Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

11 квітня 2017 року позивачі звернулися до суду із вказаними вимогами, мотивуючи їх тим, що 11 лютого 2016 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 0,3255 га, розташована на території Біликівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для товарного сільськогосподарського виробництва; земельна ділянка загальною площею 2,1621 га, розташована на території [PERSON] сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для товарного сільськогосподарського виробництва. Позивачі, як спадкоємці за заповітом та за законом, спадщину прийняли, але не можуть її оформити в нотаріальному порядку, оскільки державні акти на право приватної власності на землю втрачені. Позивачі в судове засідання не зявилися, в матеріалах справи міститься заява з проханням судовий розгляд справи проводити за відсутності позивачів та позов задовольнити. Відповідач [PERSON] сільська рада Козелецького району Чернігівської області в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява за підписом сільського голови з проханням справу розглядати без представника відповідача. Позов визнає. Відповідач [PERSON] міська рада Козелецького району Чернігівської області в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява за підписом міського голови з проханням справу розглядати без представника відповідача. Третя особа Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області в судове засідання не зявилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, в матеріалах справи міститься заява третьої особи, в якій остання просить суд проводити судове засідання за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлено, що 11.02.2016 померла [PERSON] (копія свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 272640, видане 12.02.2016 виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Козелецького району Чернігівської області) /а.с. 10/. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить 0,3255 га, розташована на території Біликівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для товарного сільськогосподарського виробництва; земельна ділянка загальною площею 2,1621 га, розташована на території [PERSON] сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно копій матеріалів спадкової справи № 147/2016, яка надійшла на запит суду з Козелецької районної державної нотаріальної контори, спадщину після смерті [PERSON], яка померла 11.02.2016, прийняли [PERSON], як спадкоємець за заповітом, та [PERSON], як спадкоємець за законом /а.с. 35/. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування розяснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. Позивачі просять визнати за ними право власності на земельні ділянки, оскільки державні акти були втрачені, про що в пресі розміщено оголошення /а.с. 22/. У відповідності до\~ст. 152 ч. 3 п. "а" ЗК України - "захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав". При розробленні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки та внесенні до автоматизованої системи відомостей про земельні ділянки належні [PERSON], на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧН № 037647 від 29.08.2002, було встановлено, що фактична площа земельної ділянки становить 0,3255 га, сіножать, кадастровий номер 7422080700:28:137:0236; на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧН № 048049 від 26.08.2002, фактична площа земельної ділянки становить 2,1621 га, з яких: 1,9556 га, рілля, кадастровий номер 7422080600:68:148:0236, 0,2065 га, пасовище, кадастровий номер 7422080600:68:151:0236 / а.с. 16, 19, 20/. Відповідно до п. 2 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 жовтня 2012 року, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом, тому суд вважає, що саме в витязі з Державного земельного кадастру більш повно та достовірно визначено площу земельної ділянки. Таким чином, суд дійшов висновку, що за позивачами в порядку спадкування підлягає визнанню право власності на згадані земельні ділянки.

Outcome: approved