Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Смілянської міської ради Черкаської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на те, що [INFO] помер його батько - [PERSON], а він [PERSON] є його єдиним спадкоємцем, батько за життя склав на нього заповіт. Після смерті батька відкрилася спадщина, яка складається із 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Приватним нотаріусом йому відмовлено в оформленні права на спадщину та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку з тим, що право власності на спірну квартиру не зареєстровано належним чином, а тому він змушений звернутися до суду з позовною заявою про визнання за ним права власності на 1/2 частину квартири в порядку спадкування за заповітом після смерті батька. Представник позивача в судовому засіданні надав суду заяву в порядку ст.31 ЦПК України в частині визначення часток в праві спільної сумісної власності квартири [ADDRESS] загальною площею 44, 4 кв.м., житловою площею 29, 6 кв.м. [PERSON] та [PERSON], а саме по 1/2 частині за кожним із співвласників, а також просив визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частину квартири [ADDRESS] після смерті його батька [PERSON], який помер [INFO]. Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали позовну заяву та заяву про уточнення позовних вимог в повному обсязі. Представник Смілянської міської ради проти задоволення позову не заперечував. Суд заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи вважає позовну заяву [PERSON] обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], яке видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту по місту Сміла реєстраційної служби Смілянського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області від 06 вересня 2014 року(а.с.3). [PERSON] є батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], яке видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Сміла реєстраційної служби Смілянського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області від 1 жовтня 2014 року(а.с.8). Як вбачається із заповіту посвідченого приватним нотаріусом Пешехоновою А.В. 02 жовтня 2008 року, який на день смерті не змінений та не скасований, [PERSON] все своє майно заповів синові, [PERSON](а.с.13). [PERSON] та [PERSON] належить квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності, що підтверджується свідоцтвом на право власності на житло, яке видане органом приватизації Смілянського міськвиконкому від 03 квітня 2001 року [NUMBER] (а.с.9). Відповідно до довідки Смілянського відділу комунального підприємства «Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» від 05 грудня 2016 року №1408-о, інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 26 січня 2017 року за №78871182 на квартиру [ADDRESS] відсутня державна реєстрація права власності (а.с.5, 18). З довідки СКП «Наш дім» №1884 від 23 вересня 2014 року вбачається, що [PERSON] на день смерті [PERSON] проживав з ним та був зареєстрований в квартирі [ADDRESS] (а.с.4). Також з наданої приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Черкаської області Терещенко М.Є. для огляду в судовому засіданні спадкової справи №57/2014 після померлого [PERSON] вбачається, що [PERSON] звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Дані обставини відповідають вимогам ст.ст.1268, 1269 ЦК України. Із оглянутої в судовому засіданні спадкової справи №57/2014 після померлого [PERSON] вбачається відсутність інших спадкоємців після його смерті, окрім [PERSON] Постановою від 16 січня 2017 року приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Черкаської області Терещенко М.Є. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку квартири [ADDRESS] в зв'язку із відсутністю державної реєстрації права власності на квартиру(а.с.12). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особа яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено до складу спадщини входять усі права та обов'язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначені у заповіті. Згідно із ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено законом або домовленістю між ними. Статтею 392 ЦК України визначено, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України визначено кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. За таких обставин в зв'язку із відмовою приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Черкаської області Терещенко М.Є. у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку квартири [ADDRESS] по причині відсутності державної реєстрації права власності на квартиру невизнане цивільне право позивача підлягає захисту в судовому порядку. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved