Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

29 травня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе» (надалі- ПАТ «СМНВО ім..М.В. Фрунзе»), в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 65 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоров"я. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у період з 06.08.1980 р. по 31.03.2011р. вона перебувала у трудових відносинах з ПАТ «СМНВО ім..М.В. Фрунзе» , працюючи стерженщицею, і була звільнена за згодою сторін. Згідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання № 19 від 27.03.2015 року позивачу були встановлені такі професійні захворювання: Вегетативно-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок зі стійкими вегетативно- трофічними порушеннями на кистях, двосторонній плечелопатковий периартроз, деформуючий остеоартроз ліктьових і променево-запясгкових суглобів. Захворювання професійне від фізичного перенапруження і впливу локальної вібрації. Хронічний обструктивний бронхіт пилової етіології III ст. в фазі загострення. Емфізема легень II ст. Легенева недостатність ІІ-ІІІ ст. Гіпертонічна хвороба II ст. ДЕП 1-11 вазомоторна з лікворно-венозною дисциркуляцією. РОХП, люмбоішалгія. У п.16 акту зазначено, що професійне захворювання виникло через недосконалість технологій , неефективне використання засобів індивідуального захисту, тривала робота у шкідливих умовах праці. А п. 17 акту містить, що він здійснював проведення робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму, загазованості, що свідчить про те , що відповідач не забезпечив виконання вимог щодо здорових та безпечних умов праці , як того вимагали ст..ст. 6,7,13 Закону України «Про охорону праці», що підтверджує наявність вини відповідача у настанні шкідливих наслідків для здоров»я позивача. Згідно до п. 19 роботодавець не забезпечив виконання вимог ГОСТ 12.1.005-88 «Санітарно-гігієнічні вимоги до повітря робочої зони», ДСН 3.3.6-037-99 «Санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку та інфразвуку», ГОСТ 12.1.003-83 «ССБТ. Шум. Загальні вимоги до повітря робочої зони» «Інструкція по утриманню виробничих приміщень» № 658-66, яким підтверджено наявність вини відповідача, який не створив здорових та безпечних умов праці Відповідно до довідки , виданої МСЕК м. Суми від 20.05.2015 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, ступінь втрати працездатності позивача склав 65 % безтерміново. Отримані позивачем професійні захворювання потягли за собою спричинення як фізичних , так і моральних страждань. З вини роботодавця позивачка стала інвалідом III групи. Стан її здоров'я такий, що їй протипоказана важка фізична праця, переохолодження, пил, шум, несприятливі метеофактори. У зв'язку з профзахворюванням протягом тривалого часу позивачка страждає через постійні сердечні та легеневі болі, що заподіює їй значні моральні страждання, переживання. Позивачка не може тривалий час знаходитися в погано провітрюваних приміщеннях, у зв'язку з чим, виникають проблеми при переїзді в транспорті і т.д. Вищевказані причини не дозволяють їй нормально відвідувати місця великого скупчення людей через постійний страх знепритомніти. У зв'язку з профзахворюванням вона постійно зазнає фізичного болю у зв'язку із нападами утрудненого дихання 2-3 рази на добу, постійна задишка, важкість та хрипи у грудях та міжлопатковій ділянці, головний біль, відчуває підвищену втому, спостерігається підвищена пітливість, шум у вухах та голові. Періодично відзначаються приступи задухи, від яких рятує лише інгалятор. У зв'язку з поліневропатією протягом тривалого часу вона страждає через постійні ниючі, стягуючі болі та оніміння в руках, судоми в м'язах верхніх кінцівок, болі по ходу хребта, суглобах кінцівок, побіління пальців рук на морозі. Через оніміння рук позивачка не може переносити навіть порівняно легкі речі, піднімати вантажі. У зв'язку з відмовленням роботи рук, дуже складний підйом по сходинках будинків, громадського транспорту, що заподіює їй значні моральні страждання, переживання. Вона не може виконувати роботу, пов'язану з нахилами тулуба, підняттям і перенесенням вантажів, речей, у тому числі роботу на присадибній ділянці. Вона змушена постійно в зв'язку з цим приймати знеболюючі, заспокійливі та інші ліки. Вона повністю усвідомлює, що спостерігається значне погіршення здоров'я, підвищена дратівливість, шум у вухах, погіршення сну. Через дратівливість, що з'явилася, погіршилися особисті взаємини з рідними, сусідами, позивачка змушена вести досить замкнутий спосіб життя, що не властиво її характеру і сильно пригнічує. Порушено звичний уклад життя, бо крім цього, вона змушена часто лікуватись. Сума 65000 грн., яку просить стягнути на свою користь, є такою, що відповідає її моральним стражданням. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з вищенаведених підстав у повному обсязі. Представник відповідача- Грек В. В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та суду пояснив, що . Товариство є неналежним відповідачем у даній справі в частині стягнення моральної шкоди в зв'язку із професійним захворюванням, що було встановлене позивачу у 2003 році. Відповідно до Рішення Конституційного суду України від 27.01.2004р. №1-рп/2004 особа має право на відшкодування моральної шкоди з моменту встановлення їй стійкої втрати професійної працездатності.У серпні 2005 року позивачу був встановлений відсоток втрати працездатності в зв'язку із професійним захворюванням, зазначеним в акті розслідування професійного захворюванням від 12.05.2003р. №55, а саме хронічний обструктивний бронхіт, а також встановлена група інвалідності в зв'язку з цим профзахворюванням.Рішенням Конституційного суду України від 09.02.1999р. №1-рп/1999 визначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно- правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» (в редакції, яка діяла на момент встановлення Позивачу вперше стійкої втрати професійної працездатності), а саме статтями 21, 28 ,34, обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди був покладений на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі - «Фонд соціального страхування»).Оскільки обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди на час виникнення спірних правовідносин був покладений на Фонд соціального страхування, Товариство є неналежним відповідачем, а тому вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди, спричиненої професійним захворюванням, встановленим у 2003 році, саме Товариством є незаконними та безпідставними. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, однак позивач не надав жодного доказу, який би свідчив про заподіяння йому саме моральної шкоди. Про те, що позивач працювала в шкідливих умовах, їй було відомо, про що свідчать карти умов праці. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши докази, що є у справі, знаходить позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивач з 06.08.1990 р. по 31.03.2011 р. перебувала у трудових відносинах з ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе», працюючи газорізальником (а.с.6-7 копія трудової книжки). Внаслідок неналежних умов праці на робочому місці позивач [PERSON] отримала професійне захворювання у вигляді:Вегетативно-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок зі стійкими вегетативно- трофічними порушеннями на кистях, двосторонній плечелопатковий периартроз, деформуючий остеоартроз ліктьових і променево-запясгкових суглобів. Захворювання професійне від фізичного перенапруження і впливу локальної вібрації. Хронічний обструктивний бронхіт пилової етіології III ст. в фазі загострення. Емфізема легень II ст. Легенева недостатність ІІ-ІІІ ст. Гіпертонічна хвороба II ст. ДЕП 1-11 вазомоторна з лікворно-венозною дисциркуляцією. РОХП, люмбоішалгія. Відповідно до п. 16-17 акту № 19 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 27.03.2007року (а.с.8), у [PERSON] виникло професійне захворювання за обставин недосконалості технологій, неефективного використання засобів індивідуального захисту, тривалої роботи в шкідливих умовах праці, причиною якого є проведення робіт в умовах підвищених шуму, пилу, локальної вібрації, показників важкості праці та мікороклімату. Згідно до п. 19 роботодавець не забезпечив виконання вимог ГОСТ 12.1.005-88 «Санітарно-гігієнічні вимоги до повітря робочої зони», ДСН 3.3.6-037-99 «Санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку та інфразвуку», ГОСТ 12.1.003-83 «ССБТ. Шум. Загальні вимоги до повітря робочої зони» «Інструкція по утриманню виробничих приміщень» № 658-66, яким підтверджено наявність вини відповідача, який не створив здорових та безпечних умов праці Згідно акту огляду МСЕК №897 від 02.08.2003р. позивачу встановлена ступінь втрати працездатності 25 % на рік (а.с. 40-43). Згідно акту огляду МСЕК №835 від 20.07.2005р. [PERSON] встановлена ступінь втрати працездатності 30% на один рік (а.с. 44-47). Відповідно до акту огляду МСЕК № 460 від 24.05.2007 р. ступінь втрати професійної працездатності [PERSON] становить 55% на два роки. Згідно повідомлення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Суми від 13.08.2015р. компенсація моральної шкоди з підстав отриманих під час роботи на ПАТ "Сумське ПАТ СМНВО ім. Фрунзе" профзахворювань за період з 2003 року не здійснювалась . Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 20.05.2015 року встановлено, що при повторному огляді ступінь втрати працездатності складає 65 %( а.с. 10). Згідно ст.2 КЗпП України працівники мають право на здорові та безпечні умови праці. Згідно ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до п. 27 ст. 77 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік» та п. 22 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік» зупинено дію абз. 4 ст. 1, підп. «є» п. 1 ч. 1 ст. 21, ч. З ст. 28 та ч. З ст. 34 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІУ «Про загальнообов'язкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», а з 01.01.2008 року відшкодування Відділенням Фонду моральної (немайнової) шкоди застрахованим особам і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припинено. Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача з приводу того, що відсутня вина відповідача, щодо заподіяння позивачу моральної шкоди, це посилання є необгрунтованим і суперечить добутим, в судовому засіданні доказам. Суд також , не погоджується з думкою відповідача з приводу того , що належним відповідачем по справі повинен бути Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності" , оскільки суперечить вищезазначеним вимогам діючого законодавства. Суд вважає, що ПАТ «СМНВО ім.. М.В. Фрунзе» не створило належних умов праці на робочому місці позивача, внаслідок чого [PERSON] отримала професійне захворювання. В справі є докази, які свідчать про те, що небезпечні і шкідливі умови праці призвели до моральної втрати позивача, порушення її нормальних життєвих зв'язків, вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя, а саме - акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, в якому зазначено перевищення гранично - допустимих меж шкідливих факторів, акт МСЕК про встановлення відсотків втрати працездатності, довідка про результат визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, довідка про потребу у наданні медичної та соціальної допомоги. За таких обставин суд вважає, що факт заподіяння моральної шкоди [PERSON] знайшов своє підтвердження. Оскільки наявність хронічного захворювання легенів у позивача безумовно свідчить, що останнння відчувала фізичний біль, знаходилась на лікуванні і ці обставини позбавляють його можливості реалізувати певні життєві намагання. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує обсяг заподіяних позивачу моральних страждань, а також фізичних страждань, характер і тривалість цих страждань, стан здоров`я потерпілого, його вік, наслідки професійного захворювання, істотність вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках. З урахуванням цих обставин суд на підставі ст. 23 ЦК України визначає моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню позивачу, в розмірі 13 000 грн., оскільки вважає, що саме такий розмір відшкодування моральної шкоди відповідає вимогам розумності та справедливості. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial