Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], зазначивши, що від шлюбу з відповідачем мають повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], котрий навчається в Індустріально-педагогічному технікумі Конотопського інституту Сумського державного університету, у зв"язку з чим потребує матеріальної допомоги. Оскільки відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги сину не надає, позивач просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина, в розмірі ? частини всіх видів заробітку відповідача, однак не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги, обґрунтовуючи їх обставинами, викладеними в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, за умови підтвердження повнолітнім сином вимог, заявлених в його інтересах. Крім того, [PERSON] пояснив, що він сплачує аліменти на іншу дитини від шлюбу з позивачем, в розмірі ? частини свого заробітку, отже задоволення позову в повному обсязі, поставить його у вкрай скрутне матеріальне становище. Повнолітній [PERSON], в інтересах якого заявлено позов, надав до суду заяву про розгляд справи без його присутності, в якій підтримав вимоги [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 25.02.1995 року по 22.10.2009 року, від якого мають повнолітнього сина - [PERSON], [INFO] та неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], у свідоцтвах про народження яких батьком зазначено відповідача. Повнолітній [PERSON] навчається на бюджетній основі денної форми навчання Індустріально-педагогічного технікуму Конотопського інституту Сумського державного університету, а строк його навчання закінчується 30.06.2016 року. Сторони в судовому засіданні не оспорювали, що їх повнолітня дитина проживає в гуртожитку за місцем навчання та вносить щомісячну плату за проживання, у розмірі близькому до 200 грн. Позивач [PERSON] перебуває на обліку у Ріпкинському районному центрі зайнятості та отримує допомогу по безробіттю, в розмірі 947 грн. на місяць. Основним місцем роботи відповідача [PERSON], є ДП «Ріпкирайагролісгосп», а розмір його заробітної плати, за період з квітня по вересень 2014 року, становив від 764 грн. 60 коп. до 3566 грн. 20 коп. Починаючи з 31.07.2014 року, відповідач призваний для проходження військової служби за мобілізаційним планом, і розмір його грошового забезпечення з серпня по жовтень 2014 року становив від 1137 грн. 55 коп. до 3781 грн. 51 коп. Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 23.10.2012 року по справі № 2518/1792/12, з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання обох, неповнолітніх на той час дітей, у розмірі 1/3 частини заробітку [PERSON] Вказане рішення набрало чинності та звернуто до виконання. За змістом судового рішення від 23.10.2012 року, після досягнення найстаршою дитиною повноліття, аліменти на меншу за віком дитину, підлягають стягненню в розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача. Наведені вище обставини сторонами також не оспорювались і узгоджуються з доказами, дослідженими в судовому засіданні. Так, згідно довідки про доходи за основним місцем роботи відповідача, з його заробітної плати відраховувались аліменти, в розмірі від 360 до 1543 грн. на місяць. Довідкою з місця проходження військової служби [PERSON] підтверджується, що з його грошового забезпечення, в жовтні 2014 року було утримано 1846 грн. 42 коп. Таким чином, в судовому засіданні знайшли підтвердження обставини, на які кожна із сторін посилалась, як на підставу своїх вимог та заперечень. У відповідності до ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач спроможний надавати утримання повнолітньому сину, який продовжує навчання. В той же час, суд приходить до висновку, що задоволення вимог позивача, в заявленому розмірі, може поставити відповідача в скрутне матеріальне становище. Суд приймає до уваги, що позивач, разом з неповнолітньою донькою, проживає в будинку, який сторони набули в період шлюбу. Відповідач іншого власного житла в смт.Ріпки не має. З урахуванням утримуваних із [PERSON] аліментів на користь доньки [PERSON], в розмірі ? частини його доходу, стягнення аліментів в такому ж розмірі на повнолітнього сина, буде значно перевищувати розмір аліментів, який раніше стягувався на обох дітей. Суд також враховує обов"язок кожного з батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей, а також дітей, котрі досягли повноліття, однак продовжують навчання у зв"язку з чим потребують матеріальної допомоги. Крім того, вимога [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі не меншому, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не грунтується на законі, оскільки такий порядок стягнення Сімейний кодекс України пов"язує з фактом не досягнення дитиною повноліття. Таким чином, заявлений позивачем до стягнення розмір аліментів, підлягає зменшенню. У відповідності до ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню, в доход держави, судовий збір.

Outcome: partial