Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

16.06.2016р. до Словянського міськрайонного суду звернулася [PERSON] до Хрестищенської сільської ради Слов'янського району з позовом про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті її матері - [PERSON], залишилось спадкове майно, в тому числі будинок №10 по вул. Зарічній (колишня Пролетарська, перейменована рішенням Хрестищенської сільської ради від 09.12.2015 № 7/3-19) в с. Адамівка, Слов'янського району та земельна ділянка за цією адресою. Згідно довідці сільського голови Хрестищенської сільської ради [PERSON] проживала в [INFO] (нині Зарічна) в с. Адамівка Слов'янського району з 1958 року по день смерті 20.03.2008. Згідно технічного паспорту, складеного в 1987 році [PERSON] належить житловий будинок з прибудинковими будівлями за адресою: вул. Пролетарська 10, с. Адамівка Слов'янського району. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 0,2042га, розташованої за адресою: вул. Зарічна, 10 с. Адамівка Слов'янського району. На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] право на спадщину мали її діти: [PERSON] позивач по справі, [PERSON] та [PERSON] Спадщина була прийнята [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відмовились від прийняття спадщини на користь позивачки, про що вказано у свідоцтві про право на спадщину за законом, виданого [PERSON] державним нотаріусом на грошовий вклад та земельну ділянку. У включенні до свідоцтва житлового будинку відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Не визнання права власності позивачки на спадщину тягне за собою перехід права власності на спадкове майно до місцевої громади, тобто відповідача. Просить суд визнати за нею [PERSON], [INFO] право власності, в порядку спадкування за законом, на житловий будинок, загальною площею 54,2 кв.м., житловою площею 33 кв.м., інші будівлі і споруди, що розташовані за адресою: вул. Зарічна, 10 у селі. Адамівка, Словянського району, Донецької області, а саме: житловий будинок «А-1», сарай та літня кухня «Б», сарай «В», сарай «Г», погріб «Д», вбиральня «Е», відповідно технічному паспорту. Позивач [PERSON], в судовому засіданні не була присутня, але надала до суду заяву, в яких просила розглянути справу без її участі, підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила суд їх задовольнити (а.с.42). Представник позивача [PERSON]І, яка діє за довіреністю (а.с.33) в судовому засіданні не була присутня, але надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги [PERSON] задовольнити в повному обсязі (а.с.43). Відповідач - Хрестищенська сільська рада Слов'янського району, в судовому засіданні не був присутній, але надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнає в повному обсязі і не заперечує, щоб вони були задоволені. Згідно з ч. 2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши додані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду позову по суті, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Стаття 3 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. Стаття 58 ЦПК України передбачає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу позивачка [PERSON] до 12.10.1979 року мала дошлюбне прізвище [PERSON] (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про народження серії ЯЖ №238674 батьками [PERSON] ([PERSON]) є [PERSON] та [PERSON]. (а.с.6). Після смерті матері позивача - [PERSON], яка померла 20.03.2008 року, відкрилася спадщина на вклади у банку, домоволодіння та земельну ділянку, розташовані за адресою: вул. Зарічна,10 (колишня Пролетарська, перейменована рішенням Хрестищенської сільської ради від 09.12.2015 № 7/3-19) в с. Адамівка, Слов'янського району. Спадкоємцями за законом в рівних долях стали діти померлої [PERSON]: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] [PERSON] та [PERSON] відмовились від прийняття спадщини на користь позивачки [PERSON], що підтверджено заявою про відмову у прийнятті спадщини, посвідченої нотаріусом 17.09.2008 року та свідоцтвом про право на спадщину, виданого [PERSON] державним нотаріусом 16.11.2012 року. (а.с.9,15,16). Відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 0,2042га, розташованої за адресою: вул. Зарічна, 10 с. Адамівка, Слов'янського району. [PERSON], приймаючи спадщину від померлої матері [PERSON], у державного нотаріуса Слов'янського міського нотаріального округу [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом: - на грошові кошти з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться в операційній частині ТВБВ №10004/0570 (м. Словянськ, вул. Люксембург, 44) на рахунку №54162 в сумі 0,37 грн., на рахунку №05702689 в сумі 0,22 грн., на компенсаційному рахунку вкладників Ощадбанку колишнього СРСР по коштам внесених до 02 січня 1992 року №91551/5255 в сумі 597,63 грн. (а.с.17). - на земельну ділянку, площею 0.2042 га, кадастровий номер №1424282400:02:000:0089; розташована за адресою: Україна, Донецька область, Словянський район, село Адамівка, вулиця Зарічна, 10, цільове призначення якої: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), категорія земель: землі житлової та громадської забудови, в межах: від А до Б земельна ділянка № 12 по вул. Пролетарська; від Б до В землі,комунальної власності Хрестищенської сільської ради; від В до Г земельна ділянка №8 по вул. Пролетарська; від Г до А землі комунальної власності Хрестищенської сільської ради, яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ДН № 165344, виданого Хрестищенською сільською радою Словянського району Донецької області 08 листопада 2000 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на земельну ділянку за № 81; зареєстрованої у відділі Держгеокадастру у Словянському районі Донецької області 03.04.2017 року(а.с.16). На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом НМО №012701 від 27.04.2017року, за позивачем було зареєстровано право власності на вищевказану земельну ділянку, розташовану по вулиці Зарічна,10, в с. Адамівка, Словянського району, Донецької області, що підтверджується випискою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.14). Постановою нотаріуса від 27 квітня 2017 року в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння, розташоване під номером 10 по вулиці Зарічна, с. Адамівка, Слов'янського району, Донецької області, позивачу було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на цей будинок на імя померлої (а.с.13). Відповідно п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника та ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Умовою для переходу і порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Згідно даних технічного паспорту на будинок (зведеного акту; викопіювання з поверхового плану, експлікації поверхового плану внутрішніх площ до плану житлового будинку та зведеного оціночного акту по домоволодінню), розташованого по вулиці Пролетарська (нині Зарічна),10, в с. Адамівка, Словянського району, Донецької області, який складено працівниками КП «БТІ» м. Словянськ станом на 13.02.1087 року, будинок зареєстровано на ім'я [PERSON] (а.с. 10-11). Відповідно до довідки Хрестищенської сільської ради Слов'янського району від 08.12.2014 року за вих. № 2-51/676, у житловому будинку по вулиці Пролетарська,10, в с. Адамівка, Словянського району, Донецької області, зареєстрована та проживала з 1958 року по день смерті [PERSON] [INFO] (а.с.8). Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України, «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, що виникло до набрання цим Законом чинності, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація права була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до ст. 392 ЦК України в разі відсутності документів на право власності власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Враховуючи вимоги законодавства, що діяли на момент володіння вказаного будинку спадкодавцем, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги [PERSON] щодо визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, та такими, що підлягають задоволенню, оскільки при перевірці фактичних правових підстав виникнення права власності на житловий будинок, що розташований по вулиці Пролетарська (нині Зарічна),10, в с. Адамівка, Словянського району, Донецької області, у спадкодавця [PERSON] сумнівів щодо його законності не вбачається. Судом з достовірністю встановлено, позивачка [PERSON] є спадкоємицею за законом після померлої 20 березня 2008 року [PERSON] До складу спадкового майна входить житловий будинок, розташований за адресою: Донецька область, Словянський район, с. Адамівка, вул. Зарічна,10, та позивач в іншій спосіб, крім звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування за законом, захистити своє порушене право не може. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved