Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на наступне. 10 травня 2013 року померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно, а саме земельна ділянка площею 1,3280 га., що знаходиться на території Перемильської сільської ради Горохівського району Волинської області. Спадкоємцями першої черги за законом майна померлої [PERSON], крім позивача, є дочка спадкодавця [PERSON] Лише в лютому 2015 року [PERSON] дізнався про існування державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВЛ № 020317, який належав спадкодавцю. Цей державний акт позивач знайшов під час прибирання у будинку померлої серед старих фотографій та документів. Оскільки позивач про існування спадкового майна не знав, спадкового законодавства не вивчав та увесь час після смерті матері перебував на роботі поза межами України, тому не мав можливості у встановлений законом шестимісячний строк звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття вищевказаної спадщини. Вважаючи, що строк для прийняття спадщини пропущено з поважних причин, позивач у своїй позовній заяві просив суд визначити йому додатковий строк тривалістю в 1 (один) місяць для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті[PERSON] Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 08 травня 2015 року до участі у цій справі було залучено [PERSON] як співвідповідача. У судове засідання представник відповідача Перемильської сільської ради Горохівського району Волинської області не зявився, однак скерував до суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала та пояснила суду, що її мати [PERSON] з 2006 року важко хворіла на цукровий діабет, багато лікувалася. Позивач ні матеріально, ні фізично матері не допомагав. Відповідач пояснила, що всі життєві негаразди, повязані з необхідністю догляду за хворою матірю, лягли виключно на її плечі. Коли [PERSON] померла, відповідач разом із батьком організували її поховання, а позивач, який є її рідним братом, лише наступного дня прийшов до церкви на поминки, після цього вона його не бачила. Відповідач ствердила, що вона прийняла спадщину, оскільки в жовтні 2013 року звернулася з відповідною заявою до нотаріуса, а позивач протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини жодного інтересу до цієї спадщини не проявляв, хоча мав можливість звернутися до нотаріальної контори. Наведені у позові причини пропущення позивачем встановленого законом строку прийняття спадщини відповідач вважає неповажними, у звязку з цим просить у задоволенні вищевказаного позову відмовити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги не визнала та пояснила суду, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна померлої [PERSON], яка прийняла спадщину. Позивач протягом десяти днів після смерті матері ще перебував на території України, а тому мав можливість подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Представник відповідача вважає, що позивач [PERSON], перебуваючи тривалий час за кордоном та достеменно знаючи про відкриття спадщини, мав можливість звернутися до консульської установи України із відповідною заявою про її прийняття, однак цього не зробив, а тому пропустив строк для прийняття спадщини без поважних причин. У звязку з наведеним представник відповідача просить у задоволенні вищевказаного позову відмовити. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, ствердив факти, наведені у позовній заяві. Крім того, суду пояснив, що на час смерті матері 10 травня 2013 року він перебував за кордоном, на похорон не встиг, приїхав додому лише 12 травня 2013 року. Із заявою про прийняття спадщини позивач до нотаріуса не звертався, оскільки тоді ще був живий його батько, тому позивач оформляти її на себе не хотів, оскільки вважав, що вся спадщина повинна належати батькові. Позивач ствердив, що 21 травня 2013 року він знову повернувся за кордон, де легально працевлаштований. Позивач пояснив, що після смерті матері він ще один раз приїжджав додому в листопаді 2013 року на 10 днів, а наступного разу приїхав вже 14 березня 2014 року на похорон батька. В лютому 2015 року, перебуваючи в будинку батьків, позивач знайшов серед старих документів державний акт на право власності на земельну ділянку і таким чином зрозумів, що земельний пай належить матері, а томупросить визначити йому додатковий строк тривалістю в 1 (один) місяць для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті[PERSON] В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, ствердив факти, наведені в позовній заяві. Крім того, суду пояснив, що позивач після смерті його матері перебував в Україні лише протягом 10 днів і в силу християнських традицій, які, на його думку, забороняють вирішувати питання про майно померлого раніше, ніж за сорок днів після його смерті, не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Представник позивача ствердив, що [PERSON], перебуваючи в Італії, не мав можливості звернутися до консульської установи із заявою про прийняття спадщини, оскільки ця установа знаходиться на значній відстані від його місця роботи, а роботодавець з роботи позивача не відпускав. Такі причини пропущення визначеного законом терміну представник позивача вважає поважними, а тому просить визначити позивачу додатковий строк тривалістю в 1 (один) місяць для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті[PERSON] Заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача та її представника, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1269 ЦК України, передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Причому, згідно з ч.1 ст.1270 ЦК України зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 вищевказаної статті ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 169103, виданого 12 лютого 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Горохівського районного управління юстиції Волинської області (а.с.9), 10 травня 2013 року у с.Старики Горохівського району Волинської області померла [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина. Згідно довідки № 189 від 23 березня 2015 року, виданої Перемильською сільською радою Горохівського району Волинської області (а.с.13), [PERSON] проживала до 10 травня 2013 року в с.Старики Горохівського району Волинської області разом з чоловіком [PERSON], який помер 14 березня 2014 року, і після її смерті залишилося спадкове майно, яке знаходиться на території вищевказаної сільської ради. Спадкоємцями майна [PERSON] за законом є її дочка [PERSON] та син [PERSON] Як вбачається із свідоцтва про народження серії І-ЕГ № 213719, виданого 17 лютого 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Горохівського районного управління юстиції Волинської області (а.с.7), [PERSON] народився 01 жовтня 1964 року в с.Старики Горохівського району Волинської області, його батьком є [PERSON], матірю [PERSON]. Як вбачається із копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВЛ № 020317, виданого 04 липня 2007 року Горохівською районною державною адміністрацією Волинської області (а.с.5), [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,3280 га. для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Перемильської сільської ради Горохівського району Волинської області. Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 165863, виданого 11 грудня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Горохівського районного управління юстиції Волинської області (а.с.10), 14 березня 2014 року у с.Старики Горохівського району Волинської області помер [PERSON]. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 39910809 від 18 березня 2015 року, виданої Горохівською державною нотаріальною конторою (а.с.28), заповіт від імені померлої [PERSON] не посвідчувався. Матеріалами спадкової справи № 568/2013, заведеної 05 листопада 2013 року Горохівською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] (а.с.30-35), стверджується, що крім [PERSON], із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори ніхто не звертався. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", встановлено, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При цьому такі об'єктивні, непереборні, істотні перешкоди мають значення лише в тому разі, коли вони мають місце у визначений законом 6-місячний строк з часу відкриття спадщини. Оскільки спадщина після смерті [PERSON] відкрилася 10 травня 2013 року, то дії щодо прийняття спадщини мали б бути вчинені спадкоємцем у період з 10 травня 2013 року по 10 листопада 2013 року. Як вбачається із закордонного паспорта серії АМ № 997684, виданого 15 грудня 2000 року (а.с.47), [PERSON] 21 травня 2013 року покинув територію України і по 18 листопада 2013 року перебував за її межами. Отже, як вбачається з матеріалів справи та визнано сторонами, позивач на момент відкриття спадщини, а саме в період з 12 по 21 травня 2013 року перебував на території України, не хворів, не знаходився у лікарні, був обізнаний про смерть матері та на наступний день після її поховання приїхав додому, жодних перешкод щодо доступу до майна, яке лишилось після смерті матері, йому ніхто не чинив, а, отже, він не був позбавлений можливості, перебуваючи в Україні, своєчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Крім того, суд вважає, що будь-яких доказів поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини в консульські установи за межами України, які б свідчили про наявність об'єктивних, непереборних, істотних труднощів для вчинення цих дій, позивач [PERSON] суду не надав. Таким чином, на думку суду, зазначені позивачем причини не перешкоджали йому у строки, визначені законом, особисто в період його перебування в Україні звернутися до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини або в період, коли він знаходився за межами України, надіслати поштою до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини із засвідченням справжності свого підпису, посвідченого відповідно до вимог ст.38 Закону України "Про нотаріат" консульською установою України. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Отже, з огляду на вищенаведене, суд вважає, що у задоволенні позову [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини слід відмовити.

Outcome: dismissed