Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу №1 від 11.01.1993 року 32/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] на Об`єднаній Харківській товарно-сировинної біржі «Україна» та зареєстрований у Державному комунальному підприємстві Харківського міського бюро технічної інвентаризації від 16.09.1997 року за реєстровим 1198. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що згідно договору купівлі-продажу №1, посвідченого Президентом Об`єднаної Харківської товарно-сировинної біржи «Україна» Васильченко Л.В. від 11.01.1993 року, [PERSON] придбала у [PERSON] 32/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Вищевказаний договір був зареєстрований в Державному комунальному підприємстві Харківського міського бюро технічної інвентаризації та записаний в реєстрову книгу за реєстровим №1198 від 16.09.1997 року де зазначено, що 32/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями зареєстровано на праві приватної власності за [PERSON] . На теперішній час виникла необхідність здійснити відчуження належної позивачу на праві власності частини житлового будинку з надвірними будівлями, однак при підготовці документів, необхідних для оформлення угоди у нотаріальній конторі позивачу повідомили, що договір купівлі-продажу від 11.01.1993 за №1, підписаний та зареєстрований па Об`єднаній Харківській товарно-сировинній біржі «Україна» є нікчемним і не спричиняє ніяких правових наслідків, тому що у відповідності до статті 227 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963 року, що діяв на момент оформлення договору) договір купівлі- продажу житлового будинку повинен бути нотаріально засвідчений, якщо хоча б однією із сторін даного договору є громадянин. Нотаріально оформити даний договір купівлі-продажу позивач не має можливості, оскільки після продажу вказаного вище житлового будинку [PERSON] переїхала до іншого місця проживання і зв`язок з нею був утрачений. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 30.03.2021 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 06.05.2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] \~та її представник\~адвокат Тризна\~Є.В.\~не з`явились.\~Представник позивача\~подав до\~суду заяву\~в якій просив розглядати справу за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідно до п. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала. У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України\~суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. Відповідно до копії договору № 1, від 11 січня 1993 року [PERSON] (Продавець) та [PERSON] (Покупець) уклали договір купівлі - продажу будинку, за яким [PERSON] , придбала 32/100 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Договір складено та зареєстровано на об`єднаній Харківській товарно-сировинної біржи «Україна», та на підставі ст.15 Закону України від 10 грудня 1991 року «Про товарну біржу» не підлягає нотаріальному посвідченню. Договір підлягає реєстрації у бюро технічної інвентаризації. Зазначений договір було зареєстровано у Державному комунальному підприємстві Харківського міського бюро технічної інвентаризації 16 вересня 1997 року за номер 1198. Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.07.2018 року № 129976769 [PERSON] належить на праві спільної часткової власності 32/100 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі продажу, серія та номер: 1, виданий 11.01.1993 року Товарно-сырьевая биржа Украина. Згідно з копії будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку [ADDRESS] , [PERSON] [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 21.11.1997 року. Відповідно до копії довідки ГУ ДМС\~в Харківській\~області Відділу\~моніторингу інформації\~про реєстрацію\~місця проживання\~від 02.03.2021\~року,\~що була\~надана на\~адвокатський запит\~адвоката Тризни\~Є.В.\~місце проживання\~ [PERSON] [INFO] \~зареєстрованим/знятим\~з реєстрації\~не значиться.\~ Згідно довідки ГУ ДМС в Харківській області Відділу моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання від 24.03.2021 року, що була надана за запит Жовтневого районного суду м. Харкова, місце проживання відповідача [PERSON] , [INFO] зареєстрованим/знятим з реєстрації не значиться. Спірні правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України). Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Відповідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст.1 Закону України "Про товарну біржу", товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій. Крім того, ст. 2 Закону України "Про товарну біржу" встановлено, що основними принципами діяльності товарної біржі є рівноправність учасників біржових торгів, застосування вільних (ринкових) цін, публічність проведення біржових торгів. Відповідно до ст. 5 ЦК України до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у квітні 1999 року, для їх врегулювання слід застосовувати ЦК УРСР в редакції 1963 року. Згідно зі статтею 227 ЦК УРСР, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору стаття 47 цього Кодексу. За змістом статей 128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування. Згідно зі статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Частиною 2 ст.47 ЦК УРСР (1963 р.) передбачено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Право позивача, як власника майна, на звернення до суду за захистом своїх майнових прав пов`язаних з правом володіння власністю не може бути обмежено позовною давністю. Як вбачається з матеріалів справи, реєстрація Державним комунальним підприємством Харківського міського бюро технічної інвентаризації за [PERSON] права власності 32/100 частки на спірний будинок на підставі договору купівлі-продажу № 1 від 11.01.1993 року, посвідченого об`єднаною Харківською товарно-сировинною біржею «Україна», а не нотаріусом, станом на січень 1999 року не суперечило чинному законодавству. Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних і фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету України будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року №121, передбачала підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих на біржі. Оскільки, сторони договору купівлі-продажу досягли згоди щодо всіх умов договору, що підтверджується підписами сторін, всі зобов`язання за договором сторонами виконанні в повному обсязі, договір зареєстрований в Державному комунальному підприємстві Харківського міського бюро технічної інвентаризації, тому позивач на підставі статей 128, 153 ЦК УРСР і статті 49 Закону України «Про власність», який діяв на той час, набула право власності на належну частину спірного будинку і правомірно володіє нею. З огляду на зазначені обставини суд вважає, що позивачем надані належні докази на підтвердження факту укладення вищевказаного договору купівлі-продажу будинку, її виконання та обставини, які свідчать про неможливість подальшого нотаріального посвідчення угоди, а відтак приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання в судовому порядку дійсним договору купівлі-продажу 32/100 частки спірного будинку. Також суд вважає доведеним факт неможливості нотаріального посвідчення спірної угоди, що підтверджено матеріалами справи, у зв`язку з тим, що місцезнаходження сторони договору [PERSON] [INFO] , невідоме та відсутні відомості засобів зв`язку. Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] про визнання договору\~купівлі-продажу\~дійсним підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved