Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом до відповідача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. В обґрунтування позовних вимог вказав про те, що 17.10.2018 він звільнився з АТ «Сумське МНВО» за угодою сторін - за п. 1 ст.36 КЗпП України. На день звільнення з роботи АТ «СМНВО» нарахувало йому заборгованість з заробітної плати у сумі 92940,56 грн., але виплатити її відмовилося. 30.01.2019 Ковпаківським районним судом м.Суми було ухвалено рішення, яким позовні вимоги було задоволено. Стягнуто з АТ «Сумське МНВО» на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату, вихідну допомогу у сумі 92940 грн 56 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 34654,80 грн. з відрахуванням належних платежів до бюджету. Рішення набрало законної сили та він звернувся до Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Сумській області, однак станом на 10.03.2021 він кошти так і не отримав. А тому, у відповідності до ч.1 ст.117 КЗпП України працівникові повинен бути виплачений його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку включно. Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми було задоволено позов щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 31.01.2019 по 20.02.2020, тому враховуючи вищезазначені рішення, а також той факт, що з 01.07.2019 на АТ "СМНВО" відмінено наказ № 75 від 21.03.2014 "Про встановлення неповного робочого тижня" на даний час затримка складає 263 робочих дні з 21.02.2020 по 10.03.2021. Також, у рішенні зазначено, що його середньоденна заробітна плата становить 703 грн. 44 коп. Таким чином, середній заробіток, що підлягає стягненню на день подачі позову становить (703 грн. 44 коп. *280 днів) = 196963 грн. 20 коп. У зв`язку з цим позивач просить суд стягнути на його користь середній заробіток за період затримки розрахунку в сумі 196963,20 грн. до дня подачі позову та додатково за час до прийняття рішення суду, виходячи з розміру середнього заробітку. Представник відповідача - АТ «Сумське машинобудівне науково - виробниче об`єднання», надіслав до суду відзив на позов, в якому заперечував щодо стягнення середнього заробітку за час розрахунку при звільненні. Перевіривши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з АТ «Сумське машинобудівне науково - виробниче об`єднання» та 17.10.2018 був звільнений з займаної посади за згодою сторін, п.1 ст.36 КЗпП України (а.с.5-6). В день звільнення позивача відповідачем не було здійснено позивачеві виплати всіх сум, що належать йому від підприємства в день його звільнення, а також позивачеві не виплачено його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України,- в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку. Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості сум, належних при звільненні, роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Крім того, слід зазначити, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку, що узгоджується з правовою позицією викладеною в рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року у справі № 1-5/2012. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» № 100 від 08.02.1995,- нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих в п. 6 Постанови № 13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»,- задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України,- обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 30.01.2019 стягнуто з ПАТ «Сумське машинобудівне науково - виробниче об`єднання» на користь [PERSON] суму невиплаченої заробітної плати в розмірі 92940,56 грн.; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 31654,80 грн., без урахування податків, зборів, обов`язкових платежів за період з 17.10.2018 по 30.01.2019 (а.с.7-8). Рішенням суду встановлено, що середньоденна заробітна плата позивача склала 703,44 грн.(а.с. 8). Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 20.02.2020 стягнуто з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково - виробниче об`єднання» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 31.01.2019 по 20.02.2020 включно в сумі 157570 грн. 56 коп., з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів (а.с. 9-10). Оскільки в матеріалах справи відсутні докази про здійснення розрахунку з виплати заробітної плати [PERSON] після винесення судом рішення про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку та на дату винесення судом рішення, то період затримки розрахунку, з наступного дня винесення судом рішення про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку на дату прийняття судом рішення, тобто з 21.02.2020 по 06.05.2021 включно, становить 301 робочий день, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 211735,44 грн., з утриманням з цієї суми встановлених законом податків і зборів. (703,44 *301 день) Відповідно до ст. 141 ЦПК України з АТ «СМНВО» необхідно стягнути 2117,35 грн. судового збору в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved