Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

15 вересня 2020 року заочним рішенням Житомирського районного суду Житомирської області задоволено позов [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти за розпискою в розмірі 127000,00 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ, станом на день подання позовної заяви, становить 3 154 680 (три міліонна сто п`ятдесят чотири тисячі шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок та судових витрат в сумі 9605 (дев`ять тисяч шістсот п`ять) гривень 00 копійок. 18 вересня 2020 року на адресу суду надійшло клопотання адвоката Леошека О.В. про долучення доказів щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу, які поніс позивач. Згідно частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмово провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення з огляду на наступне. Відповідно до ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Дане твердження також міститься в п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 15 вересня 2020 року позов [PERSON] задоволено та стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , мешканця [ADDRESS] , ІПН [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , мешканця [ADDRESS] , ІПН [NUMBER] ) грошові кошти за розпискою в розмірі 127000,00 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ, станом на день подання позовної заяви, становить 3 154 680 (три міліонна сто п`ятдесят чотири тисячі шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок та судових витрат в сумі 9605 (дев`ять тисяч шістсот п`ять) гривень 00 копійок (а.с.109-112). 18 вересня 2020 року на адресу суду надійшло клопотання адвоката Леошека О.В. про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, в якому зазначено обсяг виконаних адвокатом робіт та наведено відповідні розрахунки за надані послуги. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати , зокрема, на професійну правничу допомогу. Зі змісту ст.58 ЦПК України слідує, що сторони, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Відповідно до ст.60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Згідно ст.15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Частиною 4 статті 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". Так, у відповідності до статті 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Матеріалами справи встановлено, що 13 червня 2019 року між позивачем [PERSON] та адвокатським об`єднанням «Юридична основа» укладено договір про надання правової допомоги. Предметом і метод Договору є надання за плату клієнту юридичних (в тому числі адвокатських) послуг щодо захисту прав та інтересів клієнта в порядку та на умовах, що визначають договором. На підставі розділу 3.1.1 Договору, [PERSON] виплачує гонорар Адвокату в рамках надання правової допомоги у справі про стягнення грошових коштів з [PERSON] на підставі розписки від 17 січня 2017 року у таких розмірах: -фіксований гонорар - 10000,00 гривень; -500,00 гривень витрати пов`язані з явкою до суду першої інстанції за один переїзд з міста Рівне до міста Житомир. За таких обставин проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципу справедливості та розумності, суд задовольняє вимогу представника позивача [PERSON] - адвоката Леошека О.В. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та стягує з відповідача на користь позивача 10500 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved