overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

21.05.2014р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання договір купівлі-продажу 22/100 частини домоволодіння за адресою [ADDRESS], укладений між [PERSON] з одного боку і [PERSON] з іншого, зареєстрований на «Південній товарній біржі» за № 9196 від 09. 09. 1998 р. дійсним, а також визнання за нею права власності на зазначену вище частку домоволодіння. Позивачка у судове засідання не з'явилась, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. Представник третьої особи - товарної біржі «Південна товарна біржа» в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, хоча був повідомлений належним чином про слухання справи, у зв 'зку з чим суд вважає за можливим розглянути справу за його відсутності. Взявши до уваги заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09. 09. 1998 р. на товарній біржі «Південна товарна біржа» між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON], яка діяла в інтересах [PERSON] на підставі довіреності серії ААМ № 921625 був укладений договір № 9196 купівлі-продажу 22/100 частини домоволодіння, розташованого за адресою [ADDRESS]. Даний договір було зареєстровано в Миколаївському МБТІ в реєстровій книзі за реєстровим № 2404 від 19.09.1998 р. Всі умови договору сторонами були виконані в повному обсязі, грошові кошти покупцем сплачено згідно із домовленістю, частка домоволодіння продавцем передана покупцю, але нотаріально договір зареєстрований не був. Дані обставини і стали підставою для звернення позивачки до суду з даним позовом. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним та визнати за позивачем право власності на спірну квартиру. Таким чином, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, в частині визнання договору купівлі-продажу дійсним. До того ж, згідно із вимогами ст. 392 ГК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У своєму позові, [PERSON] порушує питання про визнання за нею права власності на 22/100 частини домоволодіння, розташованого за адресою [ADDRESS], яке випливає із попередніх її вимог, оскільки, Як вбачається з тексту договора купівлі-продажу, там вказано замість "[PERSON]" - "[PERSON]".У зв'язку із тим, що позивачка з 1999 року була зареєстрована за зазначеною вище адресою, частка цієї квартири була зареєстрована на її ім'я у реєстраційній книзі Миколаївського МБТІ. Дослідивши матеріали позову, суд вважає, що позовні вимоги у цій частині також підлягають задоволенню. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

21.05.2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 25.10.2016 року він з відповідачкою зареєстрували шлюб у Вознесенському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . З відповідачкою сімейні відносини припинилися, спільного господарства вони не ведуть. Подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, поновлювати шлюбні відносини не бажає, на примирення не згоден, тому просив суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі, після розірвання шлюбу просила відновити їй дошлюбне прізвище " [PERSON] ". Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Виходячи з викладеного, суд вбачає за можливе розглянути справу по суті за відсутності належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи сторін. Дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 25.10.2016 року сторони зареєстрували шлюб у Вознесенському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №245. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З матеріалів справи слідує, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, не бажають примиритись, що свідчить про дійсність їх намірів щодо розірвання шлюбу та дає підстави для задоволення позову. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає за необхідне відновити відповідачці дошлюбне прізвище " [PERSON] ". Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

21.07.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який був зареєстрований 03.09.2011 року міським відділом ДРАЦС Новоград-Волинського МУЮ Житомирської області, актовий запис № 234. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Однак, спільне життя не склалось, від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Перебування в шлюбі та примирення є неможливим і суперечить їх інтересам, оскільки давно втратили один до одного почуття любові та поваги, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Позивач в судове засідання зявилась, просила позов задовольнити та змінити прізвище на дошллюбне "Михайлова". Відповідач в судове засідання не зявився, однак про час місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зважаючи на вищевказані обставини, а також на те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд згідно з вимогами ч. 1 ст. 225 ЦПК України, прийшов до висновку про необхідність провести розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши\~\~у\~\~судовому\~\~засіданні\~\~матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03.09.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ТП № 081150 від 03.09.2011 р., виданого міським відділом ДРАЦС Новоград-Волинського МУЮ Житомирської області, актовий запис № 234. Дошлюбне прізвище позивача - "Михайлова".(а.с. 3) Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе. При розгляді справи суд виходив з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. А тому, враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що сім'я розпалася остаточно, шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, а тому, наявні підстави для розірвання шлюбу. Оскільки відсутній спір про місце проживання неповнолітньої дитини, яка проживає з позивачем, суд вважає можливим при розгляді справи вирішити питання про залишення дитини на виховання матері. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

21.08.2014 року [PERSON], звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, який зареєстрований 21.02.2009 року, Токмацьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 08. В обґрунтування позовних вимог вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося з причин постійних суперечок на ґрунті відсутності взаєморозуміння. Фактично шлюбні відносини припинені, з липня 2014 року спільно не проживають та не ведуть сумісне господарство. Позивач в судове засідання не з'явився, просив справу розглянути за його відсутності, підтримав позовні вимоги та наполягав на розлученні. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, визнала позовні вимоги в повному обсязі. Оскільки особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до положень ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 21 лютого 2009 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Токмацьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 08. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені, шлюб існує формально. Під час реєстрації шлюбу позивач [PERSON] змінила прізвище з "[PERSON]" на "[PERSON]". Можливість припинення шлюбу на підставі волевиявлення одного з подружжя є проявом принципу свободи шлюбу та рівності подружжя, закріпленого ст. 51 Конституції України. Так як укладення шлюбу здійснюється вільно та добровільно, то ніхто не може бути примушений до збереження подружніх відносин, якщо їх основа втрачена. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки сторони наполягають на розлученні. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

21.08.2014 року представник ПАТ КБ "Приватбанк", звернувся до суду з вказаним позовом. Вказав, що відповідно до укладеного договору № ODXRF302461203 від 17.03.2012 року [PERSON], 17.03.2012 року отримав кредит у розмірі 12712,51 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0.12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 14.08.2014 року має заборгованість - 25733,66 грн., яка складається з наступного: - 12712,51 грн. - заборгованість за кредитом; - 12,13 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 2.4.5.5 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) - 1201,60 грн. - штраф (процентна складова) Представник позивача ПАТ КБ "Приватбанк" залишив заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлений у судове засідання не з'явився, заперечень суду не надав. Дослідивши матеріали справи, а саме: розрахунок заборгованості за договором № ODXRF302461203 від 17.03.2012 рок, копію заяви позичальника № ODXRF302461203, копію товарного чеку №157173 від 17.03.2012 року, копію умов надання споживчого кредиту фізичним особам, копію паспорта [PERSON] [INFO], копію довідки АА № 241170 від 21.07.2009 року, копію банківської ліцензії №22 від 05.10.2011 року, копію довіреності № 3272-О 27.09.2012 року, а тому суд вважає, що заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

21.08.2014 року представник ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в якому вказує, що відповідно до укладеного договору № б/н від 01.10.2012 року відповідач року отримав кредит у розмірі 20 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору. Договір складається з Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, про що відповідач підтвердив свою згоду власноруч підписом на заяві. Банк у повному обсязі виконав свої зобов'язання по наданню кредитних коштів. Станом на 30.06.2014 року заборгованість за кредитним договором складає 23 439,48 грн., у тому числі: -- 17 128,03 грн. - заборгованість за кредитом, -- 4 419,09 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; -- 300,00 грн. - заборгованість з пені та комісії за користуваня кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг; -- 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина). -- 1 092,36 грн. - штраф (процентна складова). Представник позивача в позові просить суд стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору у розмірі 23 439,48 грн., а також судові витрати. В судове засідання представник позивача не з*явився, у заяві на ім*я суду просив справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення по вказаній справі. Відповідач в судове засідання не з'явився. Заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. За таких обставин, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. В силу ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов"язується надати кредит позичальнику у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до укладеного договору № б/н від 01.10.2012 року відповідач року отримав кредит у розмірі 20 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Станом на 30.06.2014 року заборгованість за кредитним договором складає 23 439,48 грн., у тому числі: -- 17 128,03 грн. - заборгованість за кредитом, -- 4 419,09 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; -- 300,00 грн. - заборгованість з пені та комісії за користуваня кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг; -- 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина). -- 1 092,36 грн. - штраф (процентна складова). Тому, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що в силу ст. 526, 530, 598-599, 1054-1056 ЦК України, є правові підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-21 00:00:00

21.08.2019 головний лікар Хмельницької обласної психіатричної лікарні №3 (далі - ХОПЛ №3) Спекторук Л.В. звернулася до суду з заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON] , посилаючись на те, що останній був оглянутий комісією лікарів-психіатрів ХОПЛ №3, яка підтвердила обґрунтованість рішення про необхідність госпіталізації хворого та його лікування в умовах стаціонару. Під час обстеження [PERSON] не зміг надати усвідомленої згоди на госпіталізацію оскільки є недієздатним. Оскільки страждає на тяжкий психічний розлад та є неспроможним самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, становить небезпеку для оточуючих, хворого необхідно госпіталізувати в примусовому порядку. В судовому засіданні представник лікарні заяву підтримав, пославшись на обставини, викладені в заяві, та пояснив, що у [PERSON] встановлено тяжкий психічний розлад, а тому його лікування можливе лише в стаціонарних умовах. Просить примусово госпіталізувати хворого на 2 місяці. [PERSON] , оскільки є недієздатним в судовому засіданні не зміг усвідомлено висловити власну думку відносно своєї госпіталізації до психіатричного закладу. Прокурор підтримала подану заяви про госпіталізацію хворого. Представник [PERSON] подану заяву підтримцє. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що комісія лікарів-психіатрів ХОПЛ №3 оглянула [PERSON] та дійшла до висновку про необхідність його госпіталізації, оскільки встановлено, що останній має важкий психічний та соматичний стан, внаслідок чого не здатний забезпечувати свої життєві потреби на належному рівні, є агресивний по відношенню до оточуючих. Наведені обставини підтверджуються висновком комісії лікарів психіатрів ХОПЛ №3 від 19.08.2019 №465 згідно якого [PERSON] страждає помірною розумовою відсталістю з вираженими емоційно - вольовими та поведінковими розладами, від підтримуючого лікування відмовляється, соціально - дезадапотваний, а, отже, потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар в примусовому порядку. Відповідно до ст.14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Таким чином, зібрані у справі докази вказують на наявність підстав для задоволення заяви головного лікаря ХОПЛ №3 та госпіталізації [PERSON] в психіатричний стаціонар в примусовому порядку. На підставі ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу",

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

21.08.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 03.05.2003 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб у Куйбишевській сільській раді Єланецького району Миколаївської області. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини з відповідачем припинилися з травня цього року, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, поновлювати шлюбні відносини не бажає, на примирення не згодна, тому просила суд шлюб розірвати та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище " [PERSON] ". Позивачка в судове засідання не з`явилася, до суду направила заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. В разі неявки відповідача просила провести заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у визначений строк відзив до суду не направив, тому у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 03.05.2003 року сторони зареєстрували шлюб у Куйбишевській сільській раді Єланецького району Миколаївської області, актовий запис №05. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, не бажають примиритись, що свідчить про дійсність їх намірів щодо розірвання шлюбу та дає підстави для задоволення позову. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає за необхідне залишити позивачці прізвище " [PERSON] ". Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved