Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

13.10.2021 року представник позивача [PERSON] адвокат Бубнов Д.Ю. звернувся в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав щодо сина - [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що батько дитини не займається вихованням дитини, не цікавиться її життям, розвитком, навчанням та не утримує сина. Ухвалою судді від 18.10.2021 року справа прийнята до свого провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 10.12.2021 року закрито підготовче судове засідання, справа призначена до розгляду у судових засіданнях. У судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що з 2013 року припинені шлюбні стосунки з відповідачем, шлюб розірвано рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 3 червня 2013 року, рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 14.11.2013 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини. Відповідач безпідставно самоусунувся від участі у вихованні та утриманні дитини, аліменти не сплачує, з дитиною не спілкується більш ніж чотири роки. Жодних перешкод у спілкуванні з дитиною вона не чинила. Наразі вона уклала другий шлюб, від якого народилася донька. Її чоловік має намір щодо усиновлення сина [PERSON] , з яким склалися добрі стосунки. Просить позов задовольнити, позбавити відповідача батьківських прав стосовно сина. Представник позивача вважає заявлені вимоги законними та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Малолітній [PERSON] , [INFO] у відповідності до вимог ст.172 СК України висловив свою думку щодо підтримки заяви своєї матері, зазначивши, що батько з ним не спілкується взагалі понад чотири роки та приймає ніякої участі в його житті, ніяких стосунків з ним він не підтримує, не заперечує щодо позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідач [PERSON] у підготовчі судові засідання та в судові засідання, призначені судом не з`явився з невідомих причин, про день і час судових засідань повідомлений у встановленому законом порядку, з заявами про відкладення розгляду справи до суду не звертався. Відзив на позовну заяву від відповідача не надходив. Представник третьої особи органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району Алішевська В.В. в судовому засіданні просила прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини, враховуючи висновок районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина, [PERSON] , [INFO] . Оскільки позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача, на підставі документів наявних у матеріалах справи з ухваленням заочного рішення, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з ч.1 п.2 ст.280 ЦПК України. Вислухавши пояснення учасників процесу по справі, пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] , які пояснили, що протягом останніх чотирьох років відповідач не цікавиться життям свого сина [PERSON] , аліменти не сплачує, з дитиною не спілкується, жодних перешкод у спілкуванні з дитиною позивачка не чинить, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позов пред`явлений обґрунтовано і підлягає задоволенню з наступних підстав. За положеннями ч.1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст. 12 ЦПК України). Вказане узгоджується із положеннями ч.1ст. 81 ЦПК України, згідно яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч.5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У відповідності зі ст.164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. В абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є матір`ю, а відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія серії [NUMBER] , актовий запис № 993, виданий Хортицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 26.10.2011р. 26.034.2011 між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб, який припинений на підставі рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 2 червня 2013 року. Відповідно до рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14.11.2013 року по справі №337/5139/13-ц, позов [PERSON] було задоволено та вирішено стягнути з [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , починаючи з 04.09.2013 р. до повноліття дитини - до [INFO] . Станом на 01.09.2021 року сукупна заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів за вказаним виконавчим провадженням №51818466 з примусового виконання виконавчого листа №337/5139/13-ц, складає - 116 152,66 грн. [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та мешкає разом із Позивачем за адресою [ADDRESS] 25.10.2019 року позивачка уклала шлюб із [PERSON] , після державної реєстрації вказаного шлюбу прізвище позивача з [PERSON] було змінено на [PERSON] . Після одруження [PERSON] , разом із [PERSON] та сином [PERSON] і ще з однією дитиною - [PERSON] , 2021 р.н., мешкають за адресою: [ADDRESS] . За місцем мешкання сім`я характеризується позитивно, позивачем та її чоловіком, [PERSON] , створені всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку [PERSON] , він має окреме спальне місце, забезпечений усім необхідним для навчання та розвитку, є місце, як для гри, так і для відпочинку, а також для проведення ним свого вільного часу. [PERSON] самоусунувся від виховання свого сина [PERSON] та свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по його вихованню, не відвідує і не відвідував [PERSON] за місцем його навчання, а саме в Запорізькому загальноосвітньому багатопрофільному навчально-виховному комплексі №106 Запорізької міської ради Запорізької області, не цікавився його успіхами та досягненнями у навчанні. Відповідач з сином не спілкується, не проявляє до нього батьківської турботи, не турбується про його фізичний та духовний розвиток, навіть не вітає сина, як із днем народження, так і з іншими святами. Жодного разу Відповідач не відвідував курси з вивчення англійської мови «Гаудеамус» які, починаючи з вересня 2018 року і по теперішній час, відвідує його син, за відвідування яких сплачує грошові кошти [PERSON] . Суду наданий висновок районної адміністрації по Хортицькому району Запорізької міської ради № 21.01/01-22-1116 від 07.12.2021р., про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно сина, [PERSON] , [INFO] . Зазначений висновок повністю узгоджується з іншими матеріалами справи та наданими суду доказами. Відповідно до ч.3 ст.157 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Частиною 8 ст.7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Згідно ст. 12 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з якою слід рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. Таким чином, з`ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним у справі доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав законні та обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного і

Outcome: approved