Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

[PERSON] через представника - адвоката Бондаренко І.А. звернувся до суду з позовом до Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області про визнання права на земельну частку (пай) та зобов`язання виділити в натурі земельну частку (пай). Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [PERSON] як член КСП "Рассвет" в 1997 році отримав сертифікат серії КР №0232450, зареєстрований 01.12.1997 року на право на земельну частку (пай) площею 8,25 умовних кадастрових гектарів. Земельну ділянку за усною домовленістю передав у користування [PERSON] без укладення договору. [PERSON] - дружина [PERSON] вважає себе власником земельної ділянки, стверджуючи, що придбала сертифікат на право на земельну ділянку. Позивач вказує, що розпоряджень по продажу сертифіката не робив та договору купівлі-продажу не укладав. Сертифікат, який посвідчує його право на земельну частку, знаходиться у [PERSON] і повертати його вона відмовляється. Через відсутність оригіналу сертифікату позивач не має змоги реалізувати своє право на виділення земельної ділянки в натурі та оформлення права власності. Рішенням Кетрисанівської сільської ради йому відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі у зв`язку з відсутністю оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай). Відсутність сертифікату перешкоджає позивачу реалізувати своє право на володіння земельною ділянкою, тому він в судовому порядку просить визнати за ним згідно сертифікату серії КР №0232450, який зареєстровано 01.12.1997 року за №450 право на земельну частку (пай) площею 8,25 умовних кадастрових гектарів, яка знаходиться на території Миколо-Бабанської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області правонаступником якої являється Кетрисанівська сільська рада Кропивницького району Кіровоградської області, а також зобов`язати Кетрисанівську сільську раду Кропивницького району Кіровоградської області виділити йому земельну ділянку в натурі на підставі сертифікату та надати дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі. Ухвалою Бобринецького районного суду від 30 липня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала. Пояснила, що позивач має право на земельну частку на підставі сертифікату, проте не в змозі реалізувати право на отримання земельної ділянки через відсутність оригіналу сертифікату. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечила проти визнання за позивачем права на земельну частку. Зазначила, що підставою ухвалення рішення сільської ради про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою була відсутність оригіналу сертифікату на право на земельну частку. Просила суд не покладати на сільську раду судові витрати, оскільки ухвалюючи рішення сільська рада діяла у межах повноважень та на підставі закону. Треті особи - [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги заперечили, зазначивши, що позивач в 2000 році розпорядився своїм правом на земельну частку (пай), надавши [PERSON] довіреність про продаж сертифікату. Договір купівлі-продажу права на земельну частку був укладений, однак не посвідчений нотаріально, відтак право на земельну частку не було належним чином зареєстроване. Вважають, що позивач не має права на земельну частку. Суд, заслухавши пояснення учасників та дослідивши надані докази, встановив наступні обставини. [PERSON] як члену КСП "Рассвет" Миколо-Бабанської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області було виготовлено та видано сертифікат серії КР №0232450 на право на земельну частку (пай) площею 8,25 умовних кадастрових гектарів. Сертифікат зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Бобринецькою районною державною адміністрацією 01.12.1997 року за №450 (а.с.10). Згідно інформації відділу у Бобринецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 09.08.2019 року № 121/106-19 сертифікат на право на земельну частку (пай) серія КР №0232450 [PERSON] на державний акт на право приватної власності на землю не змінював. Розпорядження про передачу у власність земельної частки (паю), яка належить [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія КР №0232450, не приймалось (а.с.13). Рішенням Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області № 760 від 19 травня 2021 року [PERSON] відмовлено у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у зв`язку з відсутністю оригіналу сертифікату. (а.с.22). За інформацією відділу у Бобринецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 04.07.2019 року № 86/106-19 сертифікат серія КР №0232450 на право на земельну частку (пай) не змінювався на державний акт на право приватної власності на землю, оригінал у відділі відсутній, надати його копію неможливо (а.с.12). Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). За змістом п. 17. Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Судом встановлено, що земельна ділянка в натурі позивачу згідно сертифіката не виділялася, сертифікат на право на земельну частку (пай) вибув з володіння позивача та у його розпорядженні відсутній. В силу статті 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» земельна частка, право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості) є невитребуваною. Право розпорядження такими земельними частками відповідно до Закону належить сільським, селищним, міським радам. Згідно статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У статті 16 ЦК України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом в тому числі визнання прав. Необхідність визнання прав на землю виникає тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо наявності у особи певного суб`єктивного земельного права, суб`єктивне право заперечується чи створюється неможливістю реалізації позивачем свого права власності на земельну ділянку чи права користування нею через наявність таких сумнівів чи відсутність або втрату належних правовстановлюючих документів на таку земельну ділянку. Відсутність сертифікату на право на земельну частку (пай) позбавляє позивача реалізувати своє право власності на земельну ділянку, а тому заявлені позовні вимоги про визнання права на земельну частку є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Заперечення третіх осіб щодо відсутності у позивача права на земельну частку (пай) в силу того, що він зробив розпорядження таким правом, підписавши довіреність на право продажу сертифіката, судом не приймаються. Так, зі змісту доручення від 16.08.2000 року (а.с.11), встановлено, що [PERSON] уповноважив [PERSON] продати належний йому сертифікат на право на земельну частку (пай) серії КР № 0232450, виданий Бобринецькою районною державною адміністрацією на умовах і за ціну за його розсудом. Для цього надав [PERSON] доручення подавати від його імені заяви, одержувати довідки, документи, підписувати та одержувати договір купівлі-продажу. Доручення видане на три роки до шістнадцятого серпня 2003 року, посвідчене секретарем Миколо-Бабанської сільської ради. Як встановлено в судовому засіданні з пояснень третіх осіб [PERSON] розпорядження позивача щодо права продажу сертифікату реалізоване не було. Договір купівлі-продажу права оренди не був посвідчений та зареєстрований у встановленому порядку, відтак довіреність втратила чинність 16.08.2003 року та на даний час юридичної сили не має та волю власника майнового права не виражає. Треті особи не набули права покупця земельної частки згідно договору купівлі-продажу, який не був нотаріально посвідчений і є нікчемним в силу закону і, як наслідок, не мають підстав для оспорення права позивача на земельну частку. Щодо заявлених інших позовних вимог, а саме зобов`язати Кетрисанівську сільську раду Кропивницького району виділити [PERSON] земельну ділянку в натурі на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) та надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі суд звертає увагу на наступне. Рішенням сесії Кетрисанівської сільської ради від 19 травня 2021 року № 760 [PERSON] відмовлено у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на підставі сертифікату у зв`язку з відсутністю оригіналу сертифікату. Зазначене рішення не оспорюється на предмет незаконності дій органу місцевого самоврядування під час прийняття відповідного рішення та не заявляється вимога про скасування такого рішення як незаконного. Таким чином, заявлені позовні вимог виходять за межі предмета позову, яким є виключно спір про право на земельну частку (пай). З огляду на викладене, у цій частині заявлених позовних вимог слід відмовити. Вирішуючи питання розподілу судових витрат між сторонами, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права на земельну частку (пай) та зобов`язання виділити в натурі земельну частку (пай) задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 908 грн.

Outcome: partial