Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

[PERSON]\~звернулася в\~суд із\~позовом до\~[PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання в розмірі по 1500 грн. щомісячно, до закінчення дочкою навчання. В обгрунтування позову зазначено, що позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. За час спільного проживання в них 12 липня 2000 року народилася дочка [PERSON], яка досягла повноліття, однак продовжує навчання, самостійного заробітку немає, а тому потребує утримання від батька. Просила стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі по 1500 грн. щомісячно до досягнення дочкою 23- річного віку на період навчання. У судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю із підстав, які наведені у позовній заяві. Пояснила, що дочка є студенткою І курсу медичного факультету Івано-Франківського національного медичного університету, денної форми навчання. Потребує матеріальної допомоги від батька. Просила позов задовольнити. Відповідач позов визнав частково на суму 1000 гривень. Пояснив, що працює охоронником в ТзОВ "Галич Екофрукт", розмір заробітної плати становить 3002 грн. Він сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання, тому не спроможний сплачувати аліменти в розмірі, визначеному позивачем. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши та перевіривши всі надані сторонами докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-НМ №063207, виданим 01 вересня 2000 року Княгиницькою сільською радою Рогатинського району. \~ \~ \~ \~[PERSON] навчається в Івано-Франківському національному медичному університеті, є студенткою І курсу денної форми навчання, що підтверджується довідкою №596, виданою 11 червня 2018 року ДВНЗ «Івано-Франківський національний медичний університет». За ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. \~ \~ \~ \~Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 р. N 2402-III кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. \~ \~ \~ \~Частинами 7-10 статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до розяснень, даних у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим матеріальної допомоги; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно\~ст. 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~ст.182 Сімейного кодексу України. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. При визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує\~обставини,\~що мають\~істотне значення\~для визначення\~розміру утримання\~дитини,\~а саме\~матеріальне\~становище відповідача,\~матеріальне становище\~позивача,яка самостійно не може утримувати дочку, що продовжує навчання. Дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Outcome: partial