Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-07 00:00:00

15 листопада 2019 року [PERSON] звернулася до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області із позовом до [PERSON] у якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 2013 року проживала однією сім`єю з відповідачем як чоловік та жінка. Від спільного проживання [INFO] їх спільний син [PERSON] . Відповідач своє батьківство відносно сина визнав, шляхом подання спільної заяви до органів РАЦС. З травня 2019 року і до теперішнього часу сторони проживають окремо. Дитина проживає з позивачем. Відповідач, на час пред`явлення позову, півроку не мешкає з позивачем і дитиною, участі в у триманні сина не приймає, про його духовний та фізичний розвиток не дбає. Жодних перешкод у спілкуванні з сином відповідачу [PERSON] не чинить. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та додатково пояснила, що [PERSON] не спілкується будь-яким способом (особисто, за допомогою телефону, листуванням) з дитиною [PERSON] більше двох років. Він також не цікавиться життям сина за допомогою третіх осіб (родичі, знайомі, сусіди). Спочатку позивач намагалася відновити спілкування батька з сином, але це не дало позитивних наслідків, відповідач відмовлявся спілкуватися з сином, тому позивач з травня 2019 року припинила будь-які спроби щодо цього. Більше двох років відповідач не цікавиться життям дитини, не вітає з днем народження, не утримує дитину матеріально, не займається вихованням дитини, а також не дарить їй подарунків. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судовою повісткою, яка була надіслана відповідачу з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу зареєстрованого місця проживання, але повернута до суду з відміткою "Укрпошти"- "за зазначеною адресою не проживає". Відзив на позовну заяву не надав. Будь-яких клопотань та заяв суду також не надавав. (а.с.24,25) Отже, відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Виконавчого комітету Шосткинської міської ради - [PERSON] в судовому засідання не заперечувала проти позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] . Крім того, показала, що органом опіки та піклування були розглянуті матеріали щодо можливості позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітнього сина [PERSON] . Представник 15 червня 2020 року спілкувалася з відповідачем за допомогою телефону, повідомила йому, що в суді вирішується питання, щодо позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON] та запропонувала йому з`явитися до органу опіки та піклування, а в подальшому і до суду. Відповідач будь-якої зацікавленості не виявив, заяв та клопотань не надавав, лише повідомив, що знаходиться за межами міста. Відповідач до органу опіки та піклування так і не звернувся. Крім того, представник [PERSON] просила суд вирішити питання щодо стягнення аліментів на дитину, оскільки це передбачено безпосередньо ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Суд, вислухавши позивача, представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20 березня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції Сумської області, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] про що 20 березня 2015 року цим Відділом складено відповідний актовий запис №133 і його батьками є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . (а.с.5) Із довідки виданої 07.06.2019 ТОВ «Жилкомсервіс», вбачається, що [PERSON] та її син [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . (а.с.7) Із висновку наданого Виконавчим комітетом Шосткинської міської ради від 25 червня 2020 року за №229, вбачається, що орган опіки та піклування дійшов висновку про необхідність позбавлення батьківських прав [PERSON] , у відношенні до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки батько самоусунувся від виховання сина, матеріально його не утримує, не цікавиться життям та здоров`ям дитини, та взагалі не спілкується з дитиною. В телефонному режимі повідомив орган опіки та піклування, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. (а.с. 26, 27) Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї батьківщини. Статтею 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення дітей до батьків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла 18 років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення від виконання обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток, як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних, інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен, окремо так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. (Постанова Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі №753/2025/19) Як вбачається з матеріалів справи, Виконавчий комітет Шосткинської міської ради не заперечує проти позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно його сина - [PERSON] , [INFO] . До теперішнього часу малолітній [PERSON] мешкає разом з матір`ю [PERSON] , яка його матеріально утримує, займається його виховання, піклується про нього. Отже, суд приходить до висновку, що відповідач самоусунувся від виховання сина, матеріально не допомагає йому, не цікавиться його життям та взагалі не спілкується з дитиною. З огляду на викладене, суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , у відношення малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Тому, суд вважає за необхідне вирішити питання щодо стягнення аліментів на утримання малолітнього [PERSON] . Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , які підлягають стягненню з відповідача, судом враховано, що відповідач є працездатним за віком, не надав суду доказів на підтвердження необхідності звільнення його від сплати аліментів. Отже, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 листопада 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, шляхом перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. З огляду на вищевикладене, зобов`язати [PERSON] відкрити особистий рахунок на ім`я [PERSON] , у відділенні Державного ощадного банку України у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Із квитанції №25 виданої 15 листопада 2019 року, вбачається, що [PERSON] сплачено судовий збір в сумі 768 гривень 40 копійок. (а.с.1) Враховуючи, що позивач [PERSON] просить не стягувати судові витрати з відповідача, суд залишає судовий збір за позивачем.

Outcome: approved