Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому, після часткової відмови від позову в частині поділу спільного майна подружжя, яка прийнята судом, просить шлюб, зареєстрований в Артемівській селищній раді Чутівського району Полтавської області 24.04.2010 р. (актовий запис № 3) між нею і відповідачем, розірвати. В обґрунтування позову позивачка посилалась на те, що 24.04.2010 р. вони уклали шлюб з відповідачем, до укладення шлюбу проживали 10 років як співмешканці. Шлюб був зареєстрований в Артемівській селищній раді Чутівського району Полтавської області 24.04.2010 р. (актовий запис №3). Спільне життя з відповідачем в них не склалося, тому що він систематично ображав, бив її, зраджував та принижував її гідність. На примирення вона не згодна. Спір про поділ спільного майна вирішили в добровільному порядку. Позивач в судове засідання не зявилася, надала через канцелярію суду заяву в якій від позовних вимог в частині поділу спільного майна подружжя відмовилася, а позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підтримала, просила позовні вимоги задовольнити, строк для примирення не надавати та розглянути справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає лише в частині розірвання шлюбу, просив строк для примирення не надавати та розглянути справу у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24.04.2010 року сторони зареєстрували шлюб в Артемівській селищній раді Чутівського району Полтавської області про що зроблено відповідний актовий запис № 3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КЕ № 067533, виданим 24.04.2010 року (а.с. 7). Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 Сімейного Кодексу України\~особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.\~\~ Відповідно до ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно зі ст. 24 СК України\~\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд зазначає, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, зясувавши позицію сторін та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим. Враховуючи вищевикладене, а також з огляду на визнання відповідачем позову, яке є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір у розмірі\~640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved