Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 1,2 га, яка розташована на території Рябоконівської сільської ради. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на майно, що складається з земельної ділянки площею 1,2 га, яка належала [PERSON] на підставі рішення Рябоконівської сільської ради Краснокутського району Харківської області від 15.06.2016 року та Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав. Позивач має намір успадкувати майно, оскільки являється спадкоємцем першої черги за законом, в зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом та прохає визнати за нею право приватної власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку після смерті матері [PERSON] . В судове засідання позивач не з`явилася, однак надала суду заяву про підтримання позовних вимог та про слухання справи у її відсутність. Представник відповідача - Рябоконівської сільської ради Краснокутського району Харківської областів судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про слухання справи у його відсутність та проти позову [PERSON] не заперечував. Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , копія якого мається в матеріалах справи, відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 1,2 га, яка розташована на території Рябоконівської сільської ради Краснокутського району Харківської області, що належала їй на підставі рішення Рябоконівської сільської ради Краснокутського району Харківської області від 15 серпня 2016 року, про що свідчить копія вказаного рішення та Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15.10.2016 року. У відповідності до вимог ст.ст.1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом має той з подружжя, який його пережив та діти спадкодавця. Факт, що позивач являється донькою померлої [PERSON] підтверджується свідоцтвом про її народження, копія якого знаходиться в матеріалах справи. Позивач з метою прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] в нотаріальному порядку зверталася до Краснокутської державної нотаріальної контори, однак їй було відмовлено у оформленні спадкових справи у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на майно, про що свідчить постанова Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області від 15.02.2019 №195/02-31. Однак, позивач фактично прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] проживаючи з нею на час відкриття спадщини, про що свідчить довідка виконавчого комітету Рябоконівської сільської ради Краснокутського району Харківської області від 30.01.2019 №63. Також спадкоємцями майна [PERSON] є її інші діти: [PERSON] та [PERSON] , які від отримання належної їм частки спадкового майна після матері [PERSON] відмовляються на користь доньки померлої - [PERSON] , тобто позивача. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 17.04.2019 року, де за параметром запиту: [PERSON] - інформація відсутня. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на земельну ділянку відповідно до ст.1225 ЦК України переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини , як визначено в ст.81 ч.1 п. г Земельного Кодексу України. Також, як вбачається з ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування " відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Право власності [PERSON] на земельну ділянку підтверджується рішенням Рябоконівської сільської ради Краснокутського району Харківської області від 15 серпня 2016 року та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15.10.2016 року. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом після померлої [PERSON] та до спадкового майна входить земельна ділянка. Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої УкраїноюЗаконом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно дост. 9 Конституції Україниє частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод(1950 р.), ратифікованаЗаконом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"передбачено, що суди застосовують при розгляді справКонвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Згідно із ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивач [PERSON] , як спадкоємець за законом після смерті матері - [PERSON] , має законне право на земельну ділянку в порядку спадкування. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved