Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

12.10.2021 р. позивач звернулася до Літинського районного суду Вінницької області із вказаним позовом мотивуючи його тим, що 30 березня 2010 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі [PERSON] [INFO] від даного шлюбу у них народився син [PERSON] . 03 листопада 2011 року шлюб між ними розірвано. Вказує, що з моменту розлучення і по даний час син проживає разом нею. Відповідач злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Не бере участі у вихованні дитини, не провідує сина, не цікавиться здоров`ям дитини, його фізичним та духовним розвитком, успіхами у навчанні, морально та матеріально не підтримує сина, не виявляє бажання спілкуватися з ним. Всі питання щодо виховання вирішуються нею самостійно без участі та підтримки зі сторони відповідача. За таких підстав, змушена звернутися до суду з вказаним позовом і просить позбавити батьківських прав відповідача відносно свого сина [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позов підтримує повністю і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. До суду повернувся конверт з відміткою «Адрест відсутній за вказаною адресою». Крім того, відповідач [PERSON] був повідомлений належним чином про місце дату та час судового засідання відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Представник заінтересованої особи Служба у справах дітей та сім`ї Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області Джигун О.Л. в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про проведення засідання у їх відсутність. Проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. З урахуванням письмової позиції позивача, досліджених доказів та вимог закону суд визнає за необхідне за згодою позивача на підставі ст. 280 ЦПК України постановити заочне рішення, яким позов задовольнити повністю з таких підстав. Так, відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] (а.с.5) його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до рішення Літинського районного суду Вінницької області від 14 жовтня 2011 року (а.с.6) шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірваний. Довідка Літинської селищної ради Літинського району Вінницької області за №1068 від 22.07.2021 року (а.с.7) до складу сім`ї [PERSON] входить син [PERSON] , 2010 року народження. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов (а.с.8) [PERSON] , 1987 року народження та її дитина [PERSON] , 2010 року народження проживають за адресою [ADDRESS] окремо від батьків у власному будинку. [PERSON] робить все належне для проживання і виховання дитини. Стан житла задовільний, будинок газифікований. Батько [PERSON] не цікавиться життям і не приймає участі у вихованні дитини, матеріально не допомогає. Батько [PERSON] не бере участі у вихованні [PERSON] . Відповідно до довідки Літинського опорного закладу загальної середньої освіти 1-3 ступенів №1 Літинської селищної ради Вінницької області за №01-30/60 від 14.09.2021 (а.с.9) [PERSON] дійсно навчається в 5-в класі вищезазначеного закладу в 2021-2022 навчального року. Вихованням та навчанням учня займається мама [PERSON] , батько [PERSON] за час навчання дитини шкільним життям не цікавиться. Відповідно до Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Літинського відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області МУ МЮ (м. Хмельницький) (а.с.10) у боржника [PERSON] заборгованість по аліментах станом на 30.08.2021 р. складає 62828,51 грн. Відповідно до Висновку органу опіки та піклування Літинської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] за №2654 від 16.11.2021 р. (а.с.26) орган опіки та піклування Літинської селищної ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблею ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересів дитини. Таке визначення може бути необхідними у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, стан; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства»). Згідно норм ст.152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ст.164 ч.1 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо він, вона: п.2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно постанови Пленуму Верховного суду України 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Також, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідивши матеріали справи, врахувавши письмову позицію позивача та третьої особи, суд, приходить до висновку про задоволення позову, оскільки відповідач [PERSON] матеріально сина не забезпечує, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання не піклується про його навчання, не створює належні умови для розвитку його природних здібностей, не готує його до самостійного життя та праці, а позбавлення відповідачів батьківських прав буде відповідати інтересам дитини. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Outcome: approved