Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

20 березня 2020 року до суду надійшов позов [PERSON] , в якому з урахуванням уточнення, просив: 1) скасувати як незаконний наказ ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області № 8-262/15-18-СГ від 26 лютого 2018 року в частині передачі з державної власності у комунальну власність Приазовської селищної ради земельної ділянки площею 25,0000 га з кадастровим номером 2324555100:08:001:0040 (п. 16 додатку до наказу); 2) Скасувати як незаконне рішення № 51684337 від 18 березня 2020 року державного реєстратора прав на нерухоме майно відділу «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Приазовської селищної ради Чернявської Олени Олександрівни про державну реєстрацію права комунальної власності Приазовської селищної ради на земельну ділянку площею 25,0000 га з кадастровим номером 2324555100:08:001:0040, реєстраційний номер земельної ділянки 620231323245; 3) Скасувати запис № 35999250 від 13 березня 2020 року про реєстрацію права комунальної власності Приазовської селищної ради на земельну ділянку площею 25,0000 га з кадастровим номером 2324555100:08:001:0040, реєстраційний номер земельної ділянки 620231323245; 4) Скасувати як незаконне рішення № 26 від 19 березня 2020 року сорокової сесії сьомого скликання Приазовської селищної ради «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки»; 5) Скасувати як незаконні пункти 6 та 6.1 рішення № 16 від 17 квітня 2020 року сорок другої сесії сьомого скликання Приазовської селищної ради «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельних ділянок»; 6) Скасувати як незаконне рішення № 52038224 від 23 квітня 2020 року державного реєстратора прав на нерухоме майно відділу «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Приазовської селищної ради Чернявської Олени Олександрівни про державну реєстрацію права комунальної власності Приазовської селищної ради на земельну ділянку площею 5,0000 га з кадастровим номером 2324555100:02:001:0293, реєстраційний номер земельної ділянки 2072417423245; 7) Скасувати запис № 36316784 від 21 квітня 2020 року про реєстрацію права комунальної власності Приазовської селищної ради на земельну ділянку площею 5,0000 га з кадастровим номером 2324555100:02:001:0293, реєстраційний номер земельної ділянки 2072417423245; 8) Скасувати як незаконне рішення № 52038433 від 23 квітня 2020 року державного реєстратора прав на нерухоме майно відділу «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Приазовської селищної ради Чернявської Олени Олександрівни про державну реєстрацію права комунальної власності Приазовської селищної ради на земельну ділянку площею 5,0000 га з кадастровим номером 2324555100:02:001:0294, реєстраційний номер земельної ділянки 2072424123245; 9) Скасувати запис № 36316910 від 21 квітня 2020 року про реєстрацію права комунальної власності Приазовської селищної ради на земельну ділянку площею 5,0000 га з кадастровим номером 2324555100:02:001:0294, реєстраційний номер земельної ділянки 2072424123245; 10) Скасувати як незаконне рішення № 52038665 від 23 квітня 2020 року державного реєстратора прав на нерухоме майно відділу «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Приазовської селищної ради Чернявської Олени Олександрівни про державну реєстрацію права комунальної власності Приазовської селищної ради на земельну ділянку площею 5,0000 га з кадастровим номером 2324555100:02:001:0295, реєстраційний номер земельної ділянки 2072439323245; 11) Скасувати запис № 36317214 від 21 квітня 2020 року про реєстрацію права комунальної власності Приазовської селищної ради на земельну ділянку площею 5,0000 га з кадастровим номером 2324555100:02:001:0295, реєстраційний номер земельної ділянки 2072439323245; 12) Скасувати як незаконне рішення № 52038898 від 23 квітня 2020 року державного реєстратора прав на нерухоме майно відділу «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Приазовської селищної ради Чернявської Олени Олександрівни про державну реєстрацію права комунальної власності Приазовської селищної ради на земельну ділянку площею 5,0000 га з кадастровим номером 2324555100:02:001:0296, реєстраційний номер земельної ділянки 2072445623245; 13) Скасувати запис № 36317349 від 21 квітня 2020 року про реєстрацію права комунальної власності Приазовської селищної ради на земельну ділянку площею 5,0000 га з кадастровим номером 2324555100:02:001:0296, реєстраційний номер земельної ділянки 2072445623245; 14) Скасувати як незаконне рішення № 52039071 від 23 квітня 2020 року державного реєстратора прав на нерухоме майно відділу «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Приазовської селищної ради Чернявської Олени Олександрівни про державну реєстрацію права комунальної власності Приазовської селищної ради на земельну ділянку площею 5,0000 га з кадастровим номером 2324555100:02:001:0297, реєстраційний номер земельної ділянки 2072453423245; 15) Скасувати запис № 36317615 від 21 квітня 2020 року про реєстрацію права комунальної власності Приазовської селищної ради на земельну ділянку площею 5,0000 га з кадастровим номером 2324555100:02:001:0297, реєстраційний номер земельної ділянки 2072453423245; 16) Визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 25,0000 га для ведення фермерського господарства на території Приазовської селищної ради, кадастровий номер земельної ділянки 2324555100:08:001:0040. Позов обґрунтований тим, що розпорядженням голови Приазовської районної державної адміністрації № 1087 від 29.12.2009 року [PERSON] та [PERSON] надано у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 25,00 га із земель державної власності на території Приазовської селищної ради Запорізької області. На підставі вказаного розпорядження 22.01.2010 року [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку. Рішенням Господарського суду запорізької області від 30.01.2013 року частково задоволено позов прокурора про визнання недійсним розпорядження, а саме визнано недійсним розпорядження № 1087 від 29.12.2009 року в частині затвердження проекту землеустрою і надання земельної ділянки у спільну сумісну власність [PERSON] . В частині визнання недійсним розпорядження стосовно передачі земельної ділянки [PERSON] відмовлено. 13.05.2013 року Приазовським районним судом Запорізької області прийнято рішення, яким визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 25,00 га, виданий [PERSON] . Після ухвалення цього судового рішення прокурором було надану державному реєстратору копія рішення для припинення права власності. Оскільки земельна ділянка не була зареєстрована у Державному реєстрі речових прав, то державним реєстратором була здійснена така реєстрація без зазначення прізвищ власників, а потім припинено право власності. Такі ж зміни були внесені в Державному земельному кадастрі і з 07.01.2015 року земельна ділянка обліковувалась як земельна ділянка державної форми власності. До 2018 року ці обставини не були відомі позивачу, коли він вирішив зареєструвати земельну ділянку у Реєстрі речових прав на нерухоме майно і передати її в оренду. Тоді він дізнався, що земельна ділянка віднесена до державної форми власності. Після неодноразових звернень, ГУ Держгеокадастр у Запорізькій області внесло зміни до Державного земельного кадастру і в грудні 2019 року [PERSON] отримано витяг з ДЗК про те, що земельна ділянка площею 25,00 га належить йому на праві приватної власності. У січні 2020 року позивач звернувся до державного реєстратора для реєстрації права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 16.01.2020 року державним реєстратором було відмовлено у реєстрації права власності через накладений у 2011 році арешт. Постановою Приазовського районного суду Запорізької області від 10.02.2020 року скасовано арешт на земельну ділянку. В лютому 2020 року [PERSON] повторно звернувся для реєстрації права власності, але державним реєстратором 19.02.2020 року було відмовлено в реєстрації права власності оскільки наказом ГУ Держгеокадастр у Запорізькій області від 26.02.2018 року № 8-262/15-18-СГ за актом приймання-передачі земельну ділянку з кадастровим номером 2324555100:08:001:0040 було передано у комунальну власність Приазовській об`єднаній територіальній громаді. Позивач стверджує, що вказаний наказ ГУ Держгеокадастру в Запорізькій області в частині передання земельної ділянки з кадастровим номером 2324555100:08:001:0040 площею 25,00 га у комунальну власність є незаконним, оскільки він має не скасований державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку, і його право власності не припинялось. 18.03.2020 року державним реєстратором виконавчого комітету Приазовської селищної ради Чернявською О.О. прийняте рішення № 51684337 про державну реєстрацію права комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 2324555100:08:001:0040 площею 25,00 га. Таке рішення позивач вважає незаконним, оскільки земельна ділянка належала [PERSON] і була зареєстрована за ним у Державному земельному кадастрі. 19.03.2020 року Приазовською селищною радою на сороковій сесії сьомого скликання прийнято рішення № 26 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки», пунктом 1.1. якого Приазовській селищній раді надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером 2324555100:08:001:0040 площею 25,00 га із земель запасу комунальної власності. Позивач вказує, що таке рішення є незаконним і підлягає скасуванню, оскільки земельна ділянка належала йому, а не територіальній громаді. 17 квітня 2020 року Приазовською селищною радою на сорок другій сесії сьомого скликання прийнято рішення № 16, пунктами 6, 6.1 якого затверджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером 2324555100:08:001:0040 площею 25,00 га, та проведено поділ вказаної земельної ділянки на п`ять окремих земельних ділянок площею по 5 га кожна з кадастровими номерами 2324555100:02:001:0293, 2324555100:02:001:0294, 2324555100:02:001:0295, 2324555100:02:001:0296, 2324555100:02:001:0297. Позивач стверджує, що таке рішення є незаконним, оскільки земельна ділянка належить на праві приватної власності [PERSON] , а питання про затвердження технічної документації щодо поділу насправді не виносилось на голосування і не було включено в порядок денний. 23 квітня 2020 року державним реєстратором виконавчого комітету Приазовської селищної ради Чернявською О.О. прийняті рішення: № 52038224, яким зареєстровано право комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 2324555100:02:001:0293, запис про право власності № 36316784; № 52038433, яким зареєстровано право комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 2324555100:02:001:0294, запис про право власності № 36316910; № 52038665, яким зареєстровано право комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 2324555100:02:001:0295, запис про право власності № 36317214; № 52038898, яким зареєстровано право комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 2324555100:02:001:0296, запис про право власності № 36317349; № 52039071, яким зареєстровано право комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 2324555100:02:001:0297, запис про право власності № 3631761. Вказані рішення і записи про реєстрацію права власності позивач вважає незаконними, оскільки земельні ділянки утворені внаслідок незаконного поділу земельної ділянки, належної позивачу. Оскільки право власності позивача на земельну ділянку не визнається відповідачами, просить також визнати за ним право власності на земельну ділянку. Ухвалою судді від 23.03.2020 року відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 18.05.2020 року задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову, заборонено Приазовській селищній раді розпоряджатись земельними ділянками з кадастровими номерами 2324555100:02:001:0293, 2324555100:02:001:0294, 2324555100:02:001:0295, 2324555100:02:001:0296, 2324555100:02:001:0297, та заборонено вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо вказаних земельних ділянок; оголошено перерву в підготовчому засіданні. Ухвалою суду від 27.05.2020 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, оголошено перерву у підготовчому засіданні. Ухвалою суду від 09.06.2020 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, відкладено підготовче засідання. Ухвалою суду від 24 червня 2020 року уточнену позовну заяву прийнято до розгляду. 08.07.2020 року до суду надійшов відзив відповідача державного реєстратора Виконавчого комітету Приазовської селищної ради Чернявської О.О. на уточнену позовну заяву, у якому відповідач позов не визнав. Зазначив, що 22.07.2015 року державним реєстратором Приазовського районного управління юстиції Запорізької області Тодоровою О.В. скасовано право приватної власності на земельну ділянку площею 25,00 га з кадастровим номером 2324555100:08:001:0040, а саме: скасовано право власності за державним актом на право власності на земельну ділянку ЯИ № 305703 від 22.01.2010 року [PERSON] , номер запису 9398832 у Державному реєстрі прав, рішення про скасування № 23049418; скасовано право власності за державним актом на право власності на земельну ділянку ЯИ № 305702 від 22.01.2010 року [PERSON] , номер запису 9398872 у Державному реєстрі прав, рішення про скасування № 23049418. Таким чином, [PERSON] 22.07.2015 року втратив право спільної сумісної власності і не є співвласником земельної ділянки площею 25,00 га для ведення фермерського господарства з кадастровим номером 2324555100:08:001:0040. З 22.07.2015 року до 13.03.2020 року відомості про поновлення права власності [PERSON] у державному реєстрі прав відсутні. 13.02.2020 року Приазовська селищна рада звернулась до державного реєстратора для реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку, але рішенням реєстратора від 19.02.2020 року було відмовлено, оскільки відповідно до відомостей Державного земельного кадастру [PERSON] значився як єдиний власник земельної ділянки. Такі дані ДЗК суперечили документам, наданим селищною радою. 13.03.2020 року Приазовська селищна рада повторно звернулась із заявою про реєстрацію права комунальної власності на земельну ділянку, і відповідно до отриманих державним реєстратором даних з ДЗК, відсутні будь-які відомості про власників, державна реєстрація прав яких відбулась до 01.01.2013 року. У зв`язку з відсутність підстав для відмови, державним реєстратором було прийнято рішення про реєстрацію права комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 2324555100:08:001:0040 на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у запорізькій області від 26.02.2018 року № 8-262/15-18-СГ та акту приймання-передачі від 27.02.2018 року. Поділ земельної ділянки відбувся на законних підставах відповідно до рішення власника територіальної громади. 08.07.2020 року до суду надійшов відзив відповідача Приазовської селищної ради на уточнену позовну заяву, у якому відповідач позов не визнав. Зазначив, що 22.07.2015 року державним реєстратором Приазовського районного управління юстиції Запорізької області Тодоровою О.В. скасовано право приватної власності на земельну ділянку площею 25,00 га з кадастровим номером 2324555100:08:001:0040, а саме: скасовано право власності за державним актом на право власності на земельну ділянку ЯИ № 305703 від 22.01.2010 року [PERSON] , номер запису 9398832 у Державному реєстрі прав, рішення про скасування № 23049418; скасовано право власності за державним актом на право власності на земельну ділянку ЯИ № 305702 від 22.01.2010 року [PERSON] , номер запису 9398872 у Державному реєстрі прав, рішення про скасування № 23049418. Таким чином, [PERSON] 22.07.2015 року втратив право спільної сумісної власності і не є співвласником земельної ділянки площею 25,00 га для ведення фермерського господарства з кадастровим номером 2324555100:08:001:0040. З 22.07.2015 року до 13.03.2020 року відомості про поновлення права власності [PERSON] у державному реєстрі прав відсутні. Відповідно до наказу ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 26.02.2018 року № 8-262/15-18-СГ та акту приймання-передачі від 27.02.2018 року, зазначену земельну ділянку передано у комунальну власність. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру від 05.04.2018 року, підтверджується державна власність на земельну ділянку з кадастровим номером 2324555100:08:001:0040, і тому при передачі земельної ділянки у комунальну власність порушень не було. [PERSON] заяву про реєстрацію права власності на земельну ділянку подано лише 13.02.2020 року, і 19.02.2020 року отримано відмову через те, що земельна ділянка була передана у комунальну власність. 13.03.2020 року право комунальної власності на земельну ділянку зареєстровано. Поділ земельної ділянки відбувся у відповідності із чинним законодавством. У витягу від 18.02.2020 року з Державного земельного кадастру, [PERSON] значився єдиним власником земельної ділянки, хоча у Державному реєстрі прав відсутні відомості про поновлення його права власності, після скасування 22.07.2015 року. Тому, посадовими особами ГУ Держгеокадастру були протиправно внесені відомості до ДЗК стосовно [PERSON] як про власника земельної ділянки. Ухвалою суду від 30.07.2020 року закрито підготовче провадження, справа призначено до судового розгляду на 28.08.2020 року. 20.08.2020 року до суду надійшов відзив відповідача - ГУ Держгеокадатру у Запорізькій області, у якому відповідач позов не визнав. Зазначив, що відповідно до наказу ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 26.02.2018 року № 8-262/15-18-СГ та акту приймання-передачі від 27.02.2018 року із державної власності у комунальну власність Приазовської об`єднаної територіальної громади були передані земельні ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 705,1560 га. Земельна ділянка з кадастровим номером 2324555100:08:001:0040 відноситься до комунальної форми власності і ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області не є її розпорядником. Крім того, відповідно до ст. 79-1 ЗК України, формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав передбачає, зокрема внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка припиняє своє існування як об`єкт цивільних прав внаслідок її поділу. На даний час на Публічній кадастровій карті України відсутня земельна ділянка з кадастровим номером 2324555100:08:001:0040. Але, на час її передачі у комунальну власність, Головне управління виходило з того, що вона відносилась до земель державної власності. У зв`язку з цим, просить відмовити в задоволенні позову. В судовому засіданні 28.08.2020 року оголошено перерву до 18.09.2020 року, задоволено клопотання представника відповідача Приазовської селищної ради адвоката Сєрова М.І. про виклик свідка [PERSON] . Ухвалою суду від 18.09.2020 року вирішено застосувати привід до свідка [PERSON] в судове засідання 21.10.2020 року. Ухвалою суду від 21.10.2020 року судове засідання відкладено за клопотанням представника позивача на 12.11.2020 року. 12.11.2020 року розгляду справи не відбувся у зв`язку з хворобою судді. Наступне засідання призначено на 07.12.2020 року. В судовому засіданні 07.12.2020 року оголошено перерву до 23.12.2020 року у зв`язку з неявкою свідка [PERSON] , яка повідомила суд про те, що хворіє, і просила відкласти розгляд справи. В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у позовній заяві. Зазначив, що право власності [PERSON] і його державний акт на право власності на земельну ділянку не скасовувались у встановленому законом порядку, і рішення з цього приводу не приймались. До отримання державних актів [PERSON] і [PERSON] , вказана земельна ділянка належала [PERSON] на підставі довічного успадковуваного володіння. В судовому засіданні представник відповідача Приазовської селищної ради адвокат Сєров М.І. позов не визнав з підстав, викладених у відзиві, пояснив, що рішення про передачу земельної ділянки із державної і комунальну власність приймалось ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області на законних підставах. Крім того, земельної ділянки з кадастровим номером 2324555100:08:001:0040 вже не існує як об`єкта цивільних прав в результаті її поділу на п`ять інших земельних ділянок, і тому відсутні підстави для задоволення позову. В судовому засіданні представник ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області Кісь Р.О. позов не визнав з підстав, викладених відзиві. Суду пояснив, що рішення про передання земельної ділянки із державної у комунальну власність приймалось на підставі наявних відомостей з ДЗК та Державного реєстру прав власності на нерухоме майно. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнала з підстав, викладених у відзиві на позов, суду пояснила, що рішення про реєстрацію права комунальної власності приймалось нею у відповідності до закону. Так, спочатку нею було відмовлено у реєстрації права комунальної власності, оскільки за відомостями ДЗК власником земельної ділянки значився [PERSON] , але при повторній заяві на реєстрацію, таких відомостей вже не було і вона прийняла рішення про реєстрацію права комунальної власності на земельну ділянку. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності та доводи учасників справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Під час розгляду справи судом встановлені такі обставини і відповідні їм правовідносини. Розпорядженням голови Приазовської районної державної адміністрації № 1087 від 29.12.2009 року [PERSON] та [PERSON] затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 25,00 га, яка перебуває у користуванні [PERSON] на підставі державного акта на право довічного успадковуваного володіння землею № 14 на території Приазовської селищної ради, вилучено вказану земельну ділянку із земель державної власності і надано земельну ділянку площею 25,00 га у спільну сумісну власність [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13-14) На підставі вказаного розпорядження 22.01.2010 року [PERSON] і [PERSON] отримали державні акти на право власності на земельну ділянку, зокрема [PERSON] отримав державний акт серії ЯИ № 305703 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 2324555100:08:001:0040 площею 25,00 га для ведення селянського (фермерського) господарства на території Приазовської селищної ради (а.с. 15-16, 116-119). Розпорядженням голови Приазовської районної державної адміністрації від 09.02.2011 року № 95 на підставі протесту прокурора розпорядження № 1087 від 29.12.2009 року скасовано. Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 28.05.2012 року розпорядження голови Приазовської районної державної адміністрації від 09.02.2011 року № 95 скасовано. Рішенням Господарського суду Запорізької області від 30.01.2013 року частково задоволено позов прокурора про визнання недійсним розпорядження № 1087 від 29.12.2009 року, а саме визнано недійсним розпорядження № 1087 від 29.12.2009 року в частині затвердження проекту землеустрою і надання земельної ділянки у спільну сумісну власність [PERSON] . В частині визнання недійсним розпорядження стосовно передачі земельної ділянки [PERSON] відмовлено. Судом зазначено, що вказане розпорядження в частині надання земельної ділянки [PERSON] не суперечить вимогам закону (а.с. 23-31). Заочним рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 13.05.2013 року у справі за позовом прокурора і інтересах держави до [PERSON] , визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 305702 від 22.01.2010 року на земельну ділянку площею 25,00 га, виданого на ім`я [PERSON] (а.с. 32-35) Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.03.2020 року, 22.07.2015 року державним реєстратором Тодоровою О.В. внесено записи про скасування права власності [PERSON] та [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 2324555100:08:001:0040 площею 25,00 га, номер рішення 23049418 (а.с. 120-122). 26.02.2018 року ГУ Держгеокадастром у Запорізькій області прийнято наказ № 8-262/15-18-СГ, яким вирішено передати Приазовській селищній об`єднаній територіальній громаді у комунальну власність за актом приймання-передачі земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 705.1560 га на території Приазовської селищної об`єднаної територіальної громади за межами населеного пункту згідно з додатком (а.с. 52). У пункті 16 Додатку до наказу містяться відомості про передання земельної ділянки з кадастровим номером 2324555100:08:001:0040 площею 25,00 га, у графі «відомості про обтяження речових прав на земельну ділянку» вказано, що відомості відсутні (а.с. 52-54, 93-98). Згідно з Витягом з Державного земельного кадастру від 17.09.2018 року, зазначено, що земельна ділянка з кадастровим номером 2324555100:08:001:0040 відносить до державної форми власності (а.с. 36-37). У Витягу з Державного земельного кадастру від 16.12.2019 року та від 18.02.2020 року вказано, що земельна ділянка з кадастровим номером 2324555100:08:001:0040 відноситься до приватної форми власності, власником вказано [PERSON] на підставі державного акта від 22.01.2010 року ЯИ № 305703 (а.с. 38-39 Т.1, а.с. 29 Т.2). Рішенням державного реєстратора Тодорової О.В. від 16.01.2020 року [PERSON] відмовлено у реєстрації права власності на земельну ділянку у зв`язку із арештом, накладеним постановою слідчого від 24.02.2011 року у кримінальній справі (а.с. 40). Постановою Приазовського районного суду Запорізької області від 10.02.2020 року арешт із земельної ділянки скасовано (а.с. 42-46). 18.02.2020 року адвокатом Ковальовим Д.В. подано заяву до державного реєстратора про відмову у державній реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 2324555100:08:001:0040, яка обґрунтована належністю цієї земельної ділянки [PERSON] (а.с. 47-49) Згідно з листом Виконавчого комітету Приазовської селищної ради від 24.02.2020 року № 455, адвокату Ковальову Д.В. повідомлено, що Приазовській селищній раді відмовлено у реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку (а.с. 50-51). Рішенням державного реєстратора Тодорової О.В. від 19.02.2020 року [PERSON] в особі представника [PERSON] відмовлено у реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 2324555100:08:001:0040, оскільки на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 26.02.2018 року № 8-262/15-18-СГ та акту приймання-передачі вказану земельну ділянку передано у комунальну власність Приазовської об`єднаної територіальної громади (а.с. 51). Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.03.2020 року, 13.03.2020 року державним реєстратором виконавчого комітету Приазовської селищної ради Чернявською О.О. зареєстровано право комунальної власності за Приазовською селищною радою на земельну ділянку з кадастровим номером 2324555100:08:001:0040 площею 25,00 га для ведення фермерського господарства (а.с. 120, 206). Рішенням сорокової сесії Приазовської селищної ради сьомого скликання № 26 від 19.03.2020 року вирішено надати Приазовській селищній раді дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером 2324555100:08:001:0040 площею 25,00 га із земель запасу комунальної власності (а.с. 123). Рішенням сорок другої сесії Приазовської селищної ради сьомого скликання № 16 від 17.04.2020 року (пункти 6, 6.1) вирішено затвердити технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером 2324555100:08:001:0040 площею 25,00 га і провести її поділ на окремі п`ять земельних ділянок по 5 га кожна з кадастровими номерами 2324555100:02:001:0293, 2324555100:02:001:0294, 2324555100:02:001:0295, 2324555100:02:001:0296, 2324555100:02:001:0297 (а.с. 124). Відповідно до дослідженого в судовому засіданні оптичного диску із відеозаписом засідання сорок другої сесії Приазовської селищної ради сьомого скликання, питання щодо затвердження технічної документації із землеустрою щодо земельної ділянки з кадастровим номером 2324555100:08:001:0040 окремо на голосування не виносилось (а.с. 238). Згідно з Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.04.2020 року, 21.04.2020 року державним реєстратором виконавчого комітету Приазовської селищної ради Чернявською О.О. зареєстровано право комунальної власності за Приазовською селищною радою на земельні ділянки з кадастровими номерами 2324555100:02:001:0293, 2324555100:02:001:0294, 2324555100:02:001:0295, 2324555100:02:001:0296, 2324555100:02:001:0297 площею по 5 га кожна (а.с. 125-129). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.09.2020 року, внесено відомості про закриття об`єкту нерухомого майна, а саме земельної ділянки з кадастровим номером 2324555100:08:001:0040 на підставі її поділу (а.с. 142 Т.2). Допитана в судовому засіданні 23.12.2020 року в якості свідка державний реєстратор [PERSON] пояснила, що 22.07.2015 року нею було прийнято рішення про скасування запису про право власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 2324555100:08:001:0040 на підставі рішення суду. Проте, оскільки земельна ділянка належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] і [PERSON] нею також цим же рішенням було внесено запис про скасування права власності [PERSON] , так як технічні можливості реєстру не дозволяли по іншому скасувати право власності [PERSON] . Відповідно до встановлених правовідносин, суд керується такими нормами права. Статтею 41\~Конституції України\~гарантовано,\~що кожен\~має право\~володіти,\~користуватися і\~розпоряджатися своєю\~власністю,\~результатами своєї\~інтелектуальної,\~творчої діяльності. Право\~приватної власності\~набувається в\~порядку,\~визначеному законом. Ніхто\~не може\~бути протиправно\~позбавлений права\~власності.\~Право приватної\~власності є\~непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної\~влади та\~органи місцевого\~самоврядування,\~їх посадові\~особи зобов`язані\~діяти лише\~на підставі,\~в межах\~повноважень та\~у спосіб,\~що передбачені\~Конституцією та\~законами України. Статтями 316, 317, 321 Цивільного кодексу України передбачено, що правом власності\~є право\~особи на\~річ (майно),\~яке вона\~здійснює відповідно\~до закону\~за своєю\~волею,\~незалежно від\~волі інших\~осіб.\~Власникові належать\~права володіння,\~користування та\~розпоряджання своїм\~майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з частинами 6, 7 ст. 319 ЦК України, держава не\~втручається у\~здійснення власником\~права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. У статтях 325, 326 ЦК України встановлено розмежування приватної і державної власності. У державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Відповідно до\~ст.\~328\~ЦК України,\~право власності\~набувається на\~підставах,\~що не\~заборонені законом,\~зокрема із\~правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Випадки припинення права власності закріплені у статті 346 ЦК України. Статтями 355, 368 ЦК України передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Спільна власність\~двох або\~більше осіб\~без визначення\~часток кожного\~з них\~у праві\~власності є\~спільною сумісною\~власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. На підставі\~ст.\~373\~ЦК України,\~земля є\~основним національним\~багатством,\~що перебуває\~під особливою\~охороною держави. Право власності на землю гарантується\~Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно зі ст. 378 ЦК України, право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 393 ЦК України встановлено, що правовий акт\~органу державної\~влади,\~органу влади\~Автономної Республіки\~Крим або\~органу місцевого\~самоврядування,\~який не\~відповідає законові\~і порушує\~права власника,\~за позовом\~власника майна\~визнається судом\~незаконним та\~скасовується. Якщо інше не встановлено законом, власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди. В силу ч. 2 ст. 78 Земельного кодексу України, право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Статтями 79, 79-1 ЗК України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб. Формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Статтями 125,\~126\~ЗК України\~(в\~редакції,\~чинній на\~момент набуття\~позивачем права\~власності на\~земельну ділянку\~-\~22.01.2010\~року)\~передбачено,\~що право\~власності на\~земельну ділянку,\~а також\~право постійного\~користування та\~право оренди\~земельної ділянки\~виникають з\~моменту державної\~реєстрації цих\~прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 152 ЗК України, Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. В силу статті 153 ЗК України, власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Статтями 154, 155 ЗК України окремо передбачено, що органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування без рішення суду не мають права втручатись у здійснення власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження належною йому земельною ділянкою або встановлювати непередбачені законодавчими актами додаткові обов`язки чи обмеження. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Статтею 3\~Закону №\~1952\~передбачено,\~що речові\~права на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяження,\~що виникли\~до 1\~січня 2013\~року,\~визнаються дійсними\~за наявності\~однієї з\~таких умов: 1)\~реєстрація таких\~прав була\~проведена відповідно\~до законодавства,\~що діяло\~на момент\~їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Відповідно до ст. 14 Закону № 1952, розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються в разі , зокрема поділу, об`єктів нерухомого майна . У разі скасування рішення державного реєстратора про закриття розділу Державного реєстру прав на об`єкт нерухомого майна відкривається новий розділ та формується нова реєстраційна справа відповідно до цього Закону. Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону № 1952, у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому\~підпунктом "а"\~пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому\~підпунктом "а"\~пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожна фізична\~або юридична\~особа має\~право мирно\~володіти своїм\~майном.\~Ніхто не\~може бути\~позбавлений своєї\~власності інакше\~як в\~інтересах суспільства\~і на\~умовах,\~передбачених законом\~і загальними\~принципами міжнародного\~права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Втручання повинне виконувати певні критерії: воно повинне відповідати принципу законності і переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є достатньо пропорційними меті, яку намагаються реалізувати (рішення у справі «Beyeler v. Italy» [ВП], §§ 108-114). Принцип законності\~є першою\~і найважливішою\~вимогою статті\~1\~Протоколу №\~1.\~Друге речення\~першого пункту\~передбачає позбавлення\~«власності» «на\~умовах,\~передбачених законом»,\~а другий\~пункт визнає,\~що держави\~мають право\~здійснювати контроль\~за користуванням\~майном шляхом\~впровадження «законів».\~Крім того,\~верховенство права,\~один з\~основоположних принципів\~демократичного суспільства,\~є притаманним\~всім статтям\~Конвенції (рішення\~у справах\~«Iatridis\~v.\~Greece»\~[ВП],\~§ 58;\~«Former\~King\~of\~Greece\~and\~Others\~v.\~Greece»\~[ВП],\~§ 79;\~«Broniowski\~v. Poland» [ВП], § 147) Оцінка доказів і мотиви суду. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Основні доводи позовної заяви полягають у тому, що позивача протиправно позбавили його права власності на земельну ділянку. Суд зазначає, що дослідженими у справі доказами підтверджено набуття позивачем у 2010 році на законних підставах права спільної сумісної власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 2324555100:08:001:0040 площею 25,00 га. Іншим співвласником земельної ділянки був [PERSON] . Зміст права спільної сумісної власності передбачає, що кожен співвласник володіє відповідним об`єктом майнового права в повному обсязі, без визначення певної частки, але користування і розпорядження таким майном здійснюється за взаємною згодою співвласників. Незважаючи на скасування у судовому порядку права власності [PERSON] на земельну ділянку, право власності [PERSON] у встановленому законом порядку не припинялось. Навпаки, в частині скасування права власності позивача рішенням Господарського суду Запорізької області від 30.01.2013 року було відмовлено з тих підстав, що порядок набуття права власності порушено не було. Чинним законодавством не передбачено припинення права власності співвласника у праві спільної сумісної власності у разі припинення права власності іншого співвласника. У зв`язку з цим, суд робить висновок, що в результаті скасування в судовому порядку права власності [PERSON] , [PERSON] залишився єдиним власником земельної ділянки, і у правовому значенні така власність перестала бути спільною сумісною. Будь-яких доказів, зокрема рішень органів державної влади, які би підтверджували припинення права власності [PERSON] на земельну ділянку у встановленому законом порядку, суду надано не було. Натомість, 22.07.2015 року державним реєстратором Тодоровою О.В. внесено запис до Державного реєстру речових прав про скасування права власності [PERSON] на земельну ділянку. Як пояснила в судовому засіданні [PERSON] , внесення такого запису стосовно [PERSON] не мало жодних правових підстав, а було наслідком неможливості внесення запису про скасування права власності стосовно [PERSON] окремо від [PERSON] . На переконання суду, лише факт внесення такого запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно без наявності законних підстав для цього не може скасувати чи припиняти право власності позивача. Внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав є лише визнанням державою фактів набуття чи припинення відповідних прав (стаття 2 Закону № 1952), але реєстраційні дії самі по собі не є підставою для виникнення чи припинення цивільних прав. Тому, в цій частині суд не погоджується з доводами відповідачів про те, що 22.07.2015 року [PERSON] втратив право власності на земельну ділянку. Використовуючи відсутність відомостей про земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та те, що за даними Державного земельного кадастру були внесені відомості про державну форму власності земельної ділянки, ГУ Держгеокадастр у Запорізькій області незаконно 26.02.2018 року прийняв наказ № 8-262/15-18-СГ, яким вирішив передати Приазовській селищній об`єднаній територіальній громаді із державної у комунальну власність, зокрема земельну ділянку з кадастровим номером 2324555100:08:001:0040. Незаконність прийняття такого наказу полягає в тому, відповідач помилково вважав земельну ділянку такою, що відноситься до державної форми власності, передав її у комунальну власність без припинення в установленому законом порядку права власності позивача, і як наслідок, виданням такого наказу у [PERSON] було незаконно відібрано право власності. Таким чином, втручання держави у право власності позивача відбулось не у законний спосіб і тому, позовні вимоги в частині скасування наказу ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Далі суд зазначає, що подальша реєстрація права комунальної власності на земельну ділянку за Приазовською селищною радою, прийняття рішення про її поділ, затвердження технічної документації щодо поділу та вчинення реєстраційних дій з поділу земельної ділянки на п`ять окремих земельних ділянок також є незаконними, оскільки походять від незаконного передання земельної ділянки у комунальну власність. Оскільки, такі рішення і вчинені на їх виконання реєстраційні дії так само порушують право власності позивача на земельну ділянку, вони підлягають скасуванню, а облік земельної ділянки з кадастровим номером 2324555100:08:001:0040 у державних реєстрах має бути відновлений. В цій частині суд не погоджується із доводами відповідачів, що оскільки земельної ділянки з кадастровим номером 2324555100:08:001:0040 вже не існує внаслідок її поділу, то позовні вимоги є безпідставними. Так, відповідно до проаналізованих судом положень Закону України «Про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно і їх обтяжень», реєстраційні дії можуть бути скасовані за рішенням суду, внаслідок чого має бути відновлено попереднє становище земельної ділянки відповідно до її попереднього кадастрового номера і технічної документації. Крім того, суд звертає увагу, що позивач має право на ефективний спосіб захисту порушеного права, в тому числі шляхом відновлення положення, яке існувало до порушення. Виходячи із наявності у позивача державного акту на право власності на земельну ділянку, і те, що його право не визнається відповідачами, позовні вимоги в частині визнання права власності також підлягають задоволенню. Оцінюючи аргументи представника позивача про незаконність рішення Приазовської селищної ради № 16 від 17 квітня 2020 року через те, що питання про затвердження технічної документації щодо поділу земельної ділянки не вносилось на порядок денний, суд зазначає, що представником позивача не було доведено, що таке питання не приймалось пакетним голосуванням. Крім того, судом вже було надано оцінку законності такого рішення з інших підстав, що суд вважає достатнім для захисту прав позивача. Вирішуючи питання про розподіл витрат на правову допомогу, суд зазначає таке. Статтею 141\~ЦПК України\~встановлено,\~що судовий\~збір покладається\~на сторони\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ст. 48 ЦПК України, позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Водночас, у позовній заяві одним із відповідачів визначено державного реєстратора виконавчого комітету Приазовської селищної ради Чернявську О.О. На переконання суду, [PERSON] як фізична особа не порушувала прав позивача, а виконувала свої трудові обов`язки від імені юридичної особи виконавчого комітету Приазовської селищної ради. Доказів протилежного суду не надано. Тому, судові витрати суд розподіляє між іншими відповідачами у справі, і не стягує їх з [PERSON] . На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги від 17.03.2020 року, яким визначено суму гонорару 20\~000,00 грн., квитанцію про оплату від 17.03.2020 року суми гонорару 20\~000,00 грн., попередній розрахунок судових витрат. Такі докази є достатніми для підтвердження понесення відповідних витрат. Виходячи зі складності даної справи та обсягу наданої правової допомоги, суд вважає, що сума гонорару у даній справі є співрозмірною, і тому присуджує її до стягнення з відповідачів у рівних частинах. Суд також зазначає, що відповідачами не було надано будь-яких заперечень чи доказів на спростування заявлених витрат на правову допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд у зв`язку із задоволенням позову також стягує з відповідачів на користь позивача судовий збір в загальній сумі 6172,20 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved