Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

[PERSON], звернулась до суду з позовом, який згодом уточнила, про визнання спадкування за законом, вказавши, що [INFO] померла її бабуся [PERSON], [INFO], яка на момент своє смерті була зареєстрованою за адресою: [ADDRESS]. Її батьків [PERSON] та [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно неї, у зв'язку з чим її бабусю було призначено піклувальником над нею. [PERSON] виховувала її та піклувалася до її повноліття та вона мешкала разом з бабусею ведучі спільне господарство як родина за адресою: [ADDRESS]. На момент смерті бабусі їй виповнилося 18 років та вона займалася похованням бабусі. Вона прийняла спадщину після смерті [PERSON], оскільки на час її смерті мешкала разом з нею. ЇЇ дошлюбне прізвище «[PERSON]», та після реєстрації шлюбу з [PERSON], вона змінила прізвище на «[PERSON]», в подальшому шлюб із [PERSON] було розірвано, та пізніше вона вдруге одружилася з [PERSON], та змінила своє прізвище на «[PERSON]». 14.06.2016 року вона для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на майно після смерті бабусі, звернулася до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Мазепи Н.М., у зв'язку з чим було заведено спадкову справу на спадкове нерухоме майно у вигляді 1 / 2 частини квартири [ADDRESS]. Дана квартира їй та її бабусі належала на праві спільної сумісної власності. Приватним нотаріусом було встановлено, що вона була зареєстрована разом із померлою [PERSON] на день її смерті за однією адресою: [ADDRESS], прийняла спадщину згідно ст. 1264 ЦК України так як проживала разом зі спадкодавцем однією сім`єю більше п'яти років, однак не є спадкоємицею першої черги, із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк згідно ст. 1270 ЦК України до нотаріальної контори не зверталася та не володіє інформацією про місце перебування спадкоємиці першої черги. Постановою нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало її бабусі [PERSON], яка померла [INFO] у зв'язку з тим, що вона пропустила строк для прийняття спадщини та не є спадкоємицею першої черги, рекомендовано звернутися до суду. Так спадкоємицею першої черги на спадщину після смерті [PERSON] є її матір [PERSON], яка на момент її повноліття скоїла тяжкий злочин та їй було призначене покарання у вигляді дев`яти років позбавлення волі, та матір ніколи її життям не цікавилась, після її звільнення вона бачила її лише один раз в липні 2005 року після смерті бабусі, де вона зараз знаходиться та мешкає їй нічого не відомо. Заповіту [PERSON] не складала, встановлений шестимісячний строк для прийняття спадщини, вона пропустила, оскільки гадала що прийняла спадщину згідно ст. 1264 ЦК України, просить визнати за [PERSON], яка померла [INFO] та нею право власності на 1/ 2 частку квартири [ADDRESS], за кожним. Визнати її спадкоємцем четвертої черги на право спадкування за законом, оскільки проживала зі спадкодавцем [PERSON], за адресою: [ADDRESS], однією сім`єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом на 1 / 2 частку квартири [ADDRESS], після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач - Виконком Довгинцівської районної в місті ради раніше звертались до суду з відгуком про розгляд справи без участі їхнього представника, заперечень щодо вимог [PERSON] не мають за відсутності інших спадкоємців. При винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, спадкоємці за законом. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] від 07.04.2005 року, виданого Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с. 5). Позивачка [PERSON], [INFO], яка у зв'язку з реєстрацією шлюбів двічі змінила прізвище, спочатку з дівочого - «[PERSON]» на «[PERSON]», а потім з «[PERSON]» на «[PERSON]», являється онукою померлої, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Довгинцівської районної ради народних депутатів м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.12.1991 року № 338/2, відповідно до якого [PERSON], яка мешкала за адресою: [ADDRESS], призначено опікуном над неповнолітньою [PERSON], [INFO], батьки якої рішенням суду від 26.12.1991 року позбавлені батьківських прав. 20.11.2002 року Виконавчим комітетом Довгинцівської районної ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було вирішено призначити [PERSON] піклувальником над неповнолітньою [PERSON], [INFO] та при винесенні даного рішення встановлено , що батьки неповнолітньої [PERSON] та [PERSON] позбавлені батьківських прав, неповнолітня [PERSON], [INFO] перебувала під опікою [PERSON] (а.с. 8 - свідоцтво про шлюб між [PERSON] та [PERSON], а.с. 9 - свідоцтво про розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON], а.с. 10 - свідоцтво про шлюб між [PERSON] та [PERSON], а.с. 13 - рішення виконкому від 13.12.1991 року № 338/2, а.с. 14 - рішення виконкому від 20.11.2002 року № 381 ). Таким чином доведено що [PERSON] та позивач [PERSON] є між собою бабусею та онукою, бабуся здійснювала опіку а потім піклування над неповнолітньою онукою мешкали разом у квартирі [ADDRESS], батьки неповнолітньої [PERSON] (спадкоємець першої черги) та [PERSON] позбавлені батьківських прав. Після смерті бабусі [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини квартири [ADDRESS], яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово - комунального господарства міськвиконкому (а.с. 11-12). Заповіту [PERSON] не складала. Приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Мазепою Н.М. було заведено спадкову справу № 44/2016 та відмовлено позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало її бабусі [PERSON], [INFO], яка померла [INFO], у зв'язку з пропуском строку для прийняття спадщини а також не є спадкоємицею першої черги (а.с. 6 постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії ). Пленумом Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Як зазначає у позовній заяві позивач, її матір [PERSON] є спадкоємцем першої черги, її життям не цікавилась, відбувала покарання за скоєння тяжкого злочину, де вона мешкає та знаходиться позивачу не відомо, похованням бабусі займалася вона, до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини з 2005 року по даний час не зверталася. Позивачка фактично прийняла спадщину, вступивши в управління і володіння спадковим майном, так як постійно проживала з померлою у вказаній квартирі, тому прийняла спадщину згідно ст. 1264 ЦК України, відповідно до якої у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно врахувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. Судом були витребувані матеріали спадкової справи № 44/2016 заведеної після смерті [PERSON], з яких вбачається, що після смерті останньої з заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] Враховуючи, що [PERSON] як спадкоємець першої черги спадщину після смерті [PERSON] не прийняла, до нотаріальної контори не зверталася, разом з померлою не мешкала, позивач [PERSON] після смерті [PERSON] має право на спадкування у четверту чергу, оскільки проживала разом із померлою на день її смерті за однією адресою - у спадковому майні у квартирі [ADDRESS], більше п'яти років. Як вбачається зі свідоцтва про право власності на житло квартира [ADDRESS] належала [PERSON] та члену її сім`ї [PERSON] на праві приватної, спільної, сумісної власності, однак частки співвласників квартири не визначені . До складу спадщини згідно ст.1218 ЦК України входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Відповідно до частини третьої статті 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Оцінивши наявні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, як такий, що знайшов своє повне підтвердження. Згідно Наказу Міністерства юстиції України №914/5 від 26.05.2009 року «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна на підставі рішень судів», Рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна. Згідно розпорядження голови Дніпропетроської облдержадміністрації від 19.05.2016 року № Р-223/0/3-16 вулиця Димитрова в м. Кривому Розі перейменована на вулицю Героїв АТО. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що позивач прийняла спадщину, є спадкоємцем четвертої черги, однак не може її оформити через нотаріальну контору, суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими, підтверджені матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved