Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради, та після уточнення своїх позовних вимог просить суд: позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав щодо малолітньої дитини - сина, [PERSON], [INFO] Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що з 13.08.2009 по 14.12.2011 роки сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого в них народився син - [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами було розірвано 14.12.2011 року. З 2011 року відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Таким чином позивач була змушена звернутися з відповідним позовом до суду. Представник позивача за довіреністю - [PERSON] надав в судове засідання заяву, згідно якої просить справу розглянути без застосування засобів технічної фіксації, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи оголошення до редакції газети «Одеські Вісті» про виклик у судове засідання в якості відповідача, причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи, Служби у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради - Бабич Т.В. надала до суду заяву, відповідно до якої просить справу розглянути без застосування засобів технічної фіксації, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Частиною 2 ст. 197 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та всі надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають малолітню дитину - сина, [PERSON], [INFO], згідно (копії) свідоцтва про народження зареєстрованого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, серії [NUMBER], про що в книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 523. (а.с. 11) Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14.12.2011 року, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (справа № 2-4211/11) (а.с.12). 04.10.2012 року за результатом розгляду заяви [PERSON] було прийнято рішення № 672 Виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради «Про визначення часу та місця для спілкування батька [PERSON] із малолітньою дитиною - сином, [PERSON] [INFO]. 04.05.2017 році [PERSON] звернулася до начальника Служби у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради із заявою, згідно якої просила позбавити [PERSON], батьківських прав щодо малолітньої дитини - сина, [PERSON], [INFO], в зв'язку з тим, що батько взагалі не цікавиться дитиною, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Згідно листа наданого Білгород-Дністровським ВП ГУНП в Одеській області від 10.05.2017 року за № 42/8946, вбачається, що [PERSON], [INFO], на обліках відділу поліції не перебуває. Скарг до відділу поліції на даного громадянина не надходило. Згідно довідки виданої Управлінням з питань надання адміністративних послуг Білгород-Дністровської міської ради від 04.05.2017 року за № 22/548, встановлено, що в картотеці реєстраційного обліку Білгород-Дністровської міської ради, [PERSON], [INFO], не значиться. Відповідно до копії домової книги зареєстрованої на адресу: [ADDRESS], вбачається, що дійсно за вищевказаною адресою зареєстрована позивач, [PERSON], [INFO] та її малолітня дитина - син, [PERSON], [INFO]. (а.с.17,18) Виходячи з вищевикладеного, враховуючи виписку з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини від 10.05.2017 року, Виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради, як орган опіки та піклування прийшов до наступного, про що надав відповідний лист від 13.05.2017 року. Згідно листа від 13.05.2017 року вбачається наступне, а саме: у зв'язку з не проживанням на території м. Білгород-Дністровського, [PERSON], [PERSON] та її дитини [PERSON], [INFO], не передбачається можливим виконати вимоги п.5 ст.19 СК України, в тому числі з'ясувати думку [PERSON] з питання позбавлення батьківських справ, перевірити умови проживання та виховання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] Виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради, як орган опіки та піклування, не може надати обґрунтований висновок щодо доцільності чи недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON], а тому вирішення вказаного питання залишити на розсуд суду. Відповідно до норм Сімейного кодексу України кожний із батьків зобов'язаний піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов'язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. У відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно із ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності до п.16 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно із ст.3 "Конвенції про права дитини", прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відповідність позбавлення батьківських прав відповідача інтересам малолітньої дитини - сина, [PERSON], [INFO], а отже вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved