Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

26.10.2018 [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом до [PERSON] , з участю третьої особи Органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від дитини, в якому просить зобов`язати [PERSON] не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином [PERSON] , [INFO] ; встановити час та дні для його зустрічей із сином: кожного понеділка з 17.00год. до 19.30год., кожної середи з 17.00год. до 19.30год., кожної п`ятниці (коли не забиратиме сина додому) з 17.00год. до 19.30год.; встановити дні, по яких він буде забирати дитину до себе додому, а саме: кожного першого та третього тижня місяця з 17.00год. п`ятниці до 19.30год. неділі. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що він з 2004року перебував у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON] , від яких у них народилось двоє синів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний час він проживає зі старшим сином за адресою [ADDRESS] , а відповідачка проживає в квартирі [ADDRESS] з молодшим сином. Після того, як вони стали проживати окремо, [PERSON] усілякими способами перешкоджає його спілкуванню з молодшим сином. Всі його намагання, нормальним, мирним шляхом, врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів, оскільки відповідач перешкоджає йому, не бажає його присутності та штучно створює такі обставини, при яких він не може нормально зустрічатись з сином, тому змушений звернутись з позовом до суду. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 08.11.2018 відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового розгляду (а.с.19). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 07.12.2018 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду (а.с.50). Позивач та його представник адвокат Орач А.С., який діє в інтересах позивача відповідно до довіреності від 15.08.2018, яка посвідчена директором Другого Львівського міського центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги Стефак У.Й. ( а.с.88), в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві та просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представники [PERSON] , адвокат Данілін С.В., які діяли відповідно до довіреності ві.03.12.2018(а.с.33,70), просили суд відмовити у задоволенні позову, вважали їх безпідставними, подали суду відзив та доповнення до відзиву, які долучені до матеріалів справи (а.с.27-32, 75-76). Представник третьої особи Органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради Брикса Р.З., який представляв інтереси третьої особи відповідно до довіреності від 11.02.2018 та 03.01.19 (а.с.58,71) в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав та просив прийняти рішення в інтересах малолітньої дитини, підтримавши висновок органу опіки та піклування - Шевченківської районної адміністрації щодо визначення способу участі батька [PERSON] , [INFO] , у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] . Заслухавши пояснення сторін, представників сторін, представника третьої особи, показання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ч.1 ЦПК України). Статтею 12 частиною третьою ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічну норму містить і частина перша статті 81 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2004 року, від яких у них народилось двоє дітей - син [PERSON] , [INFO] (а.с.36) та син [PERSON] , [INFO] (а.с. 35). На даний час [PERSON] та [PERSON] проживають окремо. Позивач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] зі старшим сином [PERSON] , [INFO] , який навчається у середній загальноосвітній школі №41 смт. Брюхович, що стверджується довідкою з Виконавчого комітету Брюховицької селищної ради №1764 від 27.12.2017 (а.с.6). Відповідач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] зі молодшим сином [PERSON] , [INFO] , який навчається у середньої загальноосвітньої школи №22 ім. В. Стефаника. (а.с.98). З показів позивача в судовому засіданні вбачається, що відповідач позбавляє його можливості спілкуватись з малолітньою дитиною та чинить перешкоди йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні батька з сином [PERSON] . Згідно ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов"язки щодо дитини, незалежно від того чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов"язків щодо дитини. Статтею 159 Сімейного кодексу України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Зазначені обставини частково визнаються відповідачем [PERSON] в судовому засіданні, та доповнюються письмовими доказами, а саме: листом ГУНП у Львівській області від 20.08.2018(а.с.12), листом [PERSON] на адресу директора ЗОШ № 22 від 03.12.2018(а.с.40), листом Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області від 13.06.2018(а.с.46), з висновку Шевченківської районної адміністрації ЛМР від 11.01.2019 р. вбачається, що з письмових пояснень [PERSON] , які надані нею комісії з питань захисту прав дитини, остання заперечує щодо побачень дитини з батьком (а.с.67-80), з листа директора СШ № 22 ім.Стефаника [PERSON] від 05.03.2019 в якому зазначено, що існує безпідставна заборона мами бачитись батькові з сином (а.с.98). Показання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] суд частково приймає до уваги та критично їх оцінює, оскільки вони дають особисту характеристику сторонам у справі та зазначають деякі випадки між стосунками батьків з дітьми. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 1 ст.150 СК України визначені головні напрями виховного процесу, який мав би зосереджуватися на основних суспільних цінностях - повазі до інших людей, любові до членів своєї сім`ї, родини. Брак любові у дитячі роки - це духовний дисбаланс на усе життя. Згідно зі ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Правило ч. 2 ст. 157 СК України додатково підкреслює обов`язок того з батьків, хто проживає окремо від дитини, брати участь у її вихованні, хоча збереження у нього цього обов`язку прямо випливає зі ст. 141 СК України. Право на спілкування з дитиною та участі у її вихованні того з батьків, хто проживає окремо від дитини, кореспондує обов`язок того, з ким проживає дитина, не чинити перешкод у здійсненні свого права. Відповідно до ч. 2 ст.159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. В силу ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно з ч.ч. 5,6 ст. 19СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Орган опіки і піклування може визначити місце зустрічі батька з дитиною (за місцем проживання когось із них чи іншої особи), періодичність та тривалість їх. Висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення та ретельному їх з`ясуванні. Відповідно до висновку органу опіки та піклування - Шевченківської районної адміністрації щодо визначення способу участі батька [PERSON] , [INFO] , у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] , №2608-136 від 11.01.2019, орган опіки та піклування - Шевченківська районна адміністрація вважає за доцільне встановити дні та години зустрічей батька [PERSON] з сином [PERSON] , а саме: перший та третій тиждень місяця з п`ятниці з 17.00год. до неділі 16.00год.; інші дні тижня за погодженням з матір`ю дитини (а.с.67). Суд вважає, що конфліктні відносини сторін не повинні бути перепоною в спілкуванні дитини з батьком, і в даному випадку сторони повинні діяти в інтересах дитини та поводити себе гідно, показуючи приклад своїй дитині. Враховуючи, що дитина [PERSON] , [INFO] , на час розгляду справи має вік 9 років, він може перебувати з позивачем без присутності матері, і зустрічі на одинці не будуть стресовими для дитини, а навпаки буде слугувати покращенню їх стосунків. Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини Хант проти України, та Олссон проти Швеції: між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які у залежності від природи та важливості можуть переважати над інтересами батьків. Для батьків та дітей бути разом - це основа сімейного життя, більш того, природні стосунки не припиняються від того, що дитина взята на державне піклування. Тобто те, що сторони по даній справі, проживають окремо, не повинно перешкоджати дитині спілкуватись з батьком, який виявляє бажання проводити більше часу з дитиною. Визначаючи час та тривалість побачень батька, як способу участі у вихованні, суд враховує малолітство (вік) дитини, постійну потребу у догляді, фізичні потреби, а саме харчування, відпочинок, необхідності забезпечення постійного зв`язку з матір`ю, спроможності батька щодо прийняття участі у вихованні у зв`язку з зайнятістю, суд прийшов до переконливого висновку про визначення спілкування з батьком, що на переконання суду позитивно впливатиме на розвиток дитини та унеможливить виникнення негативних психологічних наслідків. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі вищевикладеного, виходячи з принципів правової визначеності та рівності прав усіх учасників цивільно-правових відносин, закріплених в частині 1 статті 1 Цивільного кодексу України, суд приходить до висновку, що існують перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні батька [PERSON] з дитиною [PERSON] , [INFO] , зі сторони матері дитини [PERSON] , тому позов, з врахуванням наведених вище обставин підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial