Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-29 00:00:00

11 липня 2018 року позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому позивачка зазначила, що вона є спадкоємцем за законом після смерті своєї бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] . Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді нерухомого майна. 26 травня 2018 року позивачка звернулася до компетентних установ із заявою про прийняття спадщини за законом, однак своєю постановою від 06.06.2018 року державний нотаріус у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом відмовив. Відмова була вмотивована тим, що позивачка на момент смерті спадкодавця разом з нею не проживала і у встановлений законом 6-місячний строк із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звернулася. За такою обставиною вона була змушена звернутися до суду із заявою про визначення судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вимога вмотивована тим, що позивачка не змогла звернутись до нотаріальних установ у зв`язку з проведенням антитерористичної операції на території Луганської області. Крім того, позивачка є внучкою померлої та крім неї інших спадкоємців не має. В ході судового розгляду надала клопотання про розгляд справи без її участі та просила суд позовні вимоги задовольнити та надати їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю три місяці. Відповідачка до суду не з`явилась, але направила заяву з якої видно, що з позовом погоджується. Дослідивши представлені докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке: За змістом норм статей 1268, 1269 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця як малолітньої, неповнолітньої, недієздатної особи або ж особи, цивільна дієздатність якої обмежена. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Згідно ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Отже, якщо позивач не проживав разом зі спадкодавцем і пропустив встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. В ході розгляду справи було встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане 13 квітня 2018 року Овідіопольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 3(а.с.11). Позивачка по справі є внучкою померлої [PERSON] , тобто є спадкоємцем, що підтверджується родинними зв`язками, а саме: Свідоцтвом про народження позивачки від 12.08.1988 року та Свідоцтвом про шлюб позивачки з фізичною особою від 05.11.2016 року ( а.с.7), Свідоцтвом про смерть її батька від 09.02.2013 року (а.с.10) . У власності [PERSON] та [PERSON] перебувало нерухоме майно (а.с.12). Спадкова справа № 474/2018 була заведена Київською державною нотаріальною конторою у місті Одеса до майна померлої [PERSON] Заборон або арешту на спадкове нерухоме майно у вигляді вказаної квартири відсутні, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 02.11.2018 року . За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 чинного на час виникнення спірних правовідносин Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. За змістом статті 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року передбачено, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Пунктом 24 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року № 7 передбачено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Задовольняючи позов, суд враховує, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними, тому, на підставі представлених доказів, суд переконався в тому, що позивачка дійсно не змогла своєчасно звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини з поважних причин. Тим більше, шестимісячний строк, встановлений для позивачки ст. 1270 ЦК України, сплинув. На підставі рішення суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини спадкоємець повинен у визначений судом строк звернутися до нотаріальної контори та подати відповідну заяву, після чого він буде вважатися таким, що прийняв спадщину. При поданні позову позивач сплатив судовий збір в повному обсязі, питання про розподіл судових витрат позивач не ставить, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: approved