Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

15.05.2020 Чутівським районним судом Полтавської області ухвалено рішення по об`єднаній цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Скороходівська селищна рада Чутівського району Полтавської області (далі - Скороходівська СР), про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права на спільне сумісне майно, та за позовом [PERSON] до Скороходівської СР , [PERSON] , треті особи Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області (далі - ГУДГК), приватний нотаріус Чутівського районного нотаріального округу Полтавської області Новицька О.В., про визнання права власності в порядку спадкування. На рішення суду представником [PERSON] адвокатом Новицьким В.В. 07.08.2020 подана апеляційна скарга. Ухвалою судді Полтавського апеляційного суду від 13.08.2020 справа повернута до Чутівського районного суду Полтавської області для вирішення питання розподілу судових витрат. В судове засідання сторони, їх представники та треті особи не з`явились, були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Представник [PERSON] адвокат Новицький В.В. надав заяву, в якій просив справу розглянути в його відсутності та відсутності [PERSON] [PERSON] надав суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності. Скороходівська СР надала заяву, в якій просила справу розглянути у відсутності їх представника. Приватний нотаріус Чутівського районного нотаріального округу Полтавської області Новицька О.В. надала заяву про розгляд справи без її участі. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступне. 15.05.2020 Чутівським районним судом Полтавської області ухвалено рішення по об`єднаній цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Скороходівська СР, про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права на спільне сумісне майно, та за позовом [PERSON] до Скороходівської СР , [PERSON] , треті особи ГУДГК, приватний нотаріус Чутівського районного нотаріального округу Полтавської області Новицька О.В., про визнання права власності в порядку спадкування, яким позов [PERSON] задоволений частково. Встановлений факт спільного проживання [PERSON] з померлим [INFO] [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01.01.2004 по 27.10.2017. В задоволенні позову [PERSON] в іншій частині відмовлено. Позов [PERSON] задоволений частково. Визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 1, 6167 га кадастровий номер 5325455300:00:002:0013 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Скороходівської СР, яка належала померлому [INFO] [PERSON] . Визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] , яка належала померлому [INFO] [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 21.08.2003. В задоволенні позову [PERSON] в іншій частині відмовлено. На рішення суду представником [PERSON] адвокатом Новицьким В.В. 07.08.2020 подана апеляційна скарга. Ухвалою судді Полтавського апеляційного суду від 13.08.2020 справа повернута до Чутівського районного суду Полтавської області для вирішення питання розподілу судових витрат. Суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення у справі щодо розподілу судових витрат. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 12 ЦПК України закріплений принцип змагальності сторін в цивільному судочинстві, відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч. 1 ст.182 ЦПК України). Стосовно стягненню з відповідачів по справі за позовом [PERSON] до Скороходівської СР та [PERSON] , треті особи ГУДГК, приватний нотаріус Чутівського районного нотаріального округу Полтавської області Новицька О.В., про визнання права власності в порядку спадкування, витрат на правничу допомогу, понесених [PERSON] у зв`язку з наданням йому професійної правничої допомоги адвокатом Стороженко С.В., суд зазначає наступне. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до ст. 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. У ч. 1 ст. 26Закону № 5076-VI визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом 5 днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. У підтвердження понесення [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу він надав суду розрахунок витрат на правничу допомогу адвокатом Стороженко С.В. у справі № 550/849/18 та квитанції від 22.08.2018 № 19 і від 28.10.2018 № 28, згідно з якими він сплатив адвокату Стороженко С.В. 6 750 грн. Доказів укладення договору про надання правничої допомоги між [PERSON] і адвокатом Стороженко С.В. та вартості робіт (наданих послуг) за цим договором, акту виконаних робіт (надання послуг) на виконання зазначеного договору (із визначенням дати виконаної роботи (наданої послуги) та вартості виконаної роботи (наданої послуги)) та акту приймання-передачі наданої правової допомоги суду не надано. Дослідивши надані [PERSON] докази стосовно надання йому професійної правничої допомоги та понесених ним витрат на надання йому цієї допомоги, суд, на підставі вимог ст.ст. 137 та 141 ЦПК України та ст.ст. 1, 19 та 26 Закону № 5076-V, прийшов до висновку, що позов в частині стягнення на користь [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягає. Стосовно стягнення судового збору суд зазначає наступне. У ст. 141 ч. 1 та 2 п. 3 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] з 3 позовними вимогами, сплативши 2 114 грн. 40 коп. судового збору. Судом задоволена 1 позовна вимога [PERSON] , яка визнана відповідачем [PERSON] до початку розгляду справи по суті, а тому суд, відповідно до приписів ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 50 % судового збору, сплаченого при зверненні до суду із задоволеною позовною вимогою (740 грн. 80 коп.), що становить 352 грн. 40 коп., та про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, що становить 352 грн. 40 коп. [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] та Скороходівської СР з 3 позовними вимогами, сплативши 1 552 грн. 40 коп. судового збору (3 вимоги по 740 грн. 80 коп.). Судом задоволені 2 позовні вимоги [PERSON] : - позовна вимога стосовно визнання за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 1, 6167 га кадастровий номер 5325455300:00:002:0013 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Скороходівської СР, та належала померлому [INFO] [PERSON] . Належним відповідачем за даною позовною вимогою є Скороходівська СР, т.я. у комунальну власність якої могла перейти спірна земельна ділянка, а тому з Скороходівської СР на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 517 грн. 33 коп.; - позовна вимога стосовно визнання за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] , яка належала померлому [INFO] [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 21.08.2003. Належними відповідачами за даною позовною вимогою є [PERSON] та Скороходівська СР, т.я. між [PERSON] і [PERSON] виник спір щодо даної квартири та дана квартира могла перейти у комунальну власність Скороходівської СР, а тому з [PERSON] та Скороходівської СР на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір по 258 грн. 67 коп. з кожного. Таким чином, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 352 грн. 40 коп. витрат по сплаті судового збору. З [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 258 грн. 67 коп. витрат по сплаті судового збору. Шляхом проведення взаємозаліку в частині понесених [PERSON] та [PERSON] судових витрат по сплаті судових витрат суд прийшов до висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 93 грн. 73 коп. (352 грн. 40 коп. - 258 грн. 67 коп.). З Скороходівської СР на користь [PERSON] підлягає стягненню 775 грн. витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved