Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім,єю, визнання майна об,єктом права спільної сумісної власності, поділ майна. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання майна об,єктом особистої приватної власності. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звільнення приміщень по [ADDRESS] в місті Одесі. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання договору оренди недійсним. Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 29 березня 2014 року зазначені позови об,єднані в одне провадження. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні 31.03.2014 року заявила клопотання про залишення без розгляду позову [PERSON] до [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звільнення приміщень по [ADDRESS] в місті Одесі. Ухвалою від 31.03.2014 року позов [PERSON] до [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звільнення приміщень по [ADDRESS] в місті Одесі залишено без розгляду. [PERSON] у своєму позові про встановлення факту проживання однією сім,єю, визнання майна об,єктом права спільної сумісної власності, поділ майна посилається на те, що з 1989 року до травня 2009 року він та [PERSON] (раніше [PERSON]) проживали однією сім'єю, вели сумісне господарство та уклали шлюб. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. 23.07.1997 року шлюб було розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 23.07.1997 року зроблено запис за №318. Свідоцтво про розірвання шлюбу видано відділом реєстрації актів громадянського стану Приморської районної адміністрації виконкому Одеської міської Ради 25.07.1997 року. Розірвання шлюбу було фіктивним, без наміру припиняти шлюбні стосунки. Метою розірвання шлюбу було укладення фіктивного шлюбу між [PERSON] та [PERSON] 24.10.1997 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Приморської районної адміністрації виконкому Одеської міської Ради зроблено актовий запис за №647. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був укладений без наміру створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя. [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю ніколи не проживали, прав та обов'язків подружжя не набули. [PERSON] та [PERSON] були приятелями. Шлюб було укладено з метою виїзду за кордон, до держави Ізраїль. [PERSON] за національністю був євреєм. Після укладення фіктивного шлюбу між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] та [PERSON] продовжували проживати однією сім,єю та виконувати обов'язки подружжя. У 1997 році [PERSON], [PERSON], їх діти, а також [PERSON] всі разом виїхали до Ізраїлю. [PERSON] разом з [PERSON] та доньками у 1999 році повернулися до Одеси та продовжували проживати однією сім'єю. Ніяких стосунків [PERSON] і [PERSON] не підтримували. Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 17.11.2005 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. З моменту створення сім'ї та укладення шлюбу, а саме з 1989 року по травень 2009 року [PERSON] та [PERSON] проживали спільно, вели сумісне господарство, мали єдиний бюджет, разом виховували дітей: [PERSON], [INFO] (дитину [PERSON].) та [PERSON], [INFO] (сумісну дитину), вели сумісний бізнес. За час проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] було придбане 82/100 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS], на сумісні грошові кошти. На підтвердження цього позивач та відповідачка уклали письмовий договір після припинення сімейних стосунків, а саме 26.04.2010 року, та з якого вбачається, що об'єкти сумісної спільної власності [PERSON] та [PERSON], у тому числі і спірне домоволодіння, належать їм обом. За час поживання однією сем,єю, позивачем на протязі 2006-2008 років була проведена реконструкція домоволодіння за адресою [ADDRESS] з метою використання домоволодіння під торговий центр. Реконструкцію спірного домоволодіння позивач проводив за особисті кошти, за кошти отримані від спільного бізнесу [PERSON] та [PERSON], також за кошти, які інвестували у будівництво [PERSON], [PERSON], [PERSON], які є партнерами за договором про сумісну діяльність від 07.05.2008 року, а також за кошти отримані в борг у [PERSON]. У результаті реконструкції, належне [PERSON] та [PERSON] на праві власності домоволодіння за адресою [ADDRESS], було реконструйовано під торгівельний центр, складовими частинами якого (згідно з технічним паспортом та висновком експертизи) є: нежила будівля літер «А» та нежила будівля літер «А1» загальною площею - 4093, 3 кв. м.. [PERSON] визнавала право спільної сумісної власності із [PERSON], про що свідчить угода, укладена після припинення сімейних стосунків (яку вона писала власноруч), від 26.04.2010 року. Однак, від нотаріального посвідчення угоди відмовилася. На теперішній час відповідачка не визнає право власності [PERSON] на майно, яке оформлено на її ім'я, але є їх спільною сумісною власністю, на що наполягає [PERSON] Своїми діями [PERSON] перешкоджає оформленню спірного реконструйованого домоволодіння на обох співвласників, прийняттю його до експлуатації та реєстрації відповідно до вимог закону. Також [PERSON] не визнає факт проживання однією сім'єю з [PERSON] з метою уникнення поділу майна, тому позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. У судовому засіданні представники позивача [PERSON] підтримали позов у повному обсязі, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просили суд встановити факт проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] без шлюбу з 1997 року по травень 2009 року. Визнати домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], що в цілому складається з: літ. «А», «А1» - нежитлові будівлі, загальною площею 4093, 3 кв.м. розташованого на виділеній у користування земельній ділянці, площею 2172 кв.м. об'єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] Поділити домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], що в цілому складається з: літ. «А», «А1» - нежитлові будівлі, загальною площею 4093, 3 кв.м. розташоване на виділеній у користування земельній ділянці, площею 2172 кв. м., між власниками в натурі, виділивши у власність [PERSON] приміщення нежитлової будівлі літера «А», а саме: №5 підвал, площею 37,6 кв.м.; №6 підвал, площею 7,8 кв.м.; №7 підвал, площею 7,3 кв.м.; №8 підвал, площею 51,8 кв.м.; №9 коридор, площею 4,1 кв.м.;№10 підвал, площею 11,2 кв.м.; №11 тамбур, площею 5,0 кв.м.; №12 торгів.зал, площею 321,3 кв.м.; №13 склад, площею 12,2 кв.м.; №14 санвузол, площею 6,3 кв.м.; №15 підсобна, площею 9,6 кв.м.; №16 підсобна, площею 7,0 кв.м.; №17 підсобна, площею 0,9 кв.м.; №18 коридор, площею 31,4 кв.м.; №19 коридор, площею 2,5 кв.м.; №20 санвузол, площею 3,5 кв.м.; №21 санвузол, площею 1,2 кв.м.; №22 санвузол, площею 1,4 кв.м.; №23 нежитлове, площею 7,5 кв.м.; №24 нежитлове, площею 7,3 кв.м.; №25 нежитлове, площею 14,2 кв.м.; №26 нежитлове, площею 7,1 кв.м.; №27 коридор, площею 1,0 кв.м.; №28 коридор, площею 3,0 кв.м.; №29 нежитлове, площею 9,9 кв.м.; №30 нежитлове, площею 8,0 кв.м.; №31 нежитлове, площею 6,6 кв.м.; №32 нежитлове, площею 10,6 кв.м.; №33 коридор, площею 1,0 кв.м.; №34 нежитлове, площею 13,7 кв.м.; №35 коридор, площею 3,7 кв.м.; №36 нежитлове, площею 9,0 кв.м.; №37 нежитлове, площею 18,3 кв.м.; №38 нежитлове, площею 11,1 кв.м.; №39 нежитлове, площею 7,4 №40 нежитлове, площею 20,9 кв.м.; №41 коридор, площею 13,0 кв.м.; №42 нежитлове, площею 15,7 кв.м.; №43 нежитлове, площею 9,4 кв.м.; №44 нежитлове, площею 9,4 кв.м.; №45 нежитлове, площею 13,4 кв.м.; №46 нежитлове, площею 12,0 кв.м.: №47 нежитлове, площею 9,4 кв.м.; №48 коридор, площею 7,1 кв.м.; №49 нежитлове, площею 10,1 кв.м.: №50 нежитлове, площею 6,5 кв.м.; №51 нежитлове, площею 5,3 кв.м.; №52 нежитлове, площею 5,9 кв.м.; №53 нежитлове, площею 10,8 кв.м.: №54 санвузол, площею 2,2 кв.м.; №55 коридор, площею 2,0 кв.м.; №56 санвузол, площею 1,4 кв.м.; №57 санвузол, площею 1,1 кв.м.; приміщення нежитлової будівлі літера "А1", а саме: № 58 коридор, площею 2,9 кв.м.; № 59 санвузол, площею 1,3 кв.м.; № 60 санвузол, площею 1,3 кв.м; № 61 нежитлове, площею 32,3 кв.м.; №62 нежитлове, площею 11,8 кв.м.; №63 нежитлове, площею 6,6 кв.м.; №64 нежитлове, площею 58,8 кв.м.; №65 коридор, площею 18,7 кв.м.; №66 санвузол, площею 1,8 кв.м.; №67 нежитлове, площею 114,4 кв.м.; №68 нежитлове, площею 345,0 кв.м.; №69 нежитлове, площею 36,0 кв.м.; №93 сходи, площею 5,2 кв.м.; №94 коридор, площею 5,9 кв.м.; №95 нежитлове, площею 13,6 кв.м.; №96 нежитлове, площею 12,7 кв.м.; №97 душ, площею 1,0 кв.м.; №98 санвузол, площею 1,7 кв.м.; №99 підсобне, площею 1,4 кв.м.; №100 підсобне, площею 1,3 кв.м.; №101 підсобне, площею 1,3 кв.м.; №102 нежитлове, площею 7,4 кв.м.; №103 нежитлове, площею 15,2 кв.м.; №104 нежитлове, площею 9,7 кв.м.; №105 нежитлове, площею 8,6 кв.м.; №106 нежитлове, площею 14,1 кв.м.; №107 нежитлове, площею 10,3 кв.м.; №108 нежитлове, площею 11,3 кв.м.; №109 нежитлове, площею 14,4 кв.м.; №110 нежитлове, площею 12,7 кв.м.; №111 нежитлове, площею 9,7 кв.м.; №112 нежитлове, площею 11,5 кв.м.; №113 нежитлове, площею12,5 кв.м.; №114 нежитлове, площею 7,9 кв.м.; №115 нежитлове, площею 14,0 кв.м.; №116 нежитлове, площею 14,8 кв.м.; №117 нежитлове, площею 9,9 кв.м.; №118 коридор, площею 61,0 кв.м.; №119 нежитлове, площею 7,9 кв.м.; №120 нежитлове, площею 8,1 кв.м.; №121 нежитлове, площею 8,6 кв.м.; №122 нежитлове, площею 11,2 кв.м.; №123 нежитлове, площею 11,1 кв.м.; №124 нежитлове, площею 7,7 кв.м.; №125 нежитлове, площею 8,2 кв.м.; №126 нежитлове, площею 8,0 кв.м.; №127 нежитлове, площею 8,4 кв.м.; №128 нежитлове, площею 8,6 кв.м.; №129 нежитлове, площею 8,3 кв.м.; №130 нежитлове площею 11,3 кв.м.; №131 нежитлове, площею 11,1 кв.м.; №132 нежитлове, площею 8,4 кв.м.; №133 нежитлове, площею 9,2 кв.м.; №134 нежитлове, площею 8,8 кв.м.; №135 нежитлове, площею 8,8 кв.м.; №136 нежитлове, площею 8,9 кв.м.; №137 нежитлове, площею 8,2 кв.м.; №138 нежитлове, площею 11,9 кв.м.; №139 нежитлове, площею 12,7 кв.м.; №140 нежитлове, площею 9,5 кв.м.; №141 коридор, площею 2,5 кв.м.; №142 санвузол, площею 1,2 кв.м.; №143 санвузол, площею 1,3 кв.м.; №144 нежитлове, площею 17,3 кв.м.; Загальною інвентаризаційною вартістю 4 971 841 грн., що відповідає 50/100 частинам, що на 37443,5 грн. менше за ідеально належну частку. Виділивши у власність [PERSON]: приміщення нежитлової будівлі літера «А», а саме: №1 тамбур, площею 13,2 кв.м.; №2 підвал, площею 17,7 кв.м.; №3 підвал, площею 83,8 кв.м.; №4 лестн. клітина, площею 7,8 кв.м.; приміщення нежитлової будівлі літера "А1", а саме: №70 нежитлове, площею 493,8 кв.м.; №71 коридор, площею 151,0 кв.м.; №72 нежитлове, площею 39,3 кв.м; №73 нежитлове, площею 1,8 кв. м., №74 санвузол, площею 4,0 кв. м., №75 нежитлове, площею 2,7 кв. м., №76 нежитлове, площею 12,9 кв. м., №77 нежитлове, площею 46,9 кв.м., №78 нежитлове, площею 22,2 кв.м.; №79 нежитлове, площею 18,5 кв.м.; №80 нежитлове, площею 47,5 кв.м.; №81 санвузол, площею 1,6 кв.м.; №82 нежитлове, площею 55,9 кв.м.; №83 санвузол, площею 2,8 кв.м.; №84 санвузол, площею 4,5 кв.м.; №85 нежитлове, площею 26,5 кв.м.; №86 тамбур, площею 2,4 кв.м.; №87 нежитлове, площею 18,9 кв.м.; №88 сходи, площею 1,6 кв.м.; №89 нежитлове, площею 200,2 кв.м.; №90 санвузол, площею 1,9 кв.м.; №91 нежитлове, площею 5,7 кв.м.; №92 нежитлове, площею 853,8 кв.м. Загальною інвентаризаційною вартістю 5 046 728 грн., що відповідає 50/100 частинам, що на 37443,5 грн. більше за ідеально належну частку. Проведення робіт по переобладнанню домоволодіння [ADDRESS] в м. Одеса, а саме: конструктивно влаштувати перегородку між приміщенням № 65 - коридор, площею 18,7 кв. м. та приміщенням № 70 - нежитлове, площею 493, 8 кв. м. та поштукатурити вищевказану перегородку з боку приміщень № 65 та № 70, - покласти на [PERSON] . Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 37443,5 грн. у рахунок різниці вартості ідеальних часток співвласників. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору в сумі 3400 грн. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім,єю, визнання майна об,єктом права спільної сумісної власності, поділ майна, не визнала, виклавши свою позицію у письмових запереченнях, пояснивши, що: з [PERSON] [PERSON] не проживала однією сім'єю з моменту розірвання шлюбу у 1997 році. 23.07.1997 р. вони розлучилися у встановленому законом порядку (актовий запис в книзі реєстрації актів №318) та між ними фактично були припинені всі відносини як подружжя. Довідка від 21.11.2011 року, на яку посилається [PERSON], є помилковою та такою, що є неналежним та недопустимим доказом, про що свідчить копія довідки №31 від 20.01.2014 року. [PERSON] вважає, що факт проживання однією сім,єю спростовується письмовими поясненнями сусідів: [PERSON], [PERSON], [PERSON], які вона додала до заперечень, а також: договором поруки №SR-SМЕ501/018/2006 від 25 травня 2009 р., укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON], договором поруки №SR-SМЕ501/014/2007 від 25 травня 2009 р., укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON], договором поруки №SR-SМЕ501/014/2007 р. від 15 червня 2009 р., укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] в яких він зазначає, що не перебуває у фактичних сімейних відносинах; договором купівлі-продажу (реєстровий №3119) нерухомого майна у будинку [ADDRESS] укладеним між [PERSON] та [PERSON], та посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 25 липня 2006 р.. в п. 1.6.1 якого зазначено, що він не перебуває у зареєстрованому шлюбі та не знаходиться у фактичних шлюбних відносинах; договором оренди нежитлового приміщення пл.. 280 кв.м, під літ «А», що розташовано по [ADDRESS] у м. Одесі,укладеним [PERSON] з [PERSON] 01.11.2010 р. в якому зазначено, що приміщення належать орендодавцю - [PERSON] на праві власності, тобто [PERSON] укладає договір з [PERSON] як з одноособовим власником. [PERSON] посилається також на те, що 24.10.1997 р. зареєструвала шлюб з іншим чоловіком - [PERSON] (актовий запис №647) і перебувала у зареєстрованому шлюбі по 2005 рік, тому не могла перебувати у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] 24 липня 2006 р. [PERSON] уклала із АКБ «Райффайзенбанк Україна» кредитний договір №СМ-501/018/2006, за умовами якого отримала кредит у сумі 420 000 доларів США на придбання нерухомого майна. 27 листопада 2006 року [PERSON] уклала додаткову угоду №1 із ЗАТ «ОТП Банк», який є правонаступником «Райффайзенбанк Україна» до кредитного договору №СМ- 501/018/2006 від 24 липня 2006 р. про збільшення розміру кредиту до 630 000 доларів США на придбання нерухомого майна, за умовами якого отримала 2-й транш кредиту у розмірі 210 000 доларів США. За ці кошти вона придбала наступне нерухоме майно: 17/100 частин домоволодіння з надвірними спорудам у будинку [ADDRESS] у м. Одесі, що підтверджується договором купівлі-продажу (№3797), укладеним між нею та [PERSON], який діяв від імені [PERSON], та посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] 01.11.2006 року, 60/100 частин домоволодіння з надвірними спорудам у будинку [ADDRESS] у м. Одесі, що підтверджується договором купівлі-продажу (№1791), укладений між нею та [PERSON], який діяв від імені [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом [PERSON]. 28.11.2006 р.; 1/20 частину домоволодіння з надвірними спорудам у будинку [ADDRESS] у м. Одесі, що підтверджується договором купівлі-продажу (№1787), укладений між нею та [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом [PERSON]. 28.11.2006 року. На решту грошей вона розпочала реконструкцію придбаного нею нерухомого майна, на здійснення якої не вистачило коштів, а тому 15 серпня 2007 року [PERSON] уклала із ЗАТ «ОТП Банк» кредитний договір №СМ-5МЕ501/014/2007, за умовами якого отримала 400 000 доларів США на споживчі цілі, які також витратила на реконструкцію приміщення. Відносини з [PERSON] у [PERSON], почалися з моменту укладання договору оренди від 01.11.2010 р. Все майно було придбане нею самостійно на власні кошти ще у 2006 року. На доказ доводів, щодо власних витрат на придбання 60/100 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] за договором купівлі-продажу від 28.11.2006 року між [PERSON] та [PERSON] від імені якої діяв [PERSON], [PERSON] посилається на заяву [PERSON] про те, що всю грошову суму у розмірі 398 560 грн., що еквівалентно 50000 дол. США вона отримала саме від неї, завіреної нотаріально від 02.08.2011 року. Представники [PERSON] просять суд відмовити [PERSON] у задоволенні позову. [PERSON] у своєму позові про визнання майна об,єктом особистої приватної власності посилається на те, що: 04.03.1989 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб, 23.07.1997 року шлюб між нею та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу спору щодо поділу майна не було через відсутність спільного сумісного майна подружжя. 24.10.1997 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, 22.12.2005 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. [INFO] року [PERSON] помер. 12.09.2006 року між [PERSON], від імені якої діяв [PERSON], та [PERSON] було укладено договір дарування 18/100 частин домоволодіння з надвірними спорудами у будинку [ADDRESS] в м.Одесі. 01.11.2006 року між [PERSON], від імені якої діяв [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу 17/100 частин домоволодіння з надвірними спорудами у будинку [ADDRESS] в м.Одесі. 28.11.2006 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу 1/20 частин домоволодіння з надвірними спорудами у будинку [ADDRESS] в м.Одесі. 28.11.2006 року між [PERSON], від імені якої діяв [PERSON], та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу 60/100 частин домоволодіння з надвірними спорудами у будинку [ADDRESS] в м.Одесі. Домоволодіння в цілому складається з: літ. «А», «Б», «В» - жилі будинки, житловою площею 324,9 кв.м., літ. «Г», «Д», «Ж», «И», «К», «Л», «М», «С», «Ф» - сараї, літ. «З» - вбиральні, літ «У» - гаражу, та №1, 3, 4 - огорожі, розташованого на виділеній у користування земельній ділянці, площею 2172 кв.м.. [PERSON] вважає, що є єдиною власницею спірного домоволодіння на підставі договору дарування від 12.09.2006 року та договору купівлі-продажу від 01.11.2006 року, договорів купівлі-продажу від 28.11.2006 року, придбавши домоволодіння будучи самотньою, не з ким у шлюбі не перебуваючи та не з кім не проживаючи однією сім,єю без укладання шлюбу. Відповідач [PERSON] оспорює її одноособове право власності, перешкоджає у користуванні та розпорядженні майном, тому вона звернулася до суду із вказаним позовом. У судовому засіданні представники позивача [PERSON] підтримали позов та просили визнати за [PERSON] одноособове право власності на нерухоме майно, яке складається з домоволодіння за адресою: [ADDRESS] та в цілому складається з: літ. «А», «Б», «В» - жилі будинки, житловою площею 324,9 кв.м., літ. «Г», «Д», «Ж», «И», «К», «Л», «М», «С», «Ф» - сараї, літ. «З» - вбиральні, літ «У» - гаражу, та №1, 3, 4 - огорожі, розташованого на виділеній у користування земельній ділянці, площею 2172 кв.м.. Представники відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] про визнання майна об,єктом особистої приватної власності не визнали з підстав, викладених у позові [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім,єю, визнання майна об,єктом права спільної сумісної власності, поділ майна. Також, представники відповідача [PERSON] посилаються на те, що домоволодіння за адресою: [ADDRESS] яке в цілому складається з: літ. «А», «Б», «В» - жилі будинки, житловою площею 324,9 кв.м., літ. «Г», «Д», «Ж», «И», «К», «Л», «М», «С», «Ф» - сараї, літ. «З» - вбиральні, літ «У» - гаражу, та №1, 3, 4 - огорожі, вже не існує, що встановлено судовою будівельно-технічною експертизою, проведеною у справі та технічною документацією на спірне домоволодіння. [PERSON] у своєму позові до [PERSON], треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про визнання договору оренди недійсним, посилається на те, що: з 1989 року по 2009 рік [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю, вели сумісне господарство та уклали шлюб. Житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS], є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Позивачем надано договір оренди від 01 листопада 2010 року, який нібито був укладений між [PERSON] та [PERSON], відповідно до умов якого, [PERSON] передала, а [PERSON] нібито прийняв в оренду приміщення, що розташовані за адресою: [ADDRESS], площею 280 кв. м. позначені літерою «А» під офісні приміщення. Строк дії договору встановлений сторонами до 30 жовтня 2011 року та пролонгований до 30 жовтня 2012 року. Правочин по укладанню договору оренди від 01 листопада 2010 року, між [PERSON] та [PERSON] не містить ознак правочину, оскільки дії сторін не були спрямовані на тимчасову передачу та приймання приміщень: [ADDRESS], площею 280 кв. м. позначені літерою «А», у зв'язку з тим, що житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS], є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а спірне майно [PERSON] не передавала [PERSON], та він і по теперішній час є його співвласником та користується ним. Відповідно до п. 1.4 зазначеного договору, приміщення передається шляхом підписання акту приймання-передачі, який є невід'ємною частиною даного договору. Акту приймання-передачі даного приміщення підписано не було, жодної оплати [PERSON], відповідно до умов даного договору не проводилось, що взагалі виключає наявність між сторонами договірних зобов'язань. [PERSON] продала частину житлового будинку за вказаною адресою третім особам по справі - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та на сьогоднішній день вказані особи займають частину вказаного приміщення. У зв'язку з цим, для вирішення питання розподілу витрат на електропостачання на вказане приміщення [PERSON] та [PERSON] і укладався документ. Вказаний правочин був лише імітацією договору оренди. Окрім того, на момент 01.11.2010 року, між [PERSON] та [PERSON] було укладено домашню угоду від 26.04.2010 року про розподіл майна. Відповідно до технічного паспорту, виданого КП «ОМБТІ та РОН», станом на 25.10.2006 року, приміщення, що розташовані за адресою: [ADDRESS], площею 280 кв. м. позначені літерою «А» є житловими, тоді як, предметом зазначеного договору є нежитлове приміщення за тією ж адресою. Договір оренди від 01.11.2010 р., укладений між [PERSON] та [PERSON] про передачу у тимчасове користування приміщень, що розташовані за адресою: [ADDRESS], площею 280 кв. м. позначені літерою «А», є фіктивним та недійсним з моменту вчинення. Представники позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі та просили суд визнати недійсним договір оренди від 01.11.2010 року про передачу у тимчасове користування приміщень, що розташовані за адресою: [ADDRESS], площею 280 кв. м. позначені літерою «А». Представники відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов [PERSON] про визнання договору оренди недійсним не визнали та просили суд відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що договір оренди від 01.11.2010 року про передачу у тимчасове користування приміщень, що розташовані за адресою: [ADDRESS], площею 280 кв. м. позначені літерою «А» між [PERSON] та [PERSON] не є фіктивним та є дійсним. Суд, з,ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін, допитавши свідків, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім,єю, визнання майна об,єктом права спільної сумісної власності, поділ майна, підлягає частковому задоволенню, позов [PERSON] до [PERSON] про визнання договору оренди недійсним підлягає задоволенню у повному обсязі. У позові [PERSON] до [PERSON] про визнання майна об,єктом особистої приватної власності слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 04 березня 1989 року укладено шлюб між [PERSON] і [PERSON], про що Приморським райвідділом ЗАГС м. Одеси зроблено актовий запис №195, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 24, том2). Від шлюбу сторони мають спільну доньку - [PERSON], [INFO], яка допитана в якості свідка збоку відповідачки [PERSON] 23.07.1997 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Приморської районної адміністрації виконкому Одеської міської Ради 23.07.1997 року зроблено запис за №318. Свідоцтво про розірвання шлюбу видано відділом реєстрації актів громадянського стану Приморської районної адміністрації виконкому Одеської міської Ради 25.07.1997 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.10,25 том 3,2). 24.10.1997 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Приморської районної адміністрації виконкому Одеської міської Ради зроблено актовий запис за №647, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.11, том 3). Після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (тепер [PERSON]) та реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (раніше [PERSON]), [PERSON] та [PERSON] продовжували проживати однією сім,єю та виконувати обов'язки подружжя, шлюбні стосунки не припиняли. [PERSON] і [PERSON] були приятелями. [PERSON] за національністю був євреєм, а [PERSON], [PERSON] та [PERSON] мали намір виїхати до Ізраїлю, для чого і було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] [PERSON] та [PERSON] разом не мешкали. У 1997 році [PERSON], [PERSON], разом з дітьми: [PERSON] і [PERSON], та [PERSON] виїхали до Ізраїлю. [PERSON] разом із [PERSON], та доньками у 1999 році повернулися до Одеси та продовжували проживати однією сім'єю. 17.11.2005 року Приморським районним судом міста Одеси ухвалене рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]. 21 грудня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] розірвано шлюб, про що Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського управління юстиції м. Одеси зроблено запис №340, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.23, том 2). Відповідно до ч.2 ст. З Сімейного Кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. З моменту створення сім'ї та укладення шлюбу, а саме з 1989 року по травень 2009 року [PERSON] та [PERSON] проживали спільно, вели сумісне господарство, мали єдиний бюджет, разом виховували дітей: [PERSON], [INFO] (дитину [PERSON] від попереднього шлюбу) та [PERSON], [INFO] (сумісну дитину), вели сумісний бізнес. Зазначене підтверджується поясненнями свідків, допитаних у судовому засіданні 28.02.2014 року. Свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] знає з 1977 року, [PERSON] приблизно з 1990 року. Спочатку [PERSON] та [PERSON] зустрічалися, потім одружилися. Свідок працював у [PERSON] та [PERSON] три роки, з 2005 по 2008 рік. У них був свій бізнес на [ADDRESS], потім було будівництво магазину «[INFO]», керував будівництвом [PERSON] Коли свідок працював у [PERSON] та [PERSON], [PERSON] мешкав [ADDRESS], разів п,ять він був у них вдома. У будинку був у гостях, вдома був і [PERSON] і [PERSON], у будинку були особисті речі [PERSON] і [PERSON], біля будинку автомобілі їх стояли, вони були чоловіком та жінкою, разом святкували свята. Свідок [PERSON] був присутній на святкуванні весілля їх доньки, [PERSON] та [PERSON] на весіллі були разом, як батьки. Свідок пояснив, що з моменту реєстрації шлюбу, приблизно з 1990 року, він знав [PERSON] і [PERSON] як подружжя. Про розпад сім,ї [PERSON] і [PERSON] свідок дізнався через 1,5 роки після того, як перестав у них працювати, а саме у 2009 році. [PERSON] свідок не знає, ніколи не бачив у [PERSON] іншого чоловіка. Третя особа [PERSON], допитаний у судовому засідання у якості свідка, пояснив, що знає [PERSON] [PERSON] з моменту їх повернення з Ізраїлю, працювали разом. [PERSON] разом із доньками [PERSON] привозив на відпочинок, як свою жінку та дітей. Про те, що одна донька не рідна свідок не знав. Про розірвання шлюбу свідок дізнався лише коли вели будівництво торгівельного центру на Пересипі. Як подружжя сторони свідок в останнє бачив у 2008 році, коли було укладено додаток до Договору, я якому як жінка [PERSON] брала участь та підписувалася [PERSON] На підписанні Додатку [PERSON] була присутня особисто, договір читала, підписувала особисто у присутності свідка [PERSON]. Про офіційне розлучення [PERSON] та [PERSON] свідок дізнався при підписанні Договору. У будівництво торгівельного центру інвестували грошові кошти [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Будівництвом торгівельного центру керував [PERSON] З моменту їх знайомства і по 2009 рік [PERSON] мешкав по [ADDRESS]. Там мешкала його теща, тесть, мати та батько [PERSON], доньки та сам [PERSON]. [PERSON] свідок не знає, ніколи не бачив. Третя особа [PERSON], допитаний у судовому засіданні у якості свідка пояснив, що з [PERSON] і [PERSON] познайомився у 2008 році. З [PERSON], [PERSON] інвестували гроші у будівництво торгівельного центру на [ADDRESS]. [PERSON] знайомив партнерів з [PERSON] як із своєю жінкою. Також було відомо від [PERSON] про те, що [PERSON] та [PERSON] подружжя, що у них є діти. [PERSON] при підписанні Додатку до Договору інвестування була присутня особисто, читала договір, та не заперечувала проти того, що [PERSON] виступає як «Хозяин», та проти того, що вона виступає як його жінка. Свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] та [PERSON] знає з 2000 року, вони займалися ігровим бізнесом і були його колегами. [PERSON] [PERSON] представив йому як свою жінку, проти чого [PERSON] ніколи не заперечувала. З [PERSON] та [PERSON] бачився часто, два рази на тиждень. [PERSON] і [PERSON] вели сумісний бізнес, усі грошові питання вирішували разом. [PERSON] в основному знаходилася на [ADDRESS], а [PERSON] в універсамі «[INFO]», на [ADDRESS]. [PERSON], поки будували магазин на Пересипі, постійно знаходився на будівельному майданчику. Мешкав [PERSON] [ADDRESS]. Свідок до [PERSON] приїжджав, там мешкала теща [PERSON], мати [PERSON] та діти, [PERSON] був у домашньому халаті. Останній раз бачив [PERSON] разом із [PERSON] у 2009 році. [PERSON] пояснив суду, що не знає та ніколи не бачив [PERSON]. Свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] та [PERSON] знає з 1990 року, познайомився з ними в Ізраїлі. Вони декілька років жили однією сім,єю як подружжя. З 2000 року по 2006 року бачилися з подружжям майже кожний день, інвестував свої гроші ви їх бізнес. [PERSON] та [PERSON] вели сумісний бізнес, спочатку торгували морозивом, потім у них були ігрові автомати. Пізніше у них виникла ідея придбання великого приміщення. [PERSON] інвестував свої особисті гроші в придбання приміщення на [ADDRESS]. Після закінчення будівництва, отримав свої гроші. За угодою від 02.07.2004 року [PERSON] виступаючі від імені чоловіка, повертала гроші за [PERSON] Зі слів [PERSON] та [PERSON] відомо про те, що шлюб [PERSON] та [PERSON] був фіктивний, укладений для виїзду до Ізраїлю. Проживало подружжі [ADDRESS], свідок був у них вдома, останній раз був у них у 2009 році. Разом із подружжям [PERSON] та [PERSON] проживали їх діти, мати та батько [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] святкували разом із працівниками корпоративи, інші свята, святкували разом весілля доньки. Свідок не знає та ніколи не бачив [PERSON] Відповідно до норм ст..60 ЦПК України, кожна сторона зобов,язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Факт проживання [PERSON] і [PERSON] однією сім,єю підтверджується письмовими доказами, а саме: Додатком №3 від 15 вересня 2008 року до Договору про сумісну діяльність від 07 травня 2008 року, з якого вбачається, що [PERSON] є жінкою [PERSON], підписаним власноруч [PERSON] (а.с.12-13,166-169 том3,1 Письмовою угодою від 26.04.2010 року, укладеною між [PERSON] та [PERSON] з якої вбачається, що [PERSON] і [PERSON] проживали до травня 2009 року у цивільному шлюбі та у травні 2009 року припинили сумісне проживання, яка власноруч підписана [PERSON] (а.с.14, 164-165 том3, 1); Довідкою (форма №1) №170 від 21.11.2011 року, виданою органом самоорганізації населення комітету мікрорайону «Приморський» в м. Одесі, з якої вбачається, що [PERSON] постійно зареєстрований у [ADDRESS] як чоловік власниці будинку (а.с.21, том 3); Заявою від 19.04.2012 року, підписаною [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], з якої вбачається, що [PERSON] та [PERSON], я якими вони працювали разом з 2007 року по 2009 рік, в зазначений час проживали без реєстрації шлюбу разом, як подружжя, вели спільне господарство, виховували двох доньок протягом всього зазначеного часу. Протягом 2007 - 2009 років, коли вони працювали з [PERSON] та [PERSON], вони поводилися як подружжя, та всі питання, що виникали стосовно прийняття їх на роботу, організаційного характеру та порядку ведення господарської діяльності, пов,язаної із гральним бізнесом, яким займалось подружжя [PERSON] та [PERSON], вони вирішували разом між собою (а.с.17, том 3); Довіреністю від імені [PERSON] на ім,я [PERSON] від 25.01.2007 року, відповідно до якої [PERSON] надає [PERSON] право представляти її інтереси з усіх питань, пов,язаних з експлуатацією та ремонтом транспортного автомобілю TOYOTA, модель HIGHLANDER, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.24, том 3); Довіреністю від імені [PERSON] на ім,я [PERSON] від 12.07.2007 року, відповідно до якої [PERSON] надає [PERSON] право діяти від її імені та в її інтересах з усіх питань, пов,язаних з експлуатацією та обслуговуванням автомобілю TOYOTA, модель PRADO, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] (а.с.25, том 3); Нотаріально посвідченою угодою від 02.07.2004 року, між [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON], та [PERSON], за якою [PERSON] виступала в інтересах [PERSON], який повернув [PERSON] грошову суму у розмірі 60 000 доларів США, отриману у борг за договором позики, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 01.11.2002 року, реєстровий №5005, із змінами від 18.11.2003 року, реєстровий №6447 (а.с.15, том 3 ). Посилання представника відповідача [PERSON] на те, що [PERSON] підписала Додаток №3 від 15 вересня 2008 року до Договору про сумісну діяльність від 07.05.2008 року та угоду від 26.04.2010 року про поділ майна, укладену між [PERSON] та [PERSON], під впливом тривалої хвороби, обіцянок [PERSON] надавати матеріальну допомогу, погроз з боку [PERSON], нестабільного психічного стану [PERSON] не чим не підтверджені. Доказів звернення до органів міліції, або до суду з приводу погроз з боку [PERSON], та доказів звернення до лікаря або лікування з приводу психічних розладів [PERSON] не надано. Посилання представника відповідача [PERSON] на Довідку (Форма №1) №31 від 20.01.2014 року, видану органом самоорганізації населення комітету мікрорайону «Приморський» в м. Одесі, з якої вбачається, що відомості, які є у Довідці №170 від 21.11.2011 року, виданій [PERSON], щодо шлюбних відносин між [PERSON] та [PERSON] видані помилково, з посиланням на копію 3-го листа, є неспроможним з наступних підстав. Довідка №31 не містить відомостей, які повинна містити Довідка-форма №1, не зазначено кому видано Довідку №31 (а.с.196, том 3). У 3-му листі з домової книги, на яку є посилання у Довідці №31 з приводу відсутності шлюбних відносин [PERSON] та [PERSON], взагалі не зазначаються родинні відносини жодного зареєстрованого члена сім,ї за адресою: [ADDRESS] Суд критично оцінює письмові заяви сусідів [PERSON]: [PERSON], [PERSON], [PERSON], оскільки вони не були заявлені та допитані у якості свідків у судовому засіданні (л.с.198-200 том 3). Посилання представника відповідача [PERSON] на Договори поруки: №SR-SМЕ501/018/2006 від 25 травня 2009 р., №SR-SМЕ501/014/2007 від 25 травня 2009 р., договором поруки №SR-SМЕ501/014/2007 р. від 15 червня 2009 р., як на спростування факту проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім,єю без реєстрації шлюбу до травня 2009 року, не приймається до уваги суду у зв,язку з тим, що вказані договори укладені після припинення сторонами шлюбних відносин, а саме у травні та червні 2009 року. Відповідно до ч. 1 ст.74 Сімейного Кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. У процесі розгляду справи встановлено та підтверджено доказами, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім,єю без укладання шлюбу з 1997 року по травень 2009 року. Але, при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі, тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] у частині встановлення факту проживання однією сім,єю без реєстрації шлюбу, оскільки [PERSON] з 24.10.1997 року по 21.12.2005 року офіційно перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] У 2006 році [PERSON] та [PERSON] було придбане нерухоме майно: 01.11.2006 року між [PERSON], від імені якої діяв [PERSON], та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу за яким [PERSON] продала, а [PERSON] купила 17/100 (сімнадцять сотих ) частин домоволодіння з надвірними спорудами, що знаходиться в місті Одесі по [ADDRESS] (дванадцять) та складається ъ цілому з трьох кам'яних житлових будівель під літ. «А, Б, Э» загальною площею 324,9 кв. м. та надвірних споруд: «Г, Д, Ж, И, К, Л, М, С, Ф» - дев'ять сараїв, «З» - вбиральня, «У» -гараж, 1, 3, 4 - огорожа, розташованого на земельній ділянці розміром 2172 кв. м. 28.11.2006 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу, за яким [PERSON] продав, а [PERSON] купила 1/20 частину домоволодіння з надвірними спорудами, що знаходиться в місті Одесі по [ADDRESS] (дванадцять) та складається в цілому з трьох кам'яних житлових будівель зазначених на схематичному плані під літ. «А, Б, В», загальною площею 324,9 кв. м. та надвірних споруд: «Г, Д, Ж, И, К, Л, М, С, Ф» - дев'ять сараїв, «З» - вбиральня, «У» - гараж, 1, 3, 4 - огорожа, розташованого на земельній ділянці розміром 2172 кв. м., яка знаходиться у фактичному користуванні продавця. 28.11.2006 року між [PERSON], від імені якої діяв [PERSON], та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу, за яким [PERSON] продала, а [PERSON] купила 60/100 частин домоволодіння з надвірними спорудами, що знаходиться в місті Одесі по [ADDRESS] (дванадцять), яке складається в цілому з трьох кам'яних житлових будівель зазначених на схематичному плані під літ. «А, Б, В»- загальною площею 324,9 кв. м. та надвірних споруд: «Г, Д, Ж, И, К. Л, М, С, Ф» - дев'ять сараїв, «З» - вбиральня, «У» - гараж, 1, 3, 4 - огорожа, розташованого на земельній ділянці розміром 2172 кв. м., яка знаходиться у фактичному користуванні продавця. Домоволодіння за адресою: [ADDRESS], розташованого на виділеній у користування земельній ділянці, площею 2172 кв. м., придбане [PERSON] та [PERSON] під час проживання однією сім,ю та на сумісні грошові кошти, тому є об'єктом спільної сумісної власності. Відповідно до ч.2 ст.74 Сімейного Кодексу України, на майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст.60 Сімейного Кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. На протязі 2006-2008 років стронами у справі була проведена реконструкція домоволодіння за адресою [ADDRESS] з метою використання домоволодіння під торговий центр. Реконструкцію спірного домоволодіння позивач та відповідач проводили за кошти, отримані від спільного бізнесу, за кошти, отримані від партнерів за договором про сумісну діяльність від 07.05.2008 року, які інвестували у будівництво [PERSON], [PERSON], [PERSON], за кошти отримані в борг у [PERSON], також за кошти, отримані у кредит. Зазначене підтверджується поясненнями свідків, допитаних у судовому засіданні 28.02.2014 року. Свідок [PERSON] пояснив, що у [PERSON] та [PERSON] працював різноробочим три роки, з 2005 року по 2008 рік. Спочатку свідок працював по ремонту на [ADDRESS], а з 2006 року працював на будівництві торгівельного центру на [ADDRESS]. Будівництвом [PERSON] та [PERSON] займалися разом, керував будівництвом [PERSON] Третя особа [PERSON], допитаний у судовому засідання у якості свідка, пояснив, що з метою інвестування грошів його, [PERSON], та [PERSON], у 2008 році було підписано договір про сумісну діяльність та Додаток до договору. Гроші інвестувались у будівництво [PERSON] і [PERSON] торгівельного центру по вул..[ADDRESS]. Приміщення по вул..[ADDRESS] покупалось частками. Придбанням приміщення займався [PERSON] з маклерами. Третя особа [PERSON], допитаний у судовому засіданні у якості свідка пояснив, що він з партнерами [PERSON] та [PERSON] інвестували гроші у будівництво торгівельного центу на [ADDRESS]. З [PERSON] і [PERSON] домовилися про те, що свідок разом із партнерами викупають 1000 кв.м. приміщення торгівельного центру для подальшої передачі в оренду. [PERSON] особисто отримувала гроші від свідка. [PERSON] та [PERSON] отримали 400 000 доларів США на будівництво торгівельного центру по [ADDRESS], але не виконали свої обов,язки по передачі 1000 кв.м. у власність [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Свідок [PERSON] пояснив, що з 2000 року давав гроші [PERSON] та [PERSON] на розвиток їх бізнесу. У 2006 році дав гроші [PERSON] та [PERSON] на покупку приміщень по [ADDRESS]. Приміщення по [ADDRESS] подружжя придбали разом. Це відомо свідку тому, що він інвестував в покупку свої гроші. Будували торгівельний центр [PERSON] та [PERSON] разом. Покупали три приміщення, потім провели реконструкцію. Гроші свідку не повернули. З цього приводу він звертався до суду. Рішенням суду гроші стягнені з [PERSON], але до теперішнього часу не стягнуті з [PERSON] [PERSON] пояснив, що з приводу неповернення грошів звертався до Прокуратури з заявою на [PERSON] та [PERSON], яки прийшли давати пояснення разом як подружжя та не заперечували той факт, що отримували разом гроші на будівництво торгівельного центру і повернуть їх. Вказане також підтверджується письмовими доказами, а саме: Нотаріально посвідченою угодою від 02.07.2004 року, між [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON], та [PERSON], за якою [PERSON] повернув [PERSON] грошову суму у розмірі 60 000 доларів США, отриману у борг за договором позики, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 01.11.2002 року, реєстровий №5005, із змінами від 18.11.2003 року, реєстровий №6447 (а.с.15, том 3); Додатком №3 від 15 вересня 2008 року до Договору про сумісну діяльність від 07 травня 2008 року, з якого вбачається, що партнери, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON] беруть на себе обов,язок отримали кредит у розмірі 220 000 тисяч доларів США для подальшого завершення усіх будівельних робіт та усіх робіт по узаконенню документів з подальшою передачею у приватну власність згідно умов договору (а.с.12-13, том 3); Розпискою [PERSON] від 14.09.2008 року про отримання від [PERSON] частини грошів у сумі 10 000 доларів США на погашення кредиту (а.с. 16, том 3 ); Розпискою [PERSON] від 10.11.2008 року про отримання від [PERSON] частини грошів у сумі 5 000 доларів США на погашення кредиту (а.с.16, том 3); Кредитним договором №СМ-501/018/2006 від 24.07.2006 року, отриманим на ім.,я [PERSON], з кого вбачається, що цільове використання кредиту - придбання нерухомого майна, а саме: нежилі приміщення першого, другого поверхів та підвал загальною площею 654,2 кв.м., за адресою: [ADDRESS] (а.с.74-75, 76-80 справи № 1527/2-О-379/11, яка оголошена в судовому засіданні); Додатковою угодою №1 до кредитного договору №СМ-501/018/2006 від 24.07.2006 року, отриманого на ім.,я [PERSON], з кого вбачається, що цільове використання кредиту - придбання нерухомого майна, а саме: 1. нежилі приміщення першого, другого поверхів та підвал загальною площею 654,2 кв.м., за адресою: [ADDRESS]; 2. 1/20 частина домоволодіння з надвірними спорудами, що знаходиться в м. Одесі, [ADDRESS]; 3. 60/100 частин домоволодіння з надвірними спорудами, що знаходиться в м. Одесі, [ADDRESS] (а.с.85, справи № 1527/2-О-379/11 ); Кредитним договором №СМ-SME501/014/2007 від 15.08.2007 року, отриманим на ім.,я [PERSON] (а.с.190,191-193 том1 ); Письмовою угодою від 26.04.2010 року, укладеною між [PERSON] та [PERSON] з якої вбачається, що [PERSON] і [PERSON] сумісно взяли кредити у банках на ім.,я [PERSON], на які були збудовані приміщення за адресою: [ADDRESS] та вул..[ADDRESS]. Також у письмовій формі домовились про те, що усі борги і усі описані приміщення належать їм із розрахунку: 2/3 частини [PERSON], 1/3 частина [PERSON], яка власноруч підписана [PERSON] (л.с.14, том 3); Заява [PERSON] про те, що всю грошову суму у розмірі 398 560 грн., що еквівалентно 50000 дол. США вона отримала від [PERSON] та розписка [PERSON], на яку посилається [PERSON] у своїх запереченнях, не спростовують факту проживання сторін однією сім,єю та не підтверджують походження грошів. Стороною за договорами купівлі-продажу є саме [PERSON], тому і гроші продавці отримали саме від неї. Суд критично оцінює пояснення свідка [PERSON] у зв,язку з тим, що на час виникнення та продовження відносин сторін, з яких виник спір, вона була неповнолітньою, а саме: на час розірвання шлюбу свідку було 6 років, на час придбання спірного майна 15 років. Пояснення свідка [PERSON] судом не можуть бути прийняті до уваги. Між свідком і [PERSON] виникли неприязнені відносини у результаті звернення [PERSON] до прокуратурі та органів міліції щодо неправомірних дій [PERSON], як слідчого Порто-франківського відділу міліції Приморського району, що підтверджується копією скарги [PERSON] від 30.03.2012 року та копією відповіді №31/4-К-507 К-73 від 26.03.2012 року. Крім того, свідки [PERSON] і [PERSON] це доньки [PERSON], які проживали і проживають разом з матір,ю, які стали на сторону матері в конфлікті батьків, тому відстоюють її інтереси і не можуть бути об,єктивними в вирішенні даного спору. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що знає [PERSON] та [PERSON] з 1996 року. З [PERSON] вона знаходилась у дружніх відносинах, з [PERSON] у робочих відносинах. У 1997 році свідок випадково зустріла [PERSON], яка їй пояснила, що вони розірвали шлюб, що є [PERSON], що Даріана його донька, та вони ідуть до Ізраїлю. З 2002 року свідок працювала головним бухгалтером у [PERSON] на ігрових автоматах. В 2006 році у [PERSON] з,явився коханець [PERSON], який подарував ій частину приміщення на [ADDRESS]. В 2007 році [PERSON] працював на будівництві по [ADDRESS]. Пояснення свідка [PERSON] суд оцінює критично у зв,язку з тим, що вони суперечать обставинам справи, встановлених у ході розгляду справи, спростовуються поясненнями інших свідків та письмовими доказами у справі. У задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання майна об,єктом особистої приватної власності слід відмовити з наступних підстав. [PERSON] не надала доказів на підтвердженні своїх позовних вимог, обставини, на які посилається [PERSON] в своєму позові суперечать обставинам справи, встановленим під час розгляду справи та спростовується доказами, добутими у ході розгляду справи. Крім того, [PERSON] просить визнати право особистої власності на нерухомий об,єкт, якого вже не існує, а саме: домоволодіння за адресою: м. Одеса, вул.. [ADDRESS], яке в цілому складається з: літ. «А», «Б», «В» - жилі будинки, житловою площею 324,9 кв.м., літ. «Г», «Д», «Ж», «И», «К», «Л», «М», «С», «Ф» - сараї, літ. «З» - вбиральні, літ «У» - гаражу, та №1, 3, 4 - огорожі, розташованого на виділеній у користування земельній ділянці, площею 2172 кв.м.. Відповідно до висновку №127/2013 судової будівельно-технічної експертизи від 07.11.2013 року, у результаті реконструкції домоволодіння за адресою [ADDRESS], було реконструйовано під торгівельний центр, складовими частинами якого є: нежила будівля літер «А» та нежила будівля літер «А1» загальною площею - 4093, 3 кв. м.. Нежила будівля літер «А» та нежила будівля літер «А1», що розташовані за адресою: м.Одеса, вул.[ADDRESS], відповідають технічним та державним будівельним нормам і правилам, процент готовності конструктивних елементів нежилої будівлі літер «А» та нежилої будівлі літер «А1» складає 100%. Рік забудови нежилої будівлі літер «А» - 2007 рік, нежилої будівлі літер «А1» - 2008 рік. Нежила будівля літер «А» та нежила будівля літер «А1», що розташовані за адресою: м.Одеса, вул.. [ADDRESS], придатні до подальшої експлуатації. Відповідно до ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (творення майна). [PERSON] та [PERSON] є власниками новоствореного майна, а саме домоволодіння за адресою [ADDRESS], реконструйованого під торгівельний центр, складовими частинами якого (згідно з технічним паспортом та висновком експертизи) є: нежила будівля літер «А» та нежила будівля літер «А1». Відповідно до ст. 63 Сімейного Кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст.65 Сімейного Кодексу України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Відповідно до ст. 69 Сімейного Кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. [PERSON] визнавала право спільної сумісної власності із [PERSON], про що свідчить угода, укладена після припинення сімейних стосунків (яку вона писала власноруч) від 26.04.2010 року. Однак, від нотаріального посвідчення угоди відмовилася. На теперішній час відповідачка не визнає право власності [PERSON] на спірне майно. Своїми діями [PERSON] перешкоджає оформленню спірного реконструйованого домоволодіння на обох співвласників, прийняттю його до експлуатації та реєстрації відповідно до вимог закону. Відповідно до ч.1 ст.70 Сімейного Кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст.71 Сімейного Кодексу України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Суд дійшов висновку про можливість поділу домоволодіння [ADDRESS] в місті Одесі, між співвласниками [PERSON] та [PERSON] відповідно до першого варіанту поділу, запропонованого висновком №127/2013 судової будівельно-технічної експертизи, проведеною ПП «Одеський науково-дослідний центр експертних досліджень ім. Скибинського С.С.». (Л.с. 118- 164 т.3 ) Суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання договору оренди недійсним з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.5 ст.203 ЦК України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч.1 ст.234 ЦК України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Ознаками фіктивного правочину є: наявність зовнішньої форми правочину, що фіксує удавані наміри сторін та відсутність у сторін дійсного наміру створити наслідки, які зумовлювалися у цьому правочині. Тобто має місце лише імітація правочину. У діях сторін, що імітують правочин, відсутня головна ознака правочину - спрямованість на встановлення, припинення або іншу видозміну цивільних правовідносин. Крім того, відповідно до п. 1.4 зазначеного договору, приміщення передається шляхом підписання акту приймання-передачі, який є невід'ємною частиною даного договору. Приміщення площею 280 кв.м. по вул.. [ADDRESS] в місті Одесі за договором оренди від 01.11.2010 року не передавалось, акт приймання-передачі не складався. Представник відповідача [PERSON] у судовому засідання пояснив, що акту прийому-передачі приміщень за договором оренди від 01.11.2010 року у [PERSON] немає. Орендна плата відповідно до умов договору не сплачувалася, квитанції, або інші фінансові документи у сторін договору також відсутні. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні не зміг пояснити які саме приміщення передавалися за договором оренди. Відповідно до ч.2 ст.234 ЦК України, фіктивний правочин визнається судом недійсним. Фіктивний правочин є нікчемним, оскільки особи, що вчиняють його, не мають на увазі і не бажають настання правових наслідків, які могли б виникнути внаслідок здійснення правочину такого типу. Оскільки сторони ніяких дій щодо здійснення фіктивного правочину не вчиняли, суд як правило, у таких випадках виносить рішення тільки про визнання такого правочину недійсним, без застосування інших наслідив. Відповідно до ч.1 ст.236 ЦК України, правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Договір оренди від 01.11.2010 р., укладений між [PERSON] та [PERSON] про передачу у тимчасове користування приміщень, що розташовані за адресою: [ADDRESS], площею 280 кв. м. позначені літерою «А», є фіктивним та недійсним з моменту вчинення.

Outcome: partial