Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

26 квітня 2019 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник Новобаварського районного навчального спортивно-технічного центру ТСОУ м. Харкова із позовною заявою до [PERSON] про відшкодування майнової та матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якій просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 10 608, 09 грн. майнової шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди; стягнути з відповідача на користь позивача 22 551, 98 грн. завданих внаслідок упущеної вигоди та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу та судовий збір. В обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що 26 грудня 2018 року приблизно о 12.10 год. [PERSON] , керуючи автомобілем Chevrolet Aveo, реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись на перехресті вул. Переможців та вул. Григорівське шосе у м. Харкові, при зміні напрямку руху, в порушення вимог п.п. 12.1, 13.1 ПДР України, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення із автомобілем ЗАЗ TF699P, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та їх власникам завдано матеріальних збитків. За скоєння вказаного ДТП Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова на [PERSON] за ст. 124 КУпАП було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Таким чином, підтверджується вина водія [PERSON] у порушенні вимог ПДР у скоєнні 26 грудня 2018 року дорожньо-транспортної пригоди та у пошкодженні автомобіля позивача. Автомобіль ЗАЗ TF699P, реєстраційний номер [NUMBER] , належить на праві власності Новобаварському районному навчально спортивно-технічного центру ТСОУ м. Харкова та використовується в якості учбового транспортного засобу для підготовки курсантів-водіїв. На час ДТП у ньому знаходився закріплений за ним водій [PERSON] разом з курсантами, з якими він проводив навчальну їзду. Внаслідок ДТП водію позивача були завдані механічні пошкодження у зв`язку з чим він тимчасово не міг використовуватися для подальшого навчання курсантів. Для відновлення та усунення технічних пошкоджень позивач намагався їх відшкодувати за рахунок страхового полісу відповідача. При цьому було встановлено, що на час ДТП відповідач не мав полісу страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У зв`язку з викладеним позивач, з метою отримання грошових коштів для ремонту пошкодженого транспортного засобу, змушений був звернутися з відповідним повідомленням до Страхового товариства «Домінанта», яке займається на території України відшкодуванням матеріальних збитків у разі ДТП, якщо у винуватця ДТП не має страхового полісу. За надсилання повідомлення позивачем було сплачено 48, 20 грн. Однак, його звернення було залишено без задоволення. Для встановлення вартості матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП позивач 16 січня 2019 року звернувся до експерта. Згідно Звіту експерта матеріальний збиток, завданий автомобілю позивача становить 9 359, 89 грн. За проведення експертизи позивач сплатив 1 200, 00 грн. Окрім того, у зв`язку з відмовою відповідача від добровільного відшкодування спричиненої матеріальної шкоди позивачу, у період з 26.12.2018 року по 26.04.2019 року, були завдані збитки не отриманням доходів від господарської діяльності по учбовій підготовці кадрів водіїв транспортних засобів категорії «В» за робочим навчальним планом в період з 26.12.2018 по 26.04.2019 року у розмірі 22 551, 98 грн. Вказані обставини і вимусили представника позивача звернутися до суду з зазначеною позовною заявою. УхвалоюЖовтневого районного суду м. Харкова від 07 червня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою Новобаварського районного навчального спортивно-технічного центру ТСОУ м. Харкова до [PERSON] про відшкодування майнової та матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Призначено підготовче судове засідання. 21 червня 2019 рокувід відповідача по справі [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, він заперечує проти задоволення позовної заяви в повному обсязі, посилаючись на наступні обставини. Так, у відповідача на момент настання ДТП був діючий страховий поліс укладений між ним та СК «Домінанта» № 3188218 термін дії 14.03.2018 року по 13.03.2019 року. Не пред`явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди. Відповідачем застраховано свою відповідальність в межах 50 000, 00 грн., тому сума 33 160, 07 грн., яка є вартістю матеріального збитку повністю покривається страховим полісом відповідача по справі, а тому він не може нести відповідальність за шкоду завдану внаслідок ДТП. УхвалоюЖовтневого районного суду м. Харкова від 29 липня 2019 року клопотання представника позивача про залучення до участі у справі співвідповідача - задоволено. Залучено до участі у цивільній справі за позовом Новобаварського районного навчального спортивно-технічного центру ТСОУ м. Харкова до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в якості співвідповідача Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство «Домінанта». УхвалоюЖовтневого районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження у цивільній справі № 639/2727/19 за позовною заявою Новобаварського районного навчального спортивно-технічного центру ТСОУ м. Харкова до [PERSON] , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство «Домінанта» про відшкодування майнової та матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Призначено справу до судового розгляду в судове засідання. Представник позивача адвокат Бєлай С.В., який діє на підставі Ордеру Серії [NUMBER] від 03.07.2019 року, в судовому засіданні заявлений позов підтримав в повному обсязі, просив суд його задовольнити. Відповідач та його представник [PERSON]., яка діє на підставі Ордеру Серії [NUMBER] від 03.07.2019 року, в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували в повному обсязі, посилаючись на обставини, які були викладені у відзиві на позовну заяву. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши надані сторонами та долучені до матеріалів справи докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Так, в судовому засіданні було встановлено, що 26.12.2018 року приблизно о 12 год. 10 хв. водій [PERSON] , керуючи автомобілем Chevrolet Aveo, реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись на перехресті вул. Переможців та вул. Григорівське шосе у м. Харкові, при зміні напрямку руху не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення із автомобілем ЗАЗ ТF699P, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та їх власникам завдано матеріальних збитків. Автомобіль ЗАЗ TF699P, реєстраційний номер [NUMBER] , належить на праві власності Новобаварському районному навчального спортивно-технічного центру ТСОУ м. Харкова та використовується в якості учбового транспортного засобу для підготовки курсантів-водіїв. На час ДТП у ньому знаходився закріплений за ним водій [PERSON] (а.с. 27-36, 37, 38, 39-41) Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 січня 2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340,00 грн. (триста сорок гривень 00 коп.) (отримувач коштів ГУК Харківської обл., код отримувача (код ЄДРПОУ) 37874947, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 899998, рахунок отримувача 31119149020001, код класифікації доходів бюджету 21081300). Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири гривні 20 копійок) отримувач коштів УК Новобаварського району м. Харкова, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37999612, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача 31215206020008, код класифікації доходів бюджету 22030101, найменування коду класифікації доходів бюджету судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050). (а.с. 8) Відповідно до статті 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а отже, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 26.12.2018 року автомобілі Chevrolet Aveo, реєстраційний номер [NUMBER] , та ЗАЗ TF699P, реєстраційний номер [NUMBER] , зазнали механічних ушкоджень. Як вбачається зі Звіту №15/2019 про оцінку автомобіля ЗАЗ ТF699P, реєстраційний номер [NUMBER] від 25 січня 2019 року, матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля ЗАЗ ТF699P, реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП, станом на 26 грудня 2018 року, без урахування величини втрати товарної вартості складає: 9 359, 89 грн. (а.с. 9-25) Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності зазначений Закон визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Тобто, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Вищевикладене узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року за результатами розгляду справи № 755/18006/15-ц щодо правильного застосування норм права при стягненні матеріальної шкоди з особи, яка застрахувала свою відповідальність. Представник позивача у судовому засіданні зазначив, що у зв`язку з тим, що відповідач по справі не мав, на момент настання дорожньо-транспортної пригоди діючого полісу страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, він був вимушений звернутися до страхової компанії, яка займається на території України відшкодуванням матеріальних збитків у разі ДТП, якщо у винуватця ДТП не має страхового полісу, а саме до ТДВ «Страхове товариство «Домінанта». (а.с. 42-43) Згідно з вимогами ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Зі статті 5 зазначеного Закону вбачається, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до п.п. 33.1.1., 33.1.4. ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Відповідно до п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Тобто, єдиною страховою компанією, яка здійснює страхове відшкодування шкоди, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Враховуючи викладене, суд знаходить посилання представника позивача на те, що його звернення до ТДВ «Страхове товариство «Домінанта», було здійснене, як до страховика, який відшкодовує шкоду, у разі, якщо відповідальність власника транспортного засобу не була застрахована на момент ДТП, суд знаходить безпідставними. Натомість, у судовому засіданні відповідач та його представник пояснили, що на момент настання дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована у ТДВ «Страхове товариство «Домінанта». На теперішній час ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» перебуває у процесі припинення, а отже, отримати будь-які документи, які б підтверджували наявність страхового полісу у ній є неможливим, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. (а.с. 80-98) Натомість, як вбачається зі схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, яка була складена працівниками патрульної поліції на місці ДТП, на момент ДТП у відповідача по справі був діючий поліс обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ № 3188218, застрахований у ТДВ «Страхове товариство «Домінанта», термін дії з 14.03.2018 року по 13.03.2019 року, страховий ліміт 50 000, 00 грн. (а.с. 63-64) При складанні вказаної схеми на місці ДТП був присутній директор Новобаварського районного навчального спортивно-технічного центру ТСОУ м. Харкова, який жодних зауважень та заперечень не висловив. Окрім того, при оформленні дорожньо-транспортної пригоди працівниками поліції не було складено протоколу за адміністративне правопорушення за відсутність діючого полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що є обов`язковим за умови встановлення відсутності такого полісу. Отже, суд приходить до висновку, що на момент дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 26 грудня 2018 року, відповідач по справі [PERSON] мав при собі діючий поліс обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ № 3188218, застрахований у ТДВ «Страхове товариство «Домінанта», термін дії з 14.03.2018 року по 13.03.2019 року, страховий ліміт 50 000, 00 грн. Вказаний факт також підтверджується зверненням позивача саме до цієї страхової компанії з метою відшкодування збитків внаслідок ДТП. (а.с. 42-43) Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, та/або майну потерпілого. При цьому Розділом ІІІ Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено порядок здійснення страхового відшкодування на території України. Так, пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Виходячи з аналізу зазначених норм, визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність" та Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395. Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Розмір страхової виплати, яку повинен відшкодувати страховик потерпілій особі, повинен визначатись на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та умов договору добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. При цьому страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором (стаття 988 ЦК України). Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що ТДВ «СК «Домінанта» на теперішній час перебуває у стані припинення, а тому будь-які виплати коштів нею не проводяться. Судом було встановлено, що відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань діяльність ТДВ «СК «Домінанта» не припинена. Разом з тим, 07.06.2018 року Національною комісією з державного регулювання у сфері ринків фінансових послуг прийняла розпорядження № 866 про анулювання ліцензій на проведення господарської діяльності з надання фінансових послуг ТДВ «СК «Домінанта», а саме, на послуги у сфері страхування в частині проведення конкретних видів страхування. (а.с. 80-97) Статтею 52 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що членство страховика в МТСБУ припиняється у разі виключення такого страховика із членів МТСБУ або втрати цим страховиком статусу асоційованого члена МТСБУ. Пункт 52.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виключення страховика з членів МТСБУ та/або позбавлення статусу повного члена МТСБУ здійснюється рішенням загальних зборів членів МТСБУ за поданням дирекції МТСБУ з таких підстав відсутність у страховика ліцензії на обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності або її анулювання. Страховик у разі припинення його членства в МТСБУ втрачає право укладати будь-які договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Припинення повного членства в МТСБУ позбавляє страховика права укладати договори міжнародного страхування. Страховик, членство (у тому числі повне) якого припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Таким чином, припинення діяльності ТДВ СТ «Домінанта» на висновки суду не впливає, оскільки вказані обставини у відповідності до ст.52 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не звільняють страхову компанію від обов`язку відшкодування шкоди у разі настання страхового випадку у межах встановленого ліміту. Отже, враховуючи те, що страховик не припинив свою діяльність у встановленому законом порядку, суд приходить до висновку, що обов`язок по відшкодуванню шкоди та виплаті страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ № 3188218 автомобіля марки Chevrolet Aveo, реєстраційний номер [NUMBER] , - [PERSON] підлягає виконанню саме страховиком. Як було встановлено раніше, автомобілю позивача - ЗАЗ ТF699P, реєстраційний номер [NUMBER] , було завдано матеріальної шкоди у розмірі 9 359, 89 грн., що підтверджується Звітом №15/2019 про оцінку автомобіля ЗАЗ ТF699P, реєстраційний номер [NUMBER] від 25 січня 2019 року, а отже, саме ця сума підлягає стягненню зі страхової компанії [PERSON] - відповідача по справі Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство «Домінанта». Позивач по справі просив суд також стягнути з відповідачів вартість послуг з проведення експертизи у розмірі 1 200, 00 грн. Судом було встановлено, що вартість робіт з проведення автотоварознавчого дослідження та складання Звіту №15/2019 про оцінку автомобіля ЗАЗ ТF699P, реєстраційний номер [NUMBER] від 25 січня 2019 року, який було проведено з метою встановлення вартості матеріально збитку, складає 1 200, 00 грн., що достовірно підтверджується Квитанцією від 16.01.2019 року № 357881. Таким чином, суд приходить до висновку, що вказана сума підлягає стягненню з відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство «Домінанта», оскільки відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована саме у цій страховій компанії. Що стосується вимог позивача про стягнення вартості послуг поштового зв`язку за звернення до страхової компанії у розмірі 48, 20 грн., то суд зазначає, що вказані витрати були обов`язковими в рамках процедури досудового врегулювання спору, а саме встановлені вимогами ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», щодо обов`язковості повідомлення страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди, а тому стягненню не підлягають. В судовому засіданні представник позивача також зазначив, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача не міг використовуватися за призначенням, а саме для господарської діяльності по учбовій підготовці кадрів водіїв транспортних засобів категорії «В» за робочим планом в період з 26.12.2018 року по 26.04.2019 року. Внаслідок цьому позивачу було завдано збитків у вигляді упущеної вигоди у розмірі 22 551, 98 грн., яка складається з: -Вартість однієї години роботи пошкодженого автомобіля - 87, 00 грн. -Прості пошкодженого автомобіля при 8 часовому робочому дні - 672 год. -Кількість учнів, яким не було надано практичне водіння автомобіля згідно робочого навчального плану при 40 годинній програмі на одного учня - 672: 40 = 16, 8 учня -Недоотриманий прибуток позивача згідно кошторису витрат підготовки водіїв транспортних засобів категорії «В» складає 5 664, 62 грн. ( 16, 89 кількість учнів Х 337, 18 вартість прибутку за підготовку 1 учня = 5 664, 62 грн. -недоотримана заробітна плата інструктора з індивідуального водіння згідно штатного розпису при умові оплати праці за 1 годину - 25, 13 грн., складає: 672 кількість годин вимушеного простою пошкодженого автомобіля Х 25, 13 грн. недоотримана вартість по часові оплаті праці інструктора. Вказане підтверджується Довідкою № 27 від 26.04.2019 року, кошторисом витрат, та робочим планом. (а.с. 45, 46, 47-48) Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності, негативного результату такої поведінки (збитків), причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками, вини правопорушника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Отже, відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності. При цьому пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обов`язок довести, що вони не є абстрактними, а дійсно були б отримані в разі, якщо б відповідач не здійснював протиправних дій. Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Однак, всупереч вказаним вимогам закону, позивачем по справі не було надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, коли саме було відремонтовано автомобіль ЗАЗ ТF699P, реєстраційний номер [NUMBER] , скільки саме учнів повинно було проходити навчання на зазначеному автомобілі та у який період (кількість годин), тощо, а отже достовірно встановити, яку саме упущену вигоду зазнав позивач в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 26 грудня 2018 року встановити не можливо. Зазначена позивачем сума є абстрактною та не знайшла свого підтвердження наявними в матеріалах справи доказами. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Новобаварського районного навчального спортивно-технічного центру ТСОУ м. Харкова в частині відшкодування матеріальної шкоди у вигляді упущеної вигоди у розмірі 22 551, 98 грн. задоволенню не підлягають. Отже, позовна заява Новобаварського районного навчального спортивно-технічного центру ТСОУ м. Харкова до [PERSON] , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство «Домінанта» про відшкодування майнової та матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди підлягає частковому задоволенню. Крім того, позивачем заявлено вимоги щодо відшкодування витрат по справі: витрат на юридичну допомогу у розмірі 22 000,00 грн., витрати по сплаті судового збору - 1 921, 00 грн. Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 08 січня 2019 року між позивачем та адвокатом Бєлай С.В. було укладено договір № 2019/7 про надання правової допомоги. (а.с. 52) Як вбачається зі звіту про виконання договору про надання правової допомоги, загальна вартість робіт склала 22 000, 00 грн.. (а.с. 49) Вказані роботи були виконанні та прийняті і оплачені позивачем, що підтверджується Актом приймання-передачі виконаних робіт та квитанцією. (а.с. 50, 51) Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. Аналізуючи наведене та виходячи з наявності виконаних робіт, зокрема, наявності позову, додатків до нього, подачі позову до суду, участь у судових засіданнях, враховуючи погодинну оплату, встановлену за домовленістю сторін, а також те, що справа не вважається складною, і принципів справедливості, співмірності та верховенства права, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат, пов`язаних з наданням професійної правової допомоги з 22 000, 00 грн. до 10 000, 00 грн., які підлягають стягненню з відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство «Домінанта», оскільки позовні вимоги були задоволені лише стосовно цього відповідача. Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» на користь позивача підлягає стягненню 611, 84 грн. судового збору (ціна позову 33 160, 07 грн. = 100%, сума задоволених позовних вимог - 10 559, 89 грн. = 31, 85 %; сума судового збору, яка була сплачена позивачем 1 921, 00 грн. = 100, 00%, сума судового збору яка підлягає стягненню 31, 85% = 611, 84 грн.) На підставі викладеного, та

Outcome: partial