Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулась з вказаною заявою, мотивуючи тим, що вона дізналась від своєї матері [PERSON], що 31 рік тому її мати проживала з [PERSON] у цивільному шлюбі, в якому вели спільне господарство та спільний побут, мали спільні права та обов'язки. Також мати повідомила, що завагітніла та народила її від [PERSON], але при оформленні свідоцтва про народження дитини відповідно до Сімейного кодексу України, при зазначенні відомостей про батька дитини зазначила своє дівоче прізвище "Бондаренко", а ім'я та по-батькові батька зазначила справжнє [PERSON]. Дізнавшись про дану обставину, вона звернулась до Бердичівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області з заявою з проханням внести зміни до свідоцтва про народження у графі батько, однак отримала відмову, тому звернулась до суду. В судове засідання заявниця не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримує. Представник Бердичівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області надала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, заперечень проти вимоги заяви не надала. В судове засідання [PERSON] не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги визнає та просить заяву [PERSON] задовольнити, оскільки він є батьком [PERSON], і в період коли вона народилася він проживав у цивільному шлюбі з її матір'ю заявниці [PERSON], вів з нею спільне господарство. В матеріалах справи також міститься нотаріально засвідчена заява [PERSON] про визнання його батьком заявниці(а.\~с.\~14). Згідно з ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд розглядає справу без участі сторін, оскільки кожна особа, яка приймає участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи у її відсутності. Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [PERSON] 06.05.1986 року народила доньку [PERSON], згідно зі свідоцтвом про народження якої батьком дитини записаний [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження(а.с.\~9). Суд зазначає, що на момент здійснення державної реєстрації народження [PERSON] був чинним Кодекс про шлюб та сім'ю України, а не Сімейний кодекс України, а відтак ця держана реєстрація була здійснена відповідно до статті 55 Кодексу про шлюб та сім'ю України, яка у відповідній частині є аналогічною статті 135 Сімейного кодексу України, який набрав чинності 01.01.2004\~р., тобто прізвище дитини записувалось за прізвищем матері, а ім'я, по-батькові та національність за вказівкою матері, що підтверджується листом від 17.10.2017\~р. Бердичівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області та витягом від 04.10.2017\~р. з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.\~с.\~12, 15). Крім того, з листа від 17.10.2017\~р. Бердичівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області випливає, що [PERSON] зверталась до цього відділу з заявою про зміни прізвища батька у свідоцтві про її народження, проте цим листом їй було відмовлено у задоволенні заяви, оскільки це суперечить законодавству України, та роз'яснено, що це питання має бути вирішено у судовому порядку(а.\~с. 12). Абзацом другим частини третьої постанови від 15.05.2006\~року №\~3 Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 01.01.2004\~р., необхідно застосовувати відповідні норми Кодексу про шлюб та сім'ю України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Частинами другою та третьою статті 53 Кодексу про шлюб та сім'ю України встановлювалось, що в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Суд, беручи до уваги нотаріально посвідчену заяву від 20.10.2017\~року [PERSON] про визнання себе батьком [PERSON] (а.\~с.\~14), а також визнання [PERSON] заяви [PERSON] про встановлення факту батьківства, приходить до висновку, що вони з достовірністю підтверджують визнання [PERSON] свого батьківства щодо [PERSON]. Встановлення факту батьківства має юридичне значення, оскільки необхідне для захисту прав заявниці. В іншому порядку встановити факт батьківства неможливо, тому заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved