Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення порядку участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, посилаючись на те, що з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачкою, а він у за рішенням суду сплачує аліменти на її утримання. У їх відносинах мають непоодинокі випадки перешкоджання матері дитини у його участі у вихованні дочки та спілкуванні з нею, а тому просить зобов'язати її не перешкоджати йому брати участь у вихованні дитини та у спілкуванні з нею, й встановити години участі у вихованні та спілкуванні з дочкою за наступним графіком: першої та третьої п'ятниці з 16-00год. до першої та третьої неділі 15-00год., щороку у літній період строком на 14 діб, безперешкодної участі у телефонному режимі. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з тих же підстав, просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала в повному обсязі, в наданих заперечення зазначила, що рішення Виконавчого комітету № 52 від 21.01.2016 року " Про участь [PERSON] у вихованні малолітньої дитини [PERSON], 27.10.2009 р.н." вона не порушувала, а навпаки позивач не виконує цього рішення та не брав дитину до себе протягом 6 місяців після ухвалення рішення. Просить відмовити позивачу в задоволенні позову. Представник третьої особи в судовому засіданні просила позов задовольнити частково, надавши висновок щодо участі у вихованні дитини гр. [PERSON]. Заслухавши доводи сторін та третьої особи, зясувавши обставини справи, перевіривши докази суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO] ( а.с. 4). Відповідно до рішення Виконавчого комітету № 52 від 21.01.2016 року "Про участь [PERSON] у вихованні малолітньої дитини [PERSON], 27.10.2009 р.н." (а.с. 10) встановлено порядок зустрічей батька з дитиною. З довідки наданої директором СЗШ № 3 вбачається, що батько [PERSON] до школи не з'являється, участі у вихованні дитини не приймає( а.с39). З актів, складених сусідами відповідачки, встановлено, що позивач невчасно повертав дитину після побачення, вимагав дитину в непередбачений рішення Виконавчого комітету час, не брав доньку у передбачений рішенням час та не попереджав про це матір ( а.с. 34-38). Висновком шкільного психолога [PERSON] (а.с.56) підтверджується, що нею було проведено діагностику [PERSON]. Результати діагностики показали, що в дитини гарний емоційний контакт з мамою та сестрою, а також теплі, комфортні відносини з рідним татом та дідусем. Дитина не знає як себе поводити у конфлікті дорослих та при цьому почуває себе винною. Під час консультування мами рекомендовано для покращення психологічного стану дитини налагодити відносини між дорослими а саме мамою і татом. Свій висновок шкільний психолог [PERSON] підтвердила у судовому засіданні, яке відбулось 06.09.2017 року. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] бабуся неповнолітньої [PERSON], суду повідомила що дівчинка завжди із задоволенням їде до них. Свідок [PERSON] суду пояснила, що їй відомий випадок коли тато телефонував в нетверезому стані, а [PERSON] не хотіла з ним розмовляти. Свідок [PERSON], зазначила, що їй відомий випадок, коли [PERSON] була у бабусі, при цьому батько дитини [PERSON] був у нетверезому стані та намагався забрати її. Софія плакала. Дитина із більшим задоволенням іде до дідуся з бабусею, ніж до батька. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Світловодської міської ради запропоновано встановити позивачу години участі у вихованні та спілкуванні з дочкою [PERSON], за таким графіком: щотижня з 12-00 грн. суботи до 18,00 грн. неділі, канікули-за домовленістю між батьками. Правовідносини, які склалися між сторонами, врегульовані ст.ст.141,157,159 Сімейного кодексу України,ст.15 Закону «Про охорону дитинства», ст.9 Конвенції про права дитини, яка ратифікована Україною. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності до ст. 153 Сімейного Кодексу України мати,батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них. Виходячи з положень ст.157 СК України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. При наявності спору чи таких стосунків між батьками, що не уможливлюють укладення договору щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим із них, хто проживає окремо від дитини, в порядку ст.158 СК України за заявою мати або батька дитини орган опіки і піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Згідно зі ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. І тоді суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини шляхом встановлення періодичності чи систематичності побачень, можливості спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання, місця та часу їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до положень ст.15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків та прямих контактів. Судом встановлено, що сторони не змогли дійти згоди щодо участі батька у вихованні дитини. Випадків перешкоджання матірю дитини у спілкуванні з батьком судом не встановлено, а тому позовні вимоги, щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, суд вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Суд вважає, що спілкування з батьком не перешкоджає нормальному розвитку та вихованню дитини, а навпаки є необхідним для її повноцінного фізичного, духовного та морального розвитку. У відповідності до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У преамбулі Конвенції ООН про права дитини визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Зазначене положення також закріплено у ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», якою сім'я визнається природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і яка несе відповідальність за створення належних умов для цього. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо визначення участі у вихованні дитини та встановленню порядку систематичних побачень з дитиною є законними та обґрунтованими. З огляду на те, що сторони не дійшли до обопільної згоди щодо періодичності та тривалості спілкування батька з дитиною, суд вважає за доцільне встановити графік спілкування батька з дитиною, який з урахуванням інтересів дитини запропонував Орган опіки та піклування виконавчого комітету Світловодської міської ради. На підставі викладеного, та ч.2 ст.159, ч.ч.1-3 ст.157 СК України,

Outcome: partial