Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, посилаючись на те, що 25 травня 2016 року в приміщенні Голованівського відділення ПАТ КБ "ПриватБанк" по вул. Соборній, 46, в смт. Голованівськ Кіровоградської області, між позивачем та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого позивач надала відповідачу позику у розмірі 13000 доларів США, з умовою їх повернення не пізніше 01 липня 2017 року, що на момент подачі позовної заяви еквівалентно 332445 грн. 10 коп. Позивач свої зобовязання за договором виконала у повному обсязі, надавши відповідачу позику у розмірі, встановленому договором. У позовній заяві представник позивача вказує, що договором передбачено строк повернення позики, однак відповідач належним чином не виконує зобовязання за договором позики, на неодноразові вимоги позивача про повернення боргу відповідач обіцяв позику повернути найближчим часом, а згодом почав уникати зустрічей та не відповідає на телефонні дзвінки. Станом на 18.08.2017 року Національним банком України встановлено офіційний курс гривні до долару США у розмірі 2550,6403 грн. за 100 доларів США. У зв'язку з наведеним представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики в сумі 331583 грн. 24 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує повністю. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, просить також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Позивач в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, заяви про розгляд справи за її відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Відповідач в судове засідання двічі не зявлявся, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), своїх заперечень суду не подавав, заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки він не заперечує проти такого вирішення справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В порядку ст. 158 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 25 травня 2016 року в приміщенні Голованівського відділення ПАТ КБ "ПриватБанк" по вул. Соборній, 46, в смт. Голованівськ Кіровоградської області, між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики у письмовій формі, згідно якого відповідач отримав позику у розмірі 13000 доларів США на умовах поворотної позики; передачу грошей було здійснено до підписання цього договору (а.с. 6-7). Відповідач зобов'язався повернути позику не пізніше 01 липня 2017 року; виконання зобов'язань має бути здійснено у доларах США або у еквівалентній сумі у національній валюті (гривні) виходячи з офіційного курсу валют встановленого Національним Банком України станом на дату здійснення платежу (п. 2 договору позики). Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов'язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов'язку не встановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч. 2 ст. 533 ЦК України). Пленум Верховного Суду України в п. 14 постанови від 18 грудня 2009 року №14, роз'яснив судам, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Згідно\~ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Стаття 1047 ЦК України передбачає, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо сума позики не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Судом встановлено, що між сторонами укладено договір позики шляхом підписання такого договору, у якому вказано, що сторони у момент укладення договору усвідомлювали значення своїх дій, розуміють природу правочину, свої права та обовязки. Так, Верховний Суд України у своїй постанові по справі №6-63цс13 від 18.09.2013 року зазначив, що досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.\~\~\~\~\~\~ Надана представником позивача, як доказ укладеного договору, копія договору позики від 25 травня 2016 року, свідчить про те, що в даному випадку договір позики укладений у письмовій формі. Даний договір відповідає вимогам, установленим для правочинів, які укладаються в письмовій формі, і приймається судом, як доказ, який вказує на факт наявності боргу відповідача перед позивачем. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 331583 грн. 24 коп., про що заявлено представником позивача. Як вбачається з офіційного сайту Національного банку України, станом на 30 листопада 2017 року, курс гривні до долара США становить 2701,3930 грн. за 100 доларів США, а тому заявлені вимоги представника позивача не виходять за межі еквіваленту суми в гривнях до позиченої суми в доларах США. Частиною першою ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з квитанції від 22.08.2017 року (а.с. 1) та квитанції від 11.09.2017 року (а.с. 18), позивач за подання даного позову до суду сплатила судовий збір в розмірі 3315 грн. 83 коп. та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову по зазначеній справі у розмірі 320 грн., що підлягають відшкодуванню. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача 331583 грн. 24 коп. заборгованості за договором позики та судового збору в сумі 3635 грн. 83 коп., сплаченого позивачем при подачі позовної заяви до суду та при подачі заяви про забезпечення позову, виходячи з розмірів, встановлених підпунктами 1, 4 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір. Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: approved