Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

21.02.2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай). В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він з 06.07.1990 року до 02.01.1993 року працював в колгоспі імені «ХІХ партсъезда» та був занесений до списку громадян членів КСП «Чепіль» за №527 у Державному акті на право колективної власності на землю від 26.01.1996 року, проте сертифіката на земельну частку (пай) не отримав. Відповідно до Указу Президента України „Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам" право на земельну частку (пай) мають члени КСП та пенсіонери, які раніше працювали в ньому та залишилися членами цього підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. В зв'язку з вищевикладеним, позивач просить визнати за ним право на земельну частку (пай) , розташовану на території Чепільської сільської ради Балаклійського району Харківської області площею 6,56 га за рахунок земель запасу , розташовану за межами населенного пункту. У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримку позовних вимог. Відповідач - представник відділу Держземагенства в Балаклійському районі Харківської області через канцелярію суду подав заяву про визнання позову та розгляд справи за відсутності представника. Від Чепільської сільської ради Балаклійського району Харківської області надійшла заява про розгляд справи без участі представника сільської ради та визнання позовних вимог. Згідно зі ст.ст.10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.ст.59, 60 того ж Кодексу доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст.61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд, дослідивши матеріали справи, беручи до уваги визнання позову відповідачами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до п.2 Указу Президента України №720 від 08.08.1995 року "Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам" право на земельну частку /пай/ мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, колишні члени підприємства, а також пенсіонери з їх числа. Згідно до абз.3 п.2 Указу президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10.11.1994 року за №666/94 (чинного на час проведення паювання земель), кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням в ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному виразі. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , як член КСП, набув законне право на отримання земельної частки /пай/, так як працював в колгоспі імені «ХІХ партсъезда» з 06.07.1990 року до 02.01.1993 року, що вбачається з наданої копії трудової книжки (а.с.6). Як передбачено Указом Президента України „Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" №720 від 08.08.1995 року, право на отримання земельної частки (паю) мають члени КСП, кооперативів, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. [PERSON] був включений до списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства - додатку 1 до Державного акту на право колективної власності на землю під №527 (а.с.9-13). З довідки №386 від 25.03.2014 року наданої відділом Дерземагенства у Балаклійському районі Харківської області , встановлено, що [PERSON] мав право на земельну частку (пай) як член КСП, але сертифікат про право на земельну частку (пай) він не отримував (а.с.34). Згідно довідки Чепільської сільської ради Балаклійського району Харківської області №401 від 25.12.2013 року [PERSON], буде виділено земельну ділянку за рахунок земель запасу, розташовану за межами населеного пункту площею 6,56 умовних одиниць, як занесеному до списку громадян членів КСП «Чепіль» за №527 у державному акті на право колективної власності на землю серія ХР-01-00-000276 від 26.01.1996 року згідно рішення №52 Чепільської сільської ради від 16.05.1995 року (а.с.7). Відповідно до довідки №184 від 20.01.2014 року виданої відділом Дерземагенства у Балаклійському районі, з урахуванням коефіцієнту індексації, станом на 20.01.2014 року вартість сертифіката на право на земельну частку (пай) становить 97 699,26 гривень (а.с. 8). Отже, на підставі вищевикладеного, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved