Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування вимог зазначає, що 23.02.2011 року уклав із [PERSON] письмовий договір, згідно з яким позичив йому грошові кошти у сумі 7\~000 грн. з умовою їх повернення до 07.03.2011 року. 24.02.2011 року о 08 год. 30 хв. на прохання [PERSON] позичив ще 3\~000 грн для покриття витрат для підприємницької діяльності, які також зобов»язався повернути 07.03.2011 року. Проте [PERSON] кошти у визначений строк не повернув, зустрічей уникає. З приводу шахрайських дій відповідача звертався з заявою до Кам»янець-Подільського МВ УМВСУ в Хмельницькій області, але постановою від 15 березня 2014 року кримінальне провадження було закрито у зв»язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України. Своїми неправомірними діями відповідач завдав йому моральної шкоди, яку оцінює в розмірі 5000 грн, яка полягає в тому, що кошти йому були необхідні для лікування доньки [PERSON], яка хворіє на ревматоідний артрит, в зв»язку з чим потребує постійного лікування, а тому був змушений докладати додаткових зусиль для вишукування додаткових доходів для оплати лікування доньки. Просить стягнути з [PERSON] на його користь 10\~000 грн. суми боргу, 5000 грн. моральної шкоди, 1\~500 грн. витрат на правову допомогу. В суді представник позивача позов підтримав, просить задовольнити. Відповідач повторно в судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений своєчасно належним чином, відповідно п. 3 ст. 76 ЦПК України. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи у повному обємі суд встановив наступне. Судом встановлено, що 23.02.2011 року [PERSON] передав, а [PERSON] отримав позику в розмірі 7\~000 грн., що підтверджується борговою розпискою, яку [PERSON] написав власноруч. Згідно із розпискою відповідач зобов»язався повернути отримані від позивача в борг гроші в строк до 07.03.2011 року. 24.02.2011 року між [PERSON] та [PERSON] була укладена усна домовленість на виконання якої [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв грошові кошти в сумі 3\~000 грн. Факт отримання грошових коштів в сумі 3000 грн. [PERSON] не заперечується, підтвердженням чого є його пояснення, що містяться в постанові слідчого Кам»янець-Подільського МВ УМВСУ в Хмельницькій області про закриття кримінального провадження від 16.03.2014 року. Позивач повідомив відповідача про необхідність повернути борг, але відповідач борг не повернув, що підтверджується матеріалами по розгляду заяви [PERSON]. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов'язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Як вбачається з розписки відповідач зобов»язався повернути позичені кошти в строк до 07.03.2011 року. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно ст..526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ст.. 599 ЦК України зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 545 ЦК України наявність боргового документу на руках у боржника підтверджує факт виконання ним зобов'язання. У разі неможливості повернення боргового документа, кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Отже, оскільки розписка була на руках у кредитора, суд вважає, що зобов»язання по розписці відповідачем не виконані. Відповідач [PERSON] у визначений в розписці строк отримані кошти не повернув,, що підтверджується оригіналом розписки, оглянутою в суді, і яка знаходиться на руках у позикодавця, а тому суд вважає, що позовні вимоги про стягнення 10 000 грн. слід задовольнити. Відповідно до ст..11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 2\~постанови від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"\~спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами\~Конституції України\~або випливає з її положень; у випадках, коли встановлена відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію\~Закону України "Про захист прав споживачів"\~чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. Згідно зі\~ст. 23 ЦК України\~моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Суд вважає за необхідне в задоволенні заяви в частині відшкодування моральної шкоди відмовити, оскільки згідно норм ЦК України не передбачено стягнення компенсації завданої моральної шкоди у разі невиконання зобов»язань за договором позики. Так само договір, укладений між сторонами, не передбачає стягнення моральної шкоди за невиконання чи не належне виконання умов договору. Згідно із ч. 1\~ст. 88 цього Кодексу\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Ст. 79 ЦПК України\~визначені види судових витрат, до яких відносяться витрати пов'язані з розглядом справи, зокрема витрати на правову допомогу\~ Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений\~Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах»\~Згідно зі\~ст. 1 Закону\~розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах не може перевищувати 40 % встановленої законом\~мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Як вбачається з матеріалів справи правова допомога надавалась позивачу адвокатом [PERSON], який представляв його інтереси в суді відповідно угоди. Згідно квитанції до прибуткового касового ордера від 17.03.2016 року послуги адвоката позивачем оплачені. Відповідно журналу судового засідання позивачу надавалась правова допомога в суді протягом 15 хв. Враховуючи час підготовки позовної заяви, ознайомлення з матеріалами справи в суді та участь в судовому засіданні, суд вважає, що правова допомога надавалась позивачу протягом 1 год. 15 хв., що виходячи із розміру мінімальної заробітної плати 1378 грн. становить 1378 х 40%:100 = 551,20 грн за 1 годину та 137,80 грн за 15 хв = 689 грн. Отже, підлягають стягненню з відповідача на корить позивача 551,20 грн. в відшкодування витрат по сплаті судового збору та 633,88 грн. витрат на правову допомогу.

Outcome: partial