Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Свої вимоги обгрунтовує тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі від якого у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Рівненського міського суду від 27 березня 2006 року шлюб між ними був розірваний, визначено місце проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю. Син проживає постійно разом з нею, що підтверджується довідкою. Вищевказаним рішенням Рівненського міського суду від 27.03.2006 року з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі, яка становила 130 гривень щомісячно від дня пред`явлення позову - 14 листопада 2005 року до досягнення сином повноліття. Рішенням Рівненського міського суду від 29 вересня 2011 року по справі № 2- 5491/2011 було змінено розмір аліментів, що стягувались із відповідача на підставі вказаного рішення суду. Із відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з 22 серпня 2011 року і до повноліття дитини. З початку 2018 року розмір аліментів є менший законодавчо встановленого мінімум для дитини відповідного віку. Будь -які намагання владнати ситуацію щодо сплати аліментів у добровільному порядку з відповідачем є не можливим. В обґрунтування позовних вимог щодо збільшення розміру аліментів позивач посилається на зміну, а саме, на погіршення матеріального стану дитини після ухвалення судового рішення про зміну розміру аліментів, що підлягали до стягнення згідно рішення суду. Крім того, значно зросли витрати на утримання сина. Відповідач працює офіційно на двох роботах, має дохід, однак принципово відмовляється сплачувати аліменти у законодавчо встановленому мінімальному розмірі, а тому на думку позивача розмір аліментів, що підлягають стягненню із відповідача має бути змінені, а їх розмір має бути приведений у відповідність до норм Сімейного Кодексу. І таке приведення аліментів у відповідність до вимог Сімейного кодексу не поставить його у скрутне матеріальне становище. Відповідач є здоровою, працездатною особою, він працевлаштований, отримує інші доходи внаслідок своєї трудової діяльності, тому спроможний сплачувати аліменти. Просила змінити розмір аліментів які стягуються з відповідача за рішенням Рівненського міського суду від 29.09.2011 р. у справі №2-5491/11 та стягнути з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Рівне, на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення сином повноліття з дати набрання рішенням законної сили. Представник позивачки [PERSON] адвокат Бухта Н.А.,яка представляє інтереси позивачки згідно ордеру № РН-024 від 19.08.2019р. повністю підтримала позовну заяву [PERSON] в межах доводів позовних вимог, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав, не заперечив проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення . Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду від 27.03.2006 року у справі № 2-1597/06 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 21.09.2003 року у відділі РАГС м.Рівне, актовий запис №1377, розірвано. Малолітнього сина [PERSON] , [INFO] залишено проживати разом з матір`ю - [PERSON] . Стягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] аліменти у твердій грошовій сумі, яка становить 130 гривень щомісячно від дня пред`явлення позову -14 листопада 2005 року до досягнення сином повноліття. В подальщому, рішенням Рівненського міського суду від 29.09.2011 рокупо справі № 2- 5491/2011 було змінено розмір аліментів, що стягувались із відповідача [PERSON] за рішенням Рівненського міського суду від 27.03.2006 року та стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з 22 серпня 2011 року і до повноліття дитини. З оглянутого розрахунку заборгованості по аліментах № 27395 від 02.04.2019 р. наданого Рівненським міським відділом ДВС ГТУЮ у Рівненській області вбачається, що заборгованість по сплаті аліментів по виконавчому листу№ 2-5491/2011 у відповідача відсутня. З оглянутої судом довідки про склад сім`ї та/або зареєстрованих осіб у житловому приміщенні № 24803 від 17.04.2019 р., виданої Управлінням забезпечення надання адміністративних послуг РМР вбачається, що дитина [PERSON] , [INFO] зареєстрований за місцем проживання матері [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] підтверджується, що його батьками є [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 170, зареєстрований відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції . Відповідно до вимог частини першої статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до вимог частини першої статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, відповідно до частини другої статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, згідно ЗУ від 17.05.2017р. В обгрунтуванні підстав звернення до суду [PERSON] посилається саме на положення закону щодо мінімального розміру аліментів на дитину, який було змінено Законом України і є обов"язковим до виконання. Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2019 пo 30 червня - 2027 грн., с 01 липня пo 30 листопада 2118 грн., з 01 грудня - 2218 грн. Як визначено у статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з принципами Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року (Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. (Принцип 2). Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. (Принцип 4) Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Він повинен, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. (Принцин 6). Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення дитини на рівні встановленого прожиткового мінімуму є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. За наведених обставин, враховуючи загальні засади регулювання сімейних відносин, визначених у статті 7 СК України, а саме, рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї, а також приймаючи до уваги положення частини другої статті 182 СК України, суд вважає необхідним та доцільним змінити розмір аліментів та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, визнаючи вказаний розмір аліментів справедливим та розумним. У зв`язку з задоволенням позову про зміну розміру аліментів, припинити з дня набрання рішенням законної сили подальше примусове виконання рішення Рівненського міського суду від 29.09.2011 р. у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів (справа № 2-5491/2011 р.). В разі наявності заборгованості за рішенням суду, проводити стягнення нарахованої заборгованості по аліментах до повного виконання. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. При пред"явленні позову про зміну розміру аліментів, позивач звільнена від сплати судового збору, на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", на виконання вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в прибуток держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного ст.ст. 180, 182, 192, СК України,

Outcome: approved