Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до Піщанського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить суд розірвати шлюб, укладений між позивачем та відповідачем 11 травня 2006 року, який зареєстрований Виконкомом Дмитрашківської сільської ради Піщанського району Вінницької області за актовим записом № 04. Позовні вимоги мотивує тим, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем перебуває з 11 травня 2006 року. Від спільного проживання мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя в шлюбі з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на сімейні відносини, відсутність взаєморозуміння, через що між ними часто виникали сварки та непорозуміння, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та припинення спільного проживання. Подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, та вважає, що подальше збереження їхнього шлюбу буде негативно впливати на їхні інтереси та на інтереси їхніх неповнолітніх дітей. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище " [PERSON] ". Ухвалою суду від 30 серпня 2019 року у даній цивільній справі було відкрито провадження та призначено підготовче засідання на 15 годину 30 хвилин 30 вересня 2019 року. Ухвалою суду від 30 вересня 2019 року в даній цивільній справі було закрито підготовче провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 14 годину 00 хвилин 28 жовтня 2019 року. 28 жовтня 2019 року дану цивільну справу було знято з розгляду до 08 години 30 хвилин 04 грудня 2019 року, у зв`язку із перебуванням головуючого судді Щерби Н. Л. у відпустці відповідно до наказу в. о. голови Піщанського районного суду Вінницької області від 01 жовтня 2019 року № 145-тз "Про надання щорічної оплачуваної відпустки Щербі Н. Л. " В судове засідання 04 грудня 2019 року позивач [PERSON] не з`явилася, проте від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі та про підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] та його представнк адвокат Вітвіцький О. Ю. в судове засідання 04 грудня 2019 року не з`явився, проте на адресу суду від них надійшла заява, відповідно до якої вони просять розгляд справи здійснювати без їхньої участі та не заперечують проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.1. ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Також, враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання і заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутності, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд у судовому засіданні без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню у зв`язку з визнанням заявлених вимог відповідачем, за наявності законних на те підстав, оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб. Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини з приводу розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11 травня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Піщанського районного управління юстиції Вінницької області (а.с.5). Позивач та відповідач не бажають миритися, мають стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу, що вбачається зі змісту позовної заяви та заяви позивача про підтримання позовних вимог та визнання позовних вимог відповідачем в поданій на адресу суду заяві. Також, судом встановлено, що причиною розладу в сім`ї стали різні погляди на сімейні відносини, відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами, кожний з них живе окремим життям та своїми інтересами. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, так як однією сім`єю сторони не проживають, миритися не бажають. Від цього шлюбу сторони мають двох дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.6) та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народженян серії [NUMBER] (а.с.7). Судом встановлено, що перебування в шлюбі суперечить інтересам сторін та інтересам їхніх неповнолітніх дітей, порушує особисті немайнові права , оскільки сімейні особисті немайнові відносини між подружжям не складаються через конфлікти, які призвели до того, що позивач та відповідач не проживають однією сім`єю, не ведуть спільного господарства. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно із ч.1 ст.24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі вищевикладеного, у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні та має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, і що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам сторін та неповнолітніх дітей, а відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу з підстав, що наведені в позові, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При вирішенні питання про судові витрати суд бере до уваги норми ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, яка визначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. У зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, відповідач позовні вимоги визнав на стадії розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений нею при зверненні до суду із вказаним позовом в розмірі 768,40 гривень відповідно до квитанції від 12 серпня 2019 року (а.с.1). В п. 1 ч. 3 ст. 113 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного суд вважає за необіхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею витрати на правничу допомогу в розмірі 800,00 гривень відповідно до квитанції № 10 від 13 серпня 2019 року (а.с.9).

Outcome: approved