Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з вищевказаним позовом. Посилається на те, що відповідачі перебували у фактичних шлюбних відносинах, а [INFO] р. у них народився син [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] розійшлися і передали дитину на її виховання. [PERSON] створив іншу сім'ю, переїхав жити в Черкаську область. Відповідачі негативно характеризуються по місцю проживання, ніде не працюють, зловживають алкогольними напоями. З 2012 року по 2015 рік дитина відвідувала ясла-садок, але батьки не навідуються до неї та не знайомі з вихователями. Вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, оскільки не беруть участі у вихованні та утриманні свого сина. В свою чергу, вона намагається створити для дитини всі необхідні умови для її нормального розвитку. Відповідачі у судове засідання не з'явилися і не повідомили суду причини неявки. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Тому, у відповідності до ст. 169 ЦПК України суд розглядає справу у їх відсутності. Представник органу опіки та піклування в особі Тячівської РДА та прокурор Тячівської місцевої прокуратури позовні вимоги підтримали. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови від 30.03.2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р., у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. В судовому засіданні встановлено, що у свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], його батьком вказаний [PERSON], мати - [PERSON]. Згідно ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов'язані виховувати і утримувати дитину до досягнення повноліття, піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Зі змісту статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" вбачається, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. З акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 22.07.2015 р. убачається, що [PERSON] 2009 р.н., в будинку [ADDRESS], проживає з бабою [PERSON] Батьки дитини [PERSON] та [PERSON] на даний час з нею не проживають. Висновком органу опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації в Закарпатській області № 306 від 12.11.2015 р. надано згоду на позбавлення батьківських прав [PERSON], мешк. [ADDRESS], та [PERSON], мешк. [ADDRESS], Черкаської області, відносно їхнього малолітнього сина [PERSON], [INFO] Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України. Позивачка належними та допустимими доказами довела, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Наведене дозволяє зробити суду висновок про те, що для захисту прав та інтересів малолітнього [PERSON] позов слід задовольнити та позбавити [PERSON] і [PERSON] батьківських прав відносно нього. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідачів слід стягнути на користь позивачки судові витрати у сумі 487.2 грв. За таких обставин,

Outcome: approved