Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином. Свій позов мотивують тим, що 01 лютого 2015 року відповідач [PERSON], перебуваючи на [ADDRESS], з метою протиправного заволодіння чужим майном, діючи з обманом, під вигаданим приводом тимчасового використання, отримав від [PERSON] за його, [PERSON], згодою належний йому ноутбук марки "ACER 5560", котрий йому, як власнику, у подальшому не повернув, розпорядившись ним на власний розсуд. ВВажає, що з урахуванням індексу інфляції відповідач заподіяв йому майнової шкоди на суму 10 000 гривень. 07 травня 2015 року Володимир-Волинським міським судом Волинської області постановлено вирок відносно [PERSON], згідно якого останнього визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень. Відповідач [PERSON] надав йому боргову розписку, згідно якої зобов"язувався повернути 10 000 гривень в період з 07.05.2015 року по 03.06.2015 року, проте ніяких коштів відповідачем йому повернуто не було. Крім того, вказує, що неправомірними діями відповідача йому було завдано моральної шкоди, яку він оцінює в 10 000 гривень. Враховуючи наведене, просить стягнути з відповідача [PERSON] 10 000 гривень матеріальної шкоди, завданої злочином, 10 000 гривень моральної шкоди та 2000 гривень на представництво його інтересів у суді [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] свою позовну заяву підтримали повністю з підстав, викладених у ній. Відповідач [PERSON] в судове засідання для участі в розгляді справи повторно не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), проти чого позивач та його представник не заперечують. Заслухавши позивача та його представника, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 07 травня 2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 190 ч.1 КК України, та призначено покарання у виді 850 гривень штрафу. 09 червня 2015 року даний вирок набрав чинності. Згідно п.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Частиною 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року за № 6, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від вини. Як вбачається з вироку Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 07 травня 2015 року, своїми злочиннми діями, які виразилися у шахрайстві, тобто заволоіднні чужим майном шляхоми зловживання довірою, відповідач [PERSON] завдав позивачу [PERSON] майнової шкоди на суму 6000 гривень. Саме такою була вартість ноутбука при поупці у 2012 році. З урахуванням інфляції позивач просить стянути з відповідача на його користь 10000 гривень майнової шкоди. З боргової розписки, яку відповідач [PERSON] надав позивачу [PERSON], вбачається, що він зобов"язувався повернути 10 000 гривень боргу у період з 07.05.2015 року по 03.06.2015 року. З пояснень позивача слідує, що відповідач до цього часу боргу йому не повернув. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] слід стягнути в користь позивача [PERSON] 10 000 гривень матеріальної шкоди, завданої злочином. Статтями 23, 1167, 1168 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав винними діями іншої особи. Моральна шкода полягає, зокрема, у моральних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з неправомірними винними діями іншої особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Із роз'яснень, даних в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 ''Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди'', вбачається, що розмір моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Таким чином, суд прийшов до висновку, що в даному випадку наявні передбачені законом підстави для відшкодування моральної шкоди, оскільки шкода, завдана позивачу в результаті винних неправомірних дій саме відповідача [PERSON], який вчинив злочин, передбачений 190 ч.1 КК України, і вина якого встановлена у визначеному законом порядку вироком суду, який набрав законної сили. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості. З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] слід стягнути в користь позивача 2000 гривень завданої моральної шкоди. Щодо вимоги позивача стягнути з відповідача [PERSON] у його користь 2000 гривень за представництво його інтересів у суді [PERSON], то суд відмовдяє позивачу у її задоволенні, оскільки у матеріалах справи відсутня квитанція про сплату позивачем вказаної суми коштів адвокату [PERSON] Проаналізувавши зібрані та дослідженні по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача [PERSON] 10 000 гривень матеріальної шкоди, завданої злочином, та 2000 гривень моральної шкоди, у задоволенні решти вимог слід відмовити. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь позивача 243 гривні 60 копійок сплаченого судового збору.

Outcome: partial