Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

23.03.2018р. [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] (далі - відповідач) аліментів на утримання дружини у твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з моменту подання заяви на строк протягом існування інвалідності позивача. Свої вимоги позивач обґрунтовує посилаючись на приписи ст.ст. 75 та 76 СК України вказуючи, що 18.05.1991р. сторони зареєстрували шлюб, який 13.11.2017р. рішенням Врадіївського районного суду розірвано. У період шлюбу, а саме з 2008 року до початку 2017 року відповідач перебував на заробітках в Російській Федерації та не проживав з позивачкою однією сім'єю. У лютому 2015 року, у зв'язку із незадовільним станом здоров'я, позивачу Первомайською міськрайонною МСЕК було встановлено третю групу інвалідності та при повторному огляді, 09.01.2018р. Первомайською міськрайонною МСЕК, позивачу встановлено третю групу інвалідності безстроково. Пенсія по інвалідності складає щомісячно близько 1500 грн. 00 коп., проте коштів для нормального існування, харчування та лікування позивачу не вистачає. Внаслідок хвороби, позивач не може утримувати домашнє господарство та використовувати присадибну ділянку для забезпечення харчування, що ставить її у незадовільне фінансово-матеріальне становище. За період тривалого лікування, позивач неодноразово телефонувала відповідачу щодо надання її матеріальної допомоги на лікування, але відповідач протягом останніх дев'яти років матеріальної допомоги не надавав, хоча має таку можливість, так як є здоровою та працездатною особою, на утриманні інших осіб не має. Позивач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином, в порядку визначеному ст. 128-130 ЦПК України, повідомлена про час, дату і місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомила. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити, при цьому зазначив про можливість розгляду справи без участі позивача та відповідача, заяв та клопотанням про долучення додаткових доказів чи витребування останніх не заявив. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином, в порядку визначеному ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час, дату і місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомив. З огляду на приписи ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути спір по суті на підставі наявних у справі матеріалів без участі позивача та відповідача. Дослідив матеріали справи та заслухав пояснення представника позивача, судом встановлено наступне. 18.05.1991р. сторони зареєстрували шлюб, про що виконавчим комітетом Жовтневої сільської ради Врадіївського району Миколаївської області зроблено відповідний актовий запис № 7 (свідоцтво про шлюб [NUMBER], видане повторно 29.08.2017р. 13.11.2017р. рішенням Врадіївського районного суду Миколаївської області у справі 3 474/697/17, яке набрало законної сили 24.11.2017р., шлюб між сторонами розірвано. Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 10 ААВ № 351600, виданої Первомайською МР МСЕК Миколаївської області 08.01.2015р., позивачу встановлена третя група інвалідності загального захворювання на строк до 01.02.2018р. Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААА № 276665, виданої Первомайською МР МСЕК Миколаївської області 24.01.2018р., позивачу встановлена третя група інвалідності загального захворювання безстроково. Згідно довідки Кривоозерського об'єднаного управління пенсійного фонду України в Миколаївській області № 2482/03 від 29.11.2017р., позивач станом на листопад 2017 року отримувала пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання в сумі 1 460 грн. 93 коп. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частинами 1 та 2 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В свою чергу, ст.ст. 76-89 ЦПК України визначено поняття доказів, їх належності, допустимості, достовірності та достатності, обов'язок доказування і подачі доказів, а також підстави звільнення від доказування, порядок подачі доказів, витребування доказів та оцінки доказів. Так, зокрема ч. 1 ст. 81 та ч. 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.ч. 1-4 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 76 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. З конструкції вказаних статей СК України вбачається, що особа має право на утримання після розірвання шлюбу за умови одночасного існування таких обставин: особа є непрацездатною та стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу; потребує матеріальної допомоги; другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відсутність хоча б одного із вищевказаних елементів позбавляє особу права на утримання в порядку визначеному ст.ст. 75, 76 КК України. Доказами наявними в матеріалах справи підтверджується непрацездатність позивача у зв'язку з інвалідністю, яку вона отримала під час перебування в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, однак матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження можливості відповідача надавати позивачу матеріальну допомогу, зокрема щодо його матеріального стану, щодо перебування на утриманні відповідача неповнолітніх дітей чи непрацездатних членів сім'ї, тощо. Крім того, з наданих позивачем доказів вбачається, що вона утримує пенсію по інвалідності в сумі 1 460 грн. 93 коп., розмір якої перевищує розмір прожиткового мінімуму визначеного ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2018 рік" встановлений станом на 01.01.2018р. для непрацездатних осіб, та який становить 1 373 грн. 00 коп., при чому матеріали справи не мітять інших доказів щодо матеріального стану позивача на підтвердження потреби позивача у матеріальній допомозі. З огляду на вищевикладене в сукупності вбачається, що вимоги позивача є безпідставними та не обґрунтованими, а відтак не підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач, згідно приписів Закону України "Про судовий збір", звільнена від сплати судового збору, витрати щодо судового збору слід віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed