Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача на його користь невиплачену заробітну плату за період за листопад 2012 року по жовтень 2013 року. Позов обґрунтовує тим, що перебував у трудових відносинах з відповідачем і був звільнений з роботи з 16.10.2013 року за угодою сторін. Проте, у день звільнення з ним не було проведено розрахунку. Повідомлення про нараховані розрахункові кошти він не отримував. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі згідно поданої представником відповідача довідки про заборгованість, пославшись на обставини викладенні в позовній заяві, яку просить задоволити. Представник відповідача - Бурмас Ю.Р. позов визнав в частині стягнення заборгованості по заробітній платі та не заперечив щодо стягнення на користь позивача заборгованості з виплати заробітної плати згідно поданої ним довідки. Наслідки визнання позову представнику відповідача роз'яснені і зрозумілі. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. У відповідності до копії трудової книжки позивачки (а.с. 6), останній перебував у трудових відносинах з ПАТ "ДЗАК" і був звільнений з роботи з 16.10.2013 року згідно наказу №85-к від 16.10.2013 року за угодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України. Тобто останнім днем роботи позивача, а відповідно днем звільнення, було 16.10.2013 року. Крім цього, як встановлено в судовому засіданні, в день звільнення - 16.10.2013 року з позивачем не було проведено розрахунку, його не повідомляли про розмір нарахованих сум. Доказів протилежного відповідачем суду не представлено. Про розмір заборгованості з виплати заробітної плати позивач дізнався вже в ході проведених судових засідань з наданої представником відповідача довідки про розмір заборгованості (а.с. 17). Статтями 47, 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму. Отже, закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок - виплатити всі суми, що належать йому. Таким чином судом встановлено, що позивач до сьогоднішнього дня не отримав розрахункових коштів в загальній сумі 16258,19 грн. (а.с.17), проти чого сторони не заперечили. З огляду на вказане, оскільки судом встановлено порушення трудових прав позивача, то суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. 88 ЦПК України, ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved