Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 22 листопада 2011 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. З листопада 2015 року сторони проживають окремо, а 18 жовтня 2017 року рішенням Любомльського районного суду Волинської області шлюб між ними було розірвано. Від даного шлюбу у подружжя є неповнолітня дитина: [PERSON] - [INFO]. Дитина залишились проживати разом з позивачем та повністю перебуває на її отриманні. Матеріальної допомоги на утримання сина відповідач не надає, в його вихованні та розвитку ніякої участі не приймає. [PERSON] постійно несе витрати на придбання одягу, взуття, продуктів харчування, оплати вартості дитячого садочку. Крім того, син хворіє вродженою вадою розвитку кишківника, а саме хворобою Гіршпрунга, що поступово призвело до виникнення супутніх захворювань: копростазу, енкопрезу, хронічного коліту, а також стійкого больового абдобіального синдрому. Тому періодично проходить курси лікування у Волинському обласному дитячому територіальному об'єднанні у м. Луцьк, Національній дитячій спеціалізованій лікарні "ОХМАТДИТ" м. Київ та ТМО Любомльського і Шацького районів. 25 квітня 2017 року дитині присвоєно статус дитини інваліда. Вказані захворювання потребують постійно лікування та значних витрат на придбання ліків. Відповідач офіційно ніде не працює, однак є працездатним, періодично їздить за кордон у [PERSON], де має стабільний дохід, інших дітей чи непрацездатних членів сім'ї на утриманні немає, у володінні має транспортний засіб, тому позивач вважає, що батько має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1400 гривень щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити. Суду пояснила, що один раз в шість місяців вона возить сина на лікування, на що потрібні значні кошти. [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що він не має стабільних заробітків, не має у власності автомобіля, на заробітки до [PERSON] не їздить, а тому немає можливочті сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 1400 грн. Крім того зазначив, що хворіє, фактично змушений просити допомоги у батьків на утримання. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що є безробітним, на його утриманні перебуває незряча мати, також він несе витрати на оплату комунальних послуг, тому просив стягувати з нього аліменти у розмірі 1000 грн. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO], є батьками: [PERSON] - [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕГ № 168051 (а.с. 5). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з вимогами ст. 180, ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до положень статей 182, 184 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні встановлено, що позивач проживає разом з дитиною, яка перебуває повністю на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 413 від 31.08.2017 року та довідкою № 414 від 04.09.2017 року виданими Пулемецькою сільською радою Шацького району Волинської області (а.с. 7,8). Крім того, син позивача хворіє вродженою вадою розвитку кишківника, а саме хворобою Гіршпрунга, що поступово призвело до виникнення супутніх захворювань: копростазу, енкопрезу, хронічного коліту, а також стійкого больового абдобіального синдрому. Тому періодично проходить курси лікування у Волинському обласному дитячому територіальному об'єднанні у м. Луцьк, Національній дитячій спеціалізованій лікарні "ОХМАТДИТ" м. Київ та ТМО Любомльського і Шацького районів. 25 квітня 2017 року дитині присвоєно статус дитини інваліда, що підтверджується виписками із медичної картки хворого № 2349, № 13206, № 440, № 1853, висновками ЛКК від 31.03.2017 року, 25.04.2017 року та посвідченням серіїї ААГ № 029747 (а.с. 9-17). При визначенні розміру стягуваних аліментів суд враховує, що згідно із Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік», станом на 01.01.2018 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 1492 грн., меншим ніж 50 відстотків якого не може бути розмір аліментів. Також суд враховує те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька. Суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що він утримує незрячу матір, оскільки доказів на підтвердження цих обставин не надано. Більше того, суд звертає увагу на те, що [PERSON] сам собі протирічить щодо утримання метері, оскільки у відзиві на позовну заяву він зазначив, що змушений просити допоги батьків на своє утримання. Суд критично відноситься до твердження відповідача про те, що останній хворіє, оскільки у виписці № 15 від 03.05.2018 року зазначені лише діагнози, які встановленні 15.06.2014 року, 03.02.2016 року та 02.08.2017 року, тобто до розгляду даної справи. Доказів про те, що [PERSON] витрає значні кошти на лікування суду не надано. Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, з урахуванням, що відповідач є працездатним, інших осіб на утриманні не має, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1400 гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим. З відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 704,80 грн. На підставі статей 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved