Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

20.04.2021 до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області надійшла цивільна справа за позовною заявою Акціонерного товариства "Універсал Банк" до [PERSON] в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 05.09.2018 в сумі 70051,84 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05.09.2018 [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим, підписав анкету-заяву до догорору про надання банківських послуг від 05.09.2018. На підставі цього договору відповідач отримав кредит у сумі 30 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Вказує, що відповідач не вчиняє дій на погашення заборгованості і розмір його заборгованості станом на 22.12.2020 становить 70051,84 грн. 19.10.2021 вказана цивільна справа передана судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області, який визначений згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями. Ухвалою судді від 20.10.2021 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та визначено відповідачам строк для подання відзиву. У визначений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не надав. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 05.09.2018 [PERSON] підписав Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг з АТ «Універсал Банк» відповідно до якої просив відкрити йому поточний рахунок у гривні та встановити кредитний ліміт на суму, яка вказана у додатку до договору. Як видно з розрахунку заборгованості за кредитним договором від 05.09.2018, станом на 22.12.2020 сума заборгованості позичальника [PERSON] становить 70051,84 грн., яка складається з 50511,27 грн. - заборгованість за кредитом, 19540,57 грн. - заборгованість за пенею та комісією,останнє погашення було здійснено ще 04.05.2020. Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України про зобов`язання, параграфом 2 Глави 71 "Кредит". Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вказано у ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що відповідач звертався до позивача за отриманням кредитних коштів, що доводиться його заявою від 05.09.2018. Також, як встановлено судом з розрахунку заборгованості за кредитом відповідача, сума коштів, які використано позичальником в межах кредитного ліміту станом на 22.12.2020 складає 50511,27 грн. За відсутності будь-яких інших доказів у справі щодо розміру заборгованості відповідача перед позивачем, його погашення відповідачем, суд встановлює такий розмір заборгованості виходячи з розрахунку позивача та вважає доведеним факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем за кредитом у сумі 50511,27 грн., який необхідно стягнути на користь позивача. Розрахунок суми заборгованості відповідає умовам кредитного договору, докази зворотного у суду відсутні. Разом з тим, вирішуючи питання в іншій частині позовних вимог, суд виходив з наступного. Пеня та комісія за кредитом є договірною умовою згідно положень ЦК України. Однак, в заяві-Анкеті від 05.09.2018, яка підписана відповідачем, така не обумовлена. Як на підставу для стягнення таких коштів з відповідача, позивач посилається на «Умови обслуговування разунків фізичної особи», а також «Тарифи Банку», які викладені на сайті банку. Проте, вказане не може бути визнане складовою частиною договору кредиту, а отже і підставою для стягнення коштів. Так, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 висловила правову позицію, де вказала, що надані позивачем Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за пенею та комісією. На підставі вищенаведеного, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає що позов підлягає до часткового задоволення, а саме в частині стягнення суми основного боргу за кредитом 50511,27 грн. Також, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1636,79 грн.

Outcome: partial