Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], в якому просив встановити факт його спільного проживання з [PERSON] однією сім'єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу з 2006 року по березень 2013 року, а також стягнення з [PERSON] на його користь 67552 грн у відшкодування витрат по будівництву будинку [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що з 2006 року позивач та відповідач проживали однією сім'єю, спочатку за адресою місця проживання позивача, в цей період відповідач [PERSON] запропонувала перебудувати будинок, що їй належить для проживання в ньому позивача та її дочки - [PERSON], після того, як будинок був перебудований в 2008 - 2010 роках, він та відповідачі переселилися до нього і проживали до 2013 року, оскільки сімейні стосунки не склалися у позивача з [PERSON], а кошти, витрачені ним на будівництво будинку в сумі 135104 грн, які він вважає спільною сумісною власністю його та [PERSON], йому не повернуті в добровільному порядку, просив половину цих коштів на підставі ст.. ст.. 3, 74 СК України, ч. 4 ст. 368 ЦК України та п. 4 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 4.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» стягнути з власниці будинку - [PERSON] В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачі та їх представник позовні вимоги не визнали та просили відмовити в їх задоволенні. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 1/2 частина будинку [ADDRESS] належить [PERSON], що підтверджується довідкою КП «Чернігівське МБТІ» від 27.05.2014 року № 23098 (а.с. 74). [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою про склад сім'ї з 28.03.2003 року (а.с. 81). Свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що [PERSON] та [PERSON] проживали в [ADDRESS], разом із мамою позивача, поки не збудували будинок, тоді переїхали разом,бачили, як відповідач відкривала сама двері та заходила до квартири, вважали їх пару подружжям. Свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що відповідач [PERSON] переїхала у 2006 році проживати до [PERSON], де проживали як дружина та чоловік, в них був спільний бюджет, вони вели спільне господарство, з 2008 року розпочали перебудовувати будинок [ADDRESS] для своєї сім'ї з дозволу відповідача [PERSON], в будівництво вкладались не тільки кошти [PERSON], а й його особиста праця, з 2010 року по березень 2013 року [PERSON] та [PERSON] проживали у перебудованому будинку. Свідок [PERSON] є сусідом по будинку, проживає постійно в іншій його половині з 2011 року, бачив позивача, коли приїздив до будинку в 2009 - 2010 роках, обговорював з ним проведення водостоку, оскільки вважав його власником, також повідомив, що бачив відповідача [PERSON], за декілька днів перед судовим засіданням і вона просила його не свідчити. Свідок [PERSON] повідомив, що він проживає [ADDRESS], так як сусід допомагав інколи позивачу у будівництві, більше трьох років назад, вони переїхали з [PERSON] та проживали там, як подружжя. Свідок [PERSON] також повідомила про те,що є сусідкою відповідачів по [ADDRESS], та бачила там позивача, він приймав участь у будівництві, прибирав, вела з ним розмову стосовно будівництва гаражу, вважала його власником. Також свідок [PERSON] повідомив про те, що роки 3- 4 тому працював з позивачем в ПП «Лідер» і ходив на роботу через [ADDRESS], позивач [PERSON] його часто підвозив, і з роботи позивач також повертався на [ADDRESS], казав, що дружина чекає, машину він ставив під двором. Свідок [PERSON] повідомив, що прокладав електрику у домі [ADDRESS], знав відповідача [PERSON], бо виїжджали разом на природу, вона була з позивачем, а його брат казав, що вони живуть разом. Свідок [PERSON] повідомив, що взяв підряд по будівництву будинку [ADDRESS], позивач виплачував гроші, приймав роботи, як власник, свідок вважав, що [PERSON] (відповідач по справі) його дружина, роботи проводили приблизно з квітня по осінь 2008 року. Саме вказані пояснення свідків суд бере до уваги, бо вони підтверджуються письмовими доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинення злочину, письмовими поясненнями [PERSON], [PERSON] та [PERSON], та протоколами допиту потерпілих, протоколом допиту свідка, де [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в березні та квітні 2012 року, повідомляли, що позивач та відповідач [PERSON] проживають у цивільному шлюбі (а.с. 159-173), вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 червня 2012 року, також протоколом прийняття заяви про вчинення кримінальне правопорушення від 29.07.2014 року від [PERSON], яка просила провести перевірку за фактом поданої заяви до суду на її адресу співмешканцем її доньки - [PERSON] (матеріали перевірки № 16220), а також протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17.03.2013 року від [PERSON], стосовно конфліктної ситуації з її співмешканцем [PERSON] (матеріали перевірки 4308). Тому суд критично відноситься до показань свідків [PERSON] - подруги відповідача [PERSON], яка пояснила, що позивач був консультантом по будівництву, і вони не проживали ніколи разом, [PERSON] та [PERSON], у яких була конфліктна ситуація із [PERSON], а також [PERSON], які пояснювали, що не бачили, що в спірному будинку разом із відповідачами проживав позивач, оскільки пояснення останніх протирічать показанням інших свідків та письмовим доказам. Згідно із поданими договором підряду від 16.02.2008 року, розписками про отримання коштів прорабом будівнитцва від позивача, а також договором підряду № 24 від 22 квітня 2008 року з ПП [PERSON] на встановлення віконних та дверних блоків та комплектуючих до них , а також квитанцією щодо придбання воріт господарських, рахунками та квитанціями щодо придбання будівельних матеріалів (а.с. 8-57), документально підтверджені витрати позивача для придбання будівельних матеріалів, віконних та дверних блоків демонтаж житлового будинку, транспортні послуги та послуги будівництва становлять 135104 грн. Суд може встановити факт, лише в тому випадку, якщо він має юридичне значення, встановлення факту проживання однією сім'єю необхідно позивачу було для того, щоб встановити, що кошти, які вкладені в будівництво були спільною сумісною власністю його та [PERSON] та стягнути половину цих коштів з власника майна - [PERSON], при цьому, як на підставу стягнення цих коштів посилався на п. 4 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 4.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок». Пунктом 4 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 4.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз'яснено судам, що оскільки згідно зі ст.17 ЗК і ст.14 Закону України "Про власність" земельна ділянка для будівництва жилого будинку і господарських будівель надається громадянину у приватну власність, участь інших осіб у будівництві не створює для них права приватної власності на жилий будинок, крім випадків, коли це передбачено законом. Згідно зі статтями 16 і 17 Закону України "Про власність", таке право, зокрема, виникає, коли будівництво велось подружжям в період шлюбу - жилий будинок у зв'язку з цим є їх спільною сумісною власністю, або велось за рахунок спільної праці членів сім'ї - жилий будинок стає їх спільною сумісною власністю, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними. Інші особи, які приймали участь у будівництві жилого будинку (його купівлі) не на підставі угоди про створення спільної власності, яка відповідає законодавству, вправі вимагати не визнання права власності на будинок, а відшкодування своїх затрат на будівництво (купівлю будинку), якщо допомогу забудовнику (покупцю) вони надавали не безоплатно. Таке ж право за цих умов належить членам сім'ї власника жилого будинку, якщо вони приймали участь лише у будівництві підсобних будівель (літньої кухні, сараю, тощо) і підсобних приміщень або коли їх затрати на ремонт жилого будинку перевищували покладений на них ст.156 ЖК обов'язок. Суд вважає, що до даних правовідносин не може застосовуватись вказаний пункт постанови Пленуму ВСУ, оскільки правовідносини між сторонами виникли після втрати чинності ЗУ «Про власність», окрім того, встановлення факту проживання [PERSON] та [PERSON] не потягне за собою визнання його членом сім'ї власниці будинку - [PERSON], навіть в позові він зазначає, що на час проведення будівництва, [PERSON], проживала окремо від них. Відповідно до ст.ст.316, 317 , 319, 321, 383 ЦК України, тільки власник майна може розпоряджатись, користуватись ним на власний розсуд. Ні [PERSON], ні [PERSON] не є власниками спірного будинку і тому ремонтні та будівельні роботи вони могли проводити лише з дозволу власника, однак доказів на підтвердження згоди відповідача на проведення будь-яких ремонтних робіт, переобладнань у її будинку суду не надано. Із заявлених підстав, позов в частині стягнення витрат по будівництву із [PERSON] не підлягає задоволенню, а отже і встановлення факту проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] не викликає правових наслідків, отож у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed