Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, що вона є власником частини житлового будинку №29, розташованого на вул. Тропініна ([PERSON]) в м. Могилів-Подільський Вінницької області. В даному будинку були зареєстровані, як члени сімї донька заявника, [PERSON] та її чоловік, [PERSON] Разом з тим, у вересні 2012 року [PERSON] виїхав в невідомому напрямку і з того часу в будинку не проживає. 16 липня 2014 року рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Враховуючи той факт, що відповідач не проживає в будинку позивача понад рік, а саме з 2012 року та те, що жодних інших домовленостей між сторонами спору не було позивач просить суд визнати відповідача такими, що втратив право користування належною їй частиною будинку. В судове засідання сторони спору не зявились. Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій також зазначила, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином за місцем реєстрації. Крім того, суд направив судову повіству за адресою, яку вказала позивач, як можливе місце перебування відповідача (а.с. 35-36). Враховуючи зазначені обставини суд, зважаючи на зміст заяви позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Позивач [PERSON] є власником 61/100 частини житлового будинку №29 на вул. Тропініна ([PERSON]) в м.Могилів-Подільський Вінницької області. Дані обставини підтверджуються договором купівлі-продажу №І-1596 від 07.08.96 та архівним витягом від 05.03.2015 №01-11/57 (а.с.5,8). 16 липня 2014 року рішенням Могилів-Подільского міськрайонного суду шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішення набрало законної сили 08.08.2014. Як слідує зі змісту судового рішення шлюб було зареєстровано 28.04.2001, тобто після придбання позивачем вказаного вище будинку (а.с.4). Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону N 475/97-ВР від 17.07.97 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено право власника володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Згідно довідок про склад сімї від 08.02.2015 та 18.02.2015 виданих квартальним комітетом №3 «Заводський» [PERSON] [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON]В - власник, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]М, який зареєстрований, проте не проживає (а.с.9-11). Разом з тим, як слідує з довідок відділення звязку про причини повернення рекомендованих відправлень, які суд направляв на адресу місця реєстрації відповідача, адресат вибув з місця проживання (а. с. 35-36). Статтею 150 ЖК Української РСР визначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей. Відповідно до ст. 405 ЦК України право члена сім'ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Доказів, які б спростовували факт відсутності відповідачів за адресою місця реєстрації менше ніж 1 рік в матеріалах справи не має. Враховуючи викладене суд, вирішуючи спір за наявними у справі доказами, приходить до переконання, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку. При вирішенні даного спору суд також зважає на те, що відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється відповідним уповноваженим органом з реєстрації на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Зважаючи на зміст положень вказаних вище норм права, а також встановлені обставини, зокрема те, що відповідач не проживає в частині будинку належній позивачу і, як зазначає позивач, такий строк перевищує 1 рік, та те, що він не є співвласником даного майна, суд вважає законними вимоги позивача, в звязку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене та

Outcome: approved