Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

25 лютого 2019 року до Веселинівського районного суду Миколаївської області від Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що шлюб з відповідачем було зареєстровано 08 квітня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області. Від шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на життя та сімейні відносини, часті суперечки, які призвели до висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливо. Проживають окремо, спільного господарства не ведеться, спільного майна не мають. Відповідач ухиляється від належного утримання дитини, матеріальну допомогу не надає. Добровільно про сплату аліментів домовитися з відповідачем не вдається, тому позивач змушена звернутися до суду. Дитина проживає з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач не бере участі у вихованні дитини. Ухвалою суду від 11 березня 2019 року було залишено позовну заяву без руху і надано час для усунення недоліків. 02 квітня 2019 року на ухвалу суду про залишення позовної заяви без руху позивач подала заяву про усунення недоліків, в якій просила суд розірвати шлюб та стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини, а від вимоги про визначення місця проживання дитини відмовилася. 22 квітня 2019 року судом постановлено ухвалу про відкриття провадження і призначено підготовче засідання по уточненій позовній заяві про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про дату, місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином. До суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність та підтримання позовних вимог, та зазначила, що після розірвання шлюбу бажає залишити собі прізвище [PERSON] , та просить стягнути з відповідача на свою користь сплачений нею судовий збір. В судові засідання 17.09.2019 року та 17.10.2019 року відповідач [PERSON] не з`явився та до суду повернулись конверти з повістками, з відміткою, що адресат відсутній. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом роміщення оголошення за веб-адресою: http://court.gov.ua/sudova-vlada/sudy/sud1406/gromadyanam/789/. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не повідомив суд про причини неявки в судове засідання, то суд вважає за необхідне розглядати справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 08 квітня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 14 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 6). Від шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 5). Спільне життя подружжя не склалося через різницю характерів, відсутність взаєморозуміння і довір`я між подружжям, розходження поглядів на сімейні відносини, напружені психологічні стосунки. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами розпався, подружні стосунки носять формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам подружжя, а тому є підстави для розірвання шлюбу. Судом не встановлено між сторонами спору щодо спільно нажитого майна, визначення місця проживання дитини. Відповідач ухиляється від належного утримання дитини, матеріальну допомогу не надає. Дитина проживає з позивачем і перебуває на її утриманні. Відповідач не бере участі у вихованні дитини. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; - стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; - доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками та проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах платежу за один місяць. Тому, дане рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Таким чином, з метою захисту інтересів дитини, створення їй необхідних умов для всебічного розвитку, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50% (п`ятдесяти відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи стягувати з 30 листопада 2018 року, і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Виходячи з вимог цієї статті, враховуючи те, що позивач просила стягнути з відповідача на свою користь, сплачений нею судовий, то суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 704,80 гривень судового збору, розмір якого підтверджено банківською квитанцією (а.с. 1). Крім того, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір за позовною вимогою про стягнення аліментів в розмірі 704,80 гривень, оскільки позивач від його сплати звільнена, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір". На підставі викладеного,

Outcome: approved