Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду зі скаргою, вказавши, що рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 06.11.2014 по справі № 133/2289/14-ц задоволено позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» та стягнуто з неї на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитом в сумі 2 838 741 гривні 87 копійок, в тому числі заборгованість по відсотках за користування кредитом в сумі 302 822,67 грн., пеня за порушення строків повернення кредиту в сумі 68 172,49 грн., пеня за порушення строків сплати процентів в сумі 13 895,12 грн. та пеня за порушщення строків сплати комісії в сумі 197,59 грн. На підставі вказаного рішення Козятинським міськрайонним судом Вінницької області був виданий виконавчий лист № 133/2289/14-ц від 21.01.2015 року. На підставі виконавчого документу та вдіповідної заяви стягувача від 04.04.2016 року Заступником начальника Козятинського міськрайоонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління у Вінницькій області було відкрито виконавче провадження ВП № 50695566. 11 грудня 2017 року Заступником начальника Козятинського міськрайоонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління у Вінницькій області булла винесена Постанова про опис та арешт майна (коштів) боржника та встановлено обмежене право користування ним. На підставі п. 2 вказаної постанови головний державний виконавець наклав арешт на земельну ділянку, яка розташована в с. Непедівка Козятинського райну Вінницької області та гараж, який знаходиться за адресою [ADDRESS]. Одночасно з накладенням арешту виконавцем встановлено обмеження право користування майном, на яке накладено арешт. Вважає, що постанова Заступника Козятинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління у Вінницькій області про опис та арешт майна боржника та встановленого обмеженого права користування ним винесена з порушенням вимог ЗУ «Про виконавче провадження» та інших актів законодавства, які регулюють питання випадків, підстав та умов опису та накладення арешту на майно під час примусового виконання виконавчого документу, а тому така постанова державного виконавця є не законною та підлягає скасуванню. В судовому засіданні представник заявника вимоги скарги підтримав в повному обсязі. Представник стягувача в судовому засіданні пояснив, що державний виконавець при винесені оскаржуваної постанови діяла відповідно до положень закріплених в ЗУ «Про виконавче провадження». Просить відмовити в задоволенні поданої скарги. Державний виконавець подала суду заперечення, а також в судовому засіданні суду пояснила, що при винесені оскаржуваної постанови діяла в межах повноважень на підставі та у спосіб , визначений ЗУ «Про виконавче провадження». Оскільки, у боржника відсутні кошти та рухоме майно на яке можливо звернути стягненя в першу чергу, нею , відповідно до положень ст.48,50,56 ЗУ «Про виконавче провадження » винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. Стосовно того, що в постанові опису та арешту майна, яку надано зберігачу (боржнику) [PERSON] не зазначено обмеження в користуванні майном і в зв'язку з цим необхідно визнати дії державного виконавця незаконними, то вимоги п.4 ч.2 ст.56 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачають, що виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Також пояснила, що не погоджується з твердженням [PERSON], що державний виконавець не мав права описувати земельну ділянку кадастровий № [NUMBER], що розташована в с. Непедівка, Козятинського району, Вінницької області цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, для подальшої реалізації в зв'язку з тим, що діє мораторій на продаж земель сільськогосподарського призначення (пай), оскільки відповідно п.5 ч.2.ст 135 Земельного кодексу передбачено, що звернення стягнення на земельні ділянки або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) здійснюється державним виконавцем, приватним виконавцем під час виконання рішень, що підлягають примусовому виконанню в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Заслухавши сторони та дослідивши докази суд приходить до висновку , що скаргу необхідно задовольнити частково. Судом встановлено, що відповідно до рішення Козятинського місьрайонного суду від 06.11.2014 стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитом в сумі 2 838 741 гривні 87 копійок, в тому числі заборгованість по відсотках за користування кредитом в сумі 302 822,67 грн., пеня за порушення строків повернення кредиту в сумі 68 172,49 грн., пеня за порушення строків сплати процентів в сумі 13 895,12 грн. та пеня за порушщення строків сплати комісії в сумі 197,59 грн. На виконання вказаного рішення Козятинським міськрайонним судом 21.01.2015 видано виконавчий лист (а.с.6). Постановою Заступника начальника Козятинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 11 грудня 2017 року описано та накладено арешт на земельну ділянку, яка розташована в с. Непедівка Козятинського райну Вінницької області та гараж, який знаходиться за адресою [ADDRESS]. Представник заявника надав суду копію постанови, яка йому була видана ДВС. В дані постанові від 11.12.2017 (а.с. 8) у п. 2 не зазначено осіб яке встановлене обмеження Державним виконавцем. У п. 3 зазначено, що відповідальним зберігачем призначено [PERSON] До заперечень Державним виконавцем подана копія постанови від11.12.17 (а.с.27,28), де в пункті п 2 зазначені обмеження права користування майном у вигляді заборони відчуження, та приховування. у п 3 не зазначено кому передано майно на збереження. Таким чином надані дві різні копії однієї і тієї ж постанови. Відповідно до ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішення є звернення стягнення на майно боржника, яке полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Стеттею 56 Закону України «Про виконавче провадження » передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов'язково зазначаються: 1) якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо; 2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди; Основною метою, з якою застосовується арешт майна (коштів) боржника є забезпечення реального виконання рішення суду, тобто для реалізації арештованого майна в установленому законом порядку і погашення заборгованості перед стягувачем . Відповідно до п. 15 Розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2019 року, не допускається: купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб, а також крім зміни цільового призначення (використання) земельних ділянок з метою їх надання інвесторам - учасникам угод про розподіл продукції для здійснення діяльності за такими угодами. В постанові про накладення арешту не зазначений кадастровий номер земельної ділянки на який накладений арешт. Земельна ділянка на яку накладено арешт відноситься до сільськогосподарських земель та має цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства. Відчуження, відповідно до п.п.б п.15 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України, і зміна цільового призначення таких земельних ділянок, що перебувають у власності громадян, крім передачі їх у спадщину, не допускається. Така заборона діє до набрання чинності законом про ринок земель, але не раніше 01 січня 2019 року. За таких підстав у Заступника начальника Козятинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області не було правових підстав для винесення постанови ВП № 50695566 від 04.04.2016 про опис та арешт майна, а саме у зв'язку з забороною на відчуження земель для ведення особистого селянського господарства. В постанові арешту та опису майна, зазначено, що арешт накладається на гараж розташований по [ADDRESS] Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, (а.с. 25,26), у власності [PERSON], перебуває гараж під літерою "Б" по [ADDRESS]. Таким чином арешт накладений на інший об'єкт нерухомості. Винесена постанова порушує права як стягувача так і боржника, а тому суд приходить до висновку про необхідність її скасувати.

Outcome: partial