Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

21.02.14 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], після остаточного уточнення якого просить визнати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою №8 в будинку 369 корп.2 по вул. академіка Корольова у м.Одесі, посилаючись на те, що вона [PERSON] на підставі договору дарування від 13.08.2002 року є власником квартири №8 у будинку 69/2 по вул.. ак. Корольова у м.Одесі, на зазначеній житловій площі зареєстровані та н проживають відповідачі по справі, чим створюють позивачці перешкоди у здійсненні нею права власності, що стало причиною для звернення до суду з відповідним позовом. Заперечуючи проти позову у лютому 2015 року [PERSON], діюча в своїх інтересах та в інтересах [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з зустрічним позовом про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення, в якому просять вселити неповнолітнього [PERSON], [INFO] [PERSON] та [PERSON] у квартиру №8 у будинку№69 корп. 2 по вул.. Академіка Корольова у м.Одесі та зобовязати [PERSON] не чинити перешкоди у здійсненні неповнолітнього [PERSON], 30.04.2005 року [PERSON] та [PERSON] права користування квартирою за адресою: м. Одеса, вул. ак. Корольова, 69 корп.2 кв.8 та видати їм ключі від квартири м. Одеса, вул. ак. Корольова, 69 корп.2 кв.8. Зустрічні позовні вимоги останні мотивували тим, що [PERSON] у 2004 році зареєструвала шлюб з [PERSON], від якого народився син [PERSON], [INFO]. у 2006 році до спірної квартири [PERSON] вселилась разом зі своєю сімєю, чоловіком [PERSON], сином та донькою від першого шлюбу [PERSON]. У 2011 році між [PERSON] та [PERSON] шлюб було розірвано, однак вони продовжували жити разом до лютого 2015 року. [PERSON] своєчасно та в повній мірі сплачувала комунальні послуги, зазначивши що позивачка за первинним позовом раніше взагалі не мешкала у спірній квартирі, змінила замок у вхідних дверях, не відкриває їх на звернення [PERSON] та дітей чим чинить перешкоди у користуванні житловою площею. У судовому засіданні представник позивача та відповідача за зустрічним позовом [PERSON], [PERSON], діюча на підставі довіреності, уточнені позовні вимоги з посиланням на захист прав власності, підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, зустрічні позовні вимоги не визнала в повному обсязі просила відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог. Відповідачка- позивач за зустрічним позовом, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та її представник в судовому засіданні позовні вимоги, щодо визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщення не визнали в повному обсязі, вважають позов безпідставним, оскільки в спірній квартирі постійно мешкали до лютого 2015 року, мають в ній особисті речі, у звязку з чим просять у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити в повному обсязі, зустрічні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач за первинним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не зявилась, повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі. Представники третіх осіб Київської районної адміністрації одеської міської ради як органу опіки та піклування та Служби у справах дітей Одеської міської ради в судове засідання не зявились, повідомлялись належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд,заслухавши пояснення учасників процесу, показання свідків, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов [PERSON] про визнання [PERSON], [PERSON], [PERSON], такими, що втратили права користування житловим приміщенням таким, що не підлягають задоволенню, а зустрічні позовні вимоги [PERSON], що діє в своїх інтересах та в інтересах [PERSON], [PERSON] підлягаючими задоволенню з наступних підстав. Так в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі договору дарування від 13.08.2002 року є власником квартири №8 у будинку 69/2 по вул. ак. Корольова у м.Одесі, її син [PERSON] у 2004 році зареєстрував шлюб з [PERSON], від якого народився син [PERSON], що приходиться позивачці онуком, з її дозволу сімя сина вселилась до квартири №8 у будинку №69/2 по вул. ак. Корольова у м. Одесі. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26.04.2011 року шлюб між ними було розірвано, однак останні продовжували мешкати на даній житловій площі. Вказані обставини доказані у судовому засіданні поясненнями свідків Ґедзь О.Р. ( сусідки), [PERSON] ( знайомої відповідачки) та [PERSON] ( сестри відповідачки) які у судовому засіданні 13.11.2015 року підтвердили факт постійного проживання [PERSON] у спірної квартири на протязі 2013 -2014 року, за виключенням декілька місяців на початку 2014 року, коли після захворювання дитини відповідачки, вона с дітьми тимчасово проживали у сестри. Судом встановлено, що у квартирі 8 у будинку №69/2 по вул. ак. Корольова у м.Одесі з 2006 року були зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Спірна квартира складається з однієї житлової кімнати, загальна площа квартири становить 32,8 кв.м. в тому числі житлової площі 18,0 кв.м. Суд звертає увагу на те, що заочним рішенням Київського районного суду м.Одеси від 30.04.2014 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] визнано такими, що втратили право користування квартирою №8 у будинку №69/2 по вул. ак. Корольова у м.Одесі та знято з реєстраційного обліку за вказаною адресою, про що свідчить довідка №146 від 17.11.2014 року видана КП ЖКС «Чорноморський», з якої вбачається що останні зняті з реєстраційного обліку за вказаною адресою 06.06.2014 року на підставі заочного рішення Київського районного суду м.Одеси від 30.04.2014 року . Однак зазначене рішення ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 24.12.2014 року скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку. Однак при спробі вселитися у спірну квартиру позивачка чинила перешкоди невістці та її дітям, змінивши замки у вхідних дверях та взагалі не відкривши дверей на вимогу останніх, тобто не пустила їх у житло, посилаючись на відсутність підстав для їх вселення. З даного приводу [PERSON] та [PERSON] звертались до правоохоронних органів. При такому положенні у судовому засіданні знайшли підтвердження доводи відповідача- позивача за зустрічним позовом [PERSON], що їм чинились перешкоди у вселенні на спірну житлову площу, а тому суд вважає, що їх право на проживання підлягає захисту, вони повинні бути вселені у спірну квартиру. Суд звертав увагу позивача на його правову позицію стосовно, заявлених позовних вимоги, а саме підстав і предмету позову та посилання позивача на конкретні правові норми житлового законодавства чи Положення Цивільного Кодексу України. Згідно зі ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Відповідно до ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами Житлового кодексу України" роз'яснив, що, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи зареєстровані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. \~Виходячи з аналізу змісту ст. ст. 1, 6, 9, 61 ЖК України в поєднанні з нормами ст. 29 ЦК України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право при тимчасовій відсутності (у випадках передбачених ст. 71 ЖК України). Відповідно до\~\~ст.6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~проживання в Україні»громадянин України,\~\~ а\~\~ також\~\~ іноземець\~\~ чи\~\~ особа\~\~без громадянства,\~\~які перебувають в Україні\~\~на\~\~законних\~\~підставах, зобов'язані протягом\~\~десяти\~\~днів\~\~після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Як роз'яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року за № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України",\~\~у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У відповідності зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у праві. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до Ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Однак в судовому засідання з боку позивача не доведений факт відсутності відповідачів на спірній житловій площі більше ніж рік. \~\~\~При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. \~\~\~Згідно ч. 1 ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. В своїх пояснення представник позивача за первинним позовом пояснила, що відповідачка з дітьми вселилась до квартири з дозволу [PERSON], що в судовому засіданні не оспорювалось. \~\~Зважаючи на викладене, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв'язку у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], про визнання осіб, такими, що втратили права користування житловим приміщенням, а саме квартирою №8 в будинку 69 корп.2 по вул. Академіка Корольова у м. Одесі необґрунтовані та безпідставні, а тому задоволенню не підлягають, а позовні вимоги [PERSON], діючої в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON], а також [PERSON] про вселення, усунення перешкод у користуванні житловою площею та надання ключів від вхідних дверей квартири підлягають задоволенню. Судом встановлено, підтверджено поясненнями відповідачки [PERSON],\~\~показами свідка, що [PERSON] не допускає [PERSON] з дітьми до квартири, заперечує проти її вселення та проживання,\~\~в зв'язку з цим\~\~остання\~\~обмежена у користуванні\~\~спірною квартирою без законних підстав, чим порушені їх права та законні інтереси, тому позов про вселення та усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням\~\~підлягає задоволенню.\~\~ На підставі викладеного й

Outcome: dismissed