Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 8,25 в умовних кадастрових гектарах, у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Танюшівське», с. Танюшівка Новопсковського району Луганської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері, [PERSON], померлої 14.01.2001. Свою заяву позивач обгрунтовує тим, що 14.01.2001 померла її матір [PERSON], після смерті якої залишилась земельна частка (пай) розміром 8,25 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Танюшівське» с.Танюшівка Новопсковського району Луганської області без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). За життя померла [PERSON] заповіту не складала. Єдиними спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] були її доньки: позивач [PERSON], відповідачі [PERSON] та [PERSON] [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, яке залишилося після смерті [PERSON], оскільки у її фактичному володінні залишилися всі особисті речі, одяг та меблі, які належали спадкодавцю, отже вона вважається такою, що прийняла спадщину, крім того на момент смерті [PERSON] проживала разом з матір'ю. У грудні 2016 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Новопсковського районного нотаріального округу з метою оформлення спадщини, але постановою від 20.12.2016 за № 96/02-31 їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) на території Танюшівської сільської ради, що залишилась після [PERSON], померлої 14.01.2001, на підставі того, що позивачем не були подані докази про фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном. Крім того, відсутні відомості про прийняття спадщини іншими спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] -її доньками [PERSON] та [PERSON], не надано правовстановлюючого документу на право на земельну частку (пай). У звязку з тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай) втрачено, позивач звертається до суду з питанням про визнання права власності на дане майно. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не зявилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, на позовних вимогах наполягають. В судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] не зявилися, надавши суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають у повному обсязі, підтверджують обставини, викладені в позові. Представник третьої особи -Танюшівської сільської ради в судове засідання не зявився, про дату та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляду справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи -відділу Держгеокадастру у Новопсковському районі Луганської області в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, рішення просив ухвалити на розсуд суду. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі документів. Вивчивши письмові докази, матеріали справи, зясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено судом, 14.01.2001 померла [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЕД № 257117, виданим Танюшівською сільською радою Новопсковського району Луганської області 17.01.2001, після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 8,25 в умовних кадастрових гектарах з землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Танюшівське», с.Танюшівка Новопсковського району Луганської області. Постановою приватного нотаріуса Новопсковського нотаріального округу від 20.12.2016 позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальних дій - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) на території Танюшівської сільської ради Новопсковського району, після смерті [PERSON] на підставі того, що позивачем не були подані докази про фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном. Крім того відсутні відомості про прийняття спадщини іншими спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] - її доньками [PERSON] та [PERSON], не надано документ (сертифікат), який підтверджує право спадкодавця на спадкове майно - право на земельну частку (пай). Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. За такого, вирішуючи спір, суд дійшов обґрунтованого висновку про застосування до спірних правовідносин норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. Згідно свідоцтва про народження позивача, серії І-АВ № 386652, виданого 20.12.1968 Танюшівським сільським бюро ЗАГС Новопсковського району Луганської області, 19.11.1968 народилася «Ляшко Людмила Васильевна» (російською мовою), де в графі «мати» зазначена «Ляшко Нина Васильевна» (російською мовою). Відповідно до паспорту серії ЕК № 603656, виданого 30.10.1997 позивач [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, серії ІІ-ЕД № 454537, виданого 21.11.1987 Білолуцькою селищною радою Новопсковського району Ворошиловградської області, 21.11.1987 уклали шлюб «Колядин Сергей Анатольевич» та «Ляшко Людмила Васильевна» (російською мовою), після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище «Колядина» (російською мовою). Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ЕД № 297082, виданого повторно 14.03.2014 виконавчим комітетом Танюшівської сільської ради Новопсковського району Луганської області, 08.05.1984 народилася «Ляшко Маргарита Василівна», де в графі «мати» зазначена «Ляшко Ніна Василівна». Відповідно до свідоцтва про шлюб, серії І-ЕД № 051608, виданого 04.08.2007 Лозно- Олександрівською селищною радою Білокуракинського району Луганської області, 04.08.2007 уклали шлюб [PERSON] та [PERSON], після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «Воліченко». Згідно свідоцтва про народження серії ІІ-ЕД № 300909, виданого 25.04.1977 Танюшівською сільською радою Новопсковського району Ворошиловградської області, 24.02.1977 народилася «Ляшко Наталья Васильевна» (російською мовою), де в графі «мати» зазначена «Ляшко Нина Васильевна» (російською мовою). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, серії І-ЕД № 264938, виданого 07.05.1994 Танюшівською сільською радою Новопсковського району Луганської області, 07.05.1994 уклали шлюб «Шарый Сергей Иванович» та «Ляшко Наталья Васильевна» (російською мовою), після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище» «Шарая» (російською мовою). Відповідно до п.1 ч.І ст. 549 ЦК УРСР, який діяв на час зазначених правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Згідно довідки № 963 від 25.11.2016, виданої виконкомом Танюшівської сільської ради Новопсковського району Луганської області на час відкриття спадщини спільно зі спадкодавцем [PERSON] за адресою: Луганська область, Новопсковський район, с. Танюшівка вул. 8 Березня, 18 проживали: її донька [PERSON], донька [PERSON], онук [PERSON] За життя спадкодавцем заповіту не складено. Таким чином, відповідно до ст. 529 ЦК УРСР в редакції від 18.07.1963, який діяв на час зазначених правовідносин єдиними спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є її доньки [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідач, [PERSON], надала до суду заяву від 22.02.2017, засвідчену секретарем Шарівської сільської ради Білокуракинського району Луганської області відповідно до ст.37 Закону України «Про нотаріат», про відмову від спадщини на користь [PERSON], яка фактично прийняла спадщину після смерті їх матері, [PERSON] Також зазначила, що фактично вона не вступила в управління спадковим майном, із заявою про прийняття спадщини не зверталася, на спадкове майно не претендує. Відповідач, [PERSON] надала до суду аналогічну заяву від 23.02.2017, засвідчену секретарем Лозно Олександрівської селищної ради Білокуракинського району Луганської області відповідно до ст.37 Закону України «Про нотаріат», про відмову від спадщини на користь [PERSON], яка фактично прийняла спадщину після смерті їх матері, [PERSON] на спадкове майно не претендує. Згідно з Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.12.2016, приватним нотаріусом Новопсковського районного нотаріального округу 16.12.2016 заведена спадкова справа за № 49/2016 після смерті [PERSON] на підставі заяви представника спадкоємця [PERSON] [PERSON] Таким чином, судом встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після [PERSON], яка померла 14.01.2001. Щодо належності [PERSON], померлій 14.01.2001, за життя земельної частки (паю) суд зазначає таке. Згідно довідки №9-28-0.4-474/15-17 від 16.02.2017, виданої Відділом Держгеокадастру у Новопсковському районі згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Танюшівське» сертифікат на земельну частку (пай) по КСП «Танюшівське» отримано 29.08.1997 за реєстраційним №426 [PERSON], про що свідчить її особистий підпис. Відповідно до довідки № 29-28-0.4-1108/15-16 від 25.11.2016 відділу Держгеокадастру у Новопсковському районі Луганської області, згідно запису № 426 в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Танюшівське» [PERSON] дійсно сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий Новопсковською РДА на підставі розпорядження від 09.12.1996 № 622, отримала 29.08.1997, про що свідчить особистий підпис власника. Розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах по КСП «Танюшівське» складає 8,25 га, а вартість станом на 2016 рік з урахуванням коефіцієнтів 1,756 та 4,796 становить 138139,28 грн. Згідно довідки № 542 від 21.09.2015 виконкому Танюшівської сільської ради Новопсковського району Луганської області, відповідно Списку власників сертифікатів, які отримують земельну частку (пай) із земель по КСП «Танюшівське» померлій 14.01.2001 [PERSON] присвоєно № 183 земельної ділянки. Відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року за № 720/95, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Крім того, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 27 серпня 2014 року (справа № 6-12823св14) зазначив, що право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акту про право колективної власності, в якому ця особа вказана як така, що має право на земельну частку (пай). Це право є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 №7 "Про судову практику у справах про спадкування" якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай), при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. В даному випадку на момент відкриття спадщини діяв Цивільний Кодекс Української РСР (в редакції 1963 року). Згідно статей 525, 548 ЦК УРСР 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця; прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 3 Земельного Кодексу України й п. 3 Указу Президента України від 10.11.1994, право на земельну частку (пай) може бути передане в спадщину, тому позивач, як спадкоємець за законом має право на земельну частку (пай), що залишилася після смерті її матері [PERSON] Документом, що підтверджує право особи на земельну частку (пай) є сертифікат. Відповідно до п.п.4,5 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям сертифікат видається відповідною районною державною адміністрацією в розмірі, рівному для всіх колишніх членів КСП, у звязку з чим вимоги позивача обґрунтовані й підлягають задоволенню. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає вимоги позивача про визнання права на земельну частку (пай), в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], такими, що підлягають задоволенню, оскільки вони законні, обґрунтовані, доказово підтверджені матеріалами справи та визнані відповідачами.

Outcome: approved