Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

20.01.2020 року позивач звернувся до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з вказаним позовом. Ухвалою судді Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.01.2020 року матеріали даної цивільної справи передано за підсудністю до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 19.03.2020 року апеляційну скаргу представників позивача [PERSON] [PERSON] та [PERSON] залишено без задоволення; ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.01.2020 року залишено без змін. Постанова набрала законної сили 19.03.2020 року. 23.04.2020 року до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшли матеріали вказаної цивільної справи. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.04.2020 року, справу передано в провадження судді Рибакової В.В. На виконання ухвали суду від 28.04.2020 року позивачем [PERSON] 13.05.2020 року подано уточнену позовну заяву (а.с.50-58), якою остаточно просить: скасувати наказ №1148/ТЧ-2 від 24.12.2019 року «Про відсторонення від роботи помічника машиніста електровоза [PERSON] », стягнути з відповідача Регіональної філії\~«Придніпровська залізниця»\~Акціонерного товариства\~«Українська залізниця» на його користь середню заробітну плату у сумі 108904,70 грн. за час вимушеного прогулу з 01.04.2019 року по 23.12.2019 року, різницю у заробітку у сумі 16989,42 грн. за час вимушеного простою з 23.12.2019 року по 03.03.2020 року, вихідну допомогу при звільненні у розмірі 38435,58 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог послався на наступні обставини. Він працював помічником машиніста електровоза в структурному підрозділі Криворізького локомотивного депо (ТЧ-2 Кривий Ріг) Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця». 12.02.2019 року на станції Нікополь за його участі трапилась транспортна подія, він був відсторонений від роботи до закінчення робочої зміни службовою особою, яка здійснювала розпорядчі функції на даній дільниці. Наказом №131/ос від 07.03.2019 року був звільнений з займаної посади за п.2 ст.40 КЗпП України. Тобто з 12.02.2019 року по 07.03.2019 року він перебував у вимушеному прогулі. 01.07.2019 року рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу у справі №211/1740/19 було скасовано Наказ №131/ос від 07.03.2019 року «Про припинення трудового договору». 23.12.2019 року постановою Дніпровського апеляційного суду рішення Довгинцівського районного\~суду м.\~Кривого Рогу\~від 01.07.2019\~року залишено\~без змін.\~Таким чином\~ з\~07.03.2019\~року по\~23.12.2019\~року він-позивач\~перебував у\~вимушеному прогулі. 23.12.2019 року відповідач поновлює його на роботі, але не виплатив йому середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12.02.2019 року по 23.12.2019 року, а також не надав можливості здати відповідні іспити. 24.12.2019 року видано наказ №1148/ТЧ-2 «Про відсторонення від роботи помічника машиніста електровоза [PERSON] ».\~Вважає вказаний\~наказ незаконним,\~таким,\~що не\~ґрунтується на\~вимогах ст.46\~КЗпП України,\~не містить\~посилання на\~норми чинного\~законодавства,\~не містить\~строк відсторонення\~від роботи.\~ У зв`язку з тим, що відповідач не виконав п.26 Розділу ІІ Постанови Кабінету міністрів України від 26.01.1993 року №55 «Про Положення про дисципліну працівників залізничного транспорту» не надав йому можливість скласти відповідні іспити, пов`язані з рухом поїздів, він розірвав трудовий договір з відповідачем відповідно до ч.3 ст.38 КЗпП України\~з 03.03.2020\~року.\~У заяві\~про звільнення\~зазначив,\~що 03.03.2020\~року звільняється\~відповідно до\~ч.3\~ст.\~38\~КЗпП України.\~ В\~день звільнення\~ він не отримав трудової книжки, а також всіх сум, що належать йому від підприємства. З 24.12.2019 року по 03.03.2020 року він перебував в умовах простою з розрахунку годинної тарифної ставки помічника машиніста електровоза 35,78 грн. Зазначив, що він є членом Первинної профспілкової організації Вільної профспілки залізничників України Криворізького локомотивного депо, що графік роботи Криворізького локомотивного депо на лютий, березень місяці 2019 року не був погоджений з профспілковою організацією. Вказав, що перебував у вимушеному прогулі з 01.04.2019 року по 23.12.2019 року, за його розрахунком середня заробітна плата за час вимушеного прогулу з 01.04.2019 року по 30.11.2019 року склала 87765,02 грн., з розрахунку 12537,86 грн.(середня заробітна плата) х 7 місяців = 87765,02 грн. Враховуючи, що заробітна плата у листопаді 2019 року йому була виплачена у сумі 2701,62 грн., різниця у заробітку становить 9836, 24 грн. Враховуючи, що заробітна плата у грудні 2019 року йому була виплачена у сумі 1234,42 грн., різниця у заробітку становить 11303,44 грн. Всього заробітна плата за час вимушеного прогулу за його розрахунком з 01.04.2019 року по 23.12.2019 року склала 87765,02 грн.+9836,24 грн.+11303,44грн.=108904,70 грн. Заробітна плата за час вимушеного простою з 23.12.2019 року по 03.03.2020 року (всього 399 години) за його розрахунком становить 31265,64 грн., з розрахунку оплати 78,36 грн. за годину (399 години х 78,36 грн.). За цей період ним було отримано заробітну плату в сумі 14276,22 грн., з розрахунку оплати 35,78 грн. за годину. Різниця заробітку за час вимушеного простою з 23.12.2019 року по 03.03.2020 року за його розрахунком становить 16989,42 грн. (31265,64 грн. - 14276,22 грн. = 16989,42 грн.), яку і просить стягнути. З його розрахунку, середня заробітна плата перед звільненням склала 12811,86 грн. в місяць. Тому розмір вихідної допомоги за його розрахунком складає 38435,58 грн., з розрахунку 12811,86 грн. х 3 = 38435,58 грн. На підставі викладеного просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.06.2020\~року (а.с.86-88)\~у відкритті провадження по справі за позовною заявою [PERSON] до Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 01.04.2019 року по 23.12.2019 року відмовлено; позовну заяву [PERSON] до Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про скасування наказу про відсторонення від роботи, стягнення різниці у заробітку за час вимушеного простою, стягнення вихідної допомоги при звільненні прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; відкрито провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про скасування наказу про відсторонення від роботи, стягнення різниці у заробітку за час вимушеного простою, стягнення вихідної допомоги при звільненні. Ухвалою судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.06.2020 року (а.с.89-90) клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів задоволено; витребувано у Регіональній філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» належним чином завірені копії наступних документів: витягу п.2.2.16, п.4.1.2, п. 4.1.3 Колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом відокремленого структурного підрозділу Криворізького локомотивного депо Придніпровської залізниці; трудової книжки із записом про поновлення [PERSON] на посаді помічника машиніста електровоза за рішенням суду (наказ №833/ОС від 23.12.2019 року); а також довідку про середню заробітну плату, розраховану відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100. 30.06.2020 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області цивільну справу за вказаним позовом було направлено до апеляційної інстанції для розгляду скарги (а.с.95). Постановою Дніпровського апеляційного суду від 16.09.2020 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено; ухвалу Нікопольського міськрайонного\~суду Дніпропетровської\~області від 03.06.2020 року скасовано в\~частині відмови\~у відкритті провадження по справі за позовною заявою [PERSON] до Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення\~середньої заробітної\~плати за\~час вимушеного\~прогулу з\~01.04.2019\~року по\~23.12.2019\~року та направлено справу для продовження розгляду в цій частині до суду першої інстанції (а.с.115-116). Справу передано судді Рибаковій В.В. 08.12.2020 року. 14.07.2020 року до суду від відповідача надійшла заява про поновлення процесуального строку для подання відзиву з додатками та відзив на позов (в частині скасування наказу про відсторонення від роботи, стягнення різниці у заробітку за час вимушеного простою, стягнення вихідної допомоги при звільненні) з додатками (а.с.137-145), згідно якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] щодо скасування наказу №1148/ТЧ-2 від 24.12.2019 року «Про відсторонення від роботи помічника машиніста електровозу [PERSON] », стягнення з відповідача на користь [PERSON] різниці у заробітку за час вимушеного простою з 23.12.2019 року по 03.03.2020 року у сумі 16989,42 грн. та стягнення вихідної допомоги при звільненні у розмірі 38435,58 грн. У відзиві відповідач послався на наступні обставини. У відповідності розслідування транспортної події за участі позивача, згідно рішення наради по протоколу 317/ТЧ-2 від 13.02.2019 року було прийнято рішення про відсторонення помічника машиніста локомотива [PERSON] від роботи на займаній посаді та позбавити посвідчення помічника машиніста у відповідності вимог п.13 Положення про дисципліну працівників залізничного транспорту, затвердженого постановою КМУ №55 від 26.01.1993 року. Як наслідок позивач перестав відповідати займаній посаді помічника машиніста електровоза. У відповідності до наказу керівника підприємства №145/ТЧ від 22.02.2019 року позивач був позбавлений посвідчення помічника машиніста електровоза, що за собою тягне позбавлення права керування локомотивом. Відсутність посвідчення також може стати підставою для відсторонення працівника. Час простою за період відсторонення від роботи [PERSON] оплачувався з розрахунку годинної тарифної ставки помічника машиніста електровоза 35,78 грн., відповідно табелю обліку робочого часу з 24.12.2019 року по 03.03.2020 року. Оплата часу простою розраховувалась з норми годин при 5 денному (40 годин) робочому тижні з тривалістю робочого дня 8 годин, відповідно до графіка роботи позивача. Норма тривалості робочого тижня при 5-ти денному робочому тижні встановлена розпорядженням регіональної філії «Придніпровська залізниця». Баланс робочого часу за період з 24.12.2019 року по 03.03.2020 року склав 373 години, з яких 298 години оплаченого простою 10823,46 грн., 8 годин відрядження 329,20 грн. та 67 години не оплачений час. Зазначили, що позивачу вказана грошова сума виплачена в повному обсязі. Зазначили, що за три місяці середня заробітна плата для вихідної допомоги складає 17904,30 грн., виходячи з середньої зарплати за годину 35,78 грн., середньої зарплати за місяць 5968,10 грн., 5968,10 грн. х 3 = 17904,30 грн. Вказали, що з 04.03.2020 року заробітна плата [PERSON] не нараховується. 02.04.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічний гарантій з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» №540-ІХ від 30.03.2020 року, яким внесено зміни зокрема до Цивільного процесуального Кодексу України. Відповідно до Вказаного закону розділ ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального Кодексу України доповнено пунктом 3, яким встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені в тому числі ст. 185 цього Кодексу продовжуються на строк дії такого карантину. Отже з 02.04.2020 року процесуальні строки були продовжені на час дії карантину. Згідно п. 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 731-ІХ від 18.06.2020 року, процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX\~від 30.03.2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом. Закон України № 731-ІХ від 18.06.2020 року набрав чинності 17.07.2020 року. 06.08.2020 року процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3\~розділу XII\~"Прикінцеві\~положення"\~Цивільного процесуального\~кодексу України в редакції Закону України\~"Про\~внесення змін\~до деяких\~законодавчих актів\~України,\~спрямованих на\~забезпечення додаткових\~соціальних та\~економічних гарантій\~у зв`язку\~з поширенням\~коронавірусної хвороби\~(COVID-19)"\~№ 540-IX\~від 30.03.2020\~року закінчились. Ухвалою Нікопольського\~міськрайонного суду\~Дніпропетровської області\~від 14.12.2020\~року (а.с.179-180)\~ухвалено прийняти\~в своє\~провадження позовну\~заяву [PERSON] \~до Регіональної\~філії «Придніпровська\~залізниця» Акціонерного\~товариства «Українська\~залізниця» в\~частині \~вимог щодо\~стягнення середньої\~заробітної плати\~за час\~вимушеного прогулу\~з 01.04.2019\~року по\~23.12.2019\~року та\~відкрити провадження\~по справі\~в частині\~вимог щодо\~стягнення середньої\~заробітної плати\~за час\~вимушеного прогулу\~з 01.04.2019\~року по\~23.12.2019\~року;\~справу продовжити\~розглядати у\~порядку спрощеного\~позовного провадження\~без повідомлення\~(виклику)\~сторін. Вказаною ухвалою встановлено строки надання відзиву, відповіді на відзив, заперечень щодо вимог в частині яких цією ухвалою відкрито провадження. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.12.2020 року (а.с.181,182) клопотання та заяву відповідача про поновлення\~пропущеного строку\~на подання\~відзиву задоволено; поновлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, визнавши причину його пропуску поважною; відзив Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на позовну заяву [PERSON] щодо вимог про скасування наказу про відсторонення від роботи, стягнення різниці у заробітку за час вимушеного простою, стягнення вихідної допомоги при звільненні і додані до відзиву докази прийнято. Позивачем відповіді на відзив (в\~частині скасування\~наказу про\~відсторонення від\~роботи,\~стягнення різниці\~у заробітку\~за час\~вимушеного простою,\~стягнення вихідної\~допомоги при\~звільненні)\~ не надано. Відзиву щодо вимог позову в частині стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 01.04.2019 року по 23.12.2019 року відповідачем не надано. Під час розгляду даної справи, судом було забезпечено сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості\~(стаття 129 Конституції України). Оскільки відповідно до положень ЦПК України розгляд вказаної справи здійснювався судом за відсутності учасників справи, тому у відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи суд прийшов до наступного висновку. Стаття 43 Конституції України\~передбачає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до ч.1\~ст. 4 ЦПК України, \~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом 11\~постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»\~передбачено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга\~статті 3\~ЦПК (в редакції закону 2004 року),\~\~то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Відповідно до ст. 3 КЗпП України, трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються Законодавством про працю. Судовий захист є однією з гарантій забезпечення прав і свобод учасників трудових правовідносин. Відповідно до ч.1 ст.221 КЗпП України, трудові спори розглядаються: 1) комісіями по трудових спорах; 2) районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами. За вимогами ст.ст.\~263,264 ЦПК України\~рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або

Outcome: partial