Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання за [PERSON] 2/3 частки однокімнатної квартири за адресою [ADDRESS] та 2/3 земельної ділянки площею 0,5 га кадастровий номер 2122781600:02:002:0193, яка розташована СГТ «Будівельник», урочище «Велика гора» Верхньокоропецької сільської ради Мукачівського району, Закарпатської області; за [PERSON] 1/3 частки однокімнатної квартири за адресою [ADDRESS] та 1/3 земельної ділянку площею 0,5 га кадастровий номер 2122781600:02:002:0193, яка розташована СГТ «Будівельник», урочище «Велика гора» Верхньокоропецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області. Позов мотивує тим, що 25.06.2005 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Даний шлюб за рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 16.01.2019 року було розірвано. Під час перебування у шлюбі ними набуто майно. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 18.04.2019 року, однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,0536 га кадастровий номер 2122781600:02:002:0193, яка розташована за адресою: Закарпатська область, Мукачівський район, Верхньокоропецька сільська рада, СГК «Будівельник» урочище «Велика гора» «За межами населеного пункту» визнано об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Однак на даний час позивач чинить перешкоди в реєстрації спільного майна подружжя. Зазначає, що досягти згоди з відповідачем про визначення часток за взаємної згодою не вдається можливим. Крім того, зазначає, що суд може збільшити частку у праві на майно того з подружжя, з яким проживають неповнолітні або повнолітні непрацездатні діти, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують недостатній для забезпечення їх всім необхідним. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 10 червня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали і просили його задоволити з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити, оскільки такий є безпідставний та необґрунтований. Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно із рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 16 січня 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 25.06.2005 року у Радехівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис за № 51 розірвано; визначено місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] (а.с. 5). Згідно із постановою Закарпатського апеляційного суду від 19.02.2019 року рішення Мукачівського міськрайонного суду від 07.11.2018 року змінено та визначено розмір аліментів, який стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі по 1500 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, починаючи з 11.07.2018 року і до досягнення ними повноліття (а.с. 13-15). Відповідно до рішення Мукачівського міськрайонного суду від 18.04.2019 року однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0536 га, кадастровий номер 2122781600:02:002:0193, яка розташована за адресою: Закарпатська область, Мукачівський район, Верхньокоропецька сільська рада, СГК «Будівельник» урочище «Велика гора» «За межами населеного пункту» визнано об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (а.с. 9-12). Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, вищезазначеним рішенням суду встановлено, що спірне майно належать сторонам на праві спільної сумісної власності, що в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України не потребує доказування. Згідно з ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним, за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Частиною 2 ст. 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. №11). Як встановлено судом, домовленості між сторонами щодо збільшення або зменшення часток майна що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя не було, договір про поділ спільного майна між ними не укладався. При вирішенні даного спору, суд вважає за необхідне наголосити на тому, що чинним законодавством встановлена презумпція рівності часток подружжя, підстави для відступу від якої потребують доведення. В обґрунтування відступу від засад рівності часток подружжя позивач покликається на те, що суд може збільшити частку у праві на майно того з подружжя, з яким проживають неповнолітні або повнолітні непрацездатні діти, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують недостатній для забезпечення їх всім необхідним. Відповідно до ч. 3 ст. 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. На підтвердження даного факту позивачем надано розрахунок заборгованості по аліментам від 01.05.2019 року № 58646085, відповідно до якого за [PERSON] станом на 01.05.2019 року рахується заборгованість в сумі 39 969 грн. ( а.с. 16). Однак в подальшому, позивачем визнано, що відповідач почав сплачувати аліменти з травня 2019 року, і до кінця вересня 2019 року сплатив 44 866,53 гривень (а.с.69-70 ). Як встановлено, з відповідача на користь позивача за рішенням Мукачівського міськрайонного суд від 07.11.2018 року, зміненого постановою Закарпатської апеляційного суду від 10.02.2019 року, стягнуто аліменти на утримання дітей по 1500 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що є мінімальним гарантованим розміром аліментів. При цьому, позивачем не надано суду доказів, що сума аліментів, що стягнута з відповідача на її користь, недостатня для забезпечення фізичного, духовного розвитку, лікування дітей. Таким чином, під час судового розгляду, жодних доказів, які б підтверджували наявність обставин, передбачених ч. 3ст. 70 СК України, суду не представлено. Відтак, доводи позивача щодо необхідності відступлення від рівності часток при поділі спільного майна подружжя не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст.ст. 77, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов, враховуючи вищенаведені встановлені обставини справи, суд вважає приходить до висновку, що за позивачем та відповідачем слід визнати по 1/2 частці однокімнатної квартири за адресою [ADDRESS] та 1/2 земельної ділянки площею 0,0536 га, кадастровий номер 2122781600:02:002:0193, яка розташована СГТ «Будівельник», урочище «Велика гора» Верхньокоропецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області.

Outcome: approved