Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки, [PERSON], [INFO]. Позов мотивований тим, що після розірвання шлюбу у 2000 році між [PERSON] та [PERSON], який є батьком дитини, донька залишилася проживати з позивачем. Відповідач протягом тривалого часу не займається вихованням своєї неповнолітньої доньки, [PERSON], не проявляє до дитини батьківської уваги та турботи, не цікавиться здоров'ям, навчанням, інтересами та проблемами доньки, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального розвитку, не виконує обов'язки по утриманню дитини. Відповідач не відвідує батьківських зборів. Відсутність участі батька у вихованні дитини, його байдужість та безвідповідальність наносить моральну травму доньці. Також доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини, [PERSON] підтверджується висновком органу опіки та піклування. В судовому засіданні позивач позовні вимоги викладені в позовній заяві підтримала повністю та просила їх задовольнити. Додатково вказала, що батько не бачив доньку на протязі 6 років, в телефонному режимі з нею спілкується до трьох разів на рік, за часту перебуваючи при цьому в нетверезому стані. Відповідач в судове засідання, не з'явився, про місце й час судового засідання повідомлявся належним чином, конверти з судовими повістками про виклик до суду повернулися з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 30, 39, 41). Представник третьої особи, Служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради не заперечила проти задоволення позову. Прокурор м. Кіровограда в судовому засіданні вказала на доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Суд вважає можливим ухвалення заочного рішення по справі, враховуючи повідомлення відповідача та те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, думку прокурора, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив наступне. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який 15.06.2000 року було розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу, серії [NUMBER] від 17.10.2000 року, видане Кіровським районним відділом реєстрації актів громадянського стану м. Кіровограда. Прізвище після розірвання шлюбу чоловіка: [PERSON], дружини: [PERSON] (а.с. 9). Згідно свідоцтва про народження [PERSON], серія [NUMBER] від 18.06.1999 року, видане Палацом реєстрації новонароджених Кіровоградського міськвиконкому, батьком дитини є [PERSON], про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за № 804 (а.с. 8). За висновком Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 18.09.2013 року, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON], [INFO] (а.с. 15). Відповідно до довідки № 1923 від 04.04.2013 року, виданої Житлово-експлуатаційною конторою № 13, [PERSON] проживає разом зі своєю матір'ю, [PERSON] (а.с. 7). Згідно письмових пояснень дитини, [PERSON], наданих начальнику служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, батька дитина бачила 5 років тому. [PERSON] не надає доньці ніякої допомоги, не цікавиться її навчанням, здоров'ям, інтересами. Не вітає її з днем народження. Все необхідне для її розвитку, навчання забезпечують мати дитини та вітчим. [PERSON] не заперечує проти позбавлення батьківських прав свого батька, [PERSON] відносно неї (а.с. 16). Також на підтвердження того, що відповідач, [PERSON] не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться її життям та не виконує обов'язків по її утриманню є письмові свідчення [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10-14). Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України батьки, де б вони не перебували, зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. Пункти 15, 16, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначають, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму та наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР №798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, статтею 12 Закону "Про охорону дитинства" передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватись про їх здоров'я, фізичний, духовний, моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя та праці. Частиною 4 статті 155 Сімейного кодексу України встановлено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За приписом пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Доказів щодо належного утримання та виховання своєї доньки відповідач до суду не подав та пояснення позивача не спростував. Таким чином, суд вважає, що до відповідача необхідно застосувати один із заходів сімейно-правової відповідальності, яка настає при винній поведінці батьків, а саме: [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав щодо неповнолітньої [PERSON], [INFO]. За клопотанням позивача судові витрати по справі не розподіляються. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved