Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить винести рішення, яким стягувати з [PERSON], [INFO] аліменти на її користь на утримання дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) в місяць, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (на кожну дитину) в місяць, до досягнення їх повноліття; рішення звернути до негайного виконання. В позовній заяві зазначено, що 22 липня 2006 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 49. За час їхнього спільного проживання у цивільному та зареєстрованому шлюбі, народилося двоє дітей: дочка - [PERSON], [INFO] та син - [PERSON],[INFO], які проживають із позивачем і перебувають на її вихованні та утриманні. В останній час у сторін склалися погані відносини, поскільки відповідач не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання сім'ї та дітей. Із-за цього у них виникають сварки та непорозуміння. На протязі місяця сторони не проживають спільним сімейним життям, так як відповідач проживає в [INFO] у своїх батьків і зовсім не дає коштів на утримання дітей. В зв'язку із тим, що [PERSON] не надає [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку, позивач вимушена звернутися до суду про стягнення аліментів з нього в примусовому порядку. [PERSON] являється працівником Городенківського відділу поліції Головного управління національної поліції України в Івано-Франківській області, і його середньомісячний заробіток становить біля 4000 гривень. А тому позивач вважає, що він має реальну можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач подала до суду заяву про уточнення позовних вимог: просить винести рішення, яким стягувати з [PERSON], [INFO] аліменти на її користь на утримання дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) в місяць, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (на кожну дитину) в місяць, до досягнення їх повноліття. Уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Судове засідання просить проводити в її відсутності. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності. Згідний сплачувати аліменти на утримання дітей, однак у меншому розмірі ніж 1/4 його доходу на кожну дитину, оскільки він вже сплачує аліменти на утримання дитини від першого шлюбу. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Згідно представленої копії повторного свідоцтва про шлюб серії І-НМ № 166146, виданого 15.11.2016 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON] (дошлюбне прізвище Пантелюк) [PERSON], [INFO], зареєстровано 22.07.2006 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 49. Від шлюбу сторони мають двоє дітей: дочку [PERSON], [INFO], що стверджено копією свідоцтва про народження серії 1-НМ № 040250, та сина [PERSON], [INFO], що доводиться копією свідоцтва про народження серії 1-НМ № 131888. Судом встановлено, що неповнолітні діти проживають разом з позивачем. Відповідач, який проживає окремо від сімї, в добровільному порядку кошти на утримання дітей не надає. Конституцією України визначено основні права й обовязки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема ч.2 ст.51 Основного Закону визначено, що батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень Конвеції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р.) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Відповідно до положень ч.8 ст.7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до положень ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Обовязок батьків утримувати дітей до досягнення останніми повноліття визначено статтею 180 СК України. Статтею 183 згаданого Кодексу передбачене визначення розміру аліментів у частці від заробітку. У відповідності до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач працює в Городенківському відділенні Коломийського відділу Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, займає посаду поліцейський сектору реагування, загальна сума доходу за період з 01.06.2016 р. по 30.11.2016 р. становить 27439,73 грн, що підтверджено довідкою про доходи [PERSON] Згідно довідки № 7085, виданої Городенківським відділенням Коломийського відділу Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області старшому сержанту поліції [PERSON] вбачається, що з його грошового утримання згідно виконавчого листа № 2-153 від 14.06.2005 року стягуються 25% аліментів на утримання дочки [PERSON]. Відповідно до ч. 3\~ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Суд, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, наявність у відповідача дочки [PERSON], на утримання якої сплачує аліменти, величину прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, встановленого законодавством, а також те, що обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, вважає, що позов слід задовольнити частково, стягувати з відповідача в користь позивача аліменти у розмірі по 1/7 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно на утримання дітей: дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Позивач звернулася до суду з позовом 16.11.2016 року, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно копії посвідчення серія УБД № 142157, виданого 18.08.2015 року УМВС України в Івано-Франківській області, [PERSON] є учасником бойових дій. Отже, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", відповідач від сплати судового збору звільнений. На підставі наведеного, ст.ст.180-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial