Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

18 лютого 2002 року було розірвано шлюб між сторонами. У шлюбі сторони мали двох дітей, зокрема, дочку [PERSON], [INFO]. З 01 вересня 2016 року [PERSON] навчається на денному відділенні Вінницького національного аграрного університету на державній основі. Оскільки позивачу самій важко утримувати дочку, а відповідач добровільно такого утримання не надає, [PERSON] з цим позовом звернулася до суду і просить стягувати аліменти з [PERSON] в розмірі 600 гривень щомісячно до закінчення дочкою навчання. В судовому засіданні позивач підтримала свою позовну вимогу з підстав, наведених у позовній заяві. Зокрема, позивач зазначила, що на даний час дочці виповнилось 20 років, з 01 вересня 2016 року вона вступила на навчання до Вінницького національного аграрного університету. Крім того, вона фактично утримує ще й спільного з відповідачем повнолітнього сина [PERSON]. Вважає, що відповідач має матеріальну можливість допомогти дочці із навчанням, оскільки заробляє кошти, обробляючи людям городи мотоблоком, а тому звернулася до суду з відповідним позовом та просить його задоволити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що їх із позивачем дочка достатньо доросла людина, але вона не бажає працювати, а тому вступила до ВУЗу. Крім того, вважає, що він не зобов'язаний її утримувати, оскільки дочка навчається на державній формі, отримує стипендію, а він - живе на мінімальну пенсію, яку отримує його мати. В судових дебатах відповідач заявив, що може сплачувати на дочку 300 гривень щомісячно. Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, пояснення сторін, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного: Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), відповідно до ч. 1 ст. 198 та ст. 199 СК України, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але не більшим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим матеріальної допомоги; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Свідоцтвом про народження (а.с. 5) стверджується, що відповідач є батьком [PERSON], яка [INFO] досягла повноліття. Із довідки декана агрономічного факультету Вінницького національного аграрного університету № 477 від 08 вересня 2016 року (а.с. 14) вбачається, що [PERSON] є студенткою денного відділення Вінницького національного аграрного університету та навчається на першому курсі агрономічного факультету державної форми навчання. Як слідує із пояснень відповідача у судовому засіданні, він ніде не працює і живе на пенсію своєї матері. Однак, судом встановлено, що [PERSON] є працездатною особою, протипоказань до роботи не має, не має ніяких утриманців, а тому може надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці. Право на аліменти у зв'язку з продовженням навчання після досягнення дитиною повноліття не пов'язується із формою навчання. Будь-яке здобуття освіти вимагає коштів, а отже, є однією з підстав для виникнення у матері і батька аліментного обов'язку. Враховуючи, що дочка сторін навчається на денній формі навчання і позбавлена можливості працевлаштуватися, суд переконаний у наявності у [PERSON] потреби в матеріальній допомозі з боку батьків. Приймаючи до уваги, що положеннями ст. 200 СК України передбачена можливість визначення розміру аліментів як у твердій грошовій сумі, так і в частці від заробітку (доходу), суд приходить до висновку, що ініціатива вибору способу визначення розміру аліментів належить позивачу. У зв'язку з чим, враховуючи пояснення відповідача про те, що він не має офіційного регулярного дохід, при визначенні способу стягнення аліментів суд відповідно до ст. 184 СК України, погоджується з заявленими вимогами позивача про визначення аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд має враховувати наступні обставини: стан здоров'я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров'я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків; інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду. На підставі вищенаведеного, суд відповідно до ст. 182 СК України з урахуванням матеріального становища платника аліментів, який не бажає відкрити розмір своїх доходів, а офіційних доходів суд не може встановити, обставину, що він є особою працездатного віку, враховуючи матеріальний стан позивача [PERSON] (а.с. 9-10,13, 23), яка нарівні з відповідачем має обов'язок утримувати дитину, стан здоров'я [PERSON] (а.с. 24), потребу у зв'язку з навчанням у забезпеченні підручниками, навчальними посібниками і т.ін., необхідністю транспортного доставлення з місця проживання до місця навчання, суд вважає, що розумним і таким, що відповідає інтересам обох сторін та дитини, буде визначення розміру аліментів у сумі 400 гривень щомісячно. Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Пунктом 1.1. ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставку судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру визначено як 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Тобто, станом на день розгляду справи в суді (ч. 3 ст. 2 ЦПК України), мінімальна ставка судового збору за позовами майнового характеру становить 551 гривню 20 копійок. Таким чином судовий збір має бути стягнений з відповідача в розмірі, передбаченому п. 1.2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" . Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Outcome: partial