Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

16 листопада 2017 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про звільнення від сплати заборгованості по аліментам на користь [PERSON]П на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], за період з 13 січня 2015 року по 01 червня 2016 року в розмірі 19640 грн. та зменшення розміру аліментів, що стягуються на користь [PERSON]П на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], з 1/4 частини всіх видів заробітку до 1/6 частини щомісячно, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги мотивує тим, що з 12 січня 2010 року по 25 грудня 2013 року сторони перебували в шлюбі. Від шлюбу [PERSON] і [PERSON]П мають дочку [PERSON], [INFO]. Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 21 жовтня 2013 року з нього на користь відповідача було стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виконавчий лист був на виконанні до 26 травня 2014 року. В травні 2014 року сторони домовились, що позивач буде сплачувати щомісячно мінімальну суму аліментів та повністю одягати дитину, внаслідок чого 26 травня 2014 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі її заяви. В серпні 2017 року отримав постанову про відкриття виконавчого провадження, йому була нарахована заборгованість по сплаті аліментів за період з 13 січня 2015 року по 01 серпня 2017 року в сумі 36510,65 грн. Заборгованість утворилась внаслідок того, що відповідач відкликала з виконання виконавчий лист, до того ж, він сплачував аліменти в обумовленому розмірі. В період до 08 липня 2016 року діяла ч.3 ст.197 СК України в попередній редакції, що є підставою для звільнення його від сплати заборгованості по аліментам за період з 13 січня 2015 року по 01 червня 2016 року в розмірі 19640 грн. Він також має неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], місце проживання якою за рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області визначено з ним. Дочка [PERSON] знаходиться на повному його забезпеченні, що може бути підставою для зменшення розміру аліментів, які стягуються на утримання дочки [PERSON]. В судове засіданні позивач не зявився. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилась, повідомлена була належним чином. Перше судове засідання просила розгляд справи відкласти. Під час перерви при розгляді справи, вдруге просила відкласти розгляд справи. Заперечень до позову не направляла. Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони\~ зареєстрували шлюб 12 січня 2010 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївській області за актовим записом №2, який рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25 грудня 2013 року було розірвано /а.с. 3/. Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 21 жовтня 2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до повноліття дитини /а.с.4/. Постановою державного виконавця від 26 травня 2014 року було повернуто стягувачу виконавчий лист №486/1941/13, виданий 14 листопада 2013 року Южноукраїнським міським судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки, [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи з 28 серпня 2011 року и до досягнення дочкою повноліття. Підстава повернення виконавчого документу - заява стягувача від 05 травня 2014 року /а.с.5/. Постановою державного виконавця Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 02 серпня 2017 року, на підставі заяви про примусове виконання, було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №486/1941/13, виданим 01 серпня 2017 року (набрав законної сили 11 листопада 2013 року) Южноукраїнським міським судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки, [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку відповідача /а.с.34/. З 13 січня 2015 року по липень 2017 року включно [PERSON] була нарахована заборгованість по аліментним платежам в сумі 36510,65 грн. з урахуванням сплати ним за цей період аліментів в сумі 161000 грн. /а.с. 35-36/. Заборгованість нарахована на підставі ст.71 Закону України "Про виконавче провадження". Виходячи із змісту позовної заяви, позивач погоджується з нарахованою заборгованістю з 01 червня 2016 року. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Приписами ч. 3 ст.197 СК України, яка діяла набрання чинності 10 листопада 2016 року Закону України "Про виконавче провадження"\~№ 1404-VIII від 02 червня 2016 року було встановлено, що суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти. Враховуючи, що позивач з 13 січня 2015 року по 01 червня 2016 року добровільно, за домовленістю між сторонами, сплатив 7900 грн. аліментів /а.с.35-36/, суд приходить до висновку, що відповідачу було відоме місце перебування платника аліментів. Доказів того, що виконавчий лист до виконання не було пред'явлено з поважних причин настільки тривалий час, відповідачем надано не було. При розрахунку суми заборгованості за спірний період на підставі довідки /а.с.35-36/ по 01 червня 2016 року включно, сума заборгованості складає 18641,74 грн. (26541,74 грн. нарахування - 7900 грн. сплачених = 18641,74 грн.) Разом з тим, враховуючи, що Закон України № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, яким було виключено ч.3 ст.197 СК України, набрав чинності 10 листопада 2016 року, суд вважає, що вимоги позивача в частині звільнення від сплати заборгованості в сумі 19640 грн. правомірні, оскільки вказана сума утворюються до липня 2016 року. За таких обставин позов в частині звільнення від сплати заборгованості по аліментам на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], за період з 13 січня 2015 року по червнь 2016 року в розмірі 19640 грн. підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 11 червня 2008 року місцем проживання [PERSON], [INFO], визначено з батьком, який є позивачем по даній справі /а.с.42/. З пояснень представника позивача вбачається що мати [PERSON] допомоги на утримання доньки не надає. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов в цій частині підлягає частковому задоволенню. З урахуванням того, що разом з позивачем проживає його неповнолітня дочка [PERSON], розмір аліментів, що стягуються щомісячно на утримання дочки [PERSON], можна зменшити з 1/4 частки до 1/5 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 640 грн. судового збору, сплаченого при подачі позову /а.с.1/.

Outcome: partial