Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втративправо на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що її сестра [PERSON] є інвалідом першої групи і визнана недієздатною, а вона є її опікуном. Сестрі на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Відповідач є її сином і зареєстрований у квартирі, однак з 2014 року у ній не проживає, а тому втратив право на користування її житлом. Через реєстрацію відповідача в квартирі вона, як опікун, не може реалізувати права власника, зокрема на отримання субсидії чи інших соціальних допомог, тобто це створює незручності, тому просить позов задовольнити. В судовому засіданні законний представник позивачки заявлені вимоги підтримала з викладених підстав. Зазначила, що [PERSON] разом із сім`єю 05.07.2014 року виїхав на постійне місце проживання в США і з того час у квартирі не проживає. З липня 2015 року він припинив спілкування з родиною, тому місце його проживання їм невідоме. Жодної участі в утриманні квартири не бере, матері, яка потребує круглодобового догляду, не допомагає, тому втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, про причину неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. У зв`язку з цим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши пояснення законного представника позивачки, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів, серед іншого, може бути припинення правовідношення. Статтею 59 ЦПК України визначено, що права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом. Частиною 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, це право закріплено в Конституції України та в ч. 1 ст. 321 ЦК України. Відповідно до вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 156 Житлового кодексу України з урахуванням ч. 1 ст. 405 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Судом встановлено, що [PERSON] встановлена перша "а" група інвалідності безстроково, що підтверджується довідкою серії АВ №0896611 (а.с.16). Рішенням Богородчанського районного суду від 26.08.2016 року у справі №338/843/16-ц [PERSON] визнана недієздатною (а.с.17). Рішенням Богородчанського районного суду від 17.09.2014 року у справі №338/1387/14 опікуном [PERSON] призначено [PERSON] (а.с.21). [PERSON] є власникомквартири [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав (а.с. 11). За вказаною адресою також зареєстрований відповідач [PERSON] (а.с.6), який більше 1 року у вказаному житлі не проживає. Зазначені обставини в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] . Зокрема свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживає по сусідству з позивачкою. Вказала, що її син [PERSON] виїхав за межі України ще у 2014 році, і з того часу у вказаній квартирі не проживає. Аналогічні пояснення дала свідок [PERSON] , яка вказала, що проживає по сусідству із позивачкою. Підтвердила, що відповідач у 2014 році виїхав у США і у квартирі позивачки не проживає. Виходячи з положень статей 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Беручи до уваги вказані вище обставини, суд вважає, що відповідач втратив право на користування власним житлом позивачки, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі наведеного, ст.405 ЦК України,

Outcome: approved