Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. Як на підставу заявлених вимог позивач посилається на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 18.06.2007 року, від якого мають дитину-доньку [PERSON], [INFO]. Вимоги позивач мотивує тим, що всі обовязки щодо утримання та виховання дитини несе самостійно, відповідач від свого обовязку (як батько) утримувати дитину ухиляється, добровільної матеріальної допомоги дитині не надає, матеріальним забезпеченням не піклується. Оскільки заробіток позивача недостатній для належного утримання доньки, позивач просить суд винести рішення про стягнення з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 06.05.2026 року. Позивач в судове засідання не зявилася, подавши суду заяву (вх. № 6878 від 05.10.2017 року) про розгляд справи у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, подавши суду заяву (вх. № 6879 від 05.10.2017 року) про розгляд справи у його відсутності, позов визнає, проти заявлених позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи та доводи позовної заяви, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних в ній даних чи доказів та доходить слідуючого висновку. Відповідно до ст. 174 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону, та не порушує прав, свобод чи інтереси інших осіб. Згідно ст. 11 ЦПК України\~- суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаної Україною 21.02.1990 року (ратифіковано Постановою ВР № 789 XII від 27.02.1991 року) - в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом перевірено в судовому засіданні надані позивачем докази на підтвердження заявленої вимоги: копія свідоцтва про народження дитини [PERSON], 06 травня 2008 року (серія 1-ФМ № 094616, виданого виконавчим комітетом Голубинської сільської ради, актовий запис № 9 від 13.05.2008 року, а.с. 7); копія свідоцтва про шлюб (серія 1-ФМ № 026798, виданого виконавчим комітетом Голубинської сільської ради Свалявського району, Закарпатської області, запис за № 11 від 18.06.2007 року, а.с. 6). ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: ПЛЕНУМ Верховного Суду України у своїй Постанові від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» п. 15 розяснив, що: «Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття ». Ст. 150 СК України визначено обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. У відповідності до ст. 51, ст. 52 Конституції України - батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України. Суд враховує норми Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Сьомого протоколу», які є частиною національного законодавства України. Відповідно до ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України № 789 -Х11 від 27.02.1991 року), батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Відповідно до ст. 181 ч. 3 СК України (із змінами в редакції Закону україни № 2037-VIII від 17.05.2017 року) - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька, за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України (із змінами в редакції Закону України № 2037-VIII від 17.05.2017 року) - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України "Про Державний бюджет на 2017 рік" встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 травня - 1777 гривень. Судом перевірено, що дитина [PERSON], [INFO] має повних 9 років. Згідно ч.1 ст.184 СК України зазначено: «якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі». Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги те, що відповідач [PERSON] від обовязку щодо утримання дитини та виховання доньки ухиляється, зважаючи на те, що відповідач не має заперечень щодо заявленої вимоги про стянення з нього аліментів на утримання доньки та позов визнає, а позивач вважає достатнім стягнення з відповідача аліментів у сумі 1000 грн. на дитину, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача в її користь аліментів на утримання дитини є підставними і підлягають задоволенню. Розмір аліментів слід визначити у розмірі 1000 грн. з 03 жовтня 2017 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 214 п. 6 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. У відповідності до ст. 88 ч. 3 ЦПК України та п. 35 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач [PERSON] звільнена від сплати судового збору, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір- як позивач за подання позову про стягнення аліментів, а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в користь держави. З огляду на вищенаведене, враховуючи встановлені докази в судовому засіданні, суд доходить висновку, що вимоги позивача [PERSON] є підставними та підлягають до задоволення.

Outcome: approved