Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

14.05.2020 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що вона являється бабусею [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дитини записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України за вказівкою матері. Мати дитини, [PERSON] , яка є її дочкою, самоусунулася від виконання батьківських обов`язків відносно сина, з дитиною не проживає, не спілкується, не допомагає матеріально, має проблеми з алкоголем та наркотиками. На вмовляння рідних пройти лікування відповідач звернулася в стаціонар Центру реабілітації «Нове покоління» благодійного фонду «Лайф Спіріт», однак курс реабілітації не пройшла, покинула центр, за час перебування у центрі характеризувалася негативно. Відповідач відповідно до постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.06.2014 року визнана винною у вчиненні правопорушення за ч.1 ст. 184 КУпАП та до неї застосовано адміністративне стягнення у вигляді попередження. Також, вона була визнана судом винною у вчиненні злочинів, передбачених с.2 ст. 309 КК України (вироки суду від 15.11.2004 року та від 15.06.2006 року), з 08.06.2006 року по 17.06.2008 року вона відбувала покарання у місцях позбавлення волі. Дитина проживає разом із нею, [PERSON] , вона сама забезпечує онука, піклується про нього, турбується про стан його здоров`я, всебічний, психічний та моральний розвиток. 23.07.2019 року виконавчий комітет Білоцерківської міської ради Київської області ухвалив рішення № 549 «Про вирішення судового спору щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її малолітнього сина [PERSON] », відповідно до якого вважають доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. На даний момент, фактичне місце проживання відповідача невідоме, чи працює і чим займається невідомо, але вона перебуває в працездатному віці і може працювати, не обтяжена турботами щодо утримання інших дітей або непрацездатних батьків і являючись матір`ю малолітнього [PERSON] зобов`язана утримувати його до повноліття. Своєї турботи у вихованні сина [PERSON] відповідач не проявляє, свідомо нехтує своїми обов`язками, дитиною не цікавиться, не приймає участі у вихованні сина та забезпеченні його усім необхідним. 29.07.2019 року Служба у справах дітей Білоцеркіської міської ради Київської області склала висновок про доцільність встановлення опіки над малолітнім [PERSON] , [INFO] , оскільки це відповідає інтересам дитини, та у разі позбавлення матері батьківських прав відносно сина, опікуном якого вважають можливим призначити бабусю - [PERSON] . Вона перебуває з малолітнім у родинних відносинах, здатна до його виховання, між ними існує тісний зв`язок. Відповідач ухиляється від утримання сина, матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає, інших осіб на утриманні не має, працездатна, тому має можливість сплачувати аліменти на сина. Позивач просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , призначити [PERSON] опікуном [PERSON] , [INFO] , та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на дитину - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до повноліття дитини. 29.05.2020 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання, 11.09.2020 року підготовче провадження закрито та призначено справу до розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності та відзив на позов до суду не подала. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради, письмовий висновок про вирішення судового спору щодо спору, позов підтримують в повному обсязі. На підставі ст. 280 ЦПК України суд постановив провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши позивача, покази свідків: [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.165 Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Встановлено, що позивач - [PERSON] , [INFO] , є матір`ю відповідача - [PERSON] та бабусею малолітнього - [PERSON] , [INFO] . З матеріалів справи ( а.с. 15-16,18,19,21), вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована і проживає: [PERSON] - власник житла, та зареєстровані, але не проживають: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . За адресою: [ADDRESS] проживають без реєстрації: [PERSON] з онуком [PERSON] , [INFO] , умови проживання відповідають санітарно - гігієнічним вимогам, у дитини є окреме ліжко, стіл для занять самостійною художньою діяльністю, куточок для ігор, шафа для одягу, багато розвиваючих ігор та іграшок, всім необхідним для виховання та навчання дитина забезпечена. З довідок ДНЗ ( ясла - садок) КТ № 34 «Чебурашка» від 21.11.2018 року та від 14.06.2019 року (а.с. 17-20), вбачається, що малолітній - [PERSON] , [INFO] , відвідує вказаний заклад з 01.09.2016 року, дитиною опікується бабуся - [PERSON] , яка приймає активну участь у житті групи. Також, встановлено, що [PERSON] здорова та працездатна особа, зареєстрована як фізична особа - підприємець, за обліками МВС на території України до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває, що підтверджено матеріалами справи ( а.с. 31-37). Судом встановлено, що відповідач у справі - [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , є матір`ю малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , а відомості про батька дитини записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 8,9). Також, з матеріалів справи ( а.с. 26-30), вбачається, що згідно із постановою Білоцерківського міськраойнного суду Київської області від 18.06.2014 року, у справі № 357/8084/14-ц, [PERSON] була визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, за невиконання батьківських обов`язків відносно сина - [PERSON] , [INFO] , зловживання алкогольними напоями, ведення антигромадського способу життя, та до неї було застосовано адміністративне стягнення у вигляді попередження. Також, відповідач була визнана Білоцерківським міськрайонним судом Київської області винною у вчиненні злочинів, передбачених с.2 ст. 309 КК України (вироки суду від 15.11.2004 року та від 15.06.2006 року), з 08.06.2006 року по 17.06.2008 року вона відбувала покарання у місцях позбавлення волі. Згідно довідки - характеристики від 12.08.2016 року за № 18, відповідач з 30.06.2017 року почала курс реабілітації в Центрі реабілітації «Нове покоління» благодійного фонду «Лайф Спіріт» та покинула його 10.07.2017 року за власним бажанням, не закінчивши курс реабілітаційної програми, за час перебування у центрі проявила себе з негативного боку: не визнавала своєї алкогольної та наркотичної проблеми, без ініціативна, конфліктна, має страхи при взятті на себе будь - якої відповідальності, не контактна, схильна до брехні та маніпуляцій, своєю поведінкою надавала неправильний приклад іншим. 23.07.2019 року Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради Київської області ухвалив рішення № 549 «Про вирішення судового спору щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її малолітнього сина - [PERSON] (а.с.10), відповідно до якого виконавчий комітет вирішив, що [PERSON] в порушення вимог чинного законодавства України з питання охорони дитинства ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина, що є правовою підставою для позбавлення її батьківських прав. Позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що знає позивача близько 8 років, остання має онука [PERSON] , який проживає з бабусею, а відповідач, мати дитини та дочка позивача, з ними не проживає. Відповідач батьківські обов`язки щодо сина не виконує, не піклується про нього, не утримує, до школи не з`являється та взагалі самоусунулася від його виховання. При зустрічі з відповідачем та спілкуванні з нею можна дійти висновку, що вона вживає наркотичні чи алкогольні напої, має неадекватну поведінку, може безпідставно влаштувати сварку. Фактичне місце проживання відповідача невідоме. Малолітній [PERSON] дуже гарна дитина, ним займається бабуся і він про маму не згадує. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що позивача знає з 2015 року, з відповідачем вони разом ходили до церкви, останній раз бачила [PERSON] у 2019 році. Відповідач не виконує батьківські обов`язки відносно сина [PERSON] , вона залежна особа від алкоголю і наркотичних речовин, проходила лікування в реабілітаційному центрі, однак залишила його і реабілітація їй не допомогла. Позивач проживає разом з онуком по [ADDRESS] та займається доглядом і вихованням дитини, а відповідач із сином не спілкується і фактичне її місце проживання невідоме. Відповідно до ст. 141 СК України батько і мати мають рівні права й обов`язки у відношенні своїх дітей. Згідно ст. 154 СК України захист прав і інтересів неповнолітніх дітей належить їхнім батькам. Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч.1 ст.164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. А відповідно до ст. 27 цієї Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Європейський суд з прав людини (рішення у справі "Хант проти України" від 07.12.2006, рішення у справі Olsson v. Sweden (№2) від 27.11.1992) нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Рішення Європейського Суду з прав людини згідно з ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" мають в Україні значення джерела права. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки від 27 лютого 1991 р., частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Судом встановлено, що відповідач - [PERSON] свідомо самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків в повній мірі щодо свого малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідним харчуванням, не займається лікуванням дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не проживає із сином, має алкогольну та наркотичну залежність, не працює, веде антигромадський спосіб життя, що підтверджено зазначеними вище матеріалами справи, які узгоджуються з поясненнями позивача та показами свідків. Також, судом встановлено, що вихованням, піклуванням, утриманням [PERSON] , [INFO] , займається бабуся - [PERSON] , яка забезпечує дитину усім необхідним для його розвитку, виявляє інтерес до внутрішнього світу дитини, піклується про його фізичний та духовний розвиток. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов в частині позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина є обґрунтованим та підлягає до задоволення. Також, позивач просила встановити опіку над малолітнім [PERSON] , [INFO] , призначивши її опікуном онука. 29.07.2019 року Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області склала висновок про доцільність встановлення опіки над малолітнім [PERSON] , [INFO] , оскільки це відповідає інтересам дитини та призначити його опікуном [PERSON] , в разі позбавлення матері дитини батьківських прав відносно сина (а.с.12-13). Відповідно до ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними, схожі положення містяться і в ст. 243 Сімейного Кодексу, в якій зазначено, що опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 4 ст. 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до ст. 244 Сімейного Кодексу опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Відповідно до ст. 249 Сімейного Кодексу опікун, піклувальник зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти. Опікун, піклувальник має право самостійно визначати способи виховання дитини з урахуванням думки дитини та рекомендацій органу опіки та піклування. Враховуючи, що позивач перебуває з малолітнім у родинних відносинах, здатна до виховання хлопчика, який проживає з нею вже тривалий час, між ними є тісний зв`язок та враховуючи висновок Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області, суд, вважає за доцільне призначити [PERSON] опікуном [PERSON] , [INFO] . За положеннями ч.2 ст. 165 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно із ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідач до суду не з`явилася, відзив із запереченнями проти позову і доказами, які б спростовували доводи позивача не надала, як і не надала належних, допустимих і достатніх доказів в підтвердження виконання нею належним чином своїх батьківських обов`язків відносно сина - [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищенаведене, наявність свідомого тривалого нехтування відповідачем батьківськими обов`язками, виходячи з якнайкращого забезпечення інтересів дитини, суд приходить до висновку про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина - [PERSON] , [INFO] , та призначення [PERSON] опікуном [PERSON] , [INFO] . Також, слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на дитину - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14.05.2020 року і до повноліття дитини, оскільки визначений спосіб стягнення аліментів відповідає положенням законодавства та інтересам дитини, його рівню життя, фізичному, моральному, культурному, духовному і соціальному розвитку.

Outcome: approved