Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

27 травня 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, а саме квартирою [ADDRESS] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником вищевказаної квартири. Окрім неї у квартирі зареєстрований її син - [PERSON] , але фактично з січня 2017 року в ній не проживає. Останній забрав свої речі та виїхав у невідомому їй напрямку, місце його проживання позивачу не відомо. Відповідач плату за комунальній послуги не здійснює. У зв`язку з цим вона звернулася до суду з даним позовом, щоб в подальшому скористатися правом на оформлення субсидії та розпоряджатися квартирою на власний розсуд. Ухвалою від 04 червня 2019 року відкрито провадження у справі, та надано відповідачу строк на подання відзиву, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Крім того, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - виконавчий комітет Світловодської міської ради Кіровоградської області Правом на подання відзиву, відповідно до ст.178 ЦПК України, відповідач не скористався, письмові пояснення третя особа не надала. Ухвалою від 21 серпня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача - адвокат Задорожня Н.С. в судовому засіданні позов підтримала повністю та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце судового засідання був повідомлений через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. В порядку ст.128 ЦПК України, відповідач вважається повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі, заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Представник третьої особи - виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, приходить до слідуючих висновків. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є власником квартири [ADDRESS] . Даний факт підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 08 червня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Світловодського міського нотарільного округу Соломоненко В.В. (а.с. 10) Згідно довідки КП "Житлосвіт 2012" №1967 від 23 травня 2019 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] .(а.с.6) Згідно акту від 23 травня 2019 року, складеного сусідами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та посвідченого директором КП "Житлосвіт\~2012"Громовою Т.М., [PERSON] , 1998 року народження, дійсно зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , але не проживає в ній з січня 2017 року. Місце проживання його не відомо. (а.с.7) Статтею 1 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась в 1997 році відповідно до Закону України від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2; 4; 7; 11 Конвенції» передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Право власності позивача на набуте ним нерухоме майно є непорушним, а власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.ст.321, 391 ЦК України). Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України, з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач належить до члена сім`ї позивача, співвласником квартири не являється, є лише зареєстрованим, але фактично з січня 2017 року там не проживає, жодних домовленостей про порядок користування квартирою не було, тому відповідач вважається таким, що втратив право на користування житлом. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування вищевказаною квартирою. У відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені витрати на оплату судового збору в сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved