Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа без самостійних вимог Виноградівський РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є власником нерухомого майна, а саме житлового будинку в [ADDRESS]. В будинку прописані вона, її брат [PERSON] та його донька [PERSON], які вже понад 10 років не проживають в даному будинку. Фактично вони там ніколи не проживали, однак були прописані. Наразі позивачка здійснює догляд за своїм батьком [PERSON], 1935 р.н., який є інвалідом 1-ої групи, у зв'язку з чим бажає оформити субсидію. Позаяк в будинку прописані ще двоє осіб, то і відповідно субсидія буде меншою. Просить суд визнати [PERSON], 1970 р.н. та [PERSON], 1995 р.н., такими, що втратили право користування житловим приміщенням, яке знаходиться в [ADDRESS]. Позивачка [PERSON].в судове засідання не з"явилася, подала до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, оскільки здійснює догляд за батьком-інвалідом, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задоволити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, належним чином своєчасно повідомлені про час і місце розгляду справи. На підставі ст.ст.169, 224, 225 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів без участі відповідачів. Представник третьої особи Виноградівського РВ ГУ ДМС в Закарпатській області в судове засідання не з"явився, повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв та клопотань не надходило. Розгляд справи проводиться без його участі, на підставі поданих доказів. Розглянувши доводи позову, дослідивши подані на їх підтвердження докази, суд встановив наступні обставини. В судовому засіданні встановлено наступні обставини. Як вбачається з Договору довічного утримання від 10.09.2005 року [PERSON] передав у власність [PERSON] належний йому на праві особистої власності цілий житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS]. В свою Чергу [PERSON] прийняла у власність вищевказаний житловий будинок і зобов'язується пожиттєво повністю утримувати [PERSON] Договір зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 13.09.2005 року. Згідно з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13.09.2005 року [PERSON] є власником жилого будинку з надвірними спорудами в [ADDRESS] згідно Договору довічного утримання від 10.09.2005 року. З довідки Виноградівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області №25/4712 від 22.10.2015 року [PERSON], [INFO], значиться зареєстрованою за адресою [ADDRESS] від 07.06.2012 року. З довідки Виноградівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області №25/4714 від 22.10.2015 року [PERSON], [INFO], значиться зареєстрованим за адресою [ADDRESS] від 12.07.1988 року. Однак, з довідок виконавчого комітету Королівської селищної ради Виноградівського району №№2390, 2389 від 02.10.2015 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] хоч і зареєстровані за адресою [ADDRESS], але не проживають за даною адресою. На утриманні позивачки перебуває батько [PERSON], 1935 р.н., який є інвалідом 1-ої групи та потребує постійного стороннього догляду. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 р. Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо. Згідно приписів ч.1 ст.163 Житлового кодексу України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім"ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до положень ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, згідно із ст.72 Житлового кодексу України, провадиться в судовому порядку. З позовної заяви [PERSON] вбачається, що така наразі бажає оформити субсидію, але позаяк в будинку зареєстровані ще дві особи, які фактично ніколи не проживали в будинку, то відповідно субсидія буде меншою. Проаналізувавши встановлені обставини, суд дійшов висновку, що право власності позивачки підлягає захисту обраним нею способом, оскільки факт реєстрації відповідачів у житловому будинку, що належить їй, створює перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном. Отже, розглянувши цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] у межах заявлених вимог та на підставі поданих доказів, суд дійшов до висновку, що позов є огрунтованим та підлягає до задоволення.

Outcome: approved