Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом в якому просила поділити в натурі будівельні матеріали, які були використані в процесі будівництва жилого будинку та господарських споруд за адресою: [ADDRESS] та виділити їх в натурі у відповідності до способу поділу майна, визначених судовою будівельно-технічною експертизою. Згодом позивачка свої вимоги уточнила і просила суд поділити спільне сумісне майно [PERSON], [PERSON], а саме будівельні матеріали, які були використані в процесі будівництва жилого будинку та господарських споруд за адресою: [ADDRESS], залишивши всі матеріали у особистій приватній власності [PERSON] та стягнувши з нього на її користь грошову компенсацію за 1/2 частку цього майна за цінами, яки визначені незалежною оцінкою. У судове засідання позивачка та її представник не з'явилися, до суду надали заяви в яких просили справу розглядати у їх відсутність, заявлені вимоги просили задовольнити у повному обсязі. Відповідач також надав до суду заяву в якій просив справу розглядати у його відсутність, погодився лише на поділ майна (будівельних матеріалів), вимоги позивачки щодо виплати їй 1/2 частки цього майна не визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 02 березня 1974 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 17.09.2010 року (а.с. 6). 13.01.1978 року [PERSON] на підставі наказу по радгоспу "Кам'янка" № 4 від 13.01.1978 року отримав земельну ділянку по пров. Космічному, 42 (зараз 44) в м. Кам'янка-Дніпровська де позивачка разом з чоловіком стали вести будівництво будинку (а.с. 18). Відповідач отримав усі необхідні дозволи на будівництво житлового будинку (а.с. 14-17). Будівництво завершено було в 1980 році, але будинок не був введений в експлуатацію та на нього не було оформлено прав в порядку передбаченому законодавством. [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за цією ж адресою (а.с. 3, 31). Відповідно до приписів ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 331 ЦК України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У зв'язку з тим, що сторони не оформили право власності на житловий будинок та господарські будівлі та споруди, на них відсутні правовстановлюючі документи, добровільно поділити майно не можуть, поділ матеріалів з яких збудовані об'єкти нерухомості можливо здійснити лише в судовому порядку. У п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. За правилами ч. 3 ст. 368 ЦК України, ч. 1 ст. 60 СК України /ст. 22 КпШС України в редакції 1969 р./ майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). В силу ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 2 ст. 71 СК України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (ч.ч. 4, 5 ст. 71 СК України). Крім того, у п. 25 постанови Пленуму Верхового Суду України від 21.12.2007 р. №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз'яснено, що, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема, неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, ( в даній справі експертизи щодо реального поділу квартири матеріали справи не містять) суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що су спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що с у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Згідно ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. [PERSON] надала свою згоду на грошову компенсацію своєї частки в спільному майні. Згідно звіту про оцінку вартість житлового будинку та господарських будівель та споруд складає 187 501,00 грн. (а.с. 84-112). За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. При поданні позову позивачем було сплачено судовий збір, що підтверджується платіжним дорученням (т. 1, а.с. 1). Згідно приписів ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача також на користь позивача стягується судовий збір в сумі 1795 грн. 00 коп. На підставі ст.ст. 11, 16, 21, 331, 354, 365, 368, 370, 372 ЦК України, ст.ст. 60, 69-72 СК України, ст. 22 КпШС України /в редакції 1969 р./,

Outcome: approved