Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства з експлуатації та ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» про визнання особи членом сім»ї наймача квартири, визнання права на користування житлом та зміну договору найму квартири. Мотивуючи свої вимоги тим, що його батько [PERSON], який помер [INFO] року, за життя користувався квартирою [ADDRESS] й був заселений на підставі ордера № 00031 серії Б, виданого від 21 вересня 2001 року на підставі розпорядження № 1182 Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 30 серпня 2001 року. 24 жовтня 2001 року між його батьком та відповідачем був укладений договір найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду, за умовами якого [PERSON] став наймачем вказаної квартири. З 2008 року й до дні смерті його батька він як член сім»ї наймача разом із ним проживав в цій квартир, незважаючи на інше місце реєстрації - в квартирі [ADDRESS] Питання про зміну його місця реєстації - за місцем реєстрації батька не було вирішено за життя його батька, й з тих чи інших побутових причин відкладалось. Смерть його батька як наймача спірної квартири змусило його звернутися до суду з даним позовом, оскільки відповідач не визнає його право на користування житлом. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON], діюча на підставі довіреності від 21 червня 2016 року (а.с.57), позовні вимоги в редакції від 26 грудня 2016 року (а.с.82-86) підтримали з тих же підстав та просили їх задовольнити, тим самим поновивши житлові права позивача. В судове засідання відповідач повторно не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, надав до суду письмові заперечення проти позову (а.с.62-63, 64), ввважаючи позовні вимоги безпідставними. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. За таких підстав судом відповідно до положень статті 224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача. Вислухавши пояснення позивача, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає відмові у задоволенні із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що батько позивача [PERSON], який помер [INFO] року (а.с.9), за життя користувався квартирою [ADDRESS], й був заселений до квартири на підставі ордера № 00031 серії Б, виданого Шевченківською районною в м. Києві державною адміністрацією від 21 вересня 2001 року на підставі розпорядження № 1182 від 30 серпня 2001 року (а.с.17). 24 жовтня 2001 року між [PERSON] та Комунальним підприємством з експлуатації і ремонту житлового фонду був укладений договір найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду, за умовами якого [PERSON] став наймачем вказаної квартири (а.с.18). Дана квартира за життя [PERSON] не була приватизована й належить до державного житлового фонду (житловий фонд місцевої ради). Позивач вважає, що з 2008 року й до дня смерті його батька він як член сім»ї наймача разом із ним проживав в цій квартир, незважаючи на інше місце реєстрації - в квартирі [ADDRESS] За життя [PERSON] - наймача спірної квартири [ADDRESS], питання про реєстрацію позивача, яке надавало б право користування спірною квартирою не було вирішено, тобто наймач не надав згоди про реєстрацію позивача до найманої ним квартири, а тому правових підстав для задоволення позову немає, й звертаючись із вимогою до Комунального підприємства з експлуатації та ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс», позивачем не врахований той фактор, що спірна квартира належить до державного фитлового фонду (житлового фонд місцевої ради), проте вимоги до вказаної особи не були пред»явлені (а.с.82-86 позов в редакції від 26 грудня 2016 року), що також є однією із підтав для відмови у задоволенні позову. Правовідносини, що виникають у зв»язку з наймом житла, що перебуває у державній або комунальній власності, регулюється Житловим кодексом та іншими актами житлового законодавства (ч.1 ст.3 ЖК України). Жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української РСР, утворюють житловий фонд (ч.1 ст.4 ЖУ України). Державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд) (ч.1 ст. 5 ЖУ України). На підставі вимог ст. 33 ЦПК України, суд за відсутності умов, передбачених вказаною нормою за власної ініціативи не вправі проводити заміну неналежного відповідача на належного або залучати до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Право визначення особи відповідача покладено на позивача, суд не вправі втручатися у визначення позивачем особи відповідача. Враховуючи той фактор, що позивачем пред"явлено позов не до всіх належних відповідачів, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову. Позов, пред"явлений позивачем не до всіх належних відповідачів, підлягає відмові у його задоволенні. Окрім того, суд обґрунтовуючи іншу підставу відмови у позові враховує, що позивач з 1993 року мав та має місце реєстрації в квартирі [ADDRESS] разом з членами сім»ї: він, [PERSON] (його матір) та [PERSON] (його сестра) (а.с.15, 98), право на реєстрацію до спірної квартии [ADDRESS] не набув з підстав не отримання згоди від її наймача - батька позивача, що є пріоритетною підставою для відмови у задоволенні позову. Так, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом (ч.ч.1, 3 ст. 9 ЖУ Ккраїни). Статтею 58 ЖК україни передбачено, що єдиною підставою для вселення в жиле приміщення державного або громадського житлового фонду є виданий виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів. Повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім'ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку (ч.ч.1, 2 ст. 106 ЖК України). Користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер (ч.ч.1, 2 ст. 61 ЖК України). Зважаючи на положення ст. 65 ЖК України, яке передбачає згоду наймача на вселення в займане ним житлове приміщення членів сім'ї, а така згода за життя батька позивача не була позивачем отримана, що підтверджується відсутністю його реєстрації в квартирі [ADDRESS], та його реєстрацією за іншою адресою - [ADDRESS], з урахуванням ч.ч. 1, 2 ст. 106 ЖК України, у позові необхідно відмовити. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 3, 4, 5, 9, 58, 65, 106 ЖУ України,

Outcome: dismissed