Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-08 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за прострочення виконання зобов`язання, вказавши в позові, що 21 лютого 2017 року Глибоцький районний суд Чернівецької області ухвалив рішення по справі №715/34/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 13 300 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складало 359 499 гривень та стягнення судового збору в сумі 3 594 гривні. 20 квітня 2017 року державним виконавцем ГТУЮ у Чернівецькій області Глибоцького РВ ДВС Біреу К.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 18 лютого 2019 року вона направила заяву до Глибоцького РВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області щодо повідомлення про суму стягнутого боргу в даному рішенні суду. 25 березня 2019 року на її домашню адресу надійшов лист - відповідь, в якому вказано, що загальна сума боргу складає 363 093,99 грн., станом на 15 лютого 2019 року стягнуто лише 22 474,40 грн. Оскільки загальна сума боргу складала 363 093,99 грн., а стягнуто у виконавчому провадженні лише 22 474,40 грн., тому на даний час залишок боргу по вищевказаному рішенню суду складає 340 619,59 грн. Вважає, що доцільним є застосування наступного методу розрахунку щодо стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат за невиконання відповідачем грошового зобов`язання: Розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 % / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення. 363 093,99 грн. було стягнуто за рішенням суду від 21 лютого 2017 року, але у зв`язку із невиконання зобов`язання боржником в добровільному порядку 20 квітня 2017 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження щодо стягнення боргу. Враховуючи, що боржник ухиляється від виконання виконавчого листа, державним виконавцем примусово було стягнуто 22 474,40 грн., а тому залишок боргу складає 340 619,59 грн., який досі не стягнутий. Тому вважає, що час прострочення за нестягнутий борг слід рахувати з 21.04.2017 року, і станом на 20.04.2019 року становить 730 днів, а тому 3% річних буде становити: 340 619,59 грн. х 3% / 365 х 730 = 20 437,17 грн. (розраховано за період з 21 квітня 2017 року по 20 квітня 2019 року). Таким чином, 3% річних за прострочення виконання зобов`язання становлять - 20 437,17 грн. Розрахунок інфляційних втрат відповідно до ст. 625 ЦК України та відповідно до ст. З Закону України від 3 липня 1991 року №1282-ХІІ "Про індексацію грошових доходів населення". При цьому згідно з роз`ясненнями, викладеними у листі Верховного суду України від 03.04.1997 року, індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць. Сума інфляційних визначається шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. Якщо грошове зобов`язання набуло статусу простроченого з 1-го по 15-й день відповідного місяця, то воно індексується з урахуванням цього місяця, а якщо з 16-го по 31-й день місяця, то розрахунок розпочинається з наступного місяця. Аналогічно, якщо заборгованість погашається з 1-го по 15-й день відповідного місяця, то інфляційні втрати розраховуються без урахування цього місяця, а якщо з 16-го по 31-й день місяця - то з урахуванням цього місяця. Сума заборгованості, на яку нараховуються інфляційні втрати - 340619.59 грн. Період за який нараховуються інфляційні втрати: з 21.04.2017р. по 31.03.2019 р. Розрахунок інфляційних втрат здійснюється за наступною формулою: Інфляційні нарахування = (сума боргу) х (індекс інфляції) / 100% -(сума боргу), де: (сума боргу) - сума простроченого боргу; (індекс інфляції) -добуток щомісячних індексів за відповідний період. З врахуванням зазначеного та рекомендацій Верховного суду України № 62-97від 03.04.1997 року стосовно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ сума боргу з урахуванням індексу інфляції розраховується за період з травня 2017 року по березень 2019 року. Індекс інфляції, відповідно до даних Державної служби статистики, надрукованих у газеті «Урядовий кур`єр», складав: у травні 2017 року -101.3 %, у червні 2017 року - 101.6 %, у липні 2017 року - 100.2 %, у серпні 2017 року -99.9 %, у вересні 2017 року -102.0 %, у жовтні 2017 року -101.2 %, у листопаді 2017 року - 100.9 %, у грудні 2017 року - 101.0 %, у січні 2018 року - 101.5 %, у лютому 2018 року - 100.9 %, у березні 2018 року - 101.1 %, у квітні 2018 року -100.8 %, у травні 2018 року -100.0 %, у червні 2018 року -100.0 %, у липні 2018 року - 99.3 %, у серпні 2018 року - 100.0 %, у вересні 2018 року - 101.9 %, у жовтні 2018 року -101.7 %, у листопаді 2018 року -101.4 %, у грудні 2018 року -100.8 %, у січні 2019 року - 101.0 %, у лютому 2019 року - 100.5 %, у березні 2019 року - 100,9%. Отже, індекс інфляції за період з травня 2017 року по березень 2019 року становить: * (101.3/100) * (101.6/100) * (100.2/100) * (99.9/100) * (102.0/100) х (101.2/100) * (100.9/100) * (101.0/100) * (101.5/100) * (100.9/100) * (101.1/100)*(100.8/100) * (100.0/100) * (100.0/100) * (99.3/100) * (100.0/100) * (101.9/100)*(101.7/100) * (101.4/100) * (100.8/100) * (101.0/100) * (100.5/100) * (100.9)= 121.6615814100 %. Тому сума інфляційних втрат за вказаний період становить: 340619.59 грн. х (121.6615814100 % / 100%) - 340619.59 грн. = 73 783.59грн. Розрахунок інфляційних втрат здійснено наступним чином: період заборгованості: за 21.04.2017 по 20.04.2019 року. Сума боргу 340619,59грн. Сукупний індекс інфляції 121.6615814100 %. Інфляційне збільшення суми складає боргу 73 783.59грн. Враховуючи вище наведене, просить суд стягнути із відповідача на її користь 94 220,76 грн., з яких 20 437,17 грн. - 3% річних за прострочення виконання зобов`язання та 73 783,59 грн. - інфляційні втрати з урахуванням індексу інфляції за період з 01.05.2017 року по 31.03.2019 року). В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, однак надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти задоволення заочного рішення не заперечує. Вiдповiдач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомив і не просив суд відкласти розгляд справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Так, згідно заочного рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 21 лютого 2017 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , жителя [ADDRESS] , на користь [PERSON] , ІПН: [NUMBER] , яка проживає в [ADDRESS], заборгованість в сумі 13 300 (тринадцять тисяч триста) доларів США, що за офіційним курсом НБУ, складає 359 499 (триста п`ятдесят дев`ять тисяч шістсот шістдесят шість) гривень. 06 квітня 2017 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області видано виконавчий лист по вищевказаному рішенню, що підтверджується копією виконавчого листа по справі №715/34/17, провадження №2/715/148/17р. Згідно постанови про відкриття провадження ВП №53805129 розглянуто заяву про примусове виконання, а саме виконавчий лис №715/34/17, виданий 06.04.2017 року Глибоцьким районним судом про стягнення заборгованості із [PERSON] в розмірі 359 499 грн. та судовий збір в сумі 3594,99 грн. та відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаного виконавчого листа. 18 лютого 2019 року [PERSON] направила до Глибоцького РВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області заяву щодо надання відомостей про суму стягнутого боргу з [PERSON] згідно виконавчого листа №715/34/17 від 06.04.2017 року, що підтверджується копією заяви від 18 лютого 2019 року. 21.03.2019 року від в.о. начальник Глибоцького РВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області Михайлюк Л.Л. надійшов лист - відповідь [PERSON] , в якому вказано, що загальна сума боргу [PERSON] на користь [PERSON] складає 363 093,99 грн., станом на 15 лютого 2019 року стягнуто лише 22 474,40 грн. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При таких обставинах суд вважає доведеними позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення 3% річних від простроченої суми, що за своєю правовою природою є видом відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Розмір нарахованих позивачем 3% річних від простроченої суми підтверджений належними розрахунками. Вирішуючи питання щодо позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат, суд приходить до наступних висновків. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 192 Цивільного кодексу України). Згідно зі статтею 524 зазначеного Кодексу зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Відповідно до частини 1 статті 533 Цивільного кодексу України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим частина 2 статті 533 Цивільного кодексу України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статті 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 Цивільного кодексу України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. Разом із тим у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти. Наведений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 01.03.2017 у справі № 6-284цс17. Відтак, позовні вимоги [PERSON] в частині стягненні інфляційних втрат задоволенню не підлягають На пiдставi викладеного,

Outcome: partial