Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким надати дозвіл на тимчасовий виїзд з України до Австрійської республіки та інших країн-учасниць Шенгенської угоди та Європейського Союзу неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька [PERSON], [INFO] у супроводі матері [PERSON], [INFO] або іншої уповноваженої нею особи, у період з 01.06.2018 року по 01.09.2018 року. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак, суду подано письмову заяву, в якій просить суд слухання справи проводити у її відсутності, позов підтримує, просить суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак, подав суду письмову заяву в якій просить суд слухання справи проводити у його відсутності. Представник третьої особи, органу опіки та піклування Бродівської РДА Надорожняк О.П. в судове засідання не з'явилася, однак, подала суду письмову заяву в якій не заперечує щодо надання такого дозволу, слухання справи проводити у її відсутності. Суд розглянув справу у відсутності позивача та представника відповідача на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, приходить до переконання, що позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що з відповідачем по справі [PERSON] позивачка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 01 квітня 2016 року розірваний. Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON], 2010 року народження та дочка [PERSON], 2005 року народження. Встановлено, що після розірвання шлюбу діти постійно проживають з матір'ю [PERSON] Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Європейської Конвенції "Про права дитини" від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.1 ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 313 Цивільного кодексу України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до змісту пункту 4.2. Постанови Кабінету Міністрів України №57 від 27.01.1995 р. «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного із батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків здійснюється за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно п.п. 17, 18 "Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документу дитини", в редакції, затвердженій Постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 року № 380, проїзний документ дитини, за наявності заперечень одного з батьків, може бути оформлений на підставі рішення суду. Відомості про дітей, які їдуть за кордон разом з батьками (законними представниками), вписуються в паспорт батьків чи одного з батьків (законних представників) на підставі заяви громадянина, у чий паспорт вписуються діти. Аналізуючи вищенаведені обставини, приймаючи до уваги необхідність забезпечення інтересів неповнолітніх дітей, а також те, що батько дітей [PERSON] своїми діями безпідставно перешкоджає матері дітей [PERSON] забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] необхідно задовольнити.

Outcome: approved