Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Рахівської державної нотаріальної контори, треті особи без самостійних вимог: реєстраційна служба Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області, виконавчий комітет Лазещинської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначено, що після смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO] року, залишилося спадкове майно, житловий будинок [ADDRESS]. Дане нерухоме майно до відкриття спадщини належало на праві приватної власності її матері [PERSON] та батькові [PERSON], однак, як з'ясувалося після смерті батьків, первинна реєстрація права власності на спадкове домоволодіння, яке було збудовано її батьками, в якому вони проживала до дня своєї смерті і яке вважали своєю власністю, за ними здійснена не була. Єдиними документами, які стосуються вказаного нерухомого майна, являється витяг із погосподарської книги №11 с.Лазещина. Разом з тим, через відсутність належних правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно, вона, як спадкоємець першої черги спадкоємців за законом, фактично не має можливості оформити у встановленому законом порядку своє право власності на спадкове майно. Майнових спорів з приводу спадкування даного нерухомого майна не існує, оскільки інші спадкоємці першої черги спадкування за законом, а саме діти померлих [PERSON] та [PERSON], відмовились від отримання спадщини після смерті батьків на користь позивачки. У зв'язку з чим просила визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок [ADDRESS]. Ухвалою Рахівського районного суду, Закарпатської області від 25 лютого 2014 року замінено первісного відповідача Рахівську державну нотаріальну контору, належним відповідачем - виконавчим комітетом Лазещинської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області, а процесуальне становище Рахівської ДНК визначено як третьої особи без самостійних вимог на предмет спору. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав, наведених в позовній заяві. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Представник Лазещинської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області в судове засідання не з`явився, сільський голова Пранничук І.І. надав суду заяву, в якій просить дану справу розглянути у відсутності їх представника, позовні вимоги визнає, щодо задоволення позову не заперечує. Представник - Рахівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився. Завідуюча Рахівською державною нотаріальною конторою Пріц О.І. надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги визнає. Представник третьої особи - Реєстраційної служби Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області Петращук І.В. позовні вимоги визнав, не заперечує проти їх задоволення. Заслухавши пояснення учаснків судового розгляду, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку. Згідно ст.ст.1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Встановлено, що позивачка [PERSON] являється донькою спадкодавців [PERSON], померлої [INFO] року, що стверджується свідоцтвом про смерть, яке видано виконкомом Лазещинської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, та [PERSON], померлого [INFO] року, отже є, в силу ст. 1261 ЦК України спадкоємцем першої черги спадкування за законом. Звернення позивачки до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням її права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в її користь. При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно звертається увага на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовується редакція закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, оскільки до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Країні (УРСР) із 1979 року, в яких при визначення року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку, тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Так, в судовому засіданні з матеріалів справи, зокрема з витягу з погосподарської книги №11 Лазещинської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] дійсно належав [PERSON] та її чоловіку [PERSON], згідно даних погосподарської книги. Даний будинок побудовано в 1974 році. При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе двома способами: шляхом пасивної поведінки спадкоємця, яка передбачена ч.3 ст. 1268 ЦК України, яка встановлює, що для прийняття спадщини достатньо того факту, що спадкоємець, мешкав разом з померлим і протягом строку для прийняття спадщини не відмовився від неї. Такі спадкоємці також подають заяву про видачу їм документа, що підтверджує їх право на успадковане майно, але можуть це зробити незалежно від закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини; шляхом активної поведінки, тобто подачі заяви про прийняття спадщини та видачі їм відповідного свідоцтва. Для такого способу прийняття спадщини, який буде стосуватися всіх інших спадкоємців, існує певний строк для подачі заяви. Судом встановлено, що позивачка прийняла спадщину, оскільки вона звернулася до відповідного нотаріального органу, з заявою, що вона буде приймати спадщину після смерті батьків [PERSON] та [PERSON]. Таким чином, враховуючи, що позивачка по справі належить до першої черги спадкоємців за законом, фактично прийняла спадщину, майнового спору з приводу спадкування не існує, оскільки інші спадкоємці першої черги спадкування за законом [PERSON] та [PERSON] відмовилися від отримання спадщини після смерті батьків, на користь позивачки (ст. 1274 ЦК України), відповідачем позов визнаний, суд вважає, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved