Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулася до суду з позовом до Служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, треті особи: Центр соціально-психологічної реабілітації дітей №1 Служби у справах дітей виконавчого органу Київської міської ради, відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві про визнання материнства. Позовні вимоги мотивувала тим, що [INFO] народила дівчинку в лікарні м. Маріуполь, де вона раніше жила з сином [PERSON]. В той же час змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Через місяць після народження доньки звернулася до ЗАГСу м. Маріуполя зробити відповідний запис та отриманням свідоцтва про народження дитини, але одержала відмову, оскільки свідоцтво про народження вона має отримати за місцем реєстрації. У 2002 році позивач поїхала з дітьми на заробітки до Москви і повернулася у 2008 році в м. Маріуполь. Донька навчалась в середній загальноосвітній школі № 12, а потім в Спеціалізованій школі № 5 м. Маріуполя та була зарахована до школи на навчання на підставі заяви позивача як [PERSON]. З дня народження і до 24 квітня 2013 року донька проживала з позивачем та братом. 24 квітня 2013 року позивача затримали працівники Маріупольського МУ ГУ МВС України в Донецькій області за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, ч. 1 ст. 172 КК України. 24 жовтня 2013 року Бродівський районний суд Львівської області ухвалою звільнив позивача від кримінальної відповідальності та провадження по справі закрив. Донька в той час залишилася без нагляду дорослих та засобів для існування у зв'язку з чим була доставлена у Центр соціально-психологічної реабілітації дітей № 1 Служби у справах дітей виконавчого органу Київської міської ради. На даний час донька перебуває на обліку Служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, як така, що опинилася у складних життєвих обставинах. Коли позивач звернулася до керівництва Служби забрати свою доньку з Центру, їй відмовили на тій підставі що вона не має Свідоцтва про народження дитини, а тому потрібно встановити факт народження дитини, тільки потім в судовому порядку визнати материнство для того щоб позивач мала право забрати доньку. Починаючи з квітня 2013 року Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації зібрала необхідні документи на дитину та звернулася до суду про встановлення факту народження дитини, а потім до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві. У травні 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві за рішенням органу опіки та піклування зроблено запис в книзі записів актів громадянського стану про народження дитини та видано свідоцтво про народження, яке знаходиться в Службі у справах дітей, але доньку позивачу не віддають, також свідоцтво, в якому позивач вказана як мати, та порадили звернутися до суду з позовом для визнання материнства. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Представник відповідача Служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації Єланцева І.І., у судовому засідання позов визнала в повному обсязі. Представники третіх осіб Центру соціально-психологічної реабілітації дітей №1 Служби у справах дітей виконавчого органу Київської міської ради, та Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явились, надали заяву про слухання справи у відсутності представників, просили винести рішення відповідно до чинного законодавства. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києва направлено лист в якому повідомлено, що актовий запис про народження № 5 від 29 травня 2014 року, складеного відділом на дитину [PERSON] була зареєстрована відповідно до ч. 2 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с.78). Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до медичного свідоцтва про народження виданого Пологовим будинком № 2 м. Маріуполя за № 486 (дублікат) від 16 травня 2013 року лікарем [PERSON] підтверджено, що [PERSON] [INFO] о 10 год. 27 хв. народила дівчинку вагою 3000 грамів (а.с.7). Відповідно до листа Державної міграційної служби України Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області Стрийського міського відділу вбачається що [PERSON], [INFO] змінила прізвище [PERSON]» на «[PERSON]» (а.с. 11). Ухвалою Бродівського районного суду Львівської області 24 жовтня 2013 року [PERSON], звільнена від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності (а.с. 14-16). Відповідно до ч. 2 ст. 135 СК України, якщо батьки дитини невідомі, державна реєстрація її народження проводиться за рішенням органу опіки та піклування, яким визначається прізвище, власне ім'я, по батькові дитини і відомості про батьків. За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3, спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 25 червня 2015 року за клопотанням представника позивача призначено по справі судово-медичну експертизу для встановлення материнства позивача, виконання якої доручено Київському міському клінічному бюро судово-медичної експертизи (а.с. 62-63). За Висновком експерта № 255 від 25.08.2015 р. Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи відділення судово-медичної генетичної ідентифікації, ймовірність підтвердження біологічного материнства [PERSON] стосовно [PERSON] складає величину не менше 99,9 % і таким чином біологічне материнство практично доведено (а.с. 70-73). Згідно зі ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту ЦПК України) доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. А відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3, спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши осіб, які приймали участь у справі, з'ясувавши обставини справи приходить до висновку, що позовні вимоги під час розгляду справи позивачем доведені та позов підлягаю задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved