Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу (далі - позов або позовна заява). Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що 28.04.2012 позивач зареєструвала шлюб з відповідачем і проживали разом до 18.04.2015. Від шлюбу спільних дітей у позивача та відповідача немає. З огляду на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинені з квітня 2015 року, спільне господарство не ведеться, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі позивач просить розірвати укладений з відповідачем шлюб. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила задовольнити його у повному обсязі, а також просила після розірвання шлюбу залишити прізвище "[PERSON]". Відповідач заперечень проти позову не подав. В судовому засіданні відповідач позов не визнав та заперечував проти його задоволення. У підтвердження своїх заперечень відповідач пояснив, що розлучатися з позивачем не бажає, хоче зберегти сім'ю. В судовому засіданні 14.05.2015 позивач підтвердила, що станом на момент розгляду справи у стані вагітності не перебуває та не має дітей віком до одного року. А тому суд приходить до висновку про відсутність підстав, вказаних в ч. 2 ст. 110 СК України. За наслідками з'ясування і аналізу обставин справи, пояснень сторін, дослідження та оцінки наявних в матеріалах справи доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі з огляду на наступне. Шлюб між позивачем та відповідачем зареєстровано 28.04.2012, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 28.04.2012 (а.с. 3). Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач та відповідач в судовому засіданні визнали, що: 1) шлюбні відносини між ними фактично припинилися 18.04.2015 та з того часу вони проживають окремо; 2) спільних дітей у них немає. Дані обставини визнано сторонами в судовому засіданні, а тому згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Позивач в судовому засіданні 14.05.2015 пояснила суду, що примирення з відповідачем вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам, а тому заперечила проти вжиття судом заходів щодо примирення подружжя відповідно до ст. 111 СК України. Відповідач в судовому засіданні 14.05.2015 пояснив суду, що вважає за можливе примирення з позивачем у майбутньому та просив суд вжити заходів щодо примирення подружжя згідно зі ст. 111 СК України. Проти збереження за позивачем прізвища "[PERSON]" у разі розірвання шлюбу відповідач в судовому засіданні 14.05.2015 не заперечував. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дане положення СК України відповідає положенням ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої на третій сесії Генеральної Асамблеї ООН резолюцією 217A(III) від 10.12.1948 (далі - Загальна декларація прав людини), згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу та заперечує проти вжиття судом заходів щодо примирення подружжя відповідно до ст. 111 СК України, суд приходить до висновку, що у позивача відсутня вільна згода на збереження шлюбу з відповідачем, а тому відмова в розірванні шлюбу та (або) вжиття заходів щодо примирення подружжя буде суперечити вимогам ч. 1 ст. 24 СК України, ст. 16 Загальної декларації прав людини та інтересам позивача. Вимоги про розподіл судових витрат позивачем у позові не заявлено. При цьому, згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. А тому відсутні підстави для прийняття судом рішення про розподіл судових витрат між сторонами. На підставі викладеного,

Outcome: approved