Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

23 березня 2017 року [PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Свою заяву мотивує тим, що в архівних довідках, виданих Об'єднаним трудовим архівом сіл, селища міста Любомльського району Волинської області, та трудовій книжці, допущено помилку у написанні його «прізвища», замість «[PERSON]» записано «[PERSON]», а також наявне скорочення написання по-батькові "[PERSON].", що ставить під сумнів факт належності йому вищевказаних документів, записи в яких мають значення для зарахування трудового стажу при призначенні пенсії. Заявник подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності, зазначив, що заяву підтримує в повному обсязі, просить її задовольнити. Представник Шацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської областіподав до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності, вказав, що заявлені вимоги [PERSON] визнають в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. За змістом п.6 ч.1ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до листа ВСУ 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Відповідно до вищевказаного листа ВСУ, суд, на підставі п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК може встановлювати факти належності особі документів, зокрема, індивідуальної відомості про застраховану особу чи іншого документа, що зараховує трудовий стаж. Судом встановлено, що при зверненні [PERSON] до Шацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області з документами для призначення пенсії, працівниками управління було виявлено в останніх помилки у написанні прізвища заявника. Так, в трудовій книжці серії [NUMBER], зазначено прізвище - «[PERSON], як в свою чергу і в архівній довідці про заробітну плату від 22.03.2017 року №135/1.12, архівній довідці від 22.03.2017 року №136/01.12, виданих Об'єднаним трудовим архівом сіл, селища, міста Любомльського району Волинської області.Також у вказаній архівній довідці про заробітну плату від 22.03.2017 року №135/1.12 наявне скорочення написання по-батькові "[PERSON]." Факт належності [PERSON], [INFO], вищевказаних документів, в повному обсязі підтверджується копією паспорта (а.с.2). Тому, виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що вимоги заявника є законними та обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved