Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, у якій просить визнати за нею право власності на будинок, посилаючись на наступні обставини. [INFO] у Суворовському районі м.Одеси помер чоловік заявниці [PERSON]. Після його смерті залишився житловий будинок з будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS], який вона має право успадкувати за заповітом, вчиненим покійним 26 листопада 2007 року на її користь, згідно якого чоловік заповів їй все свої майно. Отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно позивачка не має змоги, оскільки при зверненні до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадку спадкоємиці відмовлено, у зв'язку з відсутністю документів, підтверджуючих право власності померлого на житловий будинок та відповідної реєстрації цього права. В підтвердження того, що житловий будинок належав її померлому чоловікові та який він збудував ще до укладення шлюбу між ними у 1984 році, позивачка надає будівельний паспорт, паспорт на забудівлю садиби, проект забудівлі земельної ділянки, положення про паспорт на забудівлю садиби. Але в цих документах номер будинку вказаний помилково "2-а" замість правильного "1-а". Той факт, що чоловік побудував будинок у 1984 році позивачка підтверджує домовою книгою, в якій стоїть штамп та печатка МБТІ Татарбунарського району. Позивачка, як дружина померлого проживала постійно у спадковому будинку і проживає дотепер. В зв'язку з цими обставинами вона просить ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на вказаний будинок з будівлями та спорудами. Представник позивачки в судове засідання надав заяву, згідно якої просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник Татарбунарської міської ради в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував, підтвердивши, що у документах, наданих позивачкою до позовної заяви, дійсно помилково вказано адресу [ADDRESS] замість вірної [ADDRESS]. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 28.07.1989 року (а.с.4), між [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO], був укладений шлюб, актовий запис №60. Як видно з копії заповіту (а.с.5) від 26 листопада 2009 року, [PERSON] на випадок своєї смерті зробив заповідальне розпорядження, яким заповів позивачці все майно де б воно не знаходилось і з чого б не складалось. Згідно копії свідоцтва про смерть [NUMBER] (а.с.6) [PERSON] помер [INFO]. Із ксерокопії технічного паспорту (а.с.12-15) на житловий будинок по [ADDRESS], вбачається, що замовником технічної інвентаризації є [PERSON]. Довідкою виданою Татарбунарським БТІ від 06.10.2014 року (а.с.24) підтверджується, що вартість житлового будинку з будівлями та спорудами в [ADDRESS], складає 211915 грн. Відповідно до ксерокопії домової книги (а.с.17-19) власником житлового будинку в [ADDRESS] є [PERSON]. Із листа нотаріуса (а.с.20) видно, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину по закону, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок на ім'я померлого. Згідно ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що будинок за [ADDRESS] дійсно належав за життя [PERSON], а позивачка є єдиною спадкоємицею за заповітом. За таких обставин, суд вважає, що за [PERSON] повинно бути визнано право власності на житловий будинок з будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS], що залишився після смерті її чоловіка [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved