Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

22.05.2018р. заявник звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з заявою про встановлення факту його постійного проживання в неповнолітньому віці на території України станом на 24 серпня 1991 року включно. За доводами заявника він народився в РРФСР та за національністю є ромом (циганом), з 1984 року він зі своєю родиною проживає в [ADDRESS]. Заявник зазначає, що школу, будучи дитиною, не відвідував, та паспорт не отримував через те, що не мав місця реєстрації, проте станом на день проголошення незалежності Україною постійно проживав на її території разом із батьками. Встановлення даного факту заявнику необхідно для підтвердження належності до громадянства України та отримання паспорта громадянина України. 01.11.2018р. до суду надійшли письмові пояснення Управління державної міграційної служби України в Сумській області, зі змісту яких вбачається, що, на думку заінтересованої особи, доданих до справи документів недостатньо для підтвердження факту постійного проживання заявника на території України станом на 24.08.1991р. в позасудовому порядку. Вказаний факт має доводитися показами свідків. У судовому засіданні [PERSON] заяву підтримав з підстав, зазначених у ній, просив задовольнити. Представник заінтересованої особи після допиту свідків заяву [PERSON] підтримав. Заслухавши пояснення заявника, заінтересованої особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви з огляду на наступне. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Судом встановлено, що заявник народився [INFO] у с. Ломовець Орловського району Орловської області РРФСР, його батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] /а.с. 5/. Відповідно до довідки Генерального консульства Російської Федерації в Харькові за № 61 від 18.02.2019 року заявник не набував громадянства Російської Федерації і не є громадянином цієї держави. Із довідки Воронізької селищної ради №1190 від 24.04.2018р. вбачається, що родина [PERSON] разом з дітьми в 1984 - 1997 роки проживала за адресою: [ADDRESS] /а.с. 6/. Слід зазначити, що з 1997 року мати заявника - [PERSON] стала проживати у [ADDRESS] , що вбачається з копії будинкової книги /а.с.7-8/, також зазначено, що прибула вона з « [ADDRESS] », що узгоджується відомостями попередньої довідки. 01.02.2017р. [PERSON] було засуджено та з копії вироку /а.с.9/ вбачається, що останній фактично мешкає у [ADDRESS]. Як вбачається з акту про проживання особи без реєстрації від 25.04.2018р., [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , та у 1991 році, будучи малолітнім, мешкав в [ADDRESS] / а. с .11/. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] (сусіди), кожна окремо, підтвердили, що станом на 24 серпня 1991 року [PERSON] , будучи дитиною, постійно проживав по [ADDRESS] разом з батьками [PERSON] та [PERSON] . У смт. Вороніж [PERSON] проживає й дотепер. Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. На звернення заявника з питання оформлення паспорта громадянина України Шосткинський міський відділ Управління Державної міграційної служби України в Сумській області листом №32/80 від 03.01.2018р. повідомив [PERSON] , що йому необхідно звернутися до суду для встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року або на 13.11.1991 року з посиланням на те, що перевірити та підтвердити факт належності до громадянства України за вказаною нормою закону не виявляється можливим через відсутність в реєстраційних обліках відомостей про прописку /а.с.15/. Згідно з пунктом 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, особи, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті "а" цього пункту (зокрема, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року), проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У пункті 10 цього ж Порядку встановлено, що для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. Водночас таким документом може бути і довідка, що підтверджує факт постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника, з якими особа в неповнолітньому віці постійно проживала, або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. У цьому констексті слід зазначити, що з наданих суду заяв про видачу паспорта /а.с. 32- 33/ матір заявника є громадянкою України. При цьому, перший свій паспорт громадянина України вона отримала в 1997 році взамін втраченого паспорту, виданого ще 1989 році "Шостка ГО", та в усіх своїх заявах вказує, що ніколи не була раніше в іноземному громадянстві (підданстві). Крім того, як було вказано вище за довідкою Воронізької селищної ради №1190 від 24.04.2018р. родина [PERSON] разом з дітьми в 1984 - 1997 роки проживала за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки надає право на отримання паспорта громадянина України. Слід зазначити, що пунктом 4 Стратегії захисту та інтеграції в українське суспільство ромської національної меншини на період до 2020 року, схваленої Указом Президента України від 8 квітня 2013 року № 201/2013 з метою з реалізації Стратегії щодо правового захисту ромів завданням Стратегії є сприяння в отриманні ромами, які на законних підставах перебувають на території України, документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство, свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану. З огляду на викладене, оскільки дослідженими судом доказами у сукупності підтверджується, що [PERSON] постійно проживав на території України в неповнолітньому віці станом на 24 серпня 1991 року, встановлення цього факту має для заявника юридичне значення, оскільки від цього залежить отримання ним паспорту громадянина України, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою і підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved