Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

16 січня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою. В обґрунтування позовної заяви посилається на те, що в даний час вона разом із своїм чоловіком [PERSON] та неповнолітніми дітьми [PERSON] Михайлом-Олександром Романовичем, [INFO], [PERSON], [INFO] проживає в [INFO]. 26 грудня 2016 року відповідачка по мобільному телефону повідомила її чоловіка [PERSON] про те, що [PERSON] зрадила йому та має близькі стосунки з її чоловіком [PERSON], окрім того повідомила [PERSON], що [PERSON] по мобільному телефону нібито скерувала [PERSON] повідомлення інтимного характеру. Згодом відповідачка зустрілась з її чоловіком та показала йому фотокартку, на якій позивачка зображена з чоловіком відповідачки. Почувши ці відомості, та, побачивши фотокартку її чоловік вчинив сварку, а вже 28 грудня 2016 року він подав до суду позовну заяву про розірвання шлюбу. Окрім того, в кінці грудня 2016 року відповідачка по мобільному телефону подзвонила подружжям [PERSON]: [PERSON] та [PERSON], які проживають по сусідству із позивачкою та повідомила їм, що [PERSON] зрадила своєму чоловіку з її чоловіком - [PERSON], тобто нібито позивачка підтримує близькі стосунки з останнім та пообіцяла, що вона пізніше в якості підтвердження направить їм фотокартки. У перших числах січня 2017 року відповідачка, використовуючи соціальну мережу «Одноклассники», скерувала на особисту сторінку [PERSON] дві фотокартки, на одній позивачка [PERSON] зображена сама, а на другій позивачка зображена разом з чоловіком відповідачки [PERSON] Згодом [PERSON] показала позивачці ці фотокартки. Вона особисто свої фотокартки відповідачці не давала, більш того нікому не дозволила їх розповсюджувати і в зв'язку з цим вважає їх «фотошопом». Вона ніколи не зраджувала своєму чоловіку ні з [PERSON], ні з ким іншим, більш того, [PERSON] взагалі не знає. Поширені відповідачкою відомості не відповідають дійсності і принижують гідність та честь позивачки в очах її чоловіка, дітей, сусідів, знайомих та родичів. Неправомірними діями відповідачки їй завдана моральна шкода, яку вона оцінює в 10000 гривень, що полягає у душевних стражданнях, яких позивачка зазнала у зв'язку з приниженням відповідачкою її гідності та честі. Вона добропорядна жінка, однак у зв'язку з діями відповідачки, вважає себе приниженою та ображеною перед чоловіком, дітьми, родичами та знайомими. В даний час погіршені відносини з чоловіком, який обвинувачує її у подружній невірності. Вона постійно перебуває у нервовому стресі, через що погіршився її стан здоров'я, для неї життя без чоловіка, якого вона кохає, не має ніякого сенсу. У зв'язку з цим вона вимушена втрачати час та кошти на захист своїх прав. Тому, враховуючи вищевикладене, просить суд зобов'язати [PERSON] спростувати перед її чоловіком [PERSON], перед подружжям [PERSON] поширені відповідачкою недостовірні відомості, що вона [PERSON] зрадила своєму чоловіку з [PERSON]. Стягнути з [PERSON] на її користь завдану їй моральну шкоду в сумі 10000 гривень, а також стягнути з відповідачки на її користь судові витрати. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримав позовні вимоги повністю, в своїх поясненнях підтвердив обставини, що викладені в позовній заяві та просив задовольнити їх в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча належним чином повідомлялася про час і місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомила і не просила суд відкласти розгляд справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача та, дослідивши письмові докази по справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що позовні вимоги [PERSON], підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34). Разом з тим, відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та Законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Частиною 4 ст. 32 Конституції України встановлено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням і поширенням такої недостовірної інформації. Статтею 270 ЦК України встановлено, що відповідно до Конституції України фізична особа, зокрема, має право на повагу до гідності та честі. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", відповідно до статей 94, 277 ЦК фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. При цьому суди повинні враховувати такі відмінності: а) при спростуванні поширена інформація визнається недостовірною, а при реалізації права на відповідь - особа має право на висвітлення власної точки зору щодо поширеної інформації та обставин порушення особистого немайнового права без визнання її недостовірною; б) спростовує недостовірну інформацію особа, яка її поширила, а відповідь дає особа, стосовно якої поширено інформацію. Згідно із п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, в тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Як зазначено у п.15 вказаної вище Постанови Пленуму, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення у мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Так, з матеріалів справи вбачається, що 26 грудня 2016 року відповідачка по мобільному телефону повідомила чоловіку позивачки [PERSON] про те, що [PERSON] зрадила останньому та має близькі стосунки з її чоловіком [PERSON], окрім того повідомила, що [PERSON] по мобільному телефону нібито скерувала [PERSON] повідомлення інтимного характеру. Згодом відповідачка зустрілась з чоловіком позивачки та показала йому фотокартку, на якій [PERSON], зображена з чоловіком відповідачки. Почувши цю інформацію, та, побачивши фотокартку, чоловік позивачки вчинив сварку, а вже 28 грудня 2016 року подав до суду позовну заяву про розірвання шлюбу. Вказані обставини підтверджуються показаннями свідка [PERSON] В кінці грудня 2016 року відповідачка по мобільному телефону подзвонила подружжям [PERSON], які проживають по сусідству із позивачкою та повідомила їм, що [PERSON] зрадила своєму чоловіку з її чоловіком [PERSON], тобто нібито позивачка підтримує близькі стосунки з останнім, та пообіцяла, що вона пізніше в якості підтвердження направить їм фотокартки. У перших числах січня 2017 року відповідачка, використовуючи соціальну мережу «Одноклассники», скерувала на особисту сторінку [PERSON] дві фотокартки, на одній [PERSON] зображена сама, а на іншій разом з чоловіком відповідачки [PERSON] Згодом [PERSON] показала позивачці ці фотокартки. Вказані обставини підтверджуються показаннями свідків: [PERSON] та [PERSON] Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Згідно із положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Відповідно до ст. 32 Конституції України кожному громадянинові гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї, а також право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної поширенням такої інформації. Згідно ч. 2 ст. 302 ЦК України фізична особа, яка поширює інформацію, зобовязана переконатися в її достовірності. Суд вважає, що поширена відповідачкою інформація має негативний характер, оскільки принижує честь, гідність, ділову репутацію позивачки в громадській думці з точки зору додержання законів, загальновизнаних правил співжиття та принципів людської моралі, ганьбить її, оскільки спонукає до засуджуючого ставлення до неї, як до особи, яка вчинила неправомірні дії. Згідно з ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.3 ст. 10 ЦПК України та ч.ч.1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, як встановлено судом, відповідачка не довела в судовому засіданні та не спростувала поширену нею недостовірну інформацію про позивачку належними доказами в судовому засіданні. Наявність вказаних фотографій, на одній з яких зображена позивачка, а на іншій позивачка разом з [PERSON] не є доказом їх близьких інтимних стосунків і не можуть бути підтвердженням факту зради позивачки, навіть якщо вказані фотографії не підроблені. Суд вважає, що право на повагу гідності і честі закріплене також у ст. 297 ЦК України. Відповідно до цієї норми закону гідність і честь фізичної особи є недоторканними і особа має право звернутися до суду з позовом про їх захист. Таким чином, аналізуючи позовні вимоги [PERSON], у сукупності з наданими доказами в світлі наведених вище правових норм, суд приходить висновку, що відповідачка [PERSON] поширювала недостовірну та негативну інформацію відносно позивачки [PERSON] Дані відомості є такими, що принижують честь, гідність позивачки, оскільки є недостовірною та негативною інформацією. Отже, з урахуванням зазначеного, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання поширеної інформації знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, та не доведені відповідачкою [PERSON], як такі, що відповідають дійсності. Тому суд вважає, що в цій частині позовні вимоги слід задовольнити. Що стосується позовних вимог позивачки [PERSON], про відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 гривень, завданої поширенням недостовірної інформації, то суд приходить висновку, що вказані позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступного. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування морального збитку, заподіяного внаслідок порушення його прав. Моральний збиток полягає в приниженні честі, гідності і ділової репутації особи, у фізичному болі і стражданнях, яке особа випробовує у зв'язку з ушкодженням здоров'я, в душевних стражданнях, яке особа випробовує у зв'язку з протиправною поведінкою відносно нього самого. Моральний збиток відшкодовується грошима, майном або іншим способом. При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує вимоги розумності, виваженості, співмірності і справедливості, характер правопорушення, глибину душевних страждань, порушення нормальних життєвих звязків, погіршення можливостей позивачки, ступінь вини особи, яка завдала шкоду, майновий стан сторін, те що на даний час позивачка помирилася з чоловіком і провадження у справі між ними про розірвання шлюбу припинено, тому оцінює завдану моральну шкоду в розмірі 1 000,00 грн. У відповідності до ст. 88 ЦПК України понесені позивачем [PERSON], судові витрати по справі у разі задоволення позову частково, підлягають до стягнення з відповідача, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 800 грн. (640,00 грн.+160,00 грн.(10% від 1600 грн.) = 800,00грн.). На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial