Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

17 лютого 2017 року позивачка [PERSON] звернулася до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів на двох неповнолітніх дітей. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з 29 березня 2008 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. 09 серпня 2016 року рішенням Першотравенського міського суду стягнуто з відповідача аліменти на її користь в розмірі 1/3 частини на утримання двох неповнолітніх дітей, до їх повноліття, та на її утримання в розмірі 1/6 частини до досягнення сином [PERSON], [INFO], трирічного віку. На даний час відповідач сплачує на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини на двох неповнолітніх дітей, оскільки сину [PERSON] вже виповнилося три роки [INFO] року і стягнення аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частини вже припинилося. Інших утриманців у відповідача немає. Він отримує високу шахтарську заробітну плату, однак сплачувати аліменти на утримання дітей в більшому розмірі відмовляється. Просить суд збільшити розмір аліментів на її користь на утримання двох неповнолітніх дітей, стягнувши з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 1/4 частини на кожну дитину, замість по 1/6 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача. Позивачка в попереднє судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить їх задовільнити. Відповідач в попереднє судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги визнав, не заперечує проти їх задоволення. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що рішення по справі можливо винести в попередньому судовому засіданні. Згідно ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову виноситься судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у випадку визнання відповідачем позову суд при наявності для цього законних підстав виносить рішення про задоволення позовних вимог. Враховуючи вимогист.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу, що відповідає положенням ст.ст.158, 169, 197ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Відповідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частини 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі . Ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначені аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини, або платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч.1 ст.192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з роз'яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В відповідності зі ч.1 ст.273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Копіями свідоцтв про народження [NUMBER] від 13 серпня 2008 року та [NUMBER] від 08 січня 2014 року підтверджується, що [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Копією рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2016 року підтверджується, що з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] та сина [PERSON], стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), до їх повноліття та на утримання дружини [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) до досягнення сином [PERSON], [INFO], трирічного віку. Неповнолітній син сторін - [PERSON], [INFO] року досяг трирічного віку, тому стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на її утримання в розмірі 1/6 частини припинилося. На даний час відповідач сплачує аліменти на двох неповнолітніх дітей в розмірі по 1/6 частини на кожну дитину, до їх повноліття. Суд, враховуючи всі вивченні обставини в справі, з урахуванням інтересів неповнолітніх дітей, враховуючи, що відповідач інших утриманців не має, вважає за можливе збільшити розмір аліментів, стягнувши з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] та сина [PERSON] в розмірі по 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача на кожну дитину, замість по 1/6 частини на кожну дитину. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому, згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved