2334,24 грн. Відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути 1051 грн судового збору та 1051 грн судового збору позивачу слід повернути з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved