Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-05 00:00:00

[PERSON] , діючи в інтересах [PERSON] , звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті особи [PERSON] , [INFO] , яка народилась у с. Козлівка Неклинівського району Ростовської області та померла [INFO] , місце смерті: м. Донецьк Донецької області, Україна. В обґрунтування вимог в заяві зазначено, що [INFO] , у віці 76 років, померла мати заявника [PERSON] , [INFO] . Факт смерті був констатований 19.12.2020 року лікарем [PERSON] , про що складено «Врачебное свидетельство о смерти» № 408 (Ф. № 106/у) від 19.12.2020 р. В подальшому, [PERSON] отримане «Свидетельство о смерти» від 21.12.2020 р. ДНР №200467, видане в м. Новоазовськ Донецької області, оскільки належного свідоцтва про смерть в м. Новоазовськ, в дійсний час, отримати неможливо. При видачі зазначеного «Свидетельства о смерти» було здано «Врачебное свидетельство о семерти» № 408 (Ф. № №106/у) та залишилась довідка про причину смерті. З метою належної реєстрації факту смерті померлої [PERSON] , заявниця зверталась до Центрального районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану. В реєстрації факту смерті померлої було відмовлено усно через те, що документи видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження і, відповідно, їх форма не відповідає вимогам законодавства України. Відсутність письмової відмови пояснюється тим, що вона більше не видається, оскільки це не перешкоджає зверненню до суду. Таким чином, існує необхідність в судовому порядку, встановити факт смерті та час і місце смерті, з метою здійснення реєстрації актового стану, у порядку та в спосіб, встановлені законом. Крім того, отримання належного свідоцтва про смерть необхідно для реалізації спадкових прав та отримання допомоги на поховання. [PERSON] та її представник в судове засідання не прибули. [PERSON] надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та за відсутністю заявниці, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Центрального районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся завчасно, виходячи з вимог ст. 317 ЦПК України щодо невідкладного розгляду даної справи. 05.08.2021 року до суду електронною поштою надійшла заява про розгляд справи на розсуд суду без участі представника ВРАЦС. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з такого. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Із досліджених судом письмових доказів встановлено наступне. Згідно копії паспорта заявника, [PERSON] , народилась [INFO] в с. Яхніки Лохвицького району Полтавської області. ЇЇ місце проживання зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилась [INFO] в с. Яхніки Лохвицького району Полтавської області, її матір`ю вказана [PERSON] . Згідно з копіями свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 14.02.1991 року, свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] від 01.09.1999 року, та свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 04.06.2011 року, [PERSON] при укладенні шлюбу змінювала прізвище на « [PERSON] », а потім на « [PERSON] ». Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] від 01.08.1981 року, [PERSON] при укладенні шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». 21 грудня 2020 року так званим «відділом РАЦС Новоазовського районного управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки» на бланку «Донецької Народної Республіки» видано свідоцтво про смерть [NUMBER] [PERSON] , яка померла [INFO] у віці 76 років у м. Донецьк. Згідно довідки про причину смерті (до форми № 106/у № 408), виданої закладом охорони здоров`я у м. Донецьк від 19.12.2020 року, [PERSON] , померла [INFO] . Причиною смерті є COVID-19. На підставі п. 8 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Суд керується також положеннями ч. 1 ст. 317 ЦПК України, якою визначено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Даючи оцінку допустимості доказів - документів, виданих на тимчасово окупованій території України, суд керується частиною 2 статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також статтею 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", норми якого стосуються тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Однак, враховуючи те, що Верховною Радою України не визначений чіткий та вичерпний перелік назв населених пунктів Донецької області, які визнаються тимчасово окупованою територією України та те, що норми статті 317 ЦПК України спрямовані на забезпечення прав осіб, які проживають на території, де не здійснюють діяльність органи державної реєстрації актів цивільного стану, суд керується тим, що тимчасово окуповані населені пункти визначені розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення", серед яких є м. Новоазовськ та м. Донецьк. Разом із тим, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСЛП), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Тому, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, Молдови та Росії де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Відтак, суд як виняток приймає до уваги дані про смерть (дату, місце) які зазначені у вищенаведених документах, виданих на окупованій території. Враховуючи, що положення законодавства не вимагають від осіб, які звертаються із заявою до суду про встановлення відповідного факту, подання до суду письмової відмови органу реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації таких фактів, то відсутність у заявника письмової відмови ВРАЦС не є перешкодою для ухвалення рішення у справі. Таким чином, на переконання суду, дослідженими у справі доказами доведено факт смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Донецьк, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню. Встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території має юридичне значення для заявника, оскільки необхідне йому для реалізації своїх спадкових прав. Згідно ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved