Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

27.07.2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом до [PERSON] , який в подальшому 19.04.2021року уточнив, та з урахуванням уточнених вимог якого просить суд: - визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , який складається з: житлового будинку літ. «А», який має загальну площу 58,1 кв.м., житлову площу 37,3 кв.м., літня кухня літ. «Б», гараж-літня кухня літ. «В», комора літ. «Г», сараї літ. «Д», «Ж», «З», вбиральня літ. «Є», споруди 1,2,4,5; - стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача Ѕ чистину вартості автомобіля TOYOTA RAV 4, 2004 року випуску в розмірі 116\~000 грн. - стягнути з відповідачки на користь позивача понесені останнім судові витрати у розмірі сплаченого судового збору за подання позовної заяви, заяви про збільшення позовних вимог в розмірі 2000 грн., заяви про забезпечення доказів в розмірі 400 грн., та витрат на правову допомогу у розмірі 7000 грн. Обґрунтовує свої\~позовні вимоги\~зокрема тим,\~що 13\~березня 2005\~ року\~позивач уклав\~шлюб з\~ [PERSON] ,\~зареєстрований виконавчим\~комітетом Випасненської\~сільської ради,\~актовий запис\~№ 10.\~За час\~шлюбу з\~Відповідачкою було\~придбане \~наступне майно: житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , який складається з: житлового будинку літ. А, який має загальну площу 58,1 кв.м., житлову площу 37,3 кв.м., літня кухня літ. «Б», гараж-літня кухня літ. «В», комора літ. «Г», сараї літ. «Д», «Ж», «З», вбиральня літ. «Є», споруди 1,2,4,5.; автомобіль TOYOTA\~RAV\~4\~2004\~року випуску. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачкою припинені, наразі вони проживають окремо та не ведуть спільне господарство. За час шлюбу відповідачка здійснила відчуження TOYOTA\~RAV\~4\~2004\~року випуску\~без згоди\~позивача та\~надання йому\~відповідної частки\~грошей від\~відчуження спільного\~майна подружжя. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин, позивач декілька разів звертався до Відповідачки із проханням врегулювати спірні відносини, щодо поділу належного їм на праві спільної сумісної власності майна. Однак Відповідачка нехтує правом позивача, відмовляє йому в користуванні та володінні належною йому часткою спірного майна. Не маючи змоги добровільно врегулювати спір, та вплинути на Відповідачку, позивач був змушений звернутись до суду із вказаним позовом задля захисту своїх прав та законних інтересів. Процесуальні дії. 27.07.2020 року позивач подав до суду заяву про витребування доказів та заяву про забезпечення позову. Ухвалою суду від 29 липня 2020 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя було залишено без руху.(а.с.21) Ухвалою суду від 14 серпня 2020 року було відкрито провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя у порядку спрощеного позовного провадження.(а.с.28-29) Ухвалою суду від 23 вересня 2020 року було клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів було задоволено, зобов`язано приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Базан Т.П. (адреса: [ADDRESS] ) надати належним чином посвідчену копію нотаріальної справи, щодо житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , відносно якого було проведено договір купівлі-продажу серії та номер 177 від 07.02.2019 року; зобов`язано ТСЦ МВС в Одеській області № 5143 (адреса: м. Білгород-Дністровський, вул. Гагаріна, 4) надати інформацію з відповідними підтверджуючими документами (технічний паспорт, свідоцтво про реєстрацію ТЗ, договір купівлі-продажу, тощо) про зареєстровані на праві власності транспортні засоби за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] в період з 2017 по 2020 роки та вчинені правочини [PERSON] щодо придбання, відчуження транспортних засобів в період з 2017 по 2020 роки. (а.с.36-37) Ухвалою суду від 23 вересня у задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення\~позову по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя було відмовлено.(а.с.38-39) 12.10.2020 року від представника відповідачки адвоката Шаркевича Я.В., який діє на підставі ордеру, надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.(а.с.42) Ухвалою суду від 12.10.2020 року було відкладено\~розгляд\~цивільної справи\~\~за\~позовом\~ [PERSON] \~до\~ [PERSON] \~про\~визнання права\~власності\~на\~частку у\~спільному\~майні\~подружжя, на 04.11.2020 року.(а.с.46) 04.11.2020 року до канцелярії суду надійшла заява представника відповідачки [PERSON] про виклик свідків.(а.с.51-52) Ухвалою суду\~від 04.11.2020\~року задоволено\~клопотання адвоката\~Шаркевича Я.В.\~про виклик\~свідків.\~Відкладено розгляд\~\~справи\~ на 18 січня 2021 року о 10 годині 00 хв.(а.с.59-60) Ухвалою суду від 18.01.2021 року було відкладено розгляд\~ справи.(а.с.64) Ухвалою суду від 16.02.2021 року було відкладено розгляд справи за вищезазначеним позовом на 29 березня 2021 року.(а.с.68) 16.04.2021 року представник [PERSON] адвокат Садовський В.Є. подав до канцелярії суду заяву про виклик свідків.(а.с.82-83) 19.04.2021 року до канцелярії суду надійшла заява представника [PERSON] адвоката Садовського В.Є. про збільшення позовних вимог.(а.с.90) Ухвалою суду від 24 квітня 2021 року було прийнято заяву представника [PERSON] адвоката Садовського В.Є. про збільшення позовних вимог, задоволено заяву про виклик свідків в судове засідання, призначене на 07.06.2021 року.(а.с.132-133) 07.06.2021 року представник [PERSON] адвокат Садовський В.Є. подав до канцелярії суду заяву у якій просив відкласти розгляд справи, призначений на 07.06.2021 року. 12.07.2021 року від представника відповідачки адвоката Шаркевича Я.В. надійшла заява у якій останній просив відкласти розгляд справи, призначений на 12.07.2021 року. У судове засіданні 10.08.2021 року сторони з`явились. Представник позивача адвокат Садовський В.Є. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволені. Представник відповідачки адвокат Шаркевич Я.В. в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, просив суд залишити їх без задоволення. Відповідачка в судовому засіданні позов [PERSON] не визнала у повному обсязі, при цьому пояснила, що спірний автомобіль TOYOTA RAV 4 2004 року випуску був відчужений в період шлюбу, а грошові кошти від його продажу витрачені на потереби сім`ї. Стосовно поділу спірного будинку зазначила, що у 2018 році її батько [PERSON] відчужив належну йому на праві приватної власності квартиру за адресою: [ADDRESS] , та кошти з продажу квартири подарував їй задля придбання будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , таким чином вказаний будинок придбано не на спільні кошти подружжя, а на кошти її батька, які останній отримав з продажу квартири у заявку з чим позовні вимоги в частині поділу будинку також не підлягають задоволенню. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, та додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Фактичні обставини встановлені судом. Як вбачається із матеріалів справи, 13 березня 2005 року позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Випасненської сільської ради, актовий запис №10, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. (а.с.6). Під час розгляду справи встановлено, що в період шлюбу сторони придбали житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] , який складається з: житлового будинку літ. «А», який має загальну площу 58,1 кв.м., житлову площу 37,3 кв.м., літня кухня літ. «Б», гараж-літня кухня літ. «В», комора літ. «Г», сараї літ. «Д», «Ж», «З», вбиральня літ. «Є», споруди 1,2,4,5. Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 07.02.2019 року зареєстрованого в реєстрі за № 177 [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , продали, а [PERSON] придбала житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] . Таким чином право власності на спірний житловий будинок було зареєстроване за відповідачкою [PERSON] , що підтверджується інформаційною довідкою № 217585310 від 24.07.2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. (а.с. 54-57, а.с.4) Також судом встановлено, що в період шлюбу на підставі договору купівлі-продажу №5143/2018/1187870 від 2018 року сторонами було придбано автомобіль TOYOTA RAV4, д/н [NUMBER] , 2004 року випуску. Право власності на спірний автомобіль було зареєстровано за відповідачкою [PERSON] (а.с. 79) Згідно договору купівлі-продажу автомобіля №5581/20/001850 від 15.07.2020 року [PERSON] продала, а [PERSON] купив автомобіль TOYOTA RAV4, д/н [NUMBER] , 2004 року випуску. Згідно звіту про незалежну оцінку автомобіля TOYOTA RAV4, д/н [NUMBER] , 2004 року випуску, ринкова вартість вказаного автомобіля станом на 15.04.2021 року складає 232476,00 грн. (а.с. 93-121) Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 2 ст.\~71\~Сімейного кодексу\~України якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Згідно зі статтею 60\~СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364\~Цивільного кодексу\~України (далі -ЦК України). Частинами 1, 2 ст.70\~СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71\~СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. № 11). Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму\~ВСУ від\~21.12.2007\~№11\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~розгляді справ\~про право\~на шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК. При цьому, суд враховує правові позиції ВС з аналогічних спорів, в яких ВС роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. Суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст. 60 СК України. Суд також звертає увагу, що відповідно положень ст.ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Стосовно позовних вимог щодо визнання за позивачем [PERSON] права власності на Ѕ частину житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову у цій частині у зв`язку з тим, що під час розгляду справи встановлено, що спірний будинок було придбано сторонами в період шлюбу. Суд не бере до уваги заперечення відповідачки стосовно того, спірний будинок було придбано за грошові кошти які були подаровані [PERSON] її батьком - [PERSON] , які останній отримав з продажу квартири, належної йому на праві власності, оскільки вказані доводи не підтверджуються належними та допустимими доказами в розумінні ст..ст. 76-80 ЦПК України, у зв`язку з чим при здійсненні поділу спірної квартири суд виходить з презумпції рівності часток подружжя. Наявність в матеріалах справи договору купівлі-продажу квартири від 08.08.2018 року, за яким батько відповідачки [PERSON] продав належну йому на праві приватної власності квартиру за адресою: [ADDRESS] , не є беззаперечним доказом того, що кошти, вилучені від її продажу були використані на купівлю житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з чим суд відхиляє відповідні твердження відповідачки з приводу заперечення позову у цій частині вимог. Щодо позовних вимог [PERSON] стосовно стягнення з відповідачки\~ [PERSON] \~на користь\~позивача Ѕ\~чистину вартості\~автомобіля TOYOTA\~RAV\~4,\~2004\~року випуску\~в розмірі\~116\~000\~грн.\~суд приходить\~до висновку\~про необхідність\~відмовити \~у цій\~частині вимог\~оскільки в\~судовому засіданні\~відповідачка [PERSON] \~пояснила,\~що спірний\~автомобіль TOYOTA\~RAV\~4\~2004\~року випуску\~був відчужений\~в період\~шлюбу,\~а грошові\~кошти від\~його продажу\~витрачені на\~потереби сім`ї. При цьому, в судовому засіданні позивачем не було надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували той факт, що [PERSON] , використала отримані кошти від відчуження автомобіля не на кориться сім`ї. Тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача Ѕ чистину вартості автомобіля TOYOTA RAV 4, 2004 року випуску в розмірі 116\~000 грн., не підлягають задоволенню. Оцінка Суду. За таких\~обставин,\~судом встановлено,\~що спірне\~майно,\~а саме те, що житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] , був придбаний сторонами під час перебування у шлюбі, та набутий ними за спільні кошти, тому це майно є їх спільною сумісною власністю і підлягає розподілу, оскільки кожна із сторін відповідно до ст.ст.\~370,372\~ЦК України має право на 1/2 частину від спільного майна, а реєстрація права власності лише за відповідачем порушує законні права та інтереси позивача як співвласника такого майна Враховуючи викладене суд вважає за можливе і доцільне здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя, визнавши за позивачем право власності на Ѕ частини житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] . При проведенні такого поділу майна судом дотримано вимоги ст. 70 СК України щодо рівності часток подружжя при поділі майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Системно аналізуючи норми матеріального права та надані сторонами докази, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, що відповідатиме принципам розумності та справедливості. Щодо судових витрат Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтвердженні витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] задоволені частково, з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача [PERSON] судовий збір пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 1000,00 грн. Вимога про стягнення з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] судового збору в розмірі 420,40 грн., який було сплачено позивачем за подання заяви про забезпечення доказів не підлягає задоволенню оскільки у задоволенні вказаної заяви про забезпечення позову судом було відмовлено. Крім того, позивач [PERSON] просить стягнути відповідачки [PERSON] витрати, понесені ним на правову допомогу в розмірі 7000,00 грн. Судом встановлено, що 24.07.2020 року між позивачем та адвокатом Садовським В.Є. було укладено договір про надання юридичної допомоги, на підставі якого позивачем було сплачено 7000 грн. за надання правової допомоги, на підтвердження чого надано квитанцію до прибуткового касового ордеру від 15.04.2021 року,у зв`язку з чим суд приходить до висновку про можливість задоволення вказаних вимог позивача.

Outcome: partial