Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

20.01.2014 року позивачі звернулися до суду з позовною заявою до Ржищівської міської ради Київської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Управління Держземагенства у Кагарлицькому районі Київської області, Реєстраційна служба Ржищівського міського управління юстиції, про визнання недійсними державних актів на право приватної власності на земельні ділянки та скасування їх державної реєстрації, в якій зазначили, що вони є власниками земельних ділянок по [ADDRESS]. У власності [PERSON] знаходиться земельна ділянка загальною площею 0,1639 га, з них: 0,0218 га - для будівництва та обслуговування жилого будинку та 0,1421 га - для ведення особистого підсобного господарства. [PERSON] є власницею земельної ділянки загальною площею 0,1352 га, з них: 0,0745 га - для будівництва та обслуговування жилого будинку та 0,0607 га - для ведення особистого підсобного господарства. Як з'ясувалося пізніше, площі, межі та конфігурація, вищезазначених земельних ділянок у державних актах, абсолютно не відповідають фактичним параметрам цих земельних ділянок на місцевості з урахуванням розташування належних їм на праві власності частин житлового будинку. При виготовленні технічної документації зі складання державних актів не були встановлені в натурі (на місцевості) межі їх земельних ділянок. Ці грубі помилки призвели до прийняття виконавчим комітетом Ржищівської міської ради Київської області незаконних рішень від 08.05.2002 року № 15-2-24 "Про затвердження технічної документації по видачі державних актів на право приватної власності на земельні ділянки громадянам", що стало підставою для оформлення незаконних державних актів. Порядок фактичного землекористування позивачами їх земельними ділянками із зазначенням їх розмірів, меж та конфігурації, вказаний у кадастровій документації. Оскільки, дані державні акти видані з порушенням закону, то і кадастрові номери зазначеним в них земельним ділянкам присвоєні бути не можуть, а виготовлення нових державних актів неможливе без скасування старих. Враховуючи вищевикладене, позивачі змушені звернутися до суду з позовом про визнання недійсними державних актів на право приватної власності на земельні ділянки та скасування їх державної реєстрації. В позовній заяві позивачі просять суд визнати незаконним та скасувати рішення Ржищівської міської ради Київської області від 08 травня 2002 року № 15-2-24 в частині затвердження технічної документації по видачі державних актів на право приватної власності на земельну ділянку по [ADDRESS], визнати недійсними державні акти серія ІІІ-КВ № 028502, серія ІІІ-КВ № 028504 та скасувати їх державну реєстрацію. В судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON] не з'явилися з поважних причин. Представник позивачів [PERSON] в судове засідання не з'явився з поважних причин, про що надав заяву, згідно якої позовні вимоги, викладені в позовній заяві підтримав в повному обсязі. Представник Ржищівської міської ради Київської області в судове засідання не з'явився з поважних причин, про що надав письмового листа, згідно якої останній проти позову не заперечує, просить проводити розгляд справи без участі представника. Представник Управління Держземагенства у Кагарлицькому районі Київської області в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час, день та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Представник Реєстраційної служби Ржищівського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час, день та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, обгрунтовуючи своє рішення нижчезазначеними доказами. Судом було встановлено, що [PERSON], на підставі рішення ІІ сесії ХХІV скликання Ржищівської міської ради народних депутатів від 08.05.2002 року № 15, передано у приватну власність земельну ділянку, що знаходиться в [ADDRESS], площею 0,1639 га, з них: 0,1421 га - для ведення особистого селянського господарства, 0,0218 га - для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд, що підтверджується письмовими доказами по справі: копією державного акту на право приватної власності на землю Серії ІІІ-КВ № 028502, виданого 11.07.2002 року (а.с. 8), копією архівного витягу рішення Ржищівської міської ради Київської області № 15-2-24 від 08.05.2002 року (а.с. 10-11). Також судом встановлено, що [PERSON], на підставі рішення 2 сесії 24 скликання Ржищівської міської ради народних депутатів від 08.05.2002 року № 15, передано у приватну власність земельну ділянку, що знаходиться в [ADDRESS], площею 0,1352 га, з них: 0,0607 га - для ведення особистого селянського господарства, 0,0745 га - для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд, що підтверджується письмовими доказами по справі: копією державного акту на право приватної власності на землю Серії ІІІ-КВ № 028504, виданого 11.07.2002 року (а.с. 9), копією архівного витягу рішення Ржищівської міської ради Київської області № 15-2-24 від 08.05.2002 року (а.с. 12-13). [PERSON] є власником 1/2 частини жилого будинку, що знаходиться в [ADDRESS], після смерті його діда [PERSON], який помер [INFO], та після смерті його батька [PERSON], який помер [INFO], що підтверджується письмовими доказами по справі: копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.04.1992 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-307 (а.с. 18), копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.04.1992 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-308 (а.с. 19); копією договору дарування від 11.10.1995 року 1/2 частини житлового будинку (а.с. 20-21). [PERSON] є власником 1/2 частини жилого будинку, що знаходиться в [ADDRESS], що підтверджується письмовим доказом по справі: копією договору дарування від 11.10.1995 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1с-1136 (а.с. 20-21). Відповідно до п. 2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999 року (яка діяла станом на 19.02.2002 року) заповнення державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою покладається на Державне підприємство "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" та його структурні підрозділи; усі записи мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються; заповнення вказаних документів здійснюється з використанням комп'ютерної техніки. Пунктом 1.12 вищезазначеної Інструкції передбачено що, складання державного акта на право власності на земельну ділянку або право постійного користування земельною ділянкою при передачі або наданні земельних ділянок громадянам, підприємствам, установам, організаціям та об'єднанням громадян всіх видів проводиться після перенесення в натуру (на місцевість) меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженим в установленому порядку проектом відведення цієї ділянки. Відповідно до п. 2.1 Інструкції роботи зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою виконуються із встановленням (відновленням) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки. Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю; власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ч. 1 ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ч. 2 ст. 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Відповідно до ч.1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Outcome: approved