Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

5 січня 2021 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості Позов обґрунтований такими обставинами. 28 травня 2015 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» (в подальшому змінено назву на АТ «Державний ощадний банк України») в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено договір про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки № 2329450. За умовами договору позивач відкрив відповідачу поточний рахунок № [NUMBER] в гривні України на умовах тарифного пакету «Зарплатний» та видав платіжну картку типу MastercardDebitWorldPayPass 300 грн. та ПІН-конверт до неї. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, проте, відповідач, в супереч умовам договору свої зобов`язання належним чином не виконує, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка станом на 07 вересня 2020 року становить 21 865, 34 грн., та яку позивач просить стягнути на свою користь у судовому порядку. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 5 січня 2021 року цивільну справу № 753/131/21 передано судді Шаповаловій К.В. Ухвалою суду від 15 січня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 8 лютого 2021 року на 10:30 год. У судове засідання 8 лютого 2021 року сторони не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи сторони були повідомлені належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Причини неявки відповідача суду невідомі, повістку, ухвалу про відкриття провадження та позовну заяву з додатками він отримав 29 січня 2021 року про що свідчить зворотне повідомлення, яке повернулося до суду. Ухвалою суду від 8 лютого 2021 року розгляд справи було відкладено на 24 лютого 2021 року. У судове засідання 24 лютого 2021 року учасники справи не з`явились. Судова повістка, яка надсилалась на адресу відповідача повернулась до суду з відміткою: "адресат відмовився". Інформація про стан розгляду справи викладалась у відповідних процесуальних документах - ухвалах суду, які, відповідно до приписів Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень України оприлюднювались у цьому Реєстрі. Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, який повідомлявся про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному ЦПК України, від нього не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за його відсутності, ухвалою суду від 24 лютого 2021 року вирішено провести заочний розгляд справи, проти чого й не заперечував позивач. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 травня 2015 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» (в подальшому змінено назву на АТ «Державний ощадний банк України») в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено договір про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки № 2329450. (а.с. 16-17). Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 року № 568 змінено тип Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» з публічного на приватний та перейменовано його на Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». Згідно умов договору, банк на підставі наданих клієнтом (відповідно до вимог чинного законодавства України) документів відкрив [PERSON] поточний рахунок № [NUMBER] на умовах тарифного пакету «Зарплатний», Тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті Банку та на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ Банку, та надав платіжну картку типу MastercardDebitWorldPayPass 300 грн. та ПІН-конверт до неї. Згідно із пункту 1.2. договору банк зобов`язується приймати за зараховувати на рахунок грошові кошти, які надходять клієнту, та забезпечує проведення розрахунків за операціями в тому числі здійсненими з використанням Платіжної картки, в межах витратного ліміту. 10 червня 2015 року між сторонами договору було укладено додатковий договір № 1 до договору про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки № 2329450, за змістом якого до умов останнього були внесені зміни та доповнення, зокрема в частині встановлення клієнту кредиту. Таким чином, банк встановив клієнту кредит в сумі 40 000 грн. Процентна ставка за кредитом складає 11 % річних та сплачується щомісячно (а.с. 19). Відповідно до пункту 1.1.6 кредит стає доступним клієнтові з дати першого зарахування заробітної плати. За змістом пункту 4.2. договору в редакції додаткового договору № 1 клієнт має право скористатись кредитом у разі відсутності власних коштів на рахунку на умовах та у розмірі, визначених договором. Відповідно до умов договору редакції додаткового договору № 1 у разі виникнення простроченої заборгованості за рахунком та кредитом , її непогашення у строки, визначені правилами, клієнт гарантує повернення сум такої заборгованості банку всіма належними йому коштами, майном, майновими правами тощо. 16 листопада 2017 року за заявою про зменшення суми кредиту відповідача розмір встановленої кредитної лінії зменшено до 38 000 грн. (а.с. 22). Внаслідок невиконання відповідачем умов договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки, станом на 07 вересня 2020 року у відповідача [PERSON] виникла заборгованість перед позивачем у сумі 21 865, 34 грн. з яких: 21 583, 56 грн.- заборгованість по основному боргу; 0, 89 грн. -пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 207, 07 грн. - 3% річних від простроченої суми заборгованості по основному боргу; 0,13 грн. - 3% річних від простроченої суми заборгованості по процентам за користування кредитом; 73, 69 грн. - інфляційні витрати від простроченої суми заборгованості по процентам за користування кредитом. Згідно пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до статті 509 цього Кодексу зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено, що договір сторонами укладено в письмовій формі, в якому зазначено розмір та умови надання кредиту. Згідно частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положеннями частини другої статті 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Однак станом на день подачі позовної заяви та розгляду справи умови договору не виконуються, кредит та відсотки за його користування відповідачем не повертаються. Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач не спростував доводів позивача щодо отримання кредитної картки та користування нею, крім того, факт користування кредитними коштами підтверджується випискою щодо руху коштів, з якої вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами для особистих потреб та частково погашав заборгованість на ній. Зважаючи на викладені обставини, суд вважає доведеними факт отримання відповідачем кредитних коштів у позивача, користування вказаними коштами та наявність непогашеної заборгованості за тілом кредиту у розмірі 21583,56 грн. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 536 цього Кодексу за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Статтею 549 визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до пункту 4.4. додаткового договору № 1 від 10 червня 2015 року до договору № 2329450 про відкриття та обслуговування рахунку, випуску та надання платіжної картки, який був підписний відповідачем, в разі порушення строку сплати платежів за договором клієнт зобов`язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення. Перевіривши розрахунок пені, наданий позивачем, суд знаходить його обґрунтованим та арифметично вірним, а тому вимога про стягнення пені в розмірі 0,89 грн. (з урахуванням сплати пені в розмірі 0,04 грн.) підлягає задоволенню. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час простроченн я, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд погоджується із розрахунком 3% річних, що був наданий позивачем, з огляду на те, що така вимога відповідає приписам ЦК України, судом встановлено, що відповідач не своєчасно сплачував кошти позивачу за користування кредитом, а тому вимога про стягнення з відповідача 3% річних є обґрунтованою та підлягає задоволенню в розмірі 207,20 грн. Стосовно інфляційних втрат суд зазначає таке. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). При застосуванні індексу інфляції необхідно мати на увазі, що індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць; тому умовно слід вважати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад, травня, індексується за період з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця. Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, наданий позивачем, суд погоджується з ним частково, та вважає, що до стягнення підлягає сума в розмірі 70,03 грн., оскільки позивачем не врахована від`ємний показник інфляції, що мав місце у серпні 2019 року. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, зважаючи на те, що відповідачем не спростовано заявлені до нього позивачем вимоги, не надано доказів на погашення заборгованості, що виникла за укладеним між сторонами договором, враховуючи здійсненні судом висновки щодо розрахунку позивача, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Належних та допустимих доказів того, що заборгованість в цій частині вимог розрахована невірно та має менший розмір, ніж зазначено позивачем, боржником [PERSON] до суду надано не було. Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог становить 2101,65 грн.

Outcome: partial