Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Назарівської сільської ради, Кіровоградського району та області, про визначення додаткового строку тривалістю у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилася після смерті його батька [PERSON], який помер [INFO] року. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що він пропустив строк для прийняття спадщини у зв'язку з відбуванням покарання у Кіровоградській ВК №6 у період із 20.03.2001 року по 15.02.2007 року. Після звільнення з місць позбавлення волі він дізнався про смерть батька, проте не маючи можливості працевлаштуватись він виїхав у Російську Федерацію на заробітки, де перебував у період з 20.07.2007 року по вересень 2014 року. На даний час він має намір оформити спадщину, проте через пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори не має можливості реалізувати свої спадкові права. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, які викладено у позовній заяві. Відповідач свого представника у судове засідання не направили, проте суду надано заяву в якій представник відповідача Коханська М.П. зазначила, що просить розглянути справу без її участі та не заперечує проти задоволення позовних вимоги (а.с.16). Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов необхідно залишити без задоволення, виходячи з таких підстав. Відповідно до вимог ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно вимог ст.1272 ч.3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пунктом 24 Постанови ПВСУ №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], яке видано 15.05.2003 року Назарівською сільською радою, Кіровоградського району та області, актовий запис №4 (а.с.6). Довідка №385 від 09.10.2014 року, яку видано Назарівською сільською радою, Кіровоградського району та області, свідчить, що померлому [PERSON] на підставі державного акту на право власності на землю серія І-КР №010036 належить земельна ділянка [ADDRESS] (а.с.7). [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], яке видано 11.02.1975 року Назарівським сільбюро ЗАГС, Кіровоградського району та області, а також копією паспорта серія [NUMBER] на ім'я [PERSON] (а.с.3,5). [PERSON] відбував покарання у Кіровоградській ВК №6 у період із 20.03.2001 року по 15.02.2007 року, що підтверджується копією довідки про звільнення серія 00 №204629 від 15.02.2007 року, а потім у період із 20.07.2007 року по 22.09.2014 року перебував у м. Москва, Російської Федерації, де працював малярем-штукатуром на підприємстві "БиЛимекс", що підтверджується копією довідки №186-П від 23.09.2014 року (а.с.8-9). Згідно довідки №395 від 24.10.2014 року, яку надано Назарівською сільською радою, Кіровоградського району та області, померлий [PERSON] мав двох дітей: сина - [PERSON] та дочку - [PERSON] (а.с.24). Згідно інформаційного листа №704/01-09 від 27.10.2014 року, який надано Кіровоградською районною державною нотаріальною конторою на запит суду, вбачається, що до Кіровоградської районної державної нотаріальної контори спадкоємці із заявами про прийняття та відмову від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, не зверталися, спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с.28-30). Статтями 11, 60, 212 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідачем по справі позивач визначив Назарівську сільську раду, Кіровоградського району та області, проте відповідачами по даній категорії справ є інші спадкоємці, зокрема [PERSON], що позивачем залишено поза увагою, а за відсутності інших спадкоємців відповідачем є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а тому позов пред'явлено до неналежного відповідача і позивачем або його представником не заявлялось клопотання про заміну неналежного відповідача. Крім цього, позивачем у якості підстави визначення додаткового строку вказано перебування у місцях позбавлення волі у період із 20.03.2001 року по 15.02.2007 року, а потім робота на території Російської Федерації у період з 20.07.2007 року по вересень 2014 року. Проте, позивач не заперечує той факт, що звільнившись 15.02.2007 року він дізнався про смерть свого батька [PERSON], проте спадщину не оформляв і 20.07.2007 року розпочав роботу на території Російської Федерації. Викладене свідчить, що позивач дізнався про смерть батька [PERSON] у лютому 2007 року та на протязі шести місяців не вчиняв будь-яких дій, які свідчать про бажання оформити спадщину, тобто протягом вказаного періоду були відсутні будь-які об'єктивні, непереборні, істотні труднощі для позивача, як спадкоємця, на вчинення дій із прийняття спадщини. У подальшому позивач виїхав на заробітки на територію Російської Федерації і лише через сім років після того, як позивач дізнався про смерть [PERSON], він вирішив оформити спадщину та звернувся до суду із даним позовом. На підставі викладеного, суд вважає, що викладені позивачем обставини та докази, якими їх обґрунтовано, не можна розцінювати, як поважні причини та підстави для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Будь-яких інших обставин та доказів на їх підтвердження, які дозволяють суду зробити висновок про наявність поважних причин, які дозволяють визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини позивачем не надано суду. Окремо слід відзначити, що листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року роз'яснено, що норми пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно з якими ЦК України застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. Проте, викладене залишено поза увагою позивачем. Таким чином, зважаючи на викладені вище недоліки, які містить позовна заява та докази, якими її обґрунтовано, суд вважає, що позов необхідно залишити без задоволення.

Outcome: dismissed