Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

09 жовтня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до Глибоківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок, посилаючись на слідуючі обставини. 07 грудня 2010 року в с.Глибоке Татарбунарського району Одеської області померла [PERSON]. Після її смерті залишився житловий будинок №5, розташований по вул.Первомайська в с.Глибоке Татарбунарського району Одеської області. Вказаний будинок фактично прийняв у спадщину її син [PERSON], який подав приватному нотаріусу Татарбунарського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] відповідну заяву. 05 вересня 2011 року [PERSON] помер у с.Глибоке Татарбунарського району Одеської області. Позивач по ступеню споріднення приходиться спадкодавцю двоюрідним братом, тобто входить у пяту чергу спадкоємців за законом. Звернувшись до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті спадкодавця [PERSON], позивач отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку із втратою шестимісячного строку для прийняття спадщини, ненадання доказів сумісного проживання зі спадкодавцем та ненадання доказів родинних звязків з останнім. Однак, з серпня 2006 року по день смерті спадкодавця - 05.09.2011 року, а отже більше пяти років, позивач проживав разом з ним однією сім'єю, тому має право прийняти у спадок житловий будинок як спадкоємець четвертої черги за законом. За таких обставин, посилаючись на письмові докази, позивач вимушений звернутись до суду з вказаним позовом про визнання за ним, як спадкоємцем четвертої черги в порядку спадкування за законом, права власності на житловий будинок, враховуючи, що отримати в установленому законом порядку свідоцтво про право на спадщину по закону на вказану нерухомість він позбавлений можливості, оскільки на житловий будинок правовстановлюючий документ взагалі не виготовлявся. Представник позивача адвокат [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги (а.с.23). Представник Глибоківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області в судове засідання не зявився, направивши до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, не заперечуючи проти вимог позову (а.с.22). Згідно з частиною 2 статті 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 197 ЦПК України, не здійснюється. Дослідивши позовну заяву та надані сторонами письмові докази, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити з таких підстав. За загальним правилом (частина 1 статті 11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] позбавлений можливості вступити у спадок в установленому законом порядку, як спадкоємець четвертої черги за законом після смерті спадкодавця [PERSON], померлого 05.09.2011 року, через відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку із втратою шестимісячного строку надання заяви про прийняття спадщини, ненадання доказів сумісного проживання зі спадкодавцем та ненаданням доказів родинних звязків зі спадкодавцем. Вказане підтверджується: - копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №249957 від 08.12.2010 року (а.с.5), із якого слідує, що [PERSON] померла 07.12.2010 року в с.Глибоке Татарбунарського району Одеської області; - довідкою Глибоківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області №516 від 26.09.2017 року (а.с.9), з якої вбачається, що за [PERSON], яка померла 07.12.2010 року, згідно запису у по господарській книзі №4 за особовим рахунком №320 зареєстрований житловий будинок за адресою: Одеська область Татарбунарський район с.Глибоке вул.Первомайська, буд.5 та земельна частка (пай) у розмірі 3,75 га; - довідкою Глибоківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області №517 від 26.08.2017 року (а.с.8), з якої вбачається, що [PERSON], [INFO], з серпня 2006 року по вересень 2011 року проживав за адресою: [INFO] разом з [PERSON] - листом нотаріуса від 26.09.2017 року №1013/01-16 (а.с.7), яким позивачу [PERSON] відмовлено у прийомі заяви та відкритті спадкової справи з причини втрати шестимісячного строку надання заяви про прийняття спадщини, ненадання доказів сумісного проживання зі спадкодавцем та ненаданням доказів родинних звязків зі спадкодавцем. Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №50212433 від 09.12.2017 року (а.с.24) вбачається, що після смерті [PERSON], померлої 07.12.2010 року, приватним нотаріусом [PERSON] відкрита спадкова справа за номером у спадковому реєстрі 51531577, зареєстрована у нотаріуса за №51/11 від 05.08.2011 року на підставі заяви її сина [PERSON], як спадкоємця першої черги за законом від 05.08.2011 року (а.с.24,26). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №50212431 від 09.12.2017 року (а.с.25) слідує, що спадкова справа до майна [PERSON], який помер 05.09.2001 року, не заводилася. У відповідності до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частино першою ст. 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Спадкуванням, згідно зі ст.1216 Цивільного кодексу України, є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК). Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. За змістом ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. В силу ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. Відповідно до п. 4.15 розділу 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року "видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, нотаріусом проводиться після подання до нотаріальної контори правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві". Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Зазначені обставини свідчать про неможливість захисту порушеного права позивача в позасудовому порядку, а тому обраний ним спосіб захисту цього порушеного права відповідає положенням ст.16 ЦК України. Таким чином, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що спадкодавець [PERSON] прийняв у спадщину житловий будинок, належний його матері [PERSON], подавши до нотаріальної контори відповідну заяву про прийняття спадщини (а.с.26), однак помер 05.09.2011 року, не переоформивши належним чином правовстановлюючий документ на спадковий житловий будинок на своє імя. Досліджені судом докази доводять факт належності [PERSON] права власності на вказану нерухомість (а.с.9). Позивач є спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON], так як проживав з ним однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину в установленому законом порядку в нотаріальній конторі він не має можливості з причини втрати шестимісячного строку надання заяви про прийняття спадщини, ненадання доказів сумісного проживання зі спадкодавцем та ненаданням доказів родинних звязків зі спадкодавцем (а.с.7). За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами, при відсутності заперечень відповідача (а.с.22), враховуючи, що успадкований житловий будинок дійсно належав спадкодавцю [PERSON] на праві приватної власності, суд вважає, що за [PERSON], як спадкоємцем четвертої черги за законом, повинно бути визнано право власності на житловий будинок з будівлями та спорудами №5 по вул.Первомайська в с.Глибоке Татарбунарського району Одеської області, який спадкодавець [PERSON], що помер 05.09.2011 року, у свою чергу, успадкував від своєї матері [PERSON], яка померла 07.12.2010 року.

Outcome: approved