Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

20травня 2020 року позивач [PERSON] звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Просила визнати виконавчий напис, вчинений 04.04.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком Володимиром Вікторовичем за реєстровим № 6706, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» заборгованості в сумі 25520 гривень, таким, що не підлягає виконанню. Мотивуючи позовні вимоги, тим що в квітні 2020 року позивачем було отримано постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про відкриття виконавчого провадження, арешт коштів, арешт майна, стягнення витрат та винагороди виконавця у виконавчому провадження ВП № 61836515. З вказаних постанов позивач дізналась, що 04.04.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком Володимиром Вікторовичем було вчинено виконавчий напис № 6706 від 04.04.2020 року про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» заборгованості в сумі 25520 гривень. Позивач вважає вищевказаний виконавчий напис вчиненим з порушенням норм чинного законодавства, а тому на її думку він повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. По-перше, на думку позивача оскаржуваний виконавчий напис суперечить правилам ст. 87, ст. 88 закону «Про нотаріат» щодо обов`язковості переліку певних документів та факту безспірності заборгованості, гл. 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України щодо безспірності документів, на підставі яких здійснюється стягнення, роз`ясненням п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні». Позивач зазначає, що не отримувала від Товариства з обмеженою відповідальністю Алекскредит» коштів в сумі 25520 гривень та про таку заборгованість позивач дізналась з постанов приватного виконавця, а тому, на думку позивача, така заборгованість не є безспірною та не підтверджена стягувачем належними документами. По-друге, позивач зазначає, що стаття 88 закону «Про нотаріат» передбачає вчинення нотаріусом виконавчого напису, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Згідно з п. 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих записів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до п. 1-1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, за іпотечними договорами, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу. Позивач стверджує, що на час вчинення виконавчого напису у розпорядженні нотаріуса не було всіх необхідних документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, а тому нотаріус не мав передбачених законом підстав для вчинення виконавчого напису про звернення стягнення заборгованості з Позивача. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.05.2020 року дану справу розподілено судді Дніпровського районного суду міста Києва Гавриловій О.В. Ухвалою судді Дніпровського районного суду міста Києва Гаврилової О.В. від 27.05.2020 року справу передано за підсудністю на розгляд до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.07.2020 року дану справу розподілено судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Андрущенко-Луценко С.В. Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Андрущенко-Луценко С.В. від 05.08.2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 14.09.2020 року. Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Андрущенко-Луценко С.В. від 14.09.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 09.12.2020 року. На підставі розпорядження керівника апарату Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 18.12.2020 року № 52/20 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи в зв`язку із звільненням судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області [PERSON] з займаної посади згідно з рішенням Вищої ради правосуддя від 17.12.2020 року та згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу розподілено судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Куцин В.М. Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Куцин В.М. від 23.12.2020 року справу прийнято до провадження; продовжено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, судове засідання призначено на 15.01.2021 року у судове засідання викликано осіб, які беруть участь у справі. 15.01.2021 року у зв`язку із неявкою сторін розгляд справи відкладено на 23.02.2021 року 23.02.2021 року судовий розгляд справи не проводився у зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті по іншій цивільній справі. Судове засідання відкладено на 18.03.2021 року. Позивач, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила суд розглядати справу без її участі. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, не забезпечив явку свого представника в судове засідання, причини неявки суду не повідомив, відзив чи заперечення проти позову суду не надав. Позивач не висловила заперечень тому суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення по справі відповідно до положень ст.280-284 ЦПК України. Треті особи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи сповіщались завчасно та в установленому законом порядку. Відповідачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», відповідно до вимог ЦПК України, третім особам:\~приватному нотаріусу\~Броварського районного\~нотаріального округу\~Колейчик В.\~В.,\~приватному виконавцю\~виконавчого округу\~м.\~Києва Дорошкевич\~В.\~Л. за місцем знаходження, були направлені копії позовної заяви та додатків до неї, копія ухвали суду про відкриття провадження у справі. Відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву з наданням суду доказів в обґрунтування свого відзиву та заперечень. Третім особам запропоновано надати до суду письмові пояснення по справі щодо позову або відзиву. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області витребувано у приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Колейчика Володимира Вікторовича належним чином засвідчену копію виконавчого напису нотаріуса вчиненого 04.04.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком В.В. за реєстровим № 6706 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Алекскредит» заборгованості в сумі 25520 грн. та належним чином завірені копії документів на підставі яких було вчинено вище зазначений виконавчий напис. Таким чином, відповідачу направлені документи відповідно до вимог ЦПК України, відзиву та заперечень від відповідача не надійшло. Від приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Колейчик В. В. витребувані судом докази не надійшли. Третіми особами до суду заперечення, письмові пояснення по справі щодо позову не надано. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. від 15.04.2020 року, відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 6706 виданого 04.04.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчик В.В. про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Алекскредит» заборгованості у розмірі 25520 гривень 00 копійок. (а. с. 14). Засвідченої копії самого виконавчого напису нотаріуса вчиненого 04.04.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком В.В. за реєстровим № 6706 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Алекскредит» заборгованості в сумі 25520 грн. та належним чином завірені копії документів на підставі яких було вчинено вище зазначений виконавчий напис, які витребовувалися судом, приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком В.В. суду не надано. Позивач в позовній заяві стверджує, що коштів у сумі 25520 гривень 00 копійок від відповідача ТОВ «Алекскредит» не отримувала. Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (надалі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (надалі - «Порядок»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону та Глава 16 розділу ІІ Порядку. Так, згідно зі статтею 87 Закону, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку. 26.11.2014 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ«Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017. Отже, починаючи з 22.02.2017 року нотаріуси можуть вчиняти виконавчі написи за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно лише на підставі оригінал нотаріально посвідченої угоди та документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) "Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно", для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до п.п.1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора вважається безспірною. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. З урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, що зазначено в правовій позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду України у справі №6-887цс17 від 05 липня 2017 року. Для правильного застосування положень ст.\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~суд повинен перевірити у такому спорі доводи боржника в повному обсязі та установити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. В Постанові КЦС ВС від 23.01.2018 в справі № 310/9293/15ц зазначено, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Велика Палата Верховного Суду, у Постанові від 16.05.2018 року у справі № 320/8269/15-ц, провадження № 14-83цс18, не відступила від наведених вище висновків Верховного Суду України щодо застосування статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат». Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Водночас контекстний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Встановлені у судовому засіданні обставини свідчать про те, що нарахована відповідачем ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ», наданого приватному нотаріусу Броварського районного нотаріального округу Колейчик В. В., заборгованість в сумі 25520,00 грн., не може вважатися безспірною та свідчить про спірність такої суми. Нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком Володимиром Вікторовичем не надано на запит суду належним чином засвідчену копію виконавчого напису нотаріуса вчиненого 04.04.2020 року за реєстровим № 6706 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Алекскредит» заборгованості в сумі 25520 грн. та належним чином завірені копії документів на підставі яких було вчинено вище зазначений виконавчий напис, а з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед ТОВ «Алекскредит» зазначений у написі є безспірним. Наведені обставини також вказують на те, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірним, оскільки позивач звернувся одразу до суду після початку стягнення з нього заборгованості по виконавчому напису нотаріуса, заперечив наявність боргу, це є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, та як встановлено судом заборгованість не є безспірною. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Колейчик В. В., таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом при вчиненні вищевказаної нотаріальної дії не був встановлений факт безспірності заборгованості, а також не перевірені обставини, що між сторонами дійсно існували будь-які договірні зобов`язання. На підставі наведеного вище, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки заборгованість не є безспірною, відповідачем не надано жодного доказу на спростування вимог позивача, а тому виконавчий напис вчинено без дотримання вимог\~ст.\~88\~Закону України\~«Про нотаріат» і він є таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією № 31081030-1 від 12 травня 2020 р. (а.с. 7). У зв`язку з цим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача ці витрати, понесені з оплати судового збору. На підставі викладеного, враховуючи положення ст.ст. 18, 262 ЦК України, ст. 15, 16, 18, 87-89 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5,

Outcome: approved