Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

14.12.2017 позивач звернувся до суду з позовом та просить суд зобов`язати Київське квартирно експлуатаційне управління забезпечити його житловою площею у відповідності до абзацу 2 п. 14 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з врахуванням норм житлового законодавства. Свої вимоги обгрунтовує тим, що відповідно до наказу начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 14.10.2006 №341 позивача звільнено з військової службі у запас. Відповідно до наказу начальника Військової служби правопорядку у Збройних Силах України - начальника Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України (по стройовій частині) від 25.10.2006 №170 позивача виключено з списків особового складу Головного управління Військової служби правопорядку. Відповідно до довідки виданої військовою частиною [NUMBER] від 16.06.1995 позивач брав участь в бойових діях в складі сил ООН на території колишньої Югославії та з 19.06.1996 має статус учасника бойових дій. Зазначає, що відповідно до довідки виданої Київським квартирно-експлуатаційним управлінням №20553 від 09.08.2017 позивач перебуває на квартирному обліку з 02.09.1992. Вказує, що на даний час перебуваю на обліку в складі сім`ї з п`яти осіб та станом на серпень 2017 року його номер в загальній черзі гарнізону - 278, номер в черзі «першочергових» - 2018, крім того з 19.05.2015 користується пільгою - «поранений». 23.05.2017 позивач звернувся до Міністра оборони України з заявою щодо забезпечення житлом, яка була передана на розгляд до Київського квартирно - експлуатаційного управління. На початку липня 2017 отримав листа відповідача від 26.06.2017 за № 303/25-3380, яким позивача було повідомлено про надання документів для особистої справи. Листом № 303/25-4234 від 09.08.2017 позивачу було відмовлено у наданні житла. Зазначає, що відповідно до абз.2 п. 14 ч.1 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" передбачено серед пільг учасників бойових дій першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов. На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити. 14.12.2017 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 18.12.2017 в справі відкрито спрощене позовне провадження та надано відповідачу 15 денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження. Ухвалою суду від 03.04.2018 справу було призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову як необгрунтованого. Зазначила, що відповідно до довідки № 303/25 - 6216 від 18.10.2018 позивач знаходиться на квартирному обліку в загальній черзі за № 262 та в черзі на першочергове забезпечення житлом № 2004. Крім того, підполковник запасу [PERSON] включений в списки військовослужбовців, які отримали поранення за № 181. Відповідно до п. 4.1 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України від 30.11.2011 № 737, жилі приміщення тим, хто перебуває на квартирному обліку надаються в порядку черговості. Таким чином, права позивача щодо отримання житла не порушені і він буде забезпечений житлом у порядку черговості. Крім того, зазначила, що відповідно до довідки № 303/25- 6215 від 18.10.2018, необхідне постійне житло для забезпечення військовослужбовця [PERSON] з відповідною кількістю кімнат та житловою площею на розподіл з 19.05.2015 (дати набуття пільги) до Київського квартирно експлуатаційного управління не надходило. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач проходив дійсну військову службу в Збройних Силах України, в тому числі з 02.11.1994 по 16.06.1995 брав участь в бойових діях в складі сил ООН на території колишньої Югославії(а.с.9). Відповідно до витягу з наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 14.10.2006 позивача було звільнено з військової служби у запас у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України із залишенням на квартирному обліку для позачергового отримання житла за рахунок фондів МО України (а.с.7). Відповідно до витягу із протоколу засідання житлової комісії Генерального Штабу Збройних Сил України №26 від 19.05.2015, у зв`язку з отриманням членом сім`ї підполковника запасу [PERSON] - чоловіком дочки [PERSON] статусу «ветерана війни - учасника бойових дій, який отримав поранення», виключити підполковника запасу [PERSON] та членів його сім`ї зі списку осіб, які користуються правом позачергового забезпечення жилою площею, як звільненого у запас ветерана військової служби з 14.10.2006 та включити до списку осіб, які користуються правом першочергового забезпечення жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, як ветерана війни - учасника бойових дій, який отримав поранення з 19.05.2015(а.с.16). Відповідно до п. 14 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" передбачено серед пільг учасників бойових дій першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов. Згідно довідки №23330 від 17.10.2018, позивач перебуває на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов в гарнізоні міста Київ зі складом сім`ї 5 (п`ять) осіб: дружина [PERSON] - 1972 р.н., дочка [PERSON] - 1990 р.н., чоловік дочки мл. лейтенант [PERSON] (учасник бойових дій (АТО), поранений) - 1987 р.н., мати [PERSON] - 1943 р.н., у загальній черзі з 02.09.1992 року за №262, в черзі для першочергового отримання житла з 19.05.2015 (пільга «поранений») за №2004 (а.с.53). Згідно з довідкою Київського квартирно експлуатаційного управління Міністерства оборони України № 303/25 - 6216 від 18.10.2018 позивач знаходиться на квартирному обліку в загальній черзі за № 262 та в черзі на першочергове забезпечення житлом № 2004. Крім того, [PERSON] включено до списків військовослужбовців, які мають право на першочергове отримання житла за № 181(а.с.55). Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Відповідно до ст. 43, 45 Житлового кодексу України, п. 38 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 №470, п. 32 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.06 №1081, п. 4.1. Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України від 30.11.2011 №737, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10.01.2012 за №24/20337, жилі приміщення тим, хто перебуває на квартирному обліку, надаються в порядку черговості. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень). Згідно з ч. 1 ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Відповідно до п. 2 ст. 13 ЦК України регламентує, що при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача в частині зобов`язання відповідача \~надати житлове приміщення та приходить до висновку, що задоволення позову в цій частині призведе до порушення прав інших військовослужбовців, які перебувають в черзі на отримання житла попереду позивача, а також порушення вимог ст. 24 Конституції України щодо рівності громадян перед законом. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. З урахуванням відмови в задоволенні позову, суд не вбачає підстав для стягнення судового збору з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed