Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свій позов обгрунтовує тим, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Однак, з моменту їх розлучення відповідач усунувся від виконання своїх батьківських обов'язків по утриманню та вихованню дітей, він не приймає участі у їх вихованні, матеріальної допомоги не надає, аліменти не сплачує. Зазначає, що відповідач батьківських обов'язків не виконує на протязі тривалого часу та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. На підставі наведеного, просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Представник третьої особи Шульган Ф.П. проти задоволення позову зе заперечив та вказав, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обв'язків. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, думку прокурора про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Луцького міськрайонного суду від 17.09.2010 року було розірвано (а.с.6). В шлюбі народилася дочка [PERSON], [INFO], яка є повнолітньою та син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 17.07.1996 року та серії [NUMBER] від 23.06.1998 року (а.с.9). З довідки-розрахунку Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції вбачається, що заборгованість по аліментах згідно виконавчого листа № 2-7272/2010, виданого Луцьким міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 800 грн. станом на 01.06.2014 року становить 35122,40 грн.(а.с.10). З довідки про склад сім'ї ЛК ЖЕКЛ № 8 МЖК № 994 від 05.06.2014 року вбачається, що [PERSON] проживає в [ADDRESS], до складу сім'ї зареєстрованих входять: [PERSON], [PERSON]- дочка, [PERSON]- син, [PERSON] - колишній чоловік (а.с.11). З повідомлення № 3/8007 від 26.06.2014 року Луцького МВ УМВС України у Волинській області вбачається, що в ході проведеної перевірки було встановлено, що [PERSON] не проживає за адресою [ADDRESS] близько 4-ьох років (а.с.14) До висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] прийшла служба у справах дітей, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради № 723-1 від 03.12.2014 року . Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15 та 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Таким чином, судом встановлений факт ухилення від виконання батьківських обовязків відповідачем, що є підставою відповідно до ст. 164 СК України для позбавлення його батьківських прав. На підставі ст.ст.164 165 СК України, ст. 18 Конвенції про права дитини, Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав",

Outcome: approved