Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Відділу Державної виконавчої служби Городоцького РУЮ, третя особа ПАТ «Державний ощадний банк України», [PERSON] про визнання електронних торгів, згідно протоколу № 109366, проведені 14.08.2014 р. державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерсства юстиції України, з реалізації арештованого нерухомого майна, яке належить [PERSON], а саме нежитлову будівлю, крамницю, міні бару, що знаходяться за адресою [ADDRESS] загальною площею 297.5 кв.м. недійсними. В послідуючому, 24.05.2016 р. представник позивача уточнив позовні вимоги та просив скасувати протокол про проведення електронних торгів № 109366 від 14.08.2015 р. та акт державного виконавця про реалізацію арештованого майна. Свої вимоги мотивує тим, що заочним рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 03.02.2015 р. з [PERSON], дружини позивача, на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» стягнуто заборгованість за кредитним договором шляхом звернення на предмет іпотеки, а саме, нерухоме майно - нежитлову будівлю, крамницю, міні-бар по [ADDRESS], постановами державного виконавця відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення суду, накладений арешт на майно, оголошено заборону його відчуження. Листом від 20.07.2015 р. ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України її повідомлено про реалізацію предмета іпотеки на електронних торгах. Вважає, що такі торги проведені в порушення ст..22 КпШС України, оскільки згідно договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, який було укладено 31.05.2012 р. перебував у шлюбі з [PERSON], отже спірна нежитлова будівля є об'єктом права сумісної власності, тому її продаж без виділення частки майна боржника і без його згоди як співвласника порушує його право. Просив задовольнити його позовні вимоги. В суді представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, посилаючись на мотиви таких, викладених в позовній заяві, крім того пояснив, що державним виконавцем в порушення вимог ЗУ «Про виконавче провадження» реалізовано майно, яке було придбане під час шлюбу, отже належало не тільки [PERSON], а й її чоловіку [PERSON] , вважає, що таким порушено спільну сумісну власність , та за таких обставин результат електронних торгів має бути визнаний недійсним, підлягають скасуванню протокол про проведення електронних торгів № 109366 від 14.08.2015 р. та акт державного виконавця про реалізацію арештованого майна. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України в судове засідання не явився, причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином,причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача відділу ДВС Городоцького РУЮ - Миколайчук Б.В. в суді позов заперечила, пояснила, що на підставі виконавчих листів де боржником за невиконання зобов'язань є [PERSON] а стягувачем ПАТ «Державний ощадний банк України» , було звернено стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, а саме на нерухоме майно - нежитлову будівлю, крамницю, міні-бар по [ADDRESS]. Спірна будівля [PERSON] зі згоди її чоловіка [PERSON] була свідомо передана в іпотеку при отриманні позики в ПАТ ««Державний ощадний банк України». Просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі як безпідставно заявленому. Представник третьої особи ПАТ «Державний ощадний банк Україна» Лепех М.М. просив в позові відмовити. Заперечення мотивує тим, що на виконання рішення суду було звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 402 від 31.05.2012 року на нежитлову будівлю, крамницю, міні-бар, які знаходяться по [ADDRESS], загальною площею 297,5 кв.м. Єдиним власником нежитлової будівлі є [PERSON], позивач надав дозвіл останній повністю розпоряджатися майном в тому числі передавати в іпотеку. Звертає увагу на те, що [PERSON] будучи стороною у справі за позовом ПАТ «Державний ощадний банк Україна» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, рішення суду не оскаржував. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] заперечив проти позову. Пояснив, що спірну нежитлову будівлю придбала його довірителька з прилюдних електронних торгів з реалізації предмета іпотеки. Згідно акта державної виконавчої служби натепер вона є власником нежитлової будівлі. Прсив в позові позивача відмовити. Заслухавши пояснення сторін, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи та виконавчих проваджень, суд встановив наступне. Відповідно до вимог ст.ст. 4, 10, 11, 60, 61, 213 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданими відповідно до вимог до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може грунтоватись на припущеннях. Рішення суду обґрунтовується лише тими доказами, які були досліджені в суді. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається з рішення Городоцького районного суду Львівської області від 03.02.2015 р., що набрало законної сили, з [PERSON] постановлено стягнути в користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 10013/039 філії-Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 402 від 31.05.2012 р., а саме на нерухоме майно за адресою [ADDRESS], пл.. 297,5 м.кв. з встановленням початкової ціни предмета іпотеки.(а.с.87-89) Постановою державного виконавця відділу ДВС Городоцького районного управління юстиції від 26.03.2015 року на підставі виконавчого листа, виданого Городоцьким районним судом 11.03.2015 р., відкрито виконавче провадження № 47007047 на примусове виконання рішення суду .(а.с.72) Постановою державного виконавця від 19.03..2015 року накладено арешт на все майно належне [PERSON] та оголошено заборону на його відчуження.(а.с.71) Порядок реалізації арештованого іпотечного майна передбачено Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про іпотеку» та Тимчасовим порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженим Наказ Міністерства юстиції України 16.04.2014р. за № 656/5. Як вбачається з копії протоколу № 109366 від 14.08.2015 р. електронні торги з продажу нежитлової будівлі за адресою [ADDRESS], пл. 297,5 м.кв. відбулись 14.08.2015 р., ціна продажу 648000,00 грн. (а.с. 6). Відповідно до п.2. Розділу 2 Тимчасового порядку державний виконавець у строк не пізніше п'яти робочих днів після закінчення 10-денного строку подачі заперечень сторін виконавчого провадження проти визначення вартості (оцінки) майна у разі відсутності таких заперечень готує і направляє до відповідного структурного підрозділу головного територіального управління юстиції у місті Києві та областях, що забезпечує реалізацію повноважень з питань державної виконавчої служби, для проведення реалізації майна такі документи: 1) копію виконавчого документа, а в разі наявності зведеного виконавчого провадження - довідку державного виконавця щодо загальної кількості виконавчих документів та суми, що підлягає стягненню за ними; 2) копію акта опису й арешту майна; 3) копії документів, що характеризують майно, та копії правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності або право користування майном; 4) копії документів, що підтверджують вартість майна (експертний висновок, акт оцінки майна); 5) у разі продажу майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних фондах яких частка держави становить не менше 25 відсотків, - довідку про розмір частки державної власності в статутному фонді підприємства-боржника та копію повідомлення Фонду державного майна України про накладення арешту на майно такого боржника; 6) інші необхідні документи, передбачені Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 (зі змінами). Відповідно до п.1 Розділу 2 Тимчасового порядку реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 58 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно ст. 39. Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, зокрема, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Як покликається у своїх запереченнях представник відповідача відділу Державної виконавчої служби Городоцького РУЮ та вбачається з резолютивної частини рішення Городоцького районного суду Львівської області від 03.02.2015 та виданого виконавчого листа з його примусового виконання судом уже встановлено початкову ціну предмета іпотеки у розмірі 648000 грн., Рішення суду у встановленому законом порядку набуло законної сили, звіт про оцінку майна позивачем, який був стороною у справі не оспорювалися. Судом береться до уваги те, що жодні рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця з виконання виконавчого листа № 2/441/24/2015 від 11.03.2015 р., виданого Городоцьким районним судом Львівської області чи інших посадових осіб позивачем не були оскаржені в порядку передбаченому ст..ст. 383-385 ЦПК України хоча з матеріалами виконавчого провадження ознайомлений . Що стосується порушень, допущених державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених ЗУ «Про виконавче провадження» до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо, то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема, ч. 7 ст. 24, ч. 4 ст. 26, ч. З ст. 32, ч. З ст. 36, ч. 2 ст. 57. ст. ст. 55, 85 Закону). Отже, дії державного виконавця у виконавчому провадженні. які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Державне підприємство «Інформаційний Центр» Міністерства юстиції України, своїм листом від 20.07.2015 року за № 17508/01-06 повідомили сторони щодо реалізації на електронних торгах предмета іпотеки - нежитлової будівлі - крамниці, міні-бару, загальною площею 297,5 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником крамниці, міні-бару, загальною площею 297,5 кв.м. за вищевказаною адресою натепер є [PERSON] (а.с.70). Згідно ч. З ст. 10 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, право на позов має особа, права, свободи або інтереси якої порушені. В контексті вище зазначеного, відповідач ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України жодним чином не порушував прав позивача і діяв виключно у спосіб та у межах, прямо визначених законодавством України. Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином. Отже, ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені ч. ч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу). Таким чином, обсяг повноважень і завдань організатора електронних торгів, а також виконання ним відповідних функцій здійснюється виключно в порядку, передбаченому саме таким спеціальним нормативним актом як Тимчасовий порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів. Відповідно до ст.. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Рішенням Городоцького районного суду від 03.02.2015 року встановлено факт, що нерухоме майно - нежитлова будівля, крамниця, міні-бар, які знаходяться по [ADDRESS], загальною площею 297,5 кв.м., належить [PERSON] на праві приватної власності, а також визначено, на яке майно і в якому порядку слід звернути стягнення, що і було виконано державним виконавцем. Крім того, представник позивача в судовому процесі не заявляв про свої претензії на майно, так само він не заявляв таких претензій під час проведення виконавчих дій, не оскаржував дій державного виконавця щодо опису майна [PERSON], а отже з такими погоджувався і лише після продажу майна з прилюдних торгів заявляє про свої нібито права на майно, мотивуючи це тим, що майно придбане [PERSON] під час шлюбу з [PERSON] Доводи позивача в позові спростовуються правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові прийнятій за результатами розгляду справи № 6-2641цс15, яка зводиться до того, що сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно із ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до ст. 361 зазначеного Кодексу співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. За нормами ч. 3 ст. 5 Закону України від 5 червня 2003 р. № 898-IV "Про іпотеку" частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі й реєстрації права власності на неї як окремий об'єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Згідно зі ст. 578 ЦК України та ч. 2 ст. 6 Закону України від 5 червня 2003 р. № 898-IV "Про іпотеку" майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально посвідченою згодою усіх співвласників. Співвласник нерухомого майна має право передати в іпотеку свою частку в спільному майні без згоди інших співвласників за умови виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості. Отже, майно, що є у спільній власності осіб, не може передаватися в іпотеку без згоди іншого співвласника (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 р. у справі № 6-96цс13). Між тим, суд відхиляє твердження представника позивача, про відсутність згоди його довірителя на розпорядження спільним майном дружиною, Згідно заяви (а.с.82) видно, що [PERSON] давав свою згоду дружині [PERSON] на придбання та передачу в іпотеку під банківський кредит в АТ «Ощодбанк» нежитлової будівлі - крамниці, міні-бару, загальною площею 297,5 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. З оглянутої копії іпотечного договору, наданого Львівським державним нотаріальним архівом (а.с.118 -129) вбачається, що [PERSON] власноручно писав та надавав свою згоду дружині [PERSON] на укладення кредитного договору , в умовах якого на аркуші справи 125 в п.1.4.2. зазначено , що укладення в забезпечення виконання зобов'язань за цим Договором договору іпотеки нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. (надалі предмет іпотеки) Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належних та допустимих доказів порушення прав позивача суду не надано та в суді таких не здобуто, тому суд вважає, що позов пред'явлено [PERSON] безпідставно.

Outcome: dismissed