Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

27.01.2014 року на адресу суду надійшов позов [PERSON] в якому позивач зазначала наступне. Позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] 27 квітня 2007 року. Шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано рішення Орджонікідзевського районного суду м Запоріжжя. Від шлюбу з відповідачем народилася дитина - донька [PERSON], [INFO], Донька проживає разом зі позивачем і знаходиться на утриманні позивача. Відповідач - батько дитини матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. У зв'язку із чим, позивач просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки у розмірі ? частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дати подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; судові витрати покласти на відповідача . Позивач надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, без проведення фіксації судового процесу, підтримала викладене в позовній заяві, наполягала на позовних вимогах, просила суд задовольнити їх. Відповідач до судового засідання не з'явився, причину неявки суду не сповістив, про час та місце розгляду справи завчасно повідомлявся, у встановленому законом порядку, заперечень до позовної заяви не надав, тому, зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 27 квітня 2007 року [PERSON], зареєструвала шлюб [PERSON] , що підтверджує свідоцтво про одруження, серії [NUMBER], що видане Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Запорізькій області, актовий запис за N° 254від 27 квітня 2007 року. Шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано рішенням Орджонікідзевського районного суду м Запоріжжя від 11.04.2013 року . Після розірвання шлюбу прізвища позивачки - [PERSON]. Від шлюбу з відповідачем сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка народилася у м. Запоріжжя, що підтверджує свідоцтво про народження дитини серії, [NUMBER], що видане Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції м.Запоріжжя, актова запис за № 658 від 23 жовтня 2007 року. Донька проживає разом з позивачем та знаходиться на утриманні [PERSON], що підтверджує довідка з місця проживання позивачки разом з дитиною.Позивач потребує матеріальної допомоги на дитину від відповідача на теперішній час. Відповідно до ст. 180 СК України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Однак, встановлено, що відповідач [PERSON] проживає окремо від дитини та не надає у добровільному порядку матеріальну допомогу позивачу на утримання цієї дитини. Відповідач має можливість надавити матеріальну допомогу на дитину, оскільки, із змісту позову позивачки, він офіційно не працевлаштований, має можливість отримувати дохід, інших утриманців не має. Відповідно до загальних норм права ст.ст. 180, 181 СК України обов'язок утримувати дитину шляхом виплати аліментів покладено на батьків, які окремо проживають від дитини. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Позивач [PERSON] наполягала на визначенні розміру аліментів саме у частці від доходу відповідача. Оскільки, згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України та роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно до ст. 183,184 СК України суд не погоджується зі способом визначення аліментів у частці від доходу, оскільки як зазначила сама позивач, відповідач не має стабільного доходу, не працює, тому суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно із Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" прожитковий мінімум для дитини у віці від 6 років з 01.01.2014 року складає 1286 грн. Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. В силу ст. 141 СК України кожен із батьків зобов'язаний забезпечити половину від цього прожиткового мінімуму. Звідси, кожен із батьків - сторін у цій справі, зобов'язаний забезпечити дитині якій на час розгляду судом цієї справи є повних 6 років, мінімально половину від прожиткового мінімуму для дитини у віці від 6 (шести) років, якій складає з 01.01.2014 року згідно із Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" 1286 грн., половина від якого становить 643 грн. При визначенні величини аліментного платежу суд, враховуючи відповідно до ст. 182 СК України матеріальне становище платника аліментів, якій має мінливий та нерегулярний дохід, приймаючи до уваги матеріальне положення позивача, та матеріальне становище відповідача, те, що він є працездатною особою, відсутність у останнього постійного заробітку, вважає за можливе визначити розмір аліментів, стягуваних з відповідача на користь позивача у розмірі 700 гривень щомісячно. Саме такий розмір буде достатнім для утримання дочки, і відповідач в змозі його виплачувати, оскільки ця сума є незначною, вона може забезпечити лише незначну частину першочергових потреб дитини . У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. При цьому, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання сином сторін коштів, необхідних для його життєдіяльності, збереження того рівня життя, який дитина мала б тоді, коли б утримувалася обома батьками, оскільки визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі якраз і забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання з боку батька. Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Встановлено, що позов було подано позивачем до суду 27.01.2014 року. З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне стягнути з аліменти на утримання неповнолітньої дитини, щомісяця у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн., починаючи з дати звернення до суду - 27.01.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. При постановленні рішення про стягнення аліментів в розмірі 700 грн. суд також враховує, що позивач та відповідач в даному випадку не позбавлені права в разі зміни матеріального чи сімейного стану звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів в порядку ст. 192 СК України. Враховуючи те, що позивач просила стягнути аліменти в частці від заробітку, в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а суд визначив розмір в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно, її позов підлягає частковому задоволенню. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України у разі задоволення позову позивача, який звільнений від сплати судового збору 243,60 грн. при подачі позову про стягнення аліментів, цей судовий збір підлягає стягненню у дохід держави з відповідача. Суд вважає за необхідне на підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial