overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

16 квітня 2015 року до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області [PERSON] звернувся з вищевказаним позовом. 22 квітня 2015 року рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області позов [PERSON] до Орджонікідзевського міського комунального підприємства "Міськсвітло" про зобов'язання вчинити певні дії було частково задоволено. Але під час ухвалення рішення, судом не було зазначено стягнення судового збору з відповідача на користь держави. Відповідно до п. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Частина 4 стаття 220 ЦПК України передбачає, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Сторони в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. Згідно ч. 3 ст. 220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. На підставі викладеного, суд вважає, що резолютивна частина рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 22.04.2015 року підлягає доповненню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

16 липня 2014 року ПАТ "Миколаївобленерго" звернулося в суд з даним позовом. В заяві послалося на те, що відповідач є споживачем їх електричної енергії, а тому зобов'язаний споживати її належним чином, через прилад обліку та своєчасно сплачувати вартість. В порушення "Правил користування електричною енергією для населення", відповідач за місцем свого проживання спожив без оплати електричної енергії на суму 798,87 грн. Та добровільно не бажає оплатити заборгованість. Просить постановити рішення про примусове стягнення суми заборгованості та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, але надіслав письмову заяву. Просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та згодний на заочний розгляд справи в суді. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно. Про причини неявки суд не повідомив. Судом ухвалено про заочний розгляд справи відповідно до ст.ст.224-226 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи та дослідивши надані позивачем доказів, суд, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановленні такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, підтверджуються наявними у справі доказами, що позивач [PERSON], проживає в житловому будинку [ADDRESS].(а.с.3-4) Згідно умов договору про користування електричною енергією від 25 квітня 2009 року споживач зобов'язався щомісячно не пізніше 10 числа наступного місяця здійснити оплату за спожиту електричну енергію. Працівниками філії в липні 2014 року виявлено порушення «Правил користування електричною енергією для населення», а саме відповідач за місцем свого проживання спожив без оплати електричну енергію на суму 798,87 грн. Заборгованість відповідач на день розгляду справи в суді не сплатив.(а.с.5) Згідно зі ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник0 зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві,абонентові) енергетичні та інші ресурси передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Позивач свої зобов'язання виконує в повному обсязі та дотримується умов договору. А відповідач в порушення умов договору допустив порушення Правил та спожив без оплати електричну енергію на суму 798,87 грн. У зв'язку з наведеним вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Та стягує з відповідача на користь позивача 798,87 грн, суму заборгованості за спожиту але не оплачену електричну енергію. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок по відшкодуванню позивачу судового збору в сумі 243 гривень 60 копійок за розгляд справи в суді.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

16 липня 2015 року гр. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини усіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 22 січня 2011року. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку- Протасову [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач працює на ШУ "Добропільське", підземним електрослюсарем, тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей. Позивач в судовому засідані позовні вимоги підтримує повністю. Просила стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини- Протасової [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/3 частини всіх доходів відповідача щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач у відкритому судовому засіданні позов визнав, не заперечує проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/3 частини всіх доходів. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно свідоцтва про народження на імя [PERSON], [INFO] її батьком є [PERSON], тобто відповідач по справі, який не заперечує свого батьківства (а.с.5). В судовому засіданні встановлено, що відповідач не надає допомогу в добровільному порядку на утримання та виховання своїх дітей, хоча має таку можливість, працює гірничим робітником на ШУ "Добропільське". Довідкою, виданою виконкомом Добропільського міської ради від 16 липня 2015 року за № 680 підтверджується, що неповнолітня [PERSON], [INFO] мешкає разом зі своєю матірю [PERSON] за адресою: вул.Литвинової Каті, 18 м.Добропілля (а.с.7) Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин суд вважає можливим задовольнити заявлені позивачкою вимоги в повному обсязі. У відповідності зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. ст. 182, 183 СК України частина заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися, як аліменти, визначається судом. При цьому розмір аліментів на одну дитину за будь-яких обставин не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності з вимогами п. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Враховуючи, що позивачка при подачі позову була звільнена від сплати судового збору, у відповідності з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 243,60 грн. належить стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

16 лютого 2015 року позивачі звернулись до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що у належній їм на праві власності квартирі за адресою: [ADDRESS], як за місцем проживання зареєстрована відповідачка, але фактично вона за цією адресою ніколи не проживала. Позивачі просять суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування квартирою за адресою: [ADDRESS], та зобов'язати зняти її з реєстраційного обліку за цією адресою. У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник [PERSON] позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідачка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом направлення судової повістки на адресу її реєстрації, за якою вона згідно з повідомленням пошти не проживає. За наявністю умов, передбачених ч.1 ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивачів, показання свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У судовому засіданні встановлено, що позивачі у рівних частинах є власниками квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] зареєстрована у цій квартирі, але ніколи в ній не проживала, що підтверджується показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], а також повідомленням пошти. З врахуванням вищенаведених обставин, оцінивши їх у сукупності суд вважає, що відповідачка дійсно втратила право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS], тому в цій частині позов підлягає задоволенню. Щодо вимог про зобов'язання зняти відповідачку з реєстрації суд враховує, що відповідно до ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, крім іншого, на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Суд вважає, що порушені права та законні інтереси позивачів поновлені судом у повному обсязі в результаті визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а дії щодо зняття відповідачки з реєстрації мають бути вчинені відповідним державним органом в силу норми закону, що міститься у ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

16 лютого 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій зазначила, що з відповідачем по справі перебуває в шлюбі з 24 жовтня 2013 року, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Березнегуватського районного управління юстиції у Микола-ївській області, актовий запис № 50. Подружнє життя в сторін не склалося із-за несумісності характерів. Шлюбні стосунки між ними припинені. Дітей від шлюбу не мають. Вважає, що збереження їхньої сім'ї не можливо, просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]". Позивачка в судове засідання надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання також надав письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав частково. Згоден на розірвання шлюбу, але заперечує щодо залишення позивачці прізвища "[PERSON]". Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, дійшов наступного. Позивачка та відповідач уклали шлюб 24 жовтня 2013 року, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Березнегуватського районного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 50. (а.с.3). Подружнє життя в сторін не склалося. Шлюбні стосунки припинені, спільного господарства не ведуть. Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частина 3 ст.105 СК України передбачає припинення шлюбу внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При таких обставинах суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

16 серпня 2005 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н про надання останній кредиту в сумі 8800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Незважаючи на неодноразові попередження, щодо погашення кредиту, заборгованості по відсоткам за користування кредитом, штрафу за порушення строків повернення кредиту та відсотків, [PERSON] здійснює з порушенням встановлених строків та не в повному обсязі, тому представник позивача звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 19997,40 грн. та судові витрати у сумі 243,60 грн. 24.03.2014 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Представник позивача у судове засідання не з*явився, надав суду заяву, просить розглянути справу у відсутність представника ПАТ КБ «ПриватБанк», позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 33). Відповідач у судове засідання не з*явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином (а.с. 21,22,26,27,32), заяву про розгляд справи у його відсутність не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони уклали 16 серпня 2005 р. між собою кредитний договір б/н (а.с. 7-11), згідно якого [PERSON] був наданий кредит у сумі 8800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов*язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов*язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки [PERSON] зобов*язання по кредитному договору не виконувала належним чином, то станом на 30.11.2013 року утворилась заборгованість у сумі 19997,40 грн. відповідно розрахунку заборгованості (а.с. 4-6), яка підлягає стягненню з неї на користь ПАТ "ПриватБанк", також з відповідача необхідно стягнути судові витрати у розмірі 243,60 грн. у відповідності зі ст.81,88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

16 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому зазначила, що вони з відповідачем мають неповнолітню дитину - [PERSON] [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов"язків по утриманню неповнолітньої дитини, позивач просить ухвалити рішення про стягнення з нього щомісячно аліментів на її користь на неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку\~ починаючи з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття. \~В судове засідання\~ сторони не зявились. Про час і місце розгляду справи позивач і відповідач були повідомлені належним чином. Позивач подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, при цьому, позовні вимоги вона підтримала в повному обсязі.\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідач\~ про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі\~ ЦПК України).\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Згідно довідки про склад сім"ї, виданої Романівською селищною радою Житомирської області, дитина відповідача та позивача проживає разом з останньою. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) на відповідача покладається обовязок утримувати\~свою дитину\~ до\~ досягнення\~ нею повноліття. \~Згідно статті 181 СК України способи виконання батьками обов"язку щодо утримання неповнолітніх дітей визначаються за домовленістю між ними. Якщо ж такої домовленості не досягнуто кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються за рішенням суду. Загальними положеннями ЦПК України визначено, що\~\~ кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звертатися до суду за захистом\~ своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.\~ Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, за загальним\~ правилом, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідач будь-яких доказів на підтвердження тієї обставини, що він виконує свої обов"язки щодо утримання неповнолітньої дитини не надав. З огляду на викладене, суд прийшов до переконання про необхідність задоволення позову [PERSON] Згідно частини 3 статті 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню\~ на користь держави судовий збір у розмірі, передбаченому статтею 4 Закону України «Про судовий збір».\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

16 серпня 2016 року позивачка звернулася з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що 26 травня 1990 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у Ліснохлібичинській сільській раді Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 12. Від спільного подружнього проживання у них народилось троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Вони виявилися людьми різних характерів та поглядів на життя, оскільки не змогли дійти згоди навіть при вирішенні простих побутових питань, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. За таких обставин вважає, що сім'я їх розпалася, шлюб носить формальний характер, а тому його слід розірвати, так як збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам неповнолітнього сина, після розірвання шлюбу просить залишити неповнолітнього сина проживати із нею і залишити їй прізвище "[PERSON]". Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач теж подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що 26 травня 1990 року зареєстровано шлюб між [PERSON]. та [PERSON] у Ліснохлібичинській сільській раді Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 12 /а.с.3/. Від спільного подружнього проживання у них народилось троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які на даний момент вже повнолітні, та [PERSON], [INFO] /а.с.4-5/. Позивачка з відповідачем виявилися людьми різних характерів та поглядів на життя, оскільки не змогли дійти згоди навіть при вирішенні простих побутових питань, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам неповнолітнього сина, а тому суд приходить до висновку, що необхідно шлюб між [PERSON]. та [PERSON] розірвати, неповнолітнього сина залишити проживати із матір'ю, після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище "[PERSON]". На підставі ст.,ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

16 червня 2014 року ТОВ "МЖК Чернігів" звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг в сумі 757 грн. 84 коп. та судового збору. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщалась завчасно і належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, представник не заперечував проти заочного розгляду справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що відповідач є власником квартири [ADDRESS]. Між сторонами договір був укладений договір про надання послуг № 9/54 від 01.01.2014 року. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У відповідності до ст. 509 ЦК України, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК і є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певні послуги, а інша сплатити вартість отриманих послуг. Крім того, згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином. Відповідно до статей 64, 68, 160, 162 ЖК України, ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відповідач зобов'язаний своєчасно сплачувати за спожиті послуги. Проте, відповідач за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій своєчасно не розраховується, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 31.07.2013 р. склала 1166 грн. 40 коп., яка підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

16 червня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності документа. Свої вимоги обгрунтовує тим, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 14 серпня 2007 року житлова квартира [ADDRESS], яка була придбана ним та [PERSON]. являється їхньою спільною частковою власністю в рівних частинах, тобто по 1/2 частині кожному. Зазначає, що має намір подарувати внучці свою частку власності на квартиру, однак не може цього зробити, оскільки у вищезазначеному договорі купівлі-продажу квартири він по батькові зазначений, як "[PERSON]", а по паспорту - "[PERSON]", тому йому необхідно встановити в судовому порядку факт належності йому, [PERSON] правовстановлюючого документа - договору купівлі-продажу квартири від 14 серпня 2007 року, виданого на ім'я [PERSON] В судовому засіданні заявник [PERSON], його представник [PERSON] заявлені вимоги підтримали з підстав наведених у заяві, просять встановити факт належності заявнику [PERSON] правовстановлюючого документа, а саме договору купівлі-продажу житлової квартири [ADDRESS] від 14 серпня 2007 року. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, просила задовольнити заяву. Свідки [PERSON], [PERSON] суду показали, що вони із заявником [PERSON] сусіди, знають його більше 20-ти років, як [PERSON] Суд, заслухавши пояснення заявника та його представника, заінтерсованої особи, покази свідків, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, а саме: копію договору купівлі-продажу житлової квартири [ADDRESS] від 14 серпня 2007 року (а.с.3-4), копію витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.5), копію свідоцтва про народження заявника (а.с.6), копію довідки СГІРФО Нововолинського МВ УМВС У у Волинській області (а.с.7), копію будинкової книги (а.с.8-13, 14-17), копію пенсійного посвідчення (а.с.18), копію профспілкового квитка (а.с.19), копію військового квитка (а.с.20), копію трудової книжки (а.с.21), копію паспорта (а.с.22), копію картки фвзичної особи - платника податків (а.с. 23), встановив, що заява є підставна та підлягає до задоволення. Отже, дослідженими в суді доказами встановлено, що договір купівлі-продажу житлової квартири [ADDRESS] від 14 серпня 2007 року, належить [PERSON], [INFO]. Встановлення факту породжує для заявника його право на дарування своєї частки власності на квартиру, тому суд заяву задовольняє.

Outcome: approved