Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

[PERSON]звернулась до суду з вищевказаним позовом, відповідно до якого просила: - визнати за нею право власності на ? частину будинку [ADDRESS] із надвірними будівлями в порядку спадкування після смерті [INFO] сина - [PERSON]. Позов мотивовано тим, що [INFO] помер син позивача. Для оформлення спадщини, як спадкоємець першої черги за законом [PERSON]звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та 03.11.2015 року нею отримано свідоцтво про право на спадщину, що становить 1/8 частину земельної ділянки розташованої на території Іванівської сільської ради, Новоукраїнсього р-н, Кіровоградської обл. Проте, не може успадкувати обов'язкову частку будинку [ADDRESS], через відсутність у неї оригіналу договору купівлі-продажу цього будинку. Вказаний правовстановлюючий документ зберігається у дружини спадкодавця - відповідача по справі, на яку під час шлюбу було оформлено будинок, що є предметом спору і якою право позивача на обов'язкову частку в спадковому майні не визнається. Вказане перешкоджає позивачу отримати свідоцтво про право на спадщину. На неодноразові звернення щодо надання договору купівлі-продажу будинку відповідач не реагує. Крім того, позивач вказала, що спірний будинок придбаний сином за її кошти отримані від продажу належного їй нерухомого майна. На час відкриття спадщини [PERSON] була непрацездатною за віком особою, не має власного житла, проживала у чужих людей. В зв'язку з вищевикладеними обставинами позивач вважає, що її право на спадкування обов'язкової частки житлового будинку порушено та підлягає відновленню. В судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, зазначали, що позивач в силу ст. 1241 ЦК України має право на обов'язкову частку у спадщині, проте із-за протидії відповідача не може отримати свідоцтво про право на спадщину, що вбачається із відповіді нотаріуса. Щодо зустрічного позову заперечили та просили відмовити в його задоволенні за безпідставністю. Представник позивача вказала, що доводи відповідача по зустрічному позову є безпідставними і необґрунтованими, через те, що первинним позивачем не заперечується право позивача на іншу частину спадщини, а намагається встановити лише її частку обов'язкову за законом, а не за заповітом. Щодо хвороби померлого, у догляді якого мати начебто не приймала участь, зважаючи на вік [PERSON] та наявність хронічних хвороб такі заяви є недоречними і надуманими, оскільки мати померлого під час його хвороби сама потребувала сторонньої допомоги та не пересувалася за межами своєї кімнати самостійно, а відповідач перешкоджала іншим родичам, зокрема дітям померлого у доступі до нього під час хвороби, чим свідомо унеможливлювала вираження його юридичної волі складанню заповіту (а.с. 116). 31.05.2016 року ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічну позову заяву [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу Буліч Наталія Володимирівна про усунення спадкоємця від права на спадкування (а.с. 105-106). Відповідно до зустрічного позову [PERSON] просила: - усунути [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті сина [PERSON], який помер [INFO], що проживав за адресою: [ADDRESS]. На обґрунтування зустрічного позову зазначено, що 24.11.2000 року між відповідачем та [PERSON] укладено шлюб. Весною 2001 року [PERSON] разом із своїм померлим чоловіком продали її квартиру [ADDRESS] та 14.06.2001 року за виручені кошти придбали житловий будинок за адресою: [ADDRESS] [INFO] помер чоловік відповідача - [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме на: ? частки житлового будинку № 26, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 6,1799 га, що розташована на території Іванівської сільської ради, Новоукраїнсього р-н, Кіровоградської обл. За життя [PERSON] склав заповіт. 03.11.2015 року приватний нотаріус Буліч Н.В. видала позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку земельну ділянку площею 6,1799 га, що розташована на території Іванівської сільської ради, Новоукраїнсього р-н, Кіровоградської обл. Однак, відповідач вважає, що позивач як спадкоємця необхідно усунути від права спадкування, оскільки позивач, яка є матір'ю спадкодавця не цікавилась здоров'ям свого сина, який в наслідок загального захворювання, безтерміново отримав 1 «А» групу інвалідності, коштів на його лікування не надавала, не приймала участі в догляді за ним, не відвідувала сина, не вчиняла жодних дій щодо утримання та надання будь-якої допомоги, байдуже відносилась до його стану здоров'я. Додатково вказала, що позивач навіть не надала жодної матеріальної допомоги підтримки під час проведення організації поховання та спорудження нагробного пам'ятника, а також допомоги в похованні. В зв'язку з цим, звернулась до суду з зустрічним позовом. Представник відповідача та відповідач проти первісного позову заперечили, посилаючись на обґрунтування зустрічного позову, просили у його задоволенні відмовити, а зустрічний задовольнити. 10.05.2016 року ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда при відкритті провадження до участі у справі залучено приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу Буліч Наталію Володимирівну (а.с. 68-69). В судове засідання третя особа, не з'явилась про розгляд справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не відомо. Суд заслухавши учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Судом встановлено, що 24.11.2000 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб (а.с. 91). 14.06.2001 року згідно договору купівлі-продажу [PERSON] придбала житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 94). [INFO] помер [PERSON] (а.с. 92). Оскільки третьою особою не була виконана ухвала суду про витребування доказів, сторони у справі підтвердили наявність заповіту, вказавши, що спадкоємець заповів все своє майно, де б воно не знаходилось [PERSON]. 03.11.2015 року позивачу приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Буліч Н.В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/8 частку земельної ділянки, що розташована на території Іванівської сільської ради, Новоукраїнсього р-н, Кіровоградської обл. (а.с. 15). 02.03.2016 року згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Буліч Наталією Володимирівною відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті сина [PERSON], померлого [INFO] на частку житлового будинку під [ADDRESS], оскільки у позивача відсутній документ, що посвідчує право власності спадкодавця на вище вказане нерухоме майно (а.с. 8). 10.03.2016 року позивач звернулась до відповідача з письмовою вимогою, відповідно до якої просила на протязі 10 днів з дня отримання вимоги з'явились до приватного нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Буліч Наталії Володимирівни за адресою: [ADDRESS] у робочий час і робочі дні тижня і надати нотаріусу для оформлення спадщини оригінал договору купівлі-продажу від 14.06.2001 року. Попереджено, що у випадку ігнорування її вимоги, або ненадання вище вказаного правовстановлюючого документа нотаріусу, вона буде змушена звернутися до суду із позовною заявою про поновлення її порушених прав на спадщину та покладенням на неї судового витрат та витрат на правову допомогу (а.с. 11). Відповідно до пенсійного посвідчення № [NUMBER] позивач [INFO] є пенсіонером з 1989 року. (а.с. 7). Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення [PERSON] 18.03.2016 року отримала вище вказану вимогу [PERSON] (а.с. 12). Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що позивач по справі є матір'ю померлого чоловіка відповідача. Вказали, що під час хвороби спадкодавця позивач не піклувалася про нього та матеріальної допомоги не надавала, за місцем проживання його не відвідувала. Свідок [PERSON] показала, що відповідач була дружиною племінника, а позивач є дружиною рідного брата. Даний свідок висловила негативне відношення до відповідача. З приводу виниклого спору об'єктивних обставини не повідомила. За змістом статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦКУ). За статтею 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно пункту 216 Інструкції "Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" видача свідоцтва про право на спадщину за майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві. Як роз'яснено в пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видасться за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством за наявності умов для одержання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі. Частиною 1 статті 178 Цивільного кодексу України передбачено, що об'єкти цивільних прав (тобто і майнові права) можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід'ємними від фізичної чи юридичної особи. Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільною права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, крім цього стаття 16 цього ж Кодексу зазначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ст. 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а згідно ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1241 Цивільного кодексу України визначено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Вирішуючи справу, суд приймає до уваги, що позивач [INFO] не заважаючи на наявність заповіту її сина [PERSON], яким той все своє майно заповів відповідачу має право на обов'язкову частку у спадщині, оскільки є пенсіонером з 1989 року, проте успадкувати її не має можливості із-за протидії відповідача. У зв'язку із вказаним суд вважає необхідним захистити право позивача та визнати в судовому порядку за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті сина[PERSON], який помер [INFO] на 1/8 частику будинку [ADDRESS]. Суд відмовляє [PERSON]у задоволенні зустрічного позову, виходячи з наступного. Встановлено, що згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 25.09.2014 року [PERSON] на підставі загального захворювання надано перші «А» групу інвалідності, оскільки він потребує постійної сторонньої допомоги (а.с. 97). Відповідно до довідки КЗ «Кіровоградського обласного онкологічного диспансеру» [PERSON] неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні торакоабдомінальної хірургії Кіровоградського обласного онкологічного диспансеру з діагнозом: нейроендокринна периферична карцинома верхньої частки правої легені, ст. ІІІА, Т2N2М0 (а.с. 99, 100). Згідно до медичного висновку [PERSON] хворіє на ИБС: а/кс, ГБ. 2, ст. 2р. 3, пахова грижа, має 4 групу інвалідності та потребує постійного стороннього догляду, пересувається в межах кімнати (а.с. 117). Відповідно до довідки територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Новоукраїнського району Кіровоградської області від 15.07.2016 року [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS] перебуває на обліку у відділенні соціальної допомоги в дома територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Новоукраїнського району Кіровоградської області з 25.02.2015 року (а.с. 118). Згідно довідкок Іванівської сільської ради Новоукраїнського р-н Кіровоградської області від 02.08.2016 року № 329, 330 [PERSON] власного житла на території сільської ради не має, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 30.08.2013 року по теперішній час. Власником квартири являється її невістка [PERSON] (а.с. 151). Згідно до довідки Управління УПФ України в Новоукраїнському районі позивач є пенсіонером за віком та отримує пенсію в розмірі 1137,95 грн. щомісячно (а.с. 119-120, 121). Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, наведеній в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах від 19.03.2008 року - відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлена, що вона ухилялась від надання допомоги спадкоємцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи з змісту зазначеної норми закону, суд при вирішенні такої справи повинен установити факт ухилення особи від надання спадкоємцеві допомоги, і факт перебування спадкоємця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та його потребу в допомозі цієї особи. Безпорадний стан слід розуміти як безпомічність, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадковцю, який потребував допомоги, полягає в її умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Крім того, при розгляді таких справ суду належить з'ясовувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну і фізичну змогу надавати таку допомогу. За приписами ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічним чином питання обов'язків доказування і подання доказів регулює ст. 60 ЦПК, за якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частина 2 статті 59 ЦПК України визначає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Матеріали справи не містять доказів того, що позивач, маючи дохід, свідомо ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги. Суд погоджується з доводами представника позивача, що за станом здоров'я позивач не мала можливості доглядати хворого сина, її доход не дозволяв їй надавати матеріальну допомогу. Тобто в судовому засіданні відповідачем не надано належних доказів того, що позивач ухилилась від надання допомоги спадкодавцю, який потребував допомоги, тобто усвідомлюючи свій обов'язок забезпечення підтримки та допомоги спадкодавцю, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій і робила це умисно, а тому в задоволені зустрічного позову необхідно відмовити. Згідно статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З урахуванням цієї норми та того, що первісний позов задоволено витрати по сплаті судового збору по первісному позові покладаються на відповідача, а судові витрати по зустрічному позові з урахування того, що в його задоволенні відмовлено відповідачеві не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: approved