Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

21 листопада 2016 року до Софіївського районного суду Дніпропетровської області звернулась позивач з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позову зазначає, що на підставі розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації Дніпропетровської області № 216-р від 10 червня 2002 року на ім'я [PERSON] був виданий 04 грудня 2002 року Державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 № 222256 відповідно до якого їй передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельну ділянку площею 8.370 гектарів, яка розташована на території [PERSON] селищної ради Софіївеького району Дніпропетровської області. Відповідно довідки Держгеокадастру у [PERSON] районі Дніпропетровської області від 08 листопада 2016 року № 323/86-16 нормативна грошова оцінка земельної ділянки по колишньому КСП «Перемога» становить 240082 гривні 75 коп. 26 листопада 2014 року [PERSON] заповітом, посвідченим приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON]. зареєстрованим в реєстрі за № 1033, усе майно, що буде їй належати на день її смерті заповіла позивачу [PERSON]. 10 липня 2015 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина яка складається із: земельної ділянки площею 8,370 га вартістю 240082 гривні 75 коп., яка належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №222256 від 04 грудня 2002 року. Відповідно до строків, передбачених ст. 1270 Цивільного кодексу України позивач подала заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Софіївеького районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] 29 вересня 2016 року позивач звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 8.370 га, яка розташована на території [PERSON] селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області та належала [PERSON] померлій 10 липня 2015 року приватним нотаріусом Софіївеького районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] позивачу було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку. Тобто відсутній Державний акт на право приватної власності на землю серії Р2№ 222256 від 04 грудня 2002 року. 05 листопада 2016 року позивач подала об'яву в [PERSON] районну газету "Вісті Софіївщини" про те, що втрачений Державний акт на право приватної власності на землю серії Р2№222256 від 04 грудня 2002 року на ім'я [PERSON], вважати недійсним. Таким чином виникла ситуація, коли позивач [PERSON] успадкувала земельну ділянку відповідно до закону, однак позбавлена можливості оформити спадщину на земельну ділянку шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Крім [PERSON] інших спадкоємців за заповітом чи за законом немає. Позивач у судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області, надав заяву про розгляд справи без його участі ,проти позову не заперечує. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] , належним чином повідомлена у судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, проти позовних вимог не заперечує. Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову суд приймає рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, беручи до уваги заяву позивача та відповідача, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне: Судом встановлено, що на підставі розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації Дніпропетровської області № 216-р від 10 червня 2002 року на ім'я [PERSON] був виданий 04 грудня 2002 року Державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 № 222256 відповідно до якого їй передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельну ділянку, площею 8.370 гектарів, яка розташована на території [PERSON] селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області(а.с.12). Відповідно довідки Держгеокадастру у [PERSON] районі Дніпропетровської області від 08 листопада 2016 року № 323/86-16 нормативна грошова оцінка земельної ділянки по колишньому КСП «Перемога» становить 240082 гривні 75 коп(а.с.13). 26 листопада 2014 року [PERSON] заповітом, посвідченим приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON]. зареєстрованим в реєстрі за № 1033, усе майно, що буде їй належати на день її смерті заповіла позивачу [PERSON](а.с.10). 10 липня 2015 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть(а.с.9). Після її смерті відкрилась спадщина яка складається із: земельної ділянки площею 8,370 га. вартістю 240082 гривні 75 коп., яка належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №222256 від 04 грудня 2002 року. 29 вересня 2016 року позивач звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом але у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 8.370 га, яка розташована на території [PERSON] селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області та належала [PERSON] померлій 10 липня 2015 року приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] позивачу було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку(а.с.7). Тобто відсутній Державний акт на право приватної власності на землю серії Р2№ 222256 від 04 грудня 2002 року. 05 листопада 2016 року позивач подала об'яву в [PERSON] районну газету "Вісті Софіївщини" про те, що втрачений Державний акт на право приватної власності на землю серії Р2№222256 від 04 грудня 2002 року на ім'я [PERSON], вважати недійсним(а.с.14). У відповідності до п. 23 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На підставі зі. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять всі права і обовязки спадкодавця, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Згідно зі ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель і споруд переходить право власності або користування земельною ділянкою, на якій вони розмішені. Відповідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається і-ншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав є визнання права. Враховуючи вище наведене, суд вважає, що є всі правові підстави для задоволення позову та визнання за позивачем право власності на земельну ділянку, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]. Тому,

Outcome: approved