Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

18.06.2019 [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить: визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , з матір`ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; надати дозвіл на зняття з реєстрації місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з житлової площі за адресою: [ADDRESS] та на реєстрацію її місця проживання разом з матір`ю [PERSON] на житлову площу за адресою: [ADDRESS] без згоди батька [PERSON] . Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що вона з 03.08.2002 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , який 28.09.2011 року було розірвано на підставі рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова. В шлюбі у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . З вересня 2018 року вона з донькою стали проживати у належній їй квартирі за адресою: [ADDRESS] , хоча зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , там, де проживає відповідач. У травні 2019 року вона звернулась до відповідача з проханням надати згоду на зняття з реєстрації місця проживання доньки, щоб в подальшому зареєструвати її за адресою фактичного проживання, однак відповідач відмовив їй. Вона звернулась до Центру адміністративних послуг із заявою про зняття з реєстрації місця проживання дитини без згоди батька, однак їй було відмовлено, оскільки батько не надав свою згоду на те. Протягом всього часу з моменту розірвання шлюбу з відповідачем, дитина постійно вказувала на своє бажання жити разом з нею. Таким чином, проживання дитини разом з нею відповідає інтересам дитини. Оскільки батько дитини не надає згоди на зняття з реєстрації місця проживання дитини і на реєстрацію місця проживання дитини за фактичним постійним місцем проживання, тому вирішила звернутися з даним позовом до суду. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, просили його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суду не відомо, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від начальника служби на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, просять прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини. Зі згоди позивача, в порядку ч. 1 ст. 281 ЦПК України, судом ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.08.2002 року, який рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28.09.2011 року було розірвано (а.с.6). 14.04.2017 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та їй присвоєно прізвище « [PERSON] ». 26.12.2018 року шлюб між подружжям було розірвано (а.с. 7, 8) Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 5) З копії виконавчого листа, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова від 01.11.2013 року, вбачається, що з [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , в розмірі 500 грн. щомісячно і до повноліття дитини (а.с.9, 10, 11) З копії розрахунку про стан заборгованості зі сплати аліментів, у [PERSON] мається заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 7241,95 грн. (а.с. 12) Відповідно до копії договору дарування квартири від 30.05.2018 року, [PERSON] є власником кв. [ADDRESS] (а.с.14-15, 16) Згідно копії акту ОЖБК від 31.05.2018 року, [PERSON] , [INFO] та її мати [PERSON] , [INFO]., з вересня 2018 року проживають у кв. [ADDRESS] без реєстрації (а.с.19) Згідно довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради №6732 від 14.06.2019 року, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.17) З копії заяви про зняття з реєстрації місця проживання від 03.06.2019 року вбачається, що [PERSON] , як законному представнику малолітньої [PERSON] , було відмолено у знятті з реєстрації місця проживання у зв`язку з тим, що батько не надав свою згоду (а.с. 18) Згідно довідки, виданої директором ліцею № 15 Управління освіти Чернігівської міської ради № 184 від 20.06.2019 року, [PERSON] , 2006 року народження, навчається у 8-Б класі. Останні два навчальні роки успіхами дитини цікавиться тільки мати, [PERSON] . Батько [PERSON] лише у 5 класі з`являвся на батьківських консультаціях і цікавився успіхами та поведінкою дитини, а останні роки не з`являвся і не цікавився (а.с.32) Згідно довідки, виданої головним лікарем КНП «Дитяча поліклініка № 2» Чернігівської міської ради № 15-01/677 від 21.06.2019 року, [PERSON] , [INFO], перебуває на обліку в КНП «Дитяча поліклініка № 2» ЧМР з народження. Дитина доглянута. Декларацію з педіатром дитини підписала мати (а.с. 33) Згідно акту обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , створені необхідні умови для проживання дитини. В сім`ї дружні, приязні стосунки (а.с.44) Малолітня [PERSON] надала заяву про те, що бажає проживати разом зі своєю матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] і бути там зареєстрованою. З батьком спілкується мало, за адресою6 [ADDRESS] не проживає понад два роки (а.с.45) Рішенням виконавчого комітету Новозаводської районної у м. Чернігові ради № 207 від 12.08.2019 року затверджено висновок щодо доцільності визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] (а.с.42) Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні підтвердили, що позивач разом з донькою більше року проживають за адресою: [ADDRESS] . Позивач хоче виписати доньку з кв. [ADDRESS] та прописати за місцем фактичного проживання, однак відповідач, батько дитини, згоди на це не надає. Відповідно до вимог ст. 160, 161 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради від 27.02.1991 р. №789-ХІІ, а також частин 7 і 8 статті 7 Сімейного кодексу України, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України", вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (у тому числі в одній квартирі) проте з ким із них і, хто саме з дітей залишається, суд повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому, суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Згідно зі ст.ст. 11, 12 Закону України "Про охорону дитинства", сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батька. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх заміняють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її для самостійного життя та праці. У судовому засіданні було встановлено, що малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом із матір`ю [PERSON] та перебуває на її утриманні. Для дитини створені сприятливі умови для проживання, вона забезпечена всім необхідним для розвитку. Батько [PERSON] у вихованні дитини участі не приймає. [PERSON] намагається приділяти достатньо уваги всебічному, повному та гармонійному розвитку доньки. З урахуванням пріоритетності прав та інтересів дитини, ставлення батька до виконання своїх батьківських обов`язків, а також те, що позивачем створені належні умови для повноцінного розвитку та виховання доньки, приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування та виходячи виключно з інтересів малолітньої дитини, суд вважає за доцільне визначити місцем проживання [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до вимог ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. За змістом ст.ст. 6, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання України», батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання дитини протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання. Реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. У відповідності до п. 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). За п. 26 вказаних правил у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Відповідач згоди на зняття з реєстрації місця проживання і реєстрацію місця проживання за фактичним постійним місцем проживання дитини позивачу не надає. Яким чином має бути здійснено в такому випадку реєстрація місця проживання малолітньої дитини ні Цивільним кодексом України, ні Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України, ні Правилами реєстрації місця проживання, не визначено. Згідно з ч.1 ст.8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Зважаючи на те, що вказаними вище нормативно-правовими актами не врегульовано питання реєстрації/знаття з реєстрації осіб, які не досягли 14 років, без згоди іншого законного представника дитини (батька/матері), то суд вважає за можливе застосувати у даному випадку аналогію Закону. Так, відповідно до Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року, Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року, встановлено, що виїзд неповнолітньої особи за кордон, оформлення паспорта/ проїзного документа дитини, яка не досягла 16 років, провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання обох батьків або законних представників батьків чи дітей. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Таким чином, до правовідносин сторін, які виникли з приводу оформлення реєстрації місця проживання дитини, суд застосовує вказані вище норми Закону. Окрім того, суд керується нормою прямої дії, що наведена в ст. 124 Конституції України, згідно якої юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. Оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, з метою соціального захисту прав дитини, приймаючи до уваги те, що дитина не досягла чотирнадцяти років та враховуючи ухилення відповідача як батька від надання письмової згоди на реєстрацію місця проживання дитини за фактичним постійним місцем проживання позивача, суд вважає необхідним надати позивачу дозвіл на зняття з реєстрації місця проживання дитини [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] та на реєстрацію її місця проживання разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , без згоди батька дитини - [PERSON] . Оскільки вимог про відшкодування з відповідача судових витрат, понесених при зверненні до суду, позивачем не заявлено,

Outcome: approved