overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

29.01.2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову позивачка [PERSON] посилається на те, що з відповідачем [PERSON] мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Дитина знаходиться на її (позивачки) повному утриманні, а відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає. Просила суд, стягнути з [PERSON], [INFO], на її користь аліменти на утримання їхньої дитини доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу (заробітку) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.01.2016 року до повноліття дитини. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву про розгляд за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] на судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу у його відсутності, позов визнав та не заперечував проти винесення рішення, яким стягнути з нього на користь позивачки аліменти на утримання їхньої неповнолітньої дитини. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав: Відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України, - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України, - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. У свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], відповідач [PERSON] записаний її батьком (а.с.8). Отже, позов підлягає повному задоволенню в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір стягнення аліментів суд визначає виходячи з вимог ст.ст. 182-183 Сімейного кодексу України, а також з того, що у відповідності зі ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" забороняється утримання з зарплати і доходів громадян при стягненні аліментів більш 50%. При визначенні розміру аліментів суд також враховує, що у відповідності зі ст. 51 Конституції України кожний з подружжя має рівні права й обов'язки, а також батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття. Ст. 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки обоє зобов'язані утримувати дитину до повноліття. Оскільки аліменти стягуються на одну дитину, то розмір аліментів не може перевищувати більш 25%. Суд у відповідності зі ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача судові витрати в доход держави. Відповідач не додав суду відомостей і доказів, котрі дають право суду звільнити його від сплати судового збору. Рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за 1 місяць підлягає негайному виконанню на підставі п.1 ст.367 ЦПК України, ст.191 СК України. На підставі ст.ст. 180, 182-183, 191 Сімейного кодексу України, ст.70 Закону України "Про виконавче провадження",

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

29.01.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 27.09.2003 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Єланецького районного управління юстиції. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. З відповідачем сімейні відносини не склалися через різні характери. Подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, поновлювати шлюбні відносини не бажає, на примирення не згодна, тому просила суд шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]" та стягнути з відповідача судові витрати по справі. Позивачка в судове засідання не з'явилася, до суду направила заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 27.09.2003 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Єланецького районного управління юстиції, актовий запис №27. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, не бажають примиритись, що свідчить про дійсність їх намірів щодо розірвання шлюбу та дає підстави для задоволення позову. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає за необхідне залишити позивачці прізвище "[PERSON]". Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню 768,40 грн. в рахунок відшкодування сплаченого нею судового збору. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

29.02.2016 року [PERSON] звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON], третьої особи - Товарної біржи "Сангай" про визнання договору купівлі-продажу №178 від 12.08.1998 року квартири № 90 розташованої за адресою вул. Червоних Майовщиків, 6, м. Миколаїв, укладеного між [PERSON] з однією сторони та [PERSON] з іншої сторони, зареєстрований Товарною біржею "Сангай" - дійсним. В судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просила позов задовольнити, надав згоду на ухвалення заочного рішення. В судове засідання відповідачі не зявились, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного: Як встановлено в судовому засіданні, 12.08.1998 року між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони був укладений договір купівлі-продажу квартири №90 розташованої за адресою вул. Червоних Майовщиків, 6, м. Миколаїв за №178. Всі умови договору сторонами по угоді виконані в повному обсязі, однак у порушення ст.227 ЦК України, договір нотаріально не засвідчений. У відповідності зі ст. 47 ч.2 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.), якщо одна зі сторін цілком або частково виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. На підставі викладеного, позовні вимоги позивача суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

29.02.2016 року позивач звернувся із вказаною заявою до вказаного відповідача, вказуючи на те, що 06 серпня 2015 року померла її мати, [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований в смт.Новотроїцьке по вул.Залізнична, 2. Її дівоче прізвище Синиця.Померла є її матір»ю, що підтверджується свідоцтвом про її народження. 3 березня 1972 року вона уклала шлюб із [PERSON] та змінила своє дошлюбне прізвище [PERSON] на [PERSON], про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу. Вона є єдиним спадкоємцем першої черги, так як інших дітей її матір не мала . Відповідач є рідниним братом її матері. Своєчасно, протягом шести місяців з моменту смерті матері , нею не було подано заяву про прийняття спадщини в зв»язку з тим, що вона перебувала за межами області на заробітках та через свою юридичну неграмотність вважала, що може подати заяву про прийняття спадчини в будь який час. Просить надати додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Позивач до суду не з»явилася, надала заяву ,в якій просить розглядати справу без її участі, просить позов задаоволити. Відповідач до суду не з»явився, надав заяву, в якій просить справу слухати без нього, позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Предметом спору є пропущений позивачами строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Позивач пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини. Суд визнає причину пропуску строку поважною. Відповідно до ст. 1272 ЦК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 року, якщо строк для прийняття спадщини пропущений з поважної причини, то суд може визначити додатковий строк необхідний для подання нею заяви про прийняття спадщини. Отже, є підстави для задоволення позовної заяви. На підставі зазначеного, ст. 1234, 1258, 1272 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 року і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

29.03.2013 року Сосницьким районним судом Чернігівської області прийнято рішення по цивільній справі № 745/216/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа відділ державної виконавчої служби Сосницького районного управління юстиції про зміну розміру аліментів. Ухвалюючи рішення, суд не вирішив питання про судові витрати. Для вирішення питання про судові витрати призначено судове засідання, в яке не з'явились особи, які приймають участь у справі, про час та місце повідомлені належним чином. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи; розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. У відповідності до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" суд має стягнути з відповідачки на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 229,40 грн. Відповідно до вимог ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

29.04.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], зареєстрований 05 листопада 2011 року, посилаючись на те, що в них різні погляди на життя, втратили почуття любові та поваги один до одного. Шлюбно - сімейні відносини припинили з листопада 2013 року, спільного господарства не ведуть. Примирення неможливе, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Від сумісного проживання мають доньку - [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу проживатиме с матір'ю - [PERSON] Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідачка не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги визнала, просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] Суд,дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як зазначено в Свідоцтві про шлюб, 05 листопада 2011 року [PERSON] 1990 року народження та [PERSON] 1989 року народження, зареєстрували шлюб. Відповідно до Свідоцтва про народження їх донька [PERSON] народилася [INFO], у графах "батько" записаний [PERSON], "мати" - [PERSON]. Згідно до ст. 105 ч. 3 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 ч.ч. 1,2 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. З листопада 2013 року припинені шлюбно-сімейні відносини, спільного господарства не ведуть, сім*я існує формально, примирення між ними не можливе. Суд, оцінивши належність, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, сім*я фактично розпався та існує формально, позов підлягає задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

29.04.2014 року ПАТ "Миколаївобленерго" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення ПКЕЕн в сумі 179,61 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про день слухання справи був повідомлений належним чином. Суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], є споживачем електричної енергії, яку постачає ПАТ «Миколаївобленерго». За вказаною вище адресою відкрито особовий рахунок [NUMBER] на ім'я [PERSON], проте фактично за вказаною адресою проживає [PERSON], однак до філії за переоформленням особового рахунку не звертався. 15.02.2014 року контролерами філії ПАТ "Миколаївобленерго" м. Миколаєва при перевірці дотримання вимог діючих Правил користування електроенергією для населення (затверджених постановою КМУ України від 26.07.1999 року, далі ПКЕЕН) було встановлено порушення вищевказаних Правил, а саме: «Самовільне підключення електропроводки до електричної мережі енергопостачальника відкритою електропроводкою поза приладом обліку, що можливо виявити під час проведення контрольного огляду приладу обліку». За вказаним правопорушенням було складено Акт № D-3260. 25.03.2014 року вищезазначений акт був розглянутий комісією, без участі споживача [PERSON] Комісією було прийнято рішення, що в результаті порушення Правил відповідачем було нанесено збитки позивачу в розмірі 179,61 грн. Судом встановлено, що кількість недоврахованої електроенергії та сума збитків була нарахована відповідно до норм ПКЕЕН та п.3 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006р. № 562. Також, згідно ч.2 ст.27 Закону України «Про електроенергетику» крадіжка електричної енергії, у тому числі пошкодження приладу обліку; порушення ПКЕЕН, визначено, як правопорушення в електроенергетиці, а відповідно до ч.4 ст.26 Закону України «Про електроенергетику», споживач електроенергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та ПКЕЕН, згідно з законодавством України. Таким чином, враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 525, 526 ЦК України суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню та стягненню з відповідача суми боргу в розмірі 179,61 грн., яка до теперішнього часу несплачена. Також на підставі ст.88ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

29.04.2014р. позивач звернувся в суд з даним позовом. Посилався на те, що 01.07.2008р. ПАТ "Дельта Банк" і відповідач, [PERSON] уклали кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 3000грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач порушив умови кредитного договору і станом на 10.02.2014р. має заборгованість у сумі 3810,21грн., яку просив стягнути з відповідача на його користь, а також судовий збір в сумі 243,60грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, в позовній заяві просив розглянути позов у їх відсутності та ухвалити заочне рішення. Відповідач до судового засідання не з'явилась, але була належним чином повідомлена про день та час слухання справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 1054 ЦК України банк зобов'язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. До відносин по кредитних договорах застосовуються положення ст.ст.1046-1053 ЦК України, якщо інше не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник вчасно не повернув суму боргу, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір % не встановлений договором. Судом встановлено, що 01.07.2008р. ПАТ "Дельта Банк" і відповідач, [PERSON] уклали кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 3000грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач порушив умови кредитного договору і станом на 10.02.2014р. має заборгованість у сумі 3810,21грн., з яких 1815,07грн. - тіло кредиту, відсотки по кредиту - 0,14грн., заборгованість по комісії - 1995,00грн., які необхідно стягнути на користь позивача. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн., оскільки заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 625, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

29.04.2015 до Заводського районного суду міста Миколаєва надійшла заява [PERSON] якою вона просила суд встановити факт належності її батьку [PERSON], померлому [INFO] свідоцтва про право власності на житло, видане 18.07.1996 Житлово-комунальним управлінням Державного підприємства "Чорноморський суднобудівний завод". В обґрунтування заявник вказала, що у вказаному документі допущено помилку, а саме, замість вірних даних про батька заявника [PERSON], помилково вказано, [PERSON]. В судове засідання заявник не з'явилась, надала суду заяву, якою просила слухати справу у її відсутність. Вимоги заяви підтримала повністю, просила заяву задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання свого представника не направила. Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення вимог, з огляду на наступне. Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи, зокрема, копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.09.2007 виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, копією свідоцтва про народження від 16.11.1955 серії [NUMBER] тощо, що [PERSON] та [PERSON] є одна і та сама особа, яка померла [INFO], згідно свідоцтва про смерть від 25.09.2007, і є батьком заявника. Правовстановлюючий документ: свідоцтво про право власності на житло, а саме квартиру [ADDRESS], виданий 18.07.1996 Житлово-комунальним управлінням Державного підприємства "Чорноморський суднобудівний завод" належали померлому [INFO] [PERSON] - батьку заявника. Факт, про встановлення якого просить заявник має для останньої юридичне значення, оскільки надає право на прийняття спадщини за законом, після смерті батька. Суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючих документів є законними, обґрунтованими та доведеними, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved