Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що сторони проживали у фактичних сімейних відносинах з 2010 року, під час яких у них народилося двоє дітей: донька [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO] З серпня 2017 року, через погіршення стосунків, [PERSON] припинив спільне проживання разом з позивачкою та дітьми. З того часу відповідач не підтримує стосунки з позивачкою та дітьми, не турбується про їх матеріальний стан. Самостійно забезпечувати дітей матеріально позивачка не має змоги, ніде не працює, матеріальної допомоги від держави не отримує. Крім того, позивачка встановила опіку над неповнолітніми сестрою та братом. Різке подорожчання одягу та продуктів харчування, медикаментів та інших необхідних речей для дітей ускладнює її економічне становище. Просить суд стягувати з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх доньок [PERSON], 2011 р.н. та [PERSON], 2015 р.н., у твердій грошовій сумі в розмірі по 2500,00 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Учасники справи в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи сповіщались належним чином. Представник позивача подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, підтримує заявлені позовні вимоги та просить такі задовольнити. Відповідач належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, заяв про відкладення судового розгляду від нього не надходило. Відтак, у відповідності до порядку, встановленого ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд, приймаючи до уваги, що позивач не заперечує щодо такого вирішення справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено наступне. Сторони, перебуваючи у фактичних сімейних відносинах з 2010 року, народили двох дітей: доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] Сімейне життя у сторін не склалося і відповідач залишив сім'ю, проживає окремо. З свідоцтв про народження [NUMBER] від 25.08.2011 року та [NUMBER] від 19.03.2015 року, вбачається, що батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], є сторони по справі - [PERSON] та [PERSON]. З доказів, які подані позивачкою на ствердження своїх позовних вимог слідує, що відповідно до Розпорядження голови Виноградівської РДА №401 від 19.12.2013 року, позивачка встановила опіку над неповнолітньою сестрою [PERSON], [INFO] та над неповнолітнім братом [PERSON], [INFO] Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Правовідносини між сторонами врегульовані нормами Сімейного кодексу України. Обов'язками батьків по вихованню та розвитку дитини, відповідно до ст.150 СК України, є обов'язок піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. За змістом ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.6 ст.6 Сімейного кодексу України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Тобто обов'язок утримувати дитину є рівним для обох батьків. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Доказів наявності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину суду не надано. Отже, суд приходить до висновку, що звернення позивачки із позовною вимогою про стягнення аліментів на утримання дітей є підставними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина(ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). Відповідач не має регулярного доходу, тому розмір аліментів слід визначити у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У разі зміни матеріального або сімейного стану чи погіршення здоров'я має право звернутись до суду для зменшення розміру аліментів у відповідності до ст.192 СК України. Отже, оцінивши подані сторонами та досліджені під час судового розгляду справи докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що звернення позивачки є підставним, а її позовні вимоги підлягають до часткового задоволення та з відповідача слід стягувати аліменти на утримання двох дітей у розмірі по 1500 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення ними повноліття. Крім того, приймаючи до уваги, що позивачка при пред'явленні позову була звільнена від сплати судового збору, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", на виконання вимог ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial