Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

09.06.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами, якими (з урахуванням уточнення) просить суд визнати її в порядку спадкування за законом правонаступником прав та обовязків забудовника [PERSON], померлої 19.08.2012 року, на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, провул. Довженка Олександра, № 5; та просить зобовязати [PERSON] ввести будинок в експлуатацію та оформити право власності на нього. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що її батьки [PERSON] та [PERSON] згідно рішення Ізмаїльської міської ради від 05.12.1979р. отримали земельну ділянку по пров. Пархоменка, №5 в м. Ізмаїлі для будівництва житлового будинку. 20.01.1980р. відділом комунального господарства Ізмаїльської міської ради відповідно до рішення виконкому Ізмаїльської ради № 67 від 05.12.1979р. надав забудовникам [PERSON] та [PERSON] на праві безстрокового користування земельну ділянку по провулку Пархоменка, 5 в м. Ізмаїлі для будівництва житлового будинку. У 1982р. подружжям [PERSON] та [PERSON] був побудований будинок., але будинок не був зданий в експлуатацію. 07.03.2009р. помер батько [PERSON] та після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину незакінченого будівництвом житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, провул. Пархоменка, № 5. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09.12.2009р. визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину незакінченого будівництвом житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, провул. Пархоменка, № 5. 19.08.2012р. померла мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на незакінчений будівництвом житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, провул. Пархоменка, № 5. 09.11.2012р. позивач звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після матері. 15.02.2013р. син спадкодавця [PERSON] звернувся до нотаріуса з заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] 01.04.2017р. позивач звернувся до приватного нотаріуса з приводу видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], але нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва у звязку з тим, що право власності на спадкове майно не зареєстровано у встановленому законом порядку. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в частині визнання позивачки правонаступником прав забудовника на будинок, що входить у спадкову масу. В частині позовних вимог про зобовязання вчинити певні дії не наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача в судовому засіданні визнав позовні вимоги в частині визнання позивачки правонаступником прав забудовника на будинок, що входить у спадкову масу та заперечував проти замовлення іншої частини позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є забудовником незакінченого будівництвом житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, провул. Пархоменка, № 5, на підставі рішення Ізмаїльської міської ради від 05.12.1979р. та договору забудови від 20.01.1980р., виданого відділом комунального господарства Ізмаїльської міської ради (1/2 частина); рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09.12.2009р. Згідно технічного паспорту на житловий будинок, виданого у жовтні 2009р. по провул. Пархоменка, № 5 м. Ізмаїлі є житловий будинок та власником зареєстрована [PERSON]. Згідно листа КП «Ізмаїльське МБТІ» за №1145 від 05.09.2017р. згідно матеріалів архіву власником обєкту нерухомості, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, провул. Довженка Олександра (Пархоменка), № 5, є [PERSON] на підставі договору забудови від 29.01.1980р., посвідчений державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори в реєстрі №1/488, рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09.12.2009р. Свідоцтво про право власності не видавалось, рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради про прийняття в експлуатацію не виносилось. Остання технічна інвентаризація вказаного обєкту нерухомості проводилась станом на 13.10.2009р. відповідно до якої зазначено, що обєкт нерухомості має відхилення від плану забудови, надати відомості про самочинні будівлі не має можливості. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД №310407 від 23.08.2012 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] померла 19.08.2012 року. Після смерті [PERSON], згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входять зокрема майнові на незакінчений будівництвом житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м.Ізмаїл, провул. Пархоменка, № 5. Згідно розпорядження Ізмаїльського міського голови «Про перейменування вулиць, провулків та проспекту в м. Ізмаїл Одеської області» №57 від 19.02.2016 року провулок «Пархоменка» перейменовано у провулок у провулок «Довженка Олександра». За життя спадкодавець [PERSON] заповіт не залишала, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №32312591 від 09.11.2012 року. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] стали її діти: дочка [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії ІІІ-АР №586268 від 04.03.2011р., свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-ЖД №383545 від 29.06.1985р., з якого вбачається про зміну її прізвища з «Лукянової» на «[PERSON]), та яка спадщину прийняла, оскільки в установлений законом шестимісячний строк звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується копією відповідної заяви, наявної у матеріалах справи; син [PERSON], який від прийняття спадщин після матері [PERSON] відмовився, про що надав заяву до нотаріуса, копія якої наявна у матеріалах справи. Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає. На звернення позивача 01.04.2017р. до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, письмовою відповіддю нотаріуса за №154/02-14 від 01.04.2017р. йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на незавершений будівництвом житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами по пров. Довженка Олександра, №5 в м. Ізмаїлі, у звязку з тим, що право власності на вказане спадкове майно не зареєстровано у встановленому законом порядку. Суду не надано доказів, що житловий будинок №5 по провул. Довжека Олександра в м.Ізмаїлі Одеської області є закінченим будівництвом, введений в експлуатацію та належним чином зареєстрований. Відповідно до п.п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст. 316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи викладене, на думку суду правомірними є вимоги щодо спадкування спадкоємця [PERSON] в порядку спадкування за законом майнових прав забудовника [PERSON], померлої 19.08.2012 року, на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, провул. Довженка, № 5. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до роз'яснень п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Стаття 57 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом, спадщину після померлої матері прийняв шляхом подачі в установлений законом шестимісячний строк до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, іншій спадкоємець в установлений законом строк відмовився від прийняття спадщини, осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині після смерті [PERSON] немає, з огляду на встановлене позивач обґрунтовано вимагає визнання за ним права власності на спадкову власність, право власності спадкодавця на яке підтверджено належними доказами. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. При цьому не підлягають задоволенню позовні вимоги в частини вимог про зобовязання [PERSON] ввести будинок в експлуатацію та оформити право власності на нього, з огляду на те, що це є виключним правом позивачки, реалізовувати яке суд не може її зобовязувати. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, у тому числі, з огляду на те, що відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: partial