Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

15.05.2014 р. між ПрАТ «ЕКОПРОД» та ТОВ «ЗОЛОТИЙ ШЛЯХ» було укладено договір суборенди земельної ділянки загальною площею 6,66 га ріллі (кадастровий номер [NUMBER]), яка розташована на території Свободненської сільської ради Волноваського району Донецької області. Строк дії договору до 04.06.2023 року. Вказана земельна ділянка на праві приватної власності належить гр. [PERSON] та на підставі договору оренди № 43, укладеного 22 жовтня 2012 р., була передана в оренду ТОВ «Золотий шлях», строк дії договору до 16.10.2023 року. На підставі вказаного договору оренди було укладено договір суборенди. Право користування вказаною земельною ділянкою позивачем було зареєстровано згідно діючого законодавства, про що у Державному реєстрі речових прав здійснено запис № 5909769 від 04.06.2014 р. Наприкінці лютого 2017 р. позивачу стало відомо, що право оренди спірної земельної ділянки 20.09.2016 р. за № 16555290 було зареєстровано Виконавчим комітетом Волноваської міської ради за Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОШИК». Для надання роз'яснень з цього питання позивач звернувся до відповідача, ТОВ «Золотий шлях», який повідомив що він за своєю ініціативою розірвав договір оренди з власником земельної ділянки, [PERSON] Відповідачем було надано копію договору оренди земельної ділянки укладеного між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Агрошик» в особі директора [PERSON], який у свою чергу, також є керівником ТОВ «Золотий шлях». На підставі угоди про припинення дії Договору оренди землі б/н, укладеної 01.09.2016 р. між відповідачами, виконавчим комітетом Волноваської міської ради було прийнято рішення № 21403530 про припинення права оренди земельної ділянки відповідачем ТОВ «Золотий шлях», яке було зареєстровано за № 3022581 від 16.10.2013 року. Цим же рішенням було припинено право оренди земельної ділянки позивачем, яке раніше було зареєстровано від 04.06.2014 року за № 5909769. Представник позивача вважає, що у відповідача не було підстав припиняти у односторонньому порядку дію договору суборенди, не було прав розпоряджатися земельною ділянкою шляхом підписання та реєстрації угоди про розірвання договору оренди та повертати володарю права на володіння і користування земельною ділянкою. Просив визнати недійсною угоду про припинення дії договору оренди землі № 43 від 22 жовтня 2012р., серія та номер: б/н, укладену 01.09.2016 р, між орендарем - ТОВ «Золотий шлях» та орендодавцем - [PERSON];визнати недійсним договір оренди землі, серія та номер: № 137, укладений 16.09.2016 р., між орендодавцем - [PERSON], та орендарем - ТОВ «Агрошик»; визнати недійсним рішення Виконавчого комітету Волноваської міської ради № 21403530, та скасувати запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про припинення права оренди земельної ділянки зареєстрованого у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 16.10.2013 року за № 3022581, та запис про припинення права суборенди земельної ділянки зареєстрованого у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 04.06.2014 року за № 5909769; визнати недійсним та скасувати запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно , про державну реєстрацію іншого речового права № 16555290 від 20.09.2016р; визнати за ПрАТ «Екопрод» право оренди земельної ділянки загальною площею 6,66 га. ріллі, (кадастровий номер [NUMBER]), яка розташована на території Свободненської сільської ради, Волноваського району, Донецької області, яке було надано та зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 04.06.2014 р. за № 5909769, згідно договору суборенди укладеного 15.05.2014 р. між ПрАТ «Екопрод» та ТОВ «Золотий шлях». В судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги: просив визнати недійсним договір б/н про припинення договору оренди землі за № 43 від 22 жовтня 2012 р., укладений 01.09.2016 р, між орендарем - ТОВ «Золотий шлях» та орендодавцем - [PERSON]; судові витрати стягнути з відповідачів. Представник відповідачів в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, зазначив, що позивачем не обгрунтовано підстав визнання договору недійсним, передбачених ст.ст. 203, 215-235 ЦК України. Вважає, що припинення оренди земельної ділянки власником та орендарем за згоди сторін не є порушенням прав суборендаря, оскільки з припиненням договору оренди припиняється і договір суборенди. У зв*язку з чим просив суд у задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. На підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], відповідач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 6,800 га на території Свободненської сільської ради, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.( а.с.12) За договором оренди № 43 від 22.10.2012 року, укладеним між відповідачами [PERSON] та ТОВ «Золотий шлях», земельну ділянку площею 6,660 га, ріллю, передано в оренду строком на 10 років. ( а.с. 9-10). Договір оренди зареєстровано реєстраційною службою Волноваського районного управління юстиції Донецької області 23.10.2013 року. ( а.с.14) За договором суборенди земельної ділянки від 15.05.2014 року, вказану земельну ділянку ТОВ «Золотий шлях» передало в суборенду ПрАТ «Екопрод».( а.с.15) Речове право зареєстровано реєстраційною службою Волноваського районного управління юстиції Донецької області 05.06.2014 року. ( а.с.19) Укладеною 01.09.2016 року між сторонами договору оренди землі угодою припинено за згодою сторін дію договору оренди землі № 43 від 22.10.2012 року, зареєстрованого реєстраційною службою Волноваського районного управління юстиції Донецької області 16.10.2013 року. Відповідно до ч.1, 6 ст.93 ЗК України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Орендована земельна ділянка або її частина може за згодою орендодавця передаватися орендарем у володіння та користування іншій особі (суборенда). Статею 124 ЗК України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Відповідно до ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Згідно ст.8 Закону України «Про оренду землі», орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. У разі припинення договору оренди чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється. Статею 627 ЦК України встановлено, що сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договру з урахуванням вимог цього Кодексу, умов цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір оренди землі, відповідно до вимог ст..31 ЗУ «Про оренду землі», може бути розірваний, зокрема, за згодою сторін. Відповідно до ст.202 ч.1,2 ЦК України, правочином є дія особи, направлена на придбання, зміну або припинення цивільних прав та обов*язків. Правочини можуть бути односторонніми, двух- або багатосторонніми (договори), тобто, договір оренди землі є правочином. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлено законом або якщо його не визнано судом недійсним, - згідно ст.204 ЦК України. Відповідно до вимог ст..203 ЦК України, що визначає загальні вимоги, дотримання котрих необхідно для дійсності правочину: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним;правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Статею 215 ЦК України визначено підстави недійсності правочину: недотримання в момент укладення правочину стороню ( сторонами) вимог, встановлених ч.ч.1-3, 5-6 ст.203 ЦК України. Згідно ст..11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нимивимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказами, згідно ст.57 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, судом встановлено, що між відповідачами було укладено договір оренди землі, яку відповідач ТОВ "Золотий шлях" передав у суборенду позивачеві. Внаслідок укладення відповідачами угоди про припинення договору оренди, договір суборенди, який є похідним від договору оренди, також припинив свою дію, згідно вимог законодавства. Статею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, дотримання котрих необхідно для дійсності правочину, зокрема, ч.3 визначено, що волеявлення учасників правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Статею 215 того ж Кодексу визначено умови, при яких угода є недійсною: недотримання в момент укладення сторонами вимог, встановлених ч.1-3, 5-6 ст.203 ЦК України. Відповідачі, які є сторонами угоди про припинення договору, не оскаржують угоди, їх волеявлення було направлене саме на укладення цієї угоди та на настання саме таких наслідків, які настали внаслідок розірвання договору оренди. Надаючи правову оцінку угоді від 01.09.2016, укладеній між ТОВ "Золотий шлях" та [PERSON] щодо припинення договору оренди землі № 43 від 21.10.2012 року, суд приходить до висновку, що сторонами дотримано вимоги чинного законодавства щодо порядку припинення правовідносин за договором у спосіб його розірвання за взаємною згодою сторін. Представником позивача ані у позовній заяві, ані в судовому засіданні не було наведено жодних підстав недійсності угоди, укладеної між відповідачами про припинення дії договору оренди, тому суд вважає позовні вимоги необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність доказів, наданих сторонами та добутих під час судового слідства, їх достатність та взаємний зв*язок у сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити через їх необґрунтованість.

Outcome: dismissed