Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності на земельну ділянку, розміщену на території Петрушівської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,76 га, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 044740, виданого 17 червня 2004 року на підставі розпорядження Ічнянської районної державної адміністрації Чернігівської області від 24 вересня 2003 року № 431 та на земельну ділянку, розміщену на території [PERSON] селищної ради Ічнянського району Чернігівської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,39 га, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 113556, виданого 25 червня 2004 року на підставі розпорядження Ічнянської районної державної адміністрації Чернігівської області від 24 вересня 2003 року № 431, що належали [PERSON], який помер 25 липня 2014 року. Позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON], своєчасно прийняв спадщину, але не може її належним чином оформити, оскільки втрачені оригінали правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності померлого на дані земельні ділянки. Просить визнати за ним право власності на вищевказані земельні ділянки в порядку спадкування. В судове засідання позивач не зявився, але надав суду заяву, в якій просить суд справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Ічнянського району Чернігівської області в засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій просить суд справу розглядати без його участі, проти позовних вимог не заперечує. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам\~ст.197 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що в позовних вимогах [PERSON] слід відмовити, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні 25 липня 2014 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.5). Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, розміщену на території Петрушівської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,76 га, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 044740, виданого 17 червня 2004 року на підставі розпорядження Ічнянської районної державної адміністрації Чернігівської області від 24 вересня 2003 року № 431 та на земельну ділянку, розміщену на території [PERSON] селищної ради Ічнянського району Чернігівської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,39 га, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 113556, виданого 25 червня 2004 року на підставі розпорядження Ічнянської районної державної адміністрації Чернігівської області від 24 вересня 2003 року № 431, що належали [PERSON] (а.с.6-7). 07 жовтня 2008 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Ічнянського районного нотаріального округу Чернігівської області [PERSON], реєстр № 5029, яким заповів усе належне йому майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, і взагалі все те, що належатиме йому на день смерті і на що за законом матиме право, [PERSON], [INFO] (а.с.8). Позивач [PERSON] як спадкоємець за заповітом своєчасно прийняв спадщину, звернувшись до Ічнянської районної державної нотаріальної контори в передбачений законодавством шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини, де було заведено спадкову справу № 434/2014 (а.с.18-19). З матеріалів справи також вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори звернулась дочка спадкодавця [PERSON], [INFO], що підтверджується повідомленням Ічнянської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області від 01 грудня 2017 року № 2592/01-16 (а.с.18-21). Постановою Ічнянської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області від 09 листопада 2017 року [PERSON] було відмовлено у видачі Свідоцтва про право власності на спадкове майно, яке належало [PERSON], так як позивачем не подано відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій (а.с.12). Згідно п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 1217 ЦК України\~визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі\~ст. 1261 ЦК\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, судом встановлено, що позивач належить до спадкоємців за заповітом, а [PERSON] до спадкоємців першої черги за законом. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України\~способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано\~законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до\~ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч.4\~ст.41 Конституції України\~ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до вимог\~ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.\~\~ Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно частини 1\~статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" у справах про визнання права власності на майно в порядку спадкування при наявності інших спадкоємців, які прийняли спадщину, відповідачами являються спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за законом і за заповітом відповідачем є територіальні громади в особах відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Таким чином, передбачених законодавством підстав для визнання за [PERSON] права власності\~\~на спадкове майно земельні ділянки площею 3,76 га та 0,39 га згідно державних актів серії ЧН № 044740 та ЧН № 113556, яке залишилося після смерті\~\~[PERSON], з наявних матеріалів справи не вбачається, оскільки належним відповідачем по справі являється [PERSON] Позивач в судове засідання не зявився та не надав клопотання про заміну первісного відповідача на належного відповідача. На підставі ст. 11 ЦПК України суд зобовязаний вирішити справу за тим позовом, що предявлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] селищної ради Ічнянського району Чернігівської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування задоволенню не підлягають.\~\~

Outcome: dismissed