Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

28.10.2019 позивач звернувся до суду із позовом у якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] по відношенню до малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача подала заяву про розгляд справи без її участі, в заяві позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Представник третьої особи подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що у [ADDRESS] зареєстрований малолітній [PERSON] , [INFO] . Згідно актового запису про народження Чернігівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції № 129 від 17.01.2018 року, батьками малолітнього [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження № 00023862706 від 05.09.2019 року відомості про батька дитини записані за вказівкою матері відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. 20.06.2018 року на тимчасове проживання до Чернігівського обласного центру соціально-психологічної допомоги була поміщена [PERSON] з сином - [PERSON] , [INFO] , так як після інтенсивного лікування дитини в ОХМАДИТ вони не мали місця для проживання (у власності матері житло відсутнє, а за місцем реєстрації - незадовільні умови проживання). 03.08.2018 року до служби у справах дітей від Чернігівського обласного центру соціально-психологічної допомоги надійшов лист про те, що 31.07.2018 року на засіданні комісії Чернігівського обласного центру соціально-психологічної допомоги було прийнято рішення відрахувати [PERSON] з дитиною з числа тимчасово проживаючих у Центрі за грубі та систематичні порушення правил внутрішнього розпорядку та реальну загрозу життю та здоров`ю інших мешканців закладу, а саме через вживання алкогольних напоїв, агресивну поведінку, залишення дитини без нагляду. За інформацією Центру, мати з дитиною мала намір проживати за місцем реєстрації по [ADDRESS] . Під час перевірки спеціалістами служби було встановлено, що [PERSON] з сином виїхала в с. Лемешівка, Городнянського району, Чернігівської області до родички - [PERSON] , та проживає по [ADDRESS] , хлопчик перебуває під наглядом лікарів Городнянської центральної районної лікарні. З червня 2019 року від мешканців будинку [ADDRESS] до служби у справах дітей районної у місті ради почала надходити інформація в телефонному режимі про появу в квартирі [ADDRESS] [PERSON] з малолітнім сином - [PERSON] , яка неналежно виконує батьківські обов`язки, про часте [PERSON] та її матері - [PERSON] , у нетверезому стані, про те, що до квартири приходять невідомі особи, розпивають спиртні напої та вчиняють сварки у присутності дитини. Спеціалістами служби у справах дітей неодноразово перевірялися умови проживання хлопчика. Дуже часто ніхто не відкривав двері та мати ігнорувала виклики на бесіду до служби. 03.07.2019 року надійшло повідомлення з Чернігівського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді щодо безвідповідального ставлення [PERSON] до виховання малолітнього сина [PERSON] , вживання нею алкогольних напоїв, антисанітарії в помешканні. 05.07.2019 року спеціалістами служби спільно з директором Чернігівського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді та працівником сектору ювенальної превенції ЧВП ГУНП в Чернігівській області складався акт проведення оцінки рівня безпеки дитини [PERSON] та встановлювався небезпечний рівень. Матері було вказано на необхідність вжиття негайних дій по приведенню приміщення квартири у належний стан та попереджено про недопустимість вживання спиртних напоїв у присутності дитини, складено протокол працівниками поліції за ч. 2 ст. 184 КУпАП. Враховуючи те, що [PERSON] використовувала кошти, які держава виплачувала на дитину на придбання цигарок та спиртних напоїв, їй було припинено виплати. Після попередження про можливість відібрання дитини та припинення виплат на дитину, в квартирі було прибрано, але [PERSON] та її мати продовжували вживати спиртні напої, знову занедбали приміщення. [PERSON] двічі запрошувалася на засідання комісії з питань захисту прав дитини, на які остання не прийшла. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини від 17.10.2019 року було прийнято рішення про доцільність постановки малолітнього [PERSON] на облік у службі у справах дітей як дитини, яка опинилась у складних життєвих обставинах, та організацію контролю за виконанням [PERSON] батьківських обов`язків по вихованню сина. 18.10.2019 року близько 20 години до поліції по каналу 102 надійшло повідомлення в телефонному режимі про те, що біля будинку [ADDRESS] перебуває жінка - [PERSON] , [INFO] , в нетверезому стані, разом з малолітньою дитиною - [PERSON] , [INFO] . Працівниками поліції було проведено профілактичну бесіду та попереджено [PERSON] про недопустимість вживання спиртних напоїв у присутності сина та про можливість відібрання дитини у неї, у разі неналежного виконання нею батьківських обов`язків. 19.10.2019 року близько 18 години від працівників сектору ювенальної превенції Чернігівського відділу поліції Головного управління поліції в Чернігівській області до служби у справах дітей Деснянської районної у місті Чернігові ради надійшло повідомлення в телефонному режимі про те, що біля Інституту сільськогосподарської мікробіології та агропромислового виробництва НААН України, що розташований по [ADDRESS] , перебуває [PERSON] в нетверезому стані, яка неодноразово падала, мала брудний вигляд. Поруч з нею була малолітня дитина. По прибуттю на місце головним спеціалістом служби у справах дітей [PERSON] було встановлено, що [PERSON] , разом з сином, пішла з дому близько 12 години на день народження подруги. Весь день дитина перебувала разом з нею, поки [PERSON] вживала спиртні напої разом з подругою. Згідно виписки № 1605/603 наркологічного диспансерного відділення КНП "Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня" Чернігівської міської ради від 19.10.2019 року, в 19 годин 10 хвилин [PERSON] пройшла обстеження. В ході бесіди з [PERSON] також було встановлено, що її мати - [PERSON] , вживає спиртні напої та вигнала її з сином з квартири. Враховуючи вищевказане, було складено акт проведення оцінки рівня безпеки малолітнього Бублика Никити та встановлено високий рівень небезпеки для малолітньої дитини і прийнято рішення про доцільність поміщення хлопчика до КНП «Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради, надавши матері можливість вирішити побутові та особисті проблеми, запросивши її до служби у справах дітей на 21.10.2019 року для подальшого вирішення долі дитини. 21.10.2019 року виконавчим комітетом районної у місті ради було прийнято рішення № 266 про відібрання малолітнього [PERSON] , [INFO] , у матері - [PERSON] , [INFO] . До служби у справах дітей мати з`явилася лише 22.10.2019 року. 28.10.2019 року виконавчим комітетом районної у місті ради було прийнято рішення № 282 про влаштування малолітнього [PERSON] , [INFO] , до патронатної сім`ї [PERSON] . 07.11.2019 року хлопчика було влаштовано до патронатної сім`ї. [PERSON], за словами патронатних вихователів, гарно адаптувався, дуже самостійний, не вимогливий до піклування про себе. Матері цього ж дня було повідомлено контактні дані патронатних вихователів . [PERSON] , станом на 14.11.2019 року сина жодного разу не провідувала, подарунків та дитячих речей синові не привозила. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулося 14.11.2019 року, на якому була присутня [PERSON] , остання не змогла назвати точну адресу проживання, причину нехтування інтересами дитини, категорично відмовлялася від безкоштовної допомоги у подоланні алкогольної залежності, але висловлювала бажання забрати дитину. Згідно інформації Чернігівського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області від 07.11.2019 року, [PERSON] неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності: 05.07.2019 року за ст. 184 КУпАП, 09.08.2019 року за ст. 184 КУпАП, 19.10.2019 року за ст.ст. 178, 175-1 та 184 КУпАП, але не зробила належних висновків. Пунктом 1 б Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не зебезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] виконком Деснянської районної у м. Чернігові ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] по відношенню до малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (а.с.49-52). Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Згідно ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до принципу ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (789-12) від 27.02.1991 року та яка набула чинності 27 вересня 1991 року, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 11 Закону «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Преамбулою Конвенції визначено, що держави-учасниці беруть до уваги принципи, закладені в Декларації прав дитини, яка прийнята Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року. У відповідності до 6 принципу цієї Декларації дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли мають місце виключні обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Отже, ч. 2 ст. 155 СК забезпечує, в першу чергу, інтереси дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 20, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В силу ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В судовому засіданні встановлено, що відповідач самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, що підтверджується письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні. Таким чином, судом з достовірністю встановлено, що позовні вимоги позивача про позбавлення прав [PERSON] по відношенню до малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. У відповідності до ст. ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку у частці від доходу батьків чи у твердій грошовій сумі. Згідно п. 1 ч. 1ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини. У відповідності до ч. 2ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виходячи з принципу розумності та справедливості, слід стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 28.10.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Суд також приходить до висновку про стягнення з відповідача відповідно до вимог ч.6 ст. 141 ЦПК України судових витрат.

Outcome: approved