Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

[PERSON], звернулась в суд з позовом до Велицької обєднаної територіальної громади Ковельського району Волинської області, [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати за позивачем, як за спадкоємцем, право на завершення приватизації, здійснення державної реєстрації права власності з отриманням витягу з Державного реєстру прав земельних ділянок, для ведення особистого селянського господарства (паї) на території Велицької сільської ради Ковельського району Волинської області, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка - [PERSON], який помер 29.05.1993 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.05.1993 року помер чоловік позивача [PERSON]. Згідно списків пайовиків колишнього КСП «Волинь» в селі Підріжжя, [PERSON] має право на земельну частку (пай), однак останній за життя не набув права власності на вказане нерухоме майно, оскільки не оформив свого права власності. Так, згідно довідки Велицької сільської ради від 10.08.2017 року, [PERSON] внесений в списки на земельну частку пай, але правовстановлюючі документи на земельні частки (паї) відсутні. Крім цього, позивач вказує, що вона звернулась до управління Держгеокадастру із питанням надання документів на земельну частку (пай) та 21.12.2017 року їй було надано копію Державного акта на право колективної власності та список громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, згідно якого [PERSON] внесений в список членів КСП «Волинь», які померли після 15.05.1992 року. Позивач звернулась до Ковельської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про спадщину на земельні паї, однак позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане нерухоме майно в порядку спадкування після смерті 29.05.1993 року [PERSON], оскільки позивачем не подано правовстановлюючих документів щодо належності вказаного майна спадкодавцеві. Позивач зазначає, що спадкоємцями першої черги за законом майна спадкодавця є також діти,\~які відмовилась\~від прийняття\~спадщини,\~що залишилась\~після смерті\~батька [PERSON]\~Таким чином,\~позивач є\~єдиним спадкоємцем\~майна померлого\~[PERSON]\~На момент\~смерті спадкодавця\~вона проживала\~з спадкодавцем\~спільно за\~однією адресою\~та є\~такою,\~що належно\~прийняла спадщину\~після смерті\~чоловіка успосіб передбачений ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року). Крім цього позивач зазначає, що за життя її чоловік - [PERSON] не міг оформити права власності на земельну частку (пай), адже останній помер в 1993 році, а Державний акт на право колективної власності на землю виготовлений значно пізніше. Враховуючи викладене,\~позивач просила\~суд визнати за нею, як за спадкоємцем право на завершення приватизації, здійснення державної реєстрації права власності з отриманням витягу з Державного реєстру прав земельних ділянок, для ведення особистого селянського господарства (паї) на території Велицької сільської ради Ковельського району Волинської області, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка - [PERSON], який помер 29.05.1993 року. В судове засідання позивач не з'явились, однак попередньо подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача Велицької сільської ради Ковельського району в судове засідання не з'явився, однак до суду надійшла заява сільського голови про розгляд справи у їх відсутності. Позов визнає повністю. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явились, однак подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги визнають повністю. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з'ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст. 125\~ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: - цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; - свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК України). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: - ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; - виготовлення технічної документації на земельні ділянки; - визначення меж земельної ділянки в натурі; - погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; - одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; - реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216ЦК України\~не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X "Перехідні положення"\~ЗК України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України\~рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМ України від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок»\~(втратив чинність на підставі Закону України від 14.09.2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із\~Законом від 16.09.2008 року № 509-VІ). Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до\~Декрету КМ України від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116\~ЗК України). 29.05.1993 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕГ № 486858, виданим 31.05.1993 року Підріжською сільською радою народних депутатів, актовий запис № 9. Той факт, що померлий 29.05.1993 року [PERSON] та позивач [PERSON] були подружжям, підтверджується копією відповідного свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЕГ № 387608. Відповідно до довідки № 1672, виданої 10.08.2017 року виконавчим комітетом Велицької сільської ради, [PERSON], [INFO], згідно списків пайовиків колишнього КСП «Волинь» село Підріжжя Ковельського району Волинської області має право на земельну частку (пай). Крім цього, згідно копії Державного акта на право колективної власності на землю, [PERSON]внесений в список членів КСП «Волинь», які мають право на земельну часку (пай). Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно, що належало спадкодавцеві на день смерті. Відповідно до п. п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції Закону 2003 року, Цивільний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Правила книги шостої даного закону щодо спадкування застосовуються лише до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом. Таким чином, до вказаних правовідносин застосовуються правила Розділу VII ЦК України в редакції Закону 1963 року. Відповідно до ст. 524 ЦК України (в редакції 1963 року), спадкування здійснюється за законом та за заповітом. Відповідно до ст. 524 ЦК України (в редакції 1963 року), спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року), для придбання спадщини необхідно щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно листа Ковельської державної нотаріальної контори № 857/01-16 від 04.05.2018 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. Згідно п.4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Зазначене підтверджує\~ту обставину,\~що позивач\~не має\~змоги оформити\~свої спадкові\~права на\~земельну частку\~(пай)\~в позасудовому\~порядку,\~оскільки [PERSON]за життя не оформив у встановленому законом порядку право власності на спірну земельну ділянку. Таким чином, в судовому засіданні здобуто достатньо доказів, які підтверджують підставність позову, оскільки до позивача перейшло право спадкодавця щодо завершення приватизації зазначеної земельної ділянки. Виходячи з обставин справи, судові витрати по справі суд залишає за позивачем.

Outcome: approved