Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача 2715,60 грн. заборгованості по заробітній платі , 10221,30 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку та 4000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що з 29 вересня 2011 року вона перебувала у трудових відносинах з ТзОВ „Гощанський сортонасінневий завод", працюючи на посаді головного бухгалтера , наказ №58 від 29.09.2011 року. 31 грудня 2013 року вона звільнилась з роботи на підставі п.1 ст. 36 КзпП України, наказ №47 від 31.12.2013 року. На день звільнення з роботи товариство заборгувало їй заробітну плату за період з 1 листопада 2013 року по 31 грудня 2013 року в сумі 4911,59 грн. В квітні 2014 року відповідачем було виплачено їй заробітну плату в сумі 2195,99 грн. за листопад 2013 року і розмір невиплаченої заробітної плати на час звернення до суду складає 2715,60 грн. , які вона просить стягнути з відповідача. Також , оскільки підприємство усіляко ухиляється від виплати їй заборгованості по заробітній платі , позивачка проситься стягнути на свою користь і середній заробіток за весь час затримки фактичного розрахунку , сума якого на день звернення до суду складає 10221,30 грн. Крім того [PERSON] вважає, що діями відповідача по невиплаті належних їй на день звільнення сум, їй було спричинено моральну шкоду ,яка полягає в тому , що фінансове навантаження припало на зимовий період , а це і опалювальний сезон , і комунальні платежі , і Новорічні та Різдвяні свята. Розмір моральної шкоди оцінює в 4000 грн., які просить стягнути з відповідача. В судовому засіданні позивачка позов підтримала частково, в частині стягнення з відповідача на її користь заборгованості по заробітній платі за грудень 2013 року в сумі 2715,60 грн. та 4000 грн. моральної шкоди. Позов , в частині стягнення на її користь середнього заробітку за час затримки розрахунку , просить залишити без розгляду. Представник відповідача ТзОВ „Гощанським сортонасінневий завод" в судове засідання повторно не з'явився , про причини неявки суд не повідомив , хоча був завчасно та належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача , який повторно не з'явився в судове засідання , на підставі доказів, що є в наявності, провівши заочний розгляд справи та ухваливши заочне рішення у відповідності до ст.224 ЦПК України. Позивачка не заперечує щодо заочного розгляду справи. Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено , що з 29 вересня 2011 року позивачка перебувала у трудових відносинах з ТзОВ „Гощанський сортонасінневий завод", працюючи на посаді головного бухгалтера , наказ №58 від 29.09.2011 року. 31 грудня 2013 року вона звільнилась з роботи на підставі п.1 ст. 36 КзпП України, наказ №47 від 31.12.2013 року. Згідно положень ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Як вбачається із довідки №4 від 01.05.2014 року , виданої ТзОВ„Гощанський сортонасінневий завод" , станом на 01.05.2014 року позивачці заборговано заробітну плату в розмірі 2715,60 грн., яка підлягає стягненню на користь позивачки. Оскільки відповідач при звільненні позивачки з роботи не провів з нею розрахунок, то наступає відповідальність за затримку розрахунку. Частина 1 ст.117 КЗпП України передбачає, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В судовому засіданні позивачка відмовилася від наданого їй у законом права вимагати від відповідача виплати середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку і подала суду заяву про залишення її позову в цій частині без розгляду. За змістом п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України у разі, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду. Що стосується вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди , то відповідно до положень ч.1 ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Частина 1 ст.1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Задовольняючи вимогу позивачки про відшкодування моральної шкоди суд враховує період невиплати їй заробітної плати - кінець року та всі новорічні свята, термін невиплати заробітної плати та її об'єм, а крім того , оплату комунальних послуг в зимовий період, що спричинило для позивачки додаткові складнощі в організації свого життя, та змінило звичний спосіб життя, чим спричинено моральну шкоду. Тому враховуючи вимоги розумності і справедливості суд вважає , що розмір шкоди підлягає до задоволення у розмірі , який вимагає позивачка - в сумі 4000 грн. і підлягає стягненню з відповідача. Таким чином, до стягнення на користь позивачки належить 6715,60 грн., з яких 2715,60 грн. заборгованість по заробітній платі та 4000 грн. моральної шкоди.

Outcome: approved