Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

24 жовтня 2018 року Харківський національний університет внутрішніх справ звернувся до суду із позовом до [PERSON] «Про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням»(вхідний № 5176/18-вх), на обґрунтування якого позивач зазначив, що [PERSON] проходила службу в органах внутрішніх справ та Національній поліції України з 11 серпня 2014 року по 12 лютого 2016 року. Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 11 серпня 2014 року № 174 о/с відповідача прийнято на службу в органи внутрішніх справ і зараховано курсантом ХНУВС з 18 серпня 2014 року та присвоєно звання «рядовий міліції». Наказом ХНУВС від 31 серпня 2015 року №356 о/с відповідача переведено на наступний курс. Наказом ХНУВС від 12 лютого 2016 року №36 о/с відповідача відрахували зі складу курсантів та звільнено відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» за пунктом 7 частини 1 статті 77 (за власним бажанням).01 вересня 2014 року на виконання вимог Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ «Про міліцію» та наказу МВС від 14 травня 2007 року № 150 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України» (чинний на час укладення та дії договору) між відповідачем, ХНУВС та ГУ МВС України в Харківській області укладено тристоронній договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України. 10 березня 2016 року між відповідачем та позивачем ХНУВС було укладено угоду про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у ХНУВС, але з моменту укладення до теперішнього часу відповідачем не повернуто вказаної в угоді суми витрат. Пунктом 2.3.6. Договору від 01 вересня 2014 року передбачено, що в разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі з підстав, зазначених у пункті 3 договору. Відповідач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Відповідно до пункту 3.1 договору дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість. Пунктом 1 Угоди від 10 березня 2016 року передбачено, що підпункт 2.3.6, 3.1, розділу 4 Договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України від 01 вересня 2014 року, сторони домовилися, що особі надається розстрочка у погашенні заборгованості по відшкодуванню витрат, пов`язаних з його утриманням у Харківському національному університеті внутрішніх справ строком до 24 місяці з дня підписання даної Угоди. Сума витрат згідно із затвердженим розрахунком від 10.02.2016 року № 4/180 становить: 25 164,50 гривень. Особа зобов`язана здійснювати відшкодування витрат у сумі не менше ніж 1 049,00 гривень щомісяця протягом строку, встановленого у пункті 1 даної Угоди з дня її підписання, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця. Тому просили стягнути з відповідача на їх користь витрати, пов`язані з утриманням, а саме, грошові кошти в розмірі 25 164,50 гривень та судові витрати (а. с. 2 - 3). Представник позивача - Фесик А. В., що діє на підставі довіреності, виданої 20.12.2018 року Харківським національним університетом внутрішніх справ в особі ректора Сокуренка В. В. строком на 1 рік, у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений своєчасно та належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не повідомив, однак надав заяву, зареєстровану під вхідним № 1587/19-вх від 01.03.2019 року, з проханням справу розглянути за його відсутності, зазначивши, що позов підтримує в повному обсязі й просить його задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи (а. с. 31, 32). Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не з`явилась, про дату, час і місце засідання повідомлялась належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не повідомила, однак надала заяву, зареєстровану за вхідним № 1863/19-вх від 13.03.2019 року, з проханням справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі (а. с. 35, 36). Відповідно до змісту частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, а згідно частини 3 статті 211 цього ж кодексу особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у сторін свідчать їх відповідні заяви, долучені до матеріалів справи. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що підстав для визнання необхідним давання сторонами особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність. Здійснюючи правосуддя на засадах змагальності й рівності учасників судового процесу перед законом і судом, всебічно, повно, об`єктивно, справедливо, неупереджено та своєчасно з`ясувавши всі обставини справи і всі фактичні данні в межах заявлених вимог, що мають значення для вирішення справи за суттю й на які сторони посилались як на підставу своїх вимог, перевіривши їх доказами, отриманими відповідно до правил цивільного процесуального кодифікованого закону й безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, що відповідають вимогам закону про їх належність, допустимість, достовірність та достатність, а саме: дослідивши письмові докази у справі,- суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд - у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області. За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Оскільки на цей час Валківський окружний суд свою діяльність не розпочав, справа перебуває на розгляді належного суду. Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства, визначеним у частині 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому згідно частини 1 статті 4 цього ж нормативно-правового акту, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Крім того, згідно приписів частини 1 та 2 статті 274 Цивільного процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи, справи, що виникають з трудових правовідносин, а також будь-які інші справи, віднесені до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині 4 цієї норми права, а саме: 1)тих, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2)щодо спадкування; 3)щодо приватизації державного житлового фонду; 4)щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5)в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6)інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 - 5 цієї частини. При цьому частина 6 статті 19 зазначеного цивільного процесуального кодифікованого закону України визначає, що малозначними справами є: -справи, у яких ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; -справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З огляду на предмет позову та ураховуючи відповіді на питання, які слід вирішити при визначенні порядку розгляду справи, в ухвалі суду, постановленій 12.02.2019 року у складі судді Мащенко С. В., визначено, що цю справу слід розглянути у порядку спрощеного позовного провадження, про що не заперечували сторони, так як в наданій в ухвалі час не надали заперечень проти обраного порядку. Отже, відповідно до приписів частини 1 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження за правилами, встановленими цим кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними в главі 10 вказаного кодексу України. Отже, суд відповідно до приписів частини 1 статті 13 цивільного процесуального кодифікованого закону України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. При цьому частиною 1 статті 77 вказаного нормативно-правового документа визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності до припису частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 цивільного процесуального кодифікованого закону України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу. Одночасно із цим, згідно частини 2 статті 77 та частини 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Отже, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. Так, згідно наказу Харківського національного університету внутрішніх справ від 11.08.2014 року № 174 о/с [PERSON] прийнято на службу в органи внутрішніх справ і зараховано курсантом 1-го курсу до факультету підготовки фахівців для підрозділів міліції громадської безпеки та кримінальної міліції у справах дітей Харківського національного університету внутрішніх справ (а. с. 4). 01.09.2014 року між Харківським національним університетом внутрішніх справ, Головним управлінням МВС України у Харківській області та [PERSON] укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України та згідно пункту 2.3.6. договору в разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі з підстав, зазначених у пункті 3 договору (пункт 3. 1 дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість)відповідач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Згідно з пунктом 4.4. Договору у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх суми здійснюється в судовому порядку (а. с. 7 - 8). Відповідно до наказу Харківського національного університету внутрішніх справ від 31.08.2015 року № 356 о/с [PERSON] переведено на другий навчальний курс з 01 вересня 2015 року(а. с. 5). Згідно наказу Харківського національного університету внутрішніх справ від 12.02.2016 року № 36 о/с [PERSON] відраховано з числа курсантів та звільнено з Національної поліції України відповідно до пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» за власним бажанням (а. с. 6). Згідно пункту 2 угоди про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у Харківському національному університеті внутрішніх справ, укладеної 10.03.2016 року між Харківським національним університетом внутрішніх справ та [PERSON] , сума витрат згідно із затвердженим розрахунком від 10.02.2016 року № 4/180 становить 25 164,50 гривень (а. с. 10). Відповідно до довідки - розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсанта [PERSON] у Харківському національному університеті внутрішніх справ від 10.02.2016 року вихідний № 4/180, грошове забезпечення складає - 4 496,87 гривень, продовольче забезпечення - 11 777,91 гривень, речове забезпечення - 1052,42 гривень, вартість житлово - комунальних послуг і спожитих енергоносіїв - 7 837,30 гривень, а всього: 25 164,50 гривень (а. с. 11). Згідно довідки від 22.02.2016 року вихідний № 4/239, виданої Харківським національним університетом внутрішніх справ, [PERSON] навчалась в Харківському національному університеті внутрішніх справ на посаді курсанта та її грошове забезпечення за період з вересня 2014 року по січень 2016 року включно складає - 4 496,87 гривень, (а. с. 12). Згідно довідки - розрахунку від 03.03.2016 року № 5/310, виданої Харківським національним університетом внутрішніх справ, витрати на продовольче забезпечення курсанта [PERSON] за період з 18.08.2014 року по 01.02.2016 року складає - 4 268,47 гривень, (а. с. 13). Відповідно довідки - розрахунку № 138 від 03.03.2016 року, виданої Харківським національним університетом внутрішніх справ, вартість речового майна на утримання з курсанта 2 курсу ФПФГБ [PERSON] складає - 1052,42 гривень, (а. с. 14). Відповідно до розрахунку, виданої Харківським національним університетом внутрішніх справ 10.02.2016 року, вартість комунальних послуг за 2014 - 2016 навальний рік курсанта [PERSON] складає - 7837,30 гривень, (а. с. 15). Відповідно до частини 7 статті 18 Закону України «Про міліцію», чинного на момент укладення договору, курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до частини 4 статті 74 Закону України «Про Національну поліцію», особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини 1 статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини 1 статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно пункту 2 Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 2007 року № 313 (чинний на час укладення договору), відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Порядок розрахунку витрат установлює МВС України разом з Міністерством фінансів України. Згідно з Довідками-розрахунками, щодо витрат, пов`язаними з утриманням курсанта, які складено відповідно до Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16 липня 2007 року № 419/831/240/605/537/219/534, відповідач повинен відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у ХПУВС в сумі 25 164,50 гривень. Згідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно до положень частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Правові наслідки порушення зобов`язання встановлені положеннями статті 611 Цивільного кодексу України. Ухвалюючи рішення та повністю задовольняючи позов Харківського національного університету внутрішніх справ, суд вважає за необхідне вирішити згідно підпункту 6 частини 1 статті 264 Цивільного процесуального кодексу України питання про розподіл між сторонами по справі судових витрат. Так, відповідно до вимог частини 1 та 2 статті 141 зазначеного цивільного процесуального кодифікованого закону України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тоді як інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приписи частини 1 та 2 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України передбачають, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Таким законом є Закон України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.11.2011 року (із змінами та доповненнями), який встановлює правові засади справляння, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та його повернення. Положеннями статті 1 зазначеного Закону визначено, що судовий збір - це збір, який справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат. Згідно із абзацом 1 частини 1 статті 3 вказаного вище нормативно-правового акту, судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством України. Відповідно до змісту частини 1 й підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Із зазначеним позовом Харківський національний університет внутрішніх справ звернувся до суду у 2018 році. Прожитковий мінімум для працездатних осіб в Україні з 01 січня 2018 року встановлений в розмірі 1762 гривень відповідно до змісту статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" № 2246-VIII від 07.12.2017 року. На виконання вимог частини 4 статті 177 Цивільного процесуального кодексу України до позовної заяви АТ КБ «Приватбанк» додав документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 1762,00 гривень (а. с. 1). Таким чином, з огляду на наведені норми закону, проаналізувавши всі наявні і досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд доходить до висновку про обґрунтованість вимог Харківського національного університету внутрішніх справ та можливість задоволення його позову повністю шляхом стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача Харківського національного університету внутрішніх справ суму заборгованості в розмірі 25 164,50 гривень та понесених й документально підтверджених судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1762,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved