Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частини від доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з моменту звернення до суду до досягнення дитиною повноліття. В позовній заяві зазначила, що між нею та відповідачем 31 серпня 2009 року виконкомом Серафинецької сільської ради Городенківського району зареєстровано шлюб, актовий запис № 8. Від спільного проживання сторони мають сина [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинилися і позивачка звернулася до Городенківського районного суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Фактично всі фінансові витрати щодо утримання дитини позивачка несе особисто, відповідач зовсім не приймає участі в матеріальному забезпеченні неповнолітнього сина. Відповідач фізично здоровий, працює охоронцем на приватній фірмі, де отримує хороший заробіток, розмір якого 4000 грн., аліментних зобовязань не має, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини. В судовому засіданні представник позивача подала суду заяву позивачки про уточнення позовних вимог, в якій [PERSON] просить стягувати з відповідача аліменти в її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі по 3000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з моменту звернення до суду до досягнення дитиною повноліття. Уточнення позовних вимог мотивує тим, що відповідач не має сталого робочого місця, розмір його доходу є мінливий, непостійний. Позивачка та її представник уточнений позов підтримали, просять задовольнити. Позивачка пояснила, що син проживає разом з нею, відвідує дитячий садок «Зірочка» в м. Городенка. Останній раз відповідач давав гроші на утримання дитини в березні 2016 р. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Суду пояснив, що згідний сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі по 600-700 грн. щомісячно, але не 1/2 частину від доходу, оскільки ні сталого заробітку, ні доходів, які вказує позивачка, він не має, в даний час не працює. Одночасно пояснив,що в час, коли сторони проживали спільно, він ніс всі витрати по утриманні сімї. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що уточнений позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Згідно представленої копії свідоцтва про шлюб серії 1-НМ № 072655, виданого 31 серпня 2009 р. Серафинецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON] (дошлюбне прізвище Дзедзінська) [PERSON], [INFO], зареєстровано 31.08.2009 року Серафинецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківській області, актовий запис № 8. Від шлюбу в сторін 11.08.2012 року народився син [PERSON], що стверджено копією свідоцтва про народження серії І-НМ № 214294, виданого 20 серпня 2012 р. Серафинецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, малолітній син проживає разом з позивачкою, відповідач в достатній кількості коштів на утримання дитини не надає. Конституцією України визначено основні права й обовязки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону - батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до положень ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України. Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Даних про те, що відповідач працює офіційно та має регулярний дохід суд не має, отже є підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі. Враховуючи обставини, визначені ст. 182 СК України, розяснення, що містяться у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 3 від 15 травня 2006 р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" та позицію відповідача, суд прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі по 1000 грн. щомісячно. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивачка звернулася до суду з позовом 31.03.2016 року, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід звернути до негайного виконання. Питання судових витрат суд вирішує згідно вимог ст.88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial