Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області із заявою, в якій заінтересованою особою вказала: Рубіжанську міську раду Луганської області, та просила встановити факт її проживання із [PERSON], за адресою: [ADDRESS], у період з січня 1988 року до моменту смерті [PERSON], з подальшим її проживанням у зазначеній квартирі по теперішній час. У судове засідання для розгляду справи по суті заявниця не з'явилась. Через канцелярію Рубіжанського міського суду Луганської області заявниця подала заяву, в якій просила справу за її заявою розглянути без її участі, на заявлених вимогах наполягала. Представник заінтересованої особи не з'явився, подав клопотання про розгляд справи без їх участі. Правом на вчинення усних та/або письмових процесуальних дій не скористався. Будь-яких доказів не надав. У судовому засіданні 15 липня 2014 року, заявник підтримала подану заяву про встановлення факту та просила суд її задовольнити. Наполягала на тому, що починаючи з липня 1977 року до 17 листопада 1988 року заявниця була зареєстрована у квартирі [ADDRESS]. У листопаді 1988 року, вона переїхала жити та зареєструвала своє місце проживання у чоловіка за адресою: [ADDRESS], де і проживала до 1991 року. А у 1991 році, коли відносини з чоловіком погіршились, зокрема у березні 1991 року, вона повернулась до матері, де і проживала до моменту її смерті. Також пояснила, що метою встановлення зазначеного факту є офорлмення права на спадщину. У судовому засіданні 15 липня 2014 року, був допитаний у якості свідка: [PERSON] ([INFO]; проживає: [ADDRESS]; працює начальником відділу мобілізації роботи, цивільного захисту і сприянню правоохоронних органів в Рубіжанській міській раді), який дав наступні показання: до 1984 року від проживав за адресою: [ADDRESS], але потім пішов служити до армії. З березня 1994 року і по теперішній час він проживає за зазначеною ним адресою. Заявницю у спірній квартирі бачив неодноразово. У судовому засіданні 15 липня 2014 року, також була допитана у якості свідка: [PERSON] ([INFO]; проживає: [ADDRESS]; пенсіонер), яка дала наступні показання: заявницю знає з моменту її вселення у квартиру; заявниця разом зі своєю матір'ю ([PERSON]) проживали являються її сусідами; заявниця не проживала у спірній квартирі деякий час з моменту свого одруження, але повернулась згодом до матері; заявниця зі своєю матір'ю вели спільне господарство, готували їжу, кошти були у них спільні, вони разом гуляли та разом жили. У судовому засіданні 15 липня 2014 року, була допитана у якості свідка й [PERSON] ([INFO]; проживає: [ADDRESS]; працює у Приватному підприємстві «[PERSON]»), яка дала наступні показання: заявницю їй представила та порекомендувала [PERSON], як особу яка може доглянути її доньку, у зв'язку з зайнятістю на роботі; заявниця та її матір проживали разом у спірній квартирі; з моменту свого одруження заявниця виїхала з квартири матері та деякий час її взагалі ніхто не бачив, але згодом, заявниця повернулась жити до матері, де вона і бачила її постійно, разом з дітьми; коли [PERSON] перестала ходити, саме заявниця проживала та піклувалась про матір. Суд заслухавши пояснення заявника: [PERSON], показання свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності з показаннями свідків, встановив наступні обставини: Починаючи з 08 липня 1977 року по 16 листопада 1988 року, [PERSON] та [PERSON] проживали та були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.12, показання свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON]). Сімнадцятого листопада 1984 року, [PERSON], у зв`язку із реєстрацією шлюбу з [PERSON] змінила прізвище на "[PERSON]", а з 17 листопада 1988 року стала проживати та зареєструвала місце проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с.9,10,6). У березні 1991 року, у зв`язку із погіршенням відносин із чоловіком, [PERSON], змінила місце проживання на житло матері [PERSON]: [ADDRESS], хоча реєстрацію місця проживання не змінила. Станом на [INFO] постійно проживала разом із [PERSON] за вказаною адресою, вони вели спільне господарство, готували їжу, кошти були у них спільні (показання свідків: [PERSON], [PERSON]). [INFO] у віці 82 років померла мати заявниці - [PERSON], про що відділом реєстрації актів цивільного стану Кремінського районного управління юстиції Луганської області видано свідоцтво про смерть (а.с.8). Десятого червня 2014 року, державним нотаріусом Рубіжанської державної нотаріальної контори Ю.В. Меренковим постановою за №350/02-31 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що [PERSON] за документами, наданими для оформленя спадщини, мала інше місце проживання ніж померла [PERSON] (а.с.14). Із встановлених обставин вбачається, що метою встановлення заявницею факту постійного проживання із [PERSON], за адресою: [ADDRESS], по час її смерті й до нині, є оформлення заявником права на спадщину. Відповідно до положень частини третьої статті 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу (який складає шість місяців з часу відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. З огляду на положення частини другої статті 1220 цього ж кодексу, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Отже, якщо спадкоємець на день смерті спадкодавця, постійно проживав разом із ним і протягом шісти місяців з дня його смерті не заявив про відмову від неї, такий спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину. З огляду на це, та положення частини другої статті 256 Цивільного процесуального кодексу України, заяву [PERSON] про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на момент його смерті, у зв`язку з відсутністю визначеного законом іншого порядку встановлення такого факту, слід розглянути по суті. Відповідно до положень частини першої статті 33 Конституції України, кожному хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується вільний вибір місця проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно з положеннями статті 29 та 310 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є квартира у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово; фізична особа має право вільно обирати собі місце проживання та змінювати його, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Чинне законодавство України не містить визначення такого поняття як "постійне місце проживання", але з огляду на те, що заявниця довела той факт, що єдиним її місцем проживання, починаючи з березня 1991 року й до цього часу є квартира [ADDRESS], в якій вона проживала більше ніж шість місяців на рік, кожного року, зі своєю матір`ю [PERSON], за її життя (тобто по [INFO]), суд вважає за можливе встановити той факт, що заявниця постійно проживала разом із [PERSON] за зазначеною адресою станом на [INFO]. Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити заяву [PERSON] частково. Тобто, тільки в частині визнання того факту, що вона та [PERSON], станом на [INFO], постійно проживали за адресою: [ADDRESS]. Суд вважає, що цього буде достатньо для реалізації її прав, як спадкоємця, який постійно проживав разом із спадкодавцем: [PERSON], на час відкриття її спадщини, тобто станом на [INFO]. Визнання ж факту постійного проживання за зазначеною адресою в інший період, у тому числі, задовго до часу відкриття спадшини та після її відкриття, правового значення для мети, яку переслідує заявниця, не має, та не може вплинути на її права, як спадкоємця. Тому, у задоволенні решти вимог - слід відмовити.

Outcome: partial