Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

[PERSON], в інтересах якого діє [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що із відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому 09 березня 2008 року виконавчим комітетом Ямпільської селищної ради Білогірського району Хмельницької області, актовий запис № 8. Від спільного подружнього життя вони мають малолітню дитину, сина - [PERSON], [INFO], який мешкає з відповідачем. Фактичні шлюбні відносини були припинені рік тому з тієї причини, що у сторін різні характери та погляди, у зв'язку з чим виникали часті сварки, що призвело до втрати почуття любові та поваги. Спільне господарство не ведеться. На підставі вищевказаного, позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, просив розглядати справу без його участі та без участі його представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, звернувся до суду з заявою про визнання позовних вимог, просила розглядати справу без її участі. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до вимог п. 9 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09 березня 2008 року виконавчим комітетом Ямпільської селищної ради Білогірського району Хмельницької області, актовий запис № 8. Шлюб позивача з відповідачем не склався через відсутність взаєморозуміння, сім'я розпалася остаточно та поновленню не підлягає. Спільне господарство не ведеться. Шлюбні відносини між сторонами припинилися рік тому. Від спільного подружнього життя вони мають неповнолітню дитину, сина - [PERSON], [INFO], який мешкає разом з відповідачем. Суд бере до уваги положення ст. 24 СК України, яка визначає однією з основних ознак шлюбу його добровільність, передбачивши, що примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечитиме інтересам одного з них. Як вбачається із п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зазначено, що "суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права". Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява №44647\\98). При вирішенні спору про розірвання шлюбу суд враховує, що позивач та відповідач уже тривалий час не проживають сім'єю, мають різні погляди на життя на сімейні цінності, між сторонами припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство. За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які викликали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше сумісне проживання подружжя і збереження сім'ї стали неможливими, їх сім'я існує формально. Суд вважає, що сім'я розпалась, а тому шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved