Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

[INFO] помер брат позивача по справі [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на майно до складу якої, серед іншого, входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] . За свого життя [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно, яке належатиме йому на день смерті заповідав позивачу по справі [PERSON] Позивач належним чином прийняв спадщину після смерті свого брата та виявив намір оформити свої спадкові права, однак постановою від 21.12.2018 р. приватний нотаріус Золотоніського районного нотаріального округу Черкаської області Кравченок С.В. відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказаний вище житловий будинок з надвірними спорудами, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на нього. Позивач наполягає, що вказаний вище житловий будинок належав на праві власності матері позивача та [PERSON] , [PERSON] , однак за життя остання не оформила відповідних документів, щодо права власності на зазначений будинок, а після смерті останньої [PERSON] успадкував вказаний будинок, оскільки на час смерті матері проживав разом із нею. За таких обставин, оскільки іншим шляхом визнати право позивача на спадщину не можливо, останній був змушений звернутися до суду із відповідним позовом про визнання права власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, в порядку спадкування за заповітом. У судове засідання позивач та його представник не з`явились, однак останній надав до суду заяву, в якій розгляд справи просив проводити за його відсутності та відсутності позивача, на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі. Представник відповідача Гладківшинської сільської ради Золотоніського району Черкаської області в судове засідання не з`явився, направивши до суду заяву, в якій просив суд справу розглянути без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Третя особа: приватний нотаріус Золотоніського районного нотаріального округу Черкаської області Кравченок Сергій Валерійович в судове засідання не з`явився, направивши до суду заяву, в якій просив суд справу розглянути без його участі та ствердив, що спадкоємцем майна [PERSON] є його брат [PERSON] . Згідно з ч., . 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, а відповідачі позовні вимоги визнали повністю, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні розглянути справу за відсутності осіб, що беруть участь у справі та прийняти рішення на підставі доказів, що знаходяться у ній. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до свідоцтва про смерть (серії [NUMBER] від 28.01.2008 року) [PERSON] померла [INFO] . Як вбачається з довідки, виданої Гладківщинською сільською радою від 04.01.2019 року №4, будинок по [ADDRESS] , належав [PERSON] , яка померла [INFO] , та після смерті якої перейшов у власність її сину [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до загальних норм, закріплених в ст.,ст. 1216 та 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Так, згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Постановою приватного нотаріуса Золотоніського районного нотаріального округу Черкаської області Кравченка С.В. від 21.12.2018 р. відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказаний вище житловий будинок з надвірними спорудами, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на нього. Згідно з даними технічного паспорту, будинок побудований у 1967 році. Вказаний будинок з надвірними спорудами, відповідно до технічного паспорту, складається з житлового будинку А-1,а та надвірних споруд: погріб Б; літня кухня В; сарай Г; сарай Д; сарай Е. Суд бере до уваги, що "Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української РСР", затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 року № 449 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення" (втратила чинність) було вперше встановлено порядок та умови прийняття я експлуатацію об`єктів будівництва. Тобто, до 05 серпня 1992 року не була передбачалася процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні прав власності. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутата ухвалювалися рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад і додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Оскільки сам будинок був побудований в 1967 році, а в сільській раді наявний відповідний запис в погосподарській книзі про власника вказаного будинку, копія якого додана до матеріалів справи, суд приходить до обґрунтованого висновку, що [PERSON] за життя належав на праві власності будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , хоча за життя вона і не отримала відповідного свідоцтва про право власності на вказаний житловий будинок. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається з довідок Гладківщинської сільської ради Золотоніського району Черкаської області від 04.01.2019 року за №4 та від 01.04.2014 року за №130 [PERSON] на час смерті [PERSON] постійно проживав та в подальшому користувався вказаним будинком, а отже в розумінні ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. Таким чином судом встановлено, що [PERSON] як спадкоємець першої черги на підставі норм ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадщину прийняв. Окрім того суд, при вирішенні вказаної справи бере до уваги, що згідно ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Сільська рада, як відповідач по справі та орган місцевого самоврядування, що здійснює представництво територіальної громади позовні вимоги не заперечувала, доказів на їх спростування суду не надавала та самі позовні вимоги, а отже і вказані вище обставини визнала. Нормами ст. 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1223 ЦК України визначено, що право на спадщину мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до свідоцтва про смерть (серії [NUMBER] від 25.11.2013 року) [PERSON] помер [INFO] . Як вбачається із заповіту [PERSON] від 19.11.2013 року, що посвідчений секретарем Гладківщинської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, зареєстрованого в реєстрі за №87, [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповів [PERSON] . Таким чином судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] за заповітом. Згідно із ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника, то первинна реєстрація права власності в такому випадку не може бути проведена на померлого, оскільки власник спадкового майна помер, а за життя право власності не було зареєстровано в належному порядку, то визначення належності зазначеного майна повинно проводитись шляхом визнання права власності за спадкоємцем, який подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини чи іншим чином має право на спадщину. У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається із копії спадкової справи №43/2014, яка заведена після смерті [PERSON] , після смерті останнього позивач є єдиним спадкоємцем хто прийняв спадщину та звернувся до нотаріуса із відповідною заявою про оформлення своїх спадкових прав. Нормами ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач належним чином прийняв спадщину після смерті [PERSON] , а оскільки оригінал правовстановлюючого документа відсутній, а власник помер, вбачається обмеження прав позивача у можливості прийняття та належного розпорядження своїм спадковим майном, а тому, враховуючи наявність законних підстав, суд задовольняє позов у повному обсязі. На підставі зазначеного та

Outcome: approved