Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] (змінив прізвище та імя на Бекхем Себастіан), [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа без самостійних вимог на стороні позивача [PERSON] сільська рада, про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 09.09.2009 року помер чоловік позивачки [PERSON], останнє місце проживання якого було с.Сасово Виноградівського району Закарпатської області. Заповітного розпорядження чоловік позивачки не залишив. На день смерті померлому належав жилий будинок з надвірними спорудами, що розташований в с.Сасово. по вул..Борканюка, 36 (колишня 36). Виноградівського району Закарпатської області. Крім позивачки, спадкоємцями після смерті матері є також діти спадкодавця, відповідачі по справі. Позивачка вказує, що після смерті чоловіка, прийняла спадщину, здійснила його поховання, про що свідчить довідка [PERSON] сільської ради. Звернувшись до Виноградівської державної контори із заявою про прийняття спадщини, вона отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на будинок. За таких обставин позивачка змушена звернутися до суду із даним позовом про визнання за нею права власності на спадковий будинок у порядку спадкування за законом. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити. Відповідачі - [PERSON], (змінив прізвище та імя на Бекхем Себастіан), [PERSON], та [PERSON], про день, час та місце розгляду справи будучи повідомленими належним чином своєчасно, в судове засідання не зявилися, причини неявки не повідомили. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з»явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність та визнання позовних вимог. Третя особа - [PERSON] сільська рада, подала до суду заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради. Проти задоволення позовних вимог не заперечуює. Дослідивши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядкуст.169 ЦПК України необов'язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і, враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивачка у своїй позовній заяві, відповідачами позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.174 ЦПК України визнання ними позову прийнято судом. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що 09 вересня 2009 року помер чоловік позивачки та батько відповідачів, останнє місце проживання якого було с.Сасово, Виноградівського району Закарпатської області. Крім позивачки [PERSON] спадкоємцями до майна померлого є відповідачі по справі - діти спадкодавця [PERSON] (змінив прізвище та імя на Бекхем Себастіан), [PERSON], [PERSON], [PERSON], які на спадкове майно не претендують, заявлений позов визнають. Інших спадкоємців немає. Заповітного розпорядження чоловік позивачки не залишив. На день смерті померлому належав жилий будинок з надвірними спорудами, що розташований в с.Сасово по вулиці Борканюка, 36 (бувша 26), Виноградівського району, Закарпатської області. Правовстановлюючих документів на будинок не виготовлено. Суд констатує, що позивачка після смерті чоловіка відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, як спадкоємець за законом, позивач спадщину прийняла, оскільки на день смерті спадкодавця проживала з ним у спадковому будинку, та здійснила поховання чоловіка [PERSON], що стверджується довідкою [PERSON] сільської ради від 11.09.2009 року № 409. Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Верховний Суд України в п. 23Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7розяснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Позивач звернуласть до Виноградівської державної контори із заявою про прийняття спадщини, однак листом державного нотаріуса Виноградівської державної нотаріальної контори від 03.03.2017 року № 45/01-16, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючого документу на спадковий будинок та рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Разом з тим правовстановлюючих документів на будинок спадкодавцем за життя виготовлено не було. Таким чином позивачка не має можливості оформити спадщину через нотаріальну контору із-за відсутності правовстановлюючого документа на спадковий будинок. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до п.37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою ( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, що його пережив та батьки. Відповідно до ч.2 ст 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з довідкою № 911 від 11.11.2016 p., виданою КП "Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації" житловий будинок (9 % готовності) з надвірними спорудами в с.Сасово, вул..юБорканюка, 36 (бувша 26), будівництвом не завершений та вартість спадкового будинку станом на листопад 2016 року становить 151 086 грн. Загальна корисна площа незавершеного житлового будинку становить 33,7 кв.м. Відповідно до ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 і та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивачка [PERSON] як спадкоємець після смерті спадкодавця [PERSON] має законне право на визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування.

Outcome: approved