Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

26 жовтня 2020 року до суду надійшла позовна заява від [PERSON] в інтересах [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, в якій представник позивачки просить визнати за позивачкою право власності в порядку спадкування за законом на майно її батька [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля), площею 0,80 га, вартістю 23228 гривень 00 копійок, що знаходиться на території Синьківської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області, однак через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно, вона не може оформити спадкових прав в нотаріальному порядку, а тому змушена звернутися до суду. Позивачка [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася, однак подала письмову заяву, в якій просить суд справу розглядати за її відсутності та просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася, однак подала письмову заяву, в якій просить суд справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. За приписами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.08.1970 року та свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 24.05.1994 року позивачка є спадкоємцею першої черги за законом після смерті [INFO] згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22.03.2005 року її батька [PERSON] . Спадкове майно після смерті [PERSON] складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля), площею 0,80 га, вартістю 23228 гривень 00 копійок, що знаходиться на території Синьківської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право привтної власності на землю серії І-ТР № 009239 від 06.03.2001 року за реєстраційним № 52. Статею 1218 ЦПК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України визначено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля), площею 0,80 га, вартістю 23228 гривень 00 копійок, що знаходиться на території Синьківської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області, право на спадкування якої за законом належить позивачці у справі. Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Синьківської сільської ради № 480 від 08.10.2020 року, позивачка у встановлений законом строк прийняла спадщину. Однак, листом приватного нотаріуса Заліщицького районного нотаріального округу Лютого С.І. № 388/01-16 від 22.10.2020 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, виданого на ім`я спадкодавця. Позивачці рекомендовано звернутися до суду. Згідно оголошення в газеті "Колос" № 42 від 16.10.2020 року втрачений державний акт на право приватної власності на землю серії І-ТР № 009239 на прізвище [PERSON] , вважати недійсним. Постанова Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" п.23 передбачає, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності судовому розгляду не підлягають. У разі відмови в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Вирішуючи дані позовні вимоги, суд виходить із того, що дані правовідносини є спадковими, а позивачка позбавлена права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав, тому її право підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання відповідно до вимог положень п.1 ч. 2 ст.16 ЦК України. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно матеріалів справи у ній відсутні дані, які б вказували, що визнання позову відповідачкою - [PERSON] , суперечить вимогам закону. За встановлених обставин справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємиці при оформленні своїх спадкових прав, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки позивачка в порядку спадкування має право на земельну ділянку, що належала спадкодавцю [PERSON] . Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Outcome: approved