Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

2 державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області звернувся до суду з позовом до [PERSON] (площа Вірменський ринок, 10, м. Кам'янець - Подільський , [NUMBER]) , [PERSON] ( площа Вірменський ринок, 10, м. Кам'янець - Подільський , паспорт НА151535), [PERSON] ( площа Вірменський ринок, 10, м. Кам'янець - Подільський , [NUMBER] ) про усунення перешкод в користуванні приміщеннями №№ 1, 8, 9, 10, 11, 12 в адміністративно-господарській будівлі, що знаходиться за адресою: 32300 Хмельницька область, м. Камянець- Подільський, площа Вірменський ринок, 10 шляхом зобов'язання [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звільнити їх та заборони їм ними користуватись. Третя особа з самостійними позовними вимогами - Державна служба України з надзвичайних ситуацій звернулась до суду з позовом до [PERSON] (площа Вірменський ринок, 10, м. Кам'янець - Подільський , [NUMBER]), [PERSON] ( площа Вірменський ринок, 10, м. Кам'янець - Подільський , паспорт НА151535), [PERSON] ( площа Вірменський ринок, 10, м. Кам'янець - Подільський , [NUMBER] ) про усунення перешкод в користуванні приміщеннями №1, 8, 9, 10, 11, 12 в адміністративно - господарській будівлі, що знаходиться за адресою: 32300 Хмельницька область, м. Камянець-Подільський, площа Вірменський ринок, 10 шляхом звільнення їх [PERSON], [PERSON] та [PERSON] без надання іншого приміщення та заборони [PERSON], [PERSON] та [PERSON] чинити перешкоду 2 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Хмельницькій області в користуванні майном . Позовні вимоги 2 державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області та третя особа з самостійними позовними вимогами - Державна служба України з надзвичайних ситуацій обґрунтовують тими обставинами, що за адресою : площа Вірменський ринок, 10 міста Кам'янця - Подільського знаходиться адміністративно господарська будівля , власником якої є держава в особі 2 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області . [PERSON] , [PERSON], [PERSON] без належних законних підстав проживають в даній будівлі і займають приміщення , які в технічному паспорті на дану будівлю вказані за №1, 8, 9, 10, 11, 12. Відповідачі створюють перешкоди 2 державному пожежно-рятувальному загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області в користуванні майном за цільовим використанням. [PERSON] , [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з зустрічним позовом до Державної служби України з надзвичайних ситуацій , 2 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області про визнання за ними в рівних частинах права власності на квартиру №1 по пл..Вірменський ринок, 10 в м.Камянці-Подільському з приміщеннями №1,8,9,10,11,12 за набувальною давністю. Позовні вимоги обґрунтовують тими обставинами, що [PERSON] та її мати - [PERSON] проживають в спірних приміщеннях з 16 грудня 1971 року , а [PERSON] чоловік [PERSON] проживає в спірних приміщеннях з 02 червня 1991 року з дня реєстрації шлюбу. Всі вони добросовісно, відкрито користуються спірними приміщеннями . переобладнали його під квартиру за згодою позивача і в звязку з цим за ними слід визнати право власності за набувальною давністю на дані приміщення. В судовому засіданні представник 2 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області (далі - 2 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Хмельницькій області) позов підтримав і пояснив, що [PERSON] - [PERSON] та чоловік [PERSON] працював з 1958 по 1968 року в пожежній частині в тому числі на керівній посаді внаслідок чого поселився з сімєю в той час в адміністративно - господарську будівлю, що знаходиться за адресою: 32300 Хмельницька область, м.Камянець-Подільський, площа Вірменський ринок, 10. ордер на проживання в спірному приміщенні йому з сім'ю ніхто не надавав. Під час проведення внутрішнього аудиту Відділом внутрішнього аудиту ДСНС України була дана рекомендація по зверненню до суду з позовом про виселення відповідачів з займаного приміщення. Зустрічний позов не визнав, позов третьої особи з самостійними вимогами підтримав. Представник третьої особи з самостійними позовними вимогами - Державної служби України з надзвичайних ситуацій в судовому засіданні дав аналогічні пояснення. В судовому засіданні , [PERSON] , представник [PERSON], [PERSON], [PERSON] первісний позов та позов третьої особи з самостійними вимогами не визнала, зустрічний позов підтримала. Крім того пояснила, що [PERSON] з 1991 року , а [PERSON] та [PERSON] в спірному житловому приміщенні проживають з 1971 року. За час проживання [PERSON], [PERSON], [PERSON] в спірному приміщенні, яке вони переобладнали під квартиру , за згодою позивача вони замінили вікна в цьому приміщенні. Також позивачі за зустрічним позовом уклали договори на користування електричною енергією з постачальною організацією , на опалення квартири та надання послуг водопостачання та водовідведення, сплачують 2 му пожежно рятувальному загону кошти за користування спірним прощенням в якості квартплати. В звязку з тим, що позивачі за зустрічним позовом більше 15 років вільно , відрито користуються спірним приміщеннями, за ними в рівних частинах слід визнати право власності на спірне майно. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи в повному обємі, суд вважає, що в задоволенні всіх позовів слід відмовити. Судом встановлено, що за адресою : площа Вірменський ринок, 10 міста Кам'янця - Подільського знаходиться адміністративно господарська будівля , власником якої держава в особі 2 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області. що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14 листопада 2012 року , витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 14.11.2012 року за № 36239233 (т.1 а.с. 76 77). [PERSON] з 1991 року , а [PERSON] та [PERSON] з 1971 року зареєстровані по постійному місцю проживання в даній будівлі і проживають в приміщеннях , які в технічному паспорті на дану будівлю вказані за №1, 8, 9, 10, 11, 12. дані приміщення вони переобладнали під квартиру. Дані обставини підтверджуються копіями паспортів [PERSON], [PERSON], [PERSON] з відмітками про постійне місце їх проживання , поясненнями представника 2 ПРЗ ГУДСНС України у Хмельницькій області про проживання їх в адміністративно господарській будівлі , поясненнями представника - [PERSON] про переобладнання приміщення під житло. З копії договору про відшкодування витрат балансоутримувача на комунальні послуги від 15 листопада 2013 року вбачається, що між 2 ПРЗ ГУДСНС України у Хмельницькій області та [PERSON] було укладено договір на користування приміщенням , яке складається з двох коридорів, трьох кімнат і кухні загального загальною площею 88,4 кв.м. на другому поверсі будівлі. З копії договору про надання населенню послуг з тепло водопостачання та прийняття стічних вод від 01 жовтня 2002 року вбачається, що між Підприємством Кам'янець Подільськтеплокомуненерго та [PERSON] було укладено договір про надання послуг водопостачання та відведення стічних вод [ADDRESS] в місті Кам'янці - Подільському площа Вірменський ринок, 10. [PERSON] 14 липня 2010 року звертався до власника спірного приміщення з заявою про надання дозволу на заміну вікон по місцю його проживання і такий дозвіл він отримав і вікна ним були замінені. Відповідачі створюють перешкоди 2 державному пожежно-рятувальному загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області в користуванні майном за цільовим використанням. Відповідно до частини четвертої\~статті 10 ЦПК України\~суд застосовує при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до пункту 1\~статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"\~суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Відповідно до\~статті 310 ЦК України\~фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до пункту 4\~статті 31 ЦК України\~фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом. У свою чергу відповідно до статті 1 першого Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі - Конвенції) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права. Згідно статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України», в контексті вказаної Конвенції поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому проживає на законних підставах, або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв'язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у права на житло. Згідно з Конвенцією поняття «житло» не обмежується приміщеннями, в яких законно мешкають або законно створені. Чи є конкретне місце проживання «житлом», яке підлягає захисту на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин, а саме - від наявності достатніх та триваючих зв'язків із конкретним місцем (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «Прокопович проти Росії» (Prokopovich v. Russia), заява № 58255/00, п. 36, ECHR 2004-XI. Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (див., серед багатьох інших джерел, рішення від 13 травня 2008 р. у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства» (McCann v. the United Kingdom), заява № 19009/04, п. 50), п.п. 40, 41 вказаного рішення Європейського суду від 02.12.2010р. У п. 36 рішення від 18 листопада 2004 року у справі «Прокопович проти Росії» (Prokopovich v. Russia) Європейський суд з прав людини визначив, що концепція «житла» за змістом статті 8 Конвенції не обмежена житлом, яке зайняте на законних підставах або встановленим у законному порядку. «Житло» - це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. То чи є місце конкретного проживання «житлом», що б спричинило захист на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме - від наявності достатніх триваючих зв'язків з конкретним місцем проживання (див. також рішення Європейського суду з прав людини по справі «Баклі проти Сполученого Королівства» від 11 січня 1995 року, п. 63). Таким чином, у справі «Прокопович проти Росії» № 58255/00 встановлено, що тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції, а тому наступне виселення її з відповідного житла є невиправданим втручанням в приватну сферу особи, порушенням прав на повагу до житла. Разом із тим, у пункті 71 рішення в справі «Рисовський проти України» ЄСПЛ зазначив, що принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип «належного урядування» може не лише покладати на державні органи обов'язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку, а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові. З огляду на викладене, принцип «належного урядування» не встановлює абсолютної заборони на витребування майна, на користь держави, якщо майно вибуло з власності держави в незаконний спосіб, а передбачає критерії, які слід з'ясовувати та враховувати при вирішенні цього питання для того, щоб оцінити правомірність і допустимість втручання держави в право на мирне володіння майном. Додержання принципу «належного урядування» оцінюється одночасно з додержанням принципу «пропорційності», при тому, що не має чіткого, вичерпного переліку обставин і фактів, установлення яких беззаперечно свідчитиме про додержання чи порушення «справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю додержання фундаментальних прав окремої людини». Цей критерій більшою мірою оціночний і стосується суб'єктивної складової кожної конкретної справи, а тому має бути з'ясований у кожній конкретній справі на підставі обставин і фактів, безпосередньо встановлених. На підставі вищевикладеного , суд вважає, позови 2 ПРЗ ГУДСНС України у Хмельницькій області та третьої особи з самостійними вимогами - Державної служби України з надзвичайних ситуацій не підлягають задоволенню. При відмові в задоволенні позову Державної служби України з надзвичайних ситуацій суд також враховує, що третьою особою не надано обґрунтування підстав на звернення до суду в інтересах 2 ПРЗ ГУДСНС України у Хмельницькій області щодо позовних вимог в частині заборони [PERSON], [PERSON] та [PERSON] чинити перешкоду 2 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Хмельницькій області в користуванні майном. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При відмові в задоволенні позову [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання за ними в рівних частинах права власності на квартиру №1 по пл..Вірменський ринок, 10 в м.Камянці-Подільському з приміщеннями №1,8,9,10,11,12 за набувальною давністю суд враховує, що умовою визнання права власності за набувальною давністю відповідно до ст.. 344 ЦК України необхідною умовою є те, що особа не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності . Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років , набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Суд вважає, що укладаючи договір на користування спірним приміщенням, [PERSON] знала, що у неї відсутні підстави для набуття права власності на спірне майно. [PERSON] , [PERSON] не надали суду доказів того, що вони, використовуючи спірні приміщення під житло не знали , що вони не мають підстав для набуття права власності на спірні приміщення. Враховуючи, що в задоволенні первісного позову. позову третьої особи з самостійними вимогами, позивачами за зустрічним позовом відмовлено, то з відповідачів не підлягають стягненню, сплачені за розгляд справи суді витрати в виді судового збору. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.9 Листа № 10-1386/0/4-12 від 27.09.2012 «Про деякі питання практики застосування Закону України "Про судовий збір" розяснив, що у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом. Водночас, Закон не містить заборони сплати усієї суми судового збору одним з кількох позивачів у справі. Визначальним у такому разі є сам факт повного надходження належної до сплати суми судового збору в доход Державного бюджету України. На підставі викладеного ,

Outcome: dismissed