Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

19.07.2019 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові позивач посилалася на те, що 28.09.2013 року шлюб між сторонами був зареєстрований актовим записом №67, від якого вони мають дитину: доньку [PERSON] , [INFO] , з листопада 2015 року вони припинили проживання однією сім`єю, згоди про добровільний поділ майна між сторонами не досягнуто, під час спільного проживання ними придбаний будинок [ADDRESS] , між сторонами досягнута згода про проживання доньки з нею, відповідач не погоджується розірвати шлюб в порядку, передбаченому ст.109 СК України, вважає спільне життя неможливе із-за несумісності характерів, відсутністю взаєморозуміння та взаємоповаги, спору про виховання доньки не існує, посилаючись на ст.ст. 104, 105, 110 СК України прохала розірвати шлюб, після розірвання шлюбу залишити прізвище " [PERSON] ", стягнути судові витрати у виді судового збору. 01.08.2019 року ухвалою судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області Яроша С.О. позов прийнято до провадження, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкрите підготовче засідання на 22.10.2019 року. 27.08.2019 року до суду звернувся відповідач з заявою про зупинення провадження у справі для надання строку шість місяців для примирення, посилаючись на те, що він працює за кордоном, вони з дружиною придбали будинок [ADDRESS] , він вимушений працювати за кордоном, щоб зароблені кошти витратити на капітальний ремонт будинку, вважає, що розлад у сім`ї носить тимчасовий характер, бажання його дружини розірвати шлюб не відповідає її інтересам та її волі. 22.10.2019 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області закрито підготовче провадження і справу призначено до розгляду по суті в судове засідання на 14.11.2019 року за участю сторін. В судовому засіданні позивач позов підтримала, суду пояснивши, що примирення неможливе, так як сім`ї не існує, вона мешкає у своїх батьків, а відповідач працює за кордоном, в будинку, який вони придбали, ніхто не проживає, так як останній потребує капітального ремонту, який не проводиться тривалий час, відповідач з листопада 2015 року працює за кордоном, приїздить на короткий термін, відповідач буде перебувати за кордоном у Словаччині до березня 2020 року, коли останній приїздив з-за кордону, то вони винаймали на нетривалий час житло, так як у відповідача не склалися стосунки з її батьками, у яких вона проживає з дитиною, вона втратила почуття до відповідача і не бажає зберігати шлюб і поновлювати спільне проживання, під час останньої розмови з відповідачем останній завірив її, що через рік вони заїдуть до відремонтованого будинку, прохала розірвати шлюб, після розірвання шлюбу залишити прізвище " [PERSON] ". Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явився повторно, про причини неявки суду не повідомив повторно, заяву про розгляд справи без його участі не надав, відзив на позов не подав. Ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області призначено заочний розгляд справи за відсутності відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи судом, який не з`явився в судове засідання та не повідомив про причину своєї неявки до суду, а позивач не заперечував проти заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, встановив наступні обставини: 28.09.2013 року сторони зареєстрували шлюб актовим записом №67 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції у Запорізькій області, після реєстрації шлюбу прізвище дружини було змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є сторони у справі, що підтверджується копією свідоцтва про її народження. Позивач мешкає з донькою у своїх батьків. З листопада 2015 року відповідач працює за кордоном, приїздить на короткий термін. В останній приїзд відповідача сторони близько місяця мешкали у житлі, яке винаймали, так як у відповідача не склалися стосунки з батьками позивача, у яких вона проживає з дитиною. Відповідач на час розгляду справи перебуває за кордоном і буде там перебувати до березня 2020 року. Позивач втратила почуття до відповідача і не бажає зберігати шлюб і поновлювати спільне проживання. Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного: Судом встановлено, що до суду звернувся позивач як член подружжя з вимогою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між сторонами укладено шлюб, від якого вони мають дитину: доньку, шлюбні відносини не склалися з вини сторін, що призвело до припинення сімейних відносин, вважає примирення неможливим, спільне проживання та збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Правовідносини, які склалися між сторонами, регулюються Сімейним Кодексом України. Так відповідно до ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік повинні піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як заявлений одним з подружжя, сімейні відносини не склалися з вини сторін, які в порушення вимог ч.1 ст.55 СК України перестали піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. А тому суд доходить висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. Позов підлягає задоволенню як такий, що ґрунтується на підставах, передбачених законом, підтверджений обставинами, встановленими судом під час їх перевірки достовірними, належними та допустимими доказами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так як позивач у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила своє прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », а після розірвання шлюбу бажає іменуватися цим прізвищем, то суд відповідно до ст.113 СК України після розірвання шлюбу залишає [PERSON] прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч.1 п.6 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позов задоволено повністю, то суд відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України покладає на відповідача сплату судового збору в сумі 768,40 грн. та стягує його з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved