Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

18 серпня 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеними вимогами, мотивуючи їх тим, що 19.03.2012 померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в с. Берлози, вул. Московська (Незалежності), 15 Козелецького району Чернігівської області; земельна ділянка площею 0,2500 га, за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташована за адресою: с. Берлози вул. Московська, 15 Козелецького району Чернігівської області, земельна ділянка площею 0,1688 га, за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташована за адресою: с. Берлози вул. Московська, 15 Козелецького району Чернігівської області та земельна ділянка загальною площею 3,2999 га, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Берлозівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області. Позивачі, як спадкоємці за заповітом, спадщину прийняли, але не можуть оформити її в нотаріальному порядку, оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки втрачені, зареєструвати право власності на житловий будинок неможливо, в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу. Позивачі в судове засідання не зявилися, в матеріалах справи міститься клопотання про проведення судового розгляду за відсутності позивачів. Відповідач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява за підписом сільського голови Берлозівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області з проханням розглядати справу без представника відповідача. Позов визнає. Третя особа Відділ Держгеокадастру у Козелецькому районі в судове засідання не зявилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, в матеріалах справи міститься заява третьої особи, в якій остання просить суд проводити судове засідання за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню виходячи із наступного. Згідно п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 (із подальшими змінами) «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Судом встановлено, що згідно довідки виданої виконкомом Берлозівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області за вих. № 66 від 24.06.2016, житловий будинок № 15 по вул. Московська в с. Берлози, як члену колгоспного двору належав [PERSON] /а.с. 15/. Згідно довідки № 86 від 15.06.2016, виданої субєктом господарювання ФОП [PERSON], право власності на житловий будинок № 15 по вул. Московська (Незалежності) в с. Берлози не зареєстровано /а.с. 16/. 19 березня 2012 року [PERSON] померла (копія свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 185538, видане 19.03.2012 виконавчим комітетом Берлозівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області) /а.с. 10/. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в с. Берлози, вул. Московська (Незалежності), 15 Козелецького району Чернігівської області. Згідно заповіту посвідченого 25.04.2006 державним нотаріусом Остерської районної державної нотаріальної контори, [PERSON] усе своє майно, що буде їй належати на день смерті, де б воно не було і з чого б воно не складалось, а також все те, на що за законом буде мати право, заповіла позивачам у справі [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному /а.с. 13/. Позивачі, як спадкоємці за заповітом, спадщину після смерті [PERSON] прийняли, оскільки звернулися до Козелецької районної державної нотаріальної контори, що підтверджується копією спадкової справи № 283/2012 /а.с. 42/. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] та [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] в частині визнання права власності на житловий будинок, розташований в с. Берлози, вул. Московська (Незалежності), 15 Козелецького району Чернігівської області підлягають задоволенню і за позивачами суд вважає можливим визнати право власності на зазначений будинок. Щодо визнання права власності на земельні ділянки суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування розяснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. 07 квітня 2008 року на імя [PERSON] на підставі рішення 9 сесії 5 скликання Берлозівської сільської ради від 19.10.2007 було виготовлено та видано державний акт серії ЯГ № 888047 на право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, розташовану за адресою: с. Берлози вул. Московська, 15 Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд /а.с. 18/. 07 квітня 2008 року на імя [PERSON] на підставі рішення 9 сесії 5 скликання Берлозівської сільської ради від 19.10.2007 було виготовлено та видано державний акт серії ЯГ № 888048 на право власності на земельну ділянку площею 0,1688 га, розташовану за адресою: с. Берлози вул. Московська, 15 Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства /а.с. 21/. 29 серпня 2002 року на імя [PERSON] на підставі рішення 15 сесії 23 скликання Берлозівської сільської ради від 05.04.2001 було виготовлено та видано державний акт серії І-ЧН № 034598 на право приватної власності на землю площею 3,27 га, розташовану на території Берлозівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, передану для товарного сільськогосподарського виробництва /а.с. 23/. Позивачі просять визнати за ними право власності на земельні ділянки, оскільки державні акти були втрачені, про що в пресі розміщено оголошення /а.с. 29/. Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. У відповідності до\~ ст. 152 ч. 3 п. "а" ЗК України\~ -"захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав". При розробленні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки та внесенні до автоматизованої системи відомостей про земельні ділянки, належної [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧН № 034598 від 29.08.2002, було встановлено, що фактична площа земельної ділянки становить 3,2999 га, з яких: рілля 2,4083 га, кадастровий номер 7422080900:86:082:0099, сіножать 0,6151 га, кадастровий номер 7422080900:86:093:0099; пасовище 0,2765 га, кадастровий номер 7422080900:86:133:0099 /а.с. 24/. Відповідно до п. 2 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 жовтня 2012 року, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом, тому суд вважає, що саме в витязі з Державного земельного кадастру більш повно та достовірно визначено площу земельної ділянки. Таким чином, суд дійшов висновку, що за позивачами в порядку спадкування підлягає визнанню право власності на згадані земельні ділянки.

Outcome: approved