Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, який 29 червня 2016 року було уточнено, в якому просив визначити, що його частка та частка його померлої матері [PERSON] складає 595/1000 частин квартири [ADDRESS] та визнати за ним право власності на 595/1000 частин квартири [ADDRESS], які складаються з житлових кімнат № 3а, № 3, № 4, загальною житловою площею 55,7 кв. м., коридору № 4а; комор № 12, 14, 595/1000 частин коридорів № 7, № 7а, № 8а; 595/1000 ванної № 10; 595/1000 туалету № 11; 595/1000 кухні № 13, яка в цілому складається з пяти житлових загальною площею 151,5 кв. м., корисною площею 150,0 кв. м., житловою площею 101,1 кв. м., підсобною площею 48,9. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він та його матір були співвласниками квартири спільного заселення № 2 будинку № 34 по вул. Пушкінській в м. Одесі. Однак, їх сусід, виділив належну йому частину у вказаній квартирі спільного заселення в окрему одиницю, у звязку із чим, були змінені їх долі в спільній власності. 05 серпня 2007 року померла мати [PERSON], однак він не може прийняти спадщину після її смерті, так як були змінені долі співвласників квартири спільного, і МБТІ не може зробити самостійно перерахунок, у звязку зі смертю одного із співвласників, тому він і вимушений був звернутися з даним позовом до суду. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з зустрічним позовом в якому також просили визначити, що частка [PERSON] та [PERSON] складає 13/100 частин квартири [ADDRESS], частка [PERSON] складає 275/1000 частин квартири [ADDRESS] та визнати за [PERSON] та [PERSON] в рівних частках право власності на 13/100 частин квартири [ADDRESS], які складаються з: 2/3 часток житлової кімнати № 5 площею 2/3 від 22,2 кв. м., 13/100 коридорів № 7, №7а, №8а; 13/100 ванної № 10; 13/100 туалету № 11; 13/100 кухні № 13, яка в цілому складається з пяти житлових кімнат, загальною площею 151,5 кв. м., корисною площею 150,0 кв.м., житловою площею 101,1 кв. м., підсобною площею 48,9 кв. м., а також визнати за [PERSON] право власності на 275/1000 частин квартири [ADDRESS], які складаються з: житлової кімнати № 6 площею 23,2 кв. м.; 1/3 частини житлової кімнати №5 площею 1/3 частини від 22,2 кв. м.; 275/1000 коридорів № 7, №7а, № 8а; 275/1000 частин ванної № 10; 275/1000 туалету № 11; 275/1000 кухні № 13, яка в цілому складається з пяти житлових кімнат, загальною площею 151,5 кв. м., корисною площею 150,0 кв. м., житловою площею 101,1 кв. м., підсобною площею 48,9 кв. м. В судове засідання представник [PERSON] не зявилася, надала суду заяву в якої позовні вимоги [PERSON] підтримала водністю та визнавала зустрічні позовні вимоги, та просила слухати справу у її відсутності. Представник [PERSON], [PERSON] та [PERSON] також в судове засідання не зявилася, надала суду заяву з проханням слухати справу у її відсутності, в якої також зазначала, що зустрічні позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а первісний позов [PERSON] визнає. Суд, дослідивши докази по справі, дійшов висновку про задоволення первісних та зустрічних позовних вимог, з наступних підстав. [PERSON] та його матері [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 06 жовтня 1998 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, в рівних частках належить 398/1000 частин приміщення квартири спільного заселення № 2 будинку № 34 по вул. Пушкінській в м. Одесі, що складають 93,32 кв. м. [PERSON], згідно договору дарування від 25 грудня 2000 року придбала у [PERSON] 121/1000 частину квартири [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 04 січня 2001 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках належить 122/1000 частин приміщення квартири спільного заселення № 2 будинку № 34 по вул. Пушкінській в м. Одесі, що складають 27,70 кв. м. В цілому квартира спільного заселення № 2 будинку № 34 по вул. Пушкінській в м. Одесі складалася з семи житлових кімнат, загальною житловою площею 152,6 кв. м. та підсобних приміщень , загальною площею 234,2 кв. м. 13 листопада 2008 року [PERSON] змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про зміну імені, виданим Першим Приморським відділом реєстрацій актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. 05 серпня 2007 року померла мати [PERSON] [PERSON], і після її смерті відкрилася спадщина на частину вищезазначеної квартири спільного заселення. Звернувшись до Другої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після її смерті, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, з тих підстав, що не співпадають долі співвласників кватири спільного заселення. Звернувшись до КП «ОМБІ та РОН» з заявою про отримання довідки щодо частки, яка належала померлій [PERSON], позивачу було відмовлено у її видачі з тих підстав, що 359/1000 частин комунальної квартири виділено в окреме нежитлове приміщення і зареєстроване в КП «ОМБТІ та РОН» за іншою адресою, у звязку із чим, йому було рекомендовано упорядкувати право встановлювальні документи. [PERSON] та [PERSON], які були співвласниками частки в квартирі спільного заселення № 2 будинку № 34 по вул. Пушкінській в м. Одесі, згідно розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 2010 року за № 1014 про зміну функціонального призначення квартир № 2, 22, 24 будинку № 34 по вул. Пушкінській в м. Одесі під кафе, було затверджено технічний висновок про заміну функціонального призначення квартир № 2, 22, 24 розташованих в будинку № 34 по вул. Пушкінській в м. Одесі, під кафе, загальною площею 161,6 кв. м., власниками якого є в рівних частках є [PERSON], [PERSON] з зобовязанням їх переоформити в установленому порядку право установчі документи на зазначені приміщення. На виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси щодо здійснення перерахунку часток у справі спільної стокової власності сторін у квартирі спільного заселення № 2 будинку № 34 по вул. Пушкінській в м. Одесі, КП «БТІ» Одеської міської ради було надано довідку про розрахунок часток. Згідно даної довідки у фактичному користуванні померлої [PERSON] та [PERSON] знаходилися: житлові кімнати № 3а, 3, 4, загальною житловою площею 55,7 кв.м., коридор № 4а; комори № 12, 14, 595/1000 частин коридорів № 7, 7а, 8а; 595/ванної № 10; 595/1000 туалету № 11; 595/1000 кухні № 13, що складає 595/1000 частин квартири [ADDRESS]. У фактичному користуванні [PERSON], [PERSON] знаходяться: 2/3 часток житлової кімнати № 5 площею 2/3 від 22,2 кв. м., 13/100 коридорів № 7, 7а, 8а; 13/100 ванної № 10; 13/100 туалету № 11; 13/100 кухні № 13, що складає 13/100 частин квартири [ADDRESS]. У фактичному користуванні [PERSON] знаходяться житлова кімната № 6 площею 23,2 кв. м.; 1/3 частина житлової кімнати №5 площею 1/3 частини від 22,2 кв.м.; 275/1000 коридорів № 7, 7а, 8а; 275/1000 частин ванної № 10; 275/1000 туалету № 11; 275/1000 кухні № 13, що складає 275/1000 частин квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ст.ст.58-59 ЦПК України, докази по справі повинні бути належними та допустимими, та не ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 3.1 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55, розрахунок часток у спільній власності на об'єкти нерухомого майна виконується за заявами всіх співвласників об'єктів нерухомого майна. У разі невідповідності розмірів часток, указаних у правовстановлювальних документах, реальним часткам за згодою всіх співвласників здійснюється розрахунок відповідних часток нерухомого майна з метою отримання відповідних право встановлювальних документів. Право кожного співвласника в спільній частковій власності визначається часткою, яка виражається в простих правильних дробах (1/2; 1/3; 3/5 тощо). При цьому вказані в правовстановлюючих документах розміри часток співвласників на об'єкт нерухомого майна в сумі повинні становити одиницю. Пунктом 3.3 вказаної Інструкції встановлено, що за відсутності згоди всіх співвласників щодо зміни часток питання вирішується в судовому порядку. Відповідно до ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Статтею 319 ЦК України власникові гарантоване володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 355, ч. 1 ст. 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. \~\~\~\~Відповідно до ч. 1 статті 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. \~\~\~\~При цьому, відповідно до статті 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпоряджатись своєю часткою у праві спільної часткової власності. Крім того, чинне законодавство не надає нотаріусу права здійснювати виділ частки. Таким чином, у разі смерті одного з учасників права спільної сумісної власності, передусім необхідно визначити частку померлого у спільному майні, яка і буде об'єктом спадкування. Проте не всі співвласники мають право у безспірному нотаріальному порядку оформити свідоцтво про право на частку. Таким правом з усіх можливих учасників спільної сумісної власності згідно Закону України "Про нотаріат", Наказом Мінюсту «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5, наділений лише другий з подружжя. Для цього нотаріус за місцем відкриття спадщини за заявою другого з подружжя, який пережив, видає свідоцтво про право власності на частку у спільному майні подружжя за правилами ст. 71 Закону України "Про нотаріат". Разом з тим, видачу нотаріусом свідоцтва про частку в спільному майні за заявою інших учасників спільної сумісної власності законодавство не передбачає, відтак слід припустити, що для успадкування частки у спільній сумісній власності після смерті іншого учасника спільної сумісної власності, крім подружжя, справа про визначення належної йому частки вирішуватиметься в суді. Таким чином, оскільки при спадкуванні частки в майні, розмір якої не визначено, істотне значення має встановлення її розміру, що може бути зроблено також після відкриття спадщини, спадкоємець не позбавлений законом такого права, і його право на визначення частки померлого витікає з поняття спадкування, яким відповідно до ст. 1216 ЦК України, є перехід права та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На підставі викладеного,

Outcome: approved