Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», третя особа: Реєстраційна служба Черкаського міського управління юстиції про визнання недійсними результатів прилюдних торгів від 19.09.2013 року, скасування свідоцтва, виданого 20.09.2013 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] на право власності на квартиру, зобов'язання скасувати реєстрацію права власності на квартиру. В обґрунтування позову вказує, що на виконанні в Центральному відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції знаходиться зведене виконавче провадження № 226 від 02.12.2010 року. Відповідно до облікової картки на зведене виконавче провадження № 226 від 02.12.2010 року, зведене виконавче провадження, на момент реалізації предмета іпотеки, виконувалося на користь двох стягувачів - АТ «Банк «Фінанси та Кредити» та АТ «Укрсоцбанк». В результаті проведених виконавчий дій, було встановлено, що йому - [PERSON] на праві приватної власності належить чотирикімнатна квартира [ADDRESS]. Вказане нерухоме майно, згідно договору іпотеки № 1114-ЧД від 28.09.2007 року є предметом іпотеки ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» - одного із стягувачів за зведеним виконавчим провадженням. Таким чином на прилюдних торгах відбулася реалізація нерухомого майна - предмета іпотеки, за результатами якого 19.09.2013 року державним виконавцем Центрального ВДВС Черкаського МУЮ - Клименко В.В. було винесено постанову про передачу майна стягувану та акт про те, що торги не відбулися, а також було складено акт про передачу майна в рахунок в рахунок погашення боргу. На підставі акту про передачу майна стягувачу від 19.09.2013 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] 20.09.2013 року було видано свідоцтво яким було посвідчено право власності стягувача на квартиру - предмет іпотеки, що належала йому - Позичальнику [PERSON] Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 20.09.2013 року було зареєстровано за ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» право власності на квартиру, що належала йому - [PERSON], при цьому в розділі підстава виникнення права власності вказано - свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів. Вказує, що під час організації та проведення прилюдних торгів були допущені наступні порушення Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 року № 68/5 та зареєстрованого в указаному Міністерстві 02.11.1999 року за №745/4038, а зокрема: Не дотримано вимог п. 1.4 Тимчасового положення відповідно до якого організація та проведення прилюдних торгів з реалізації предмета іпотеки здійснюється з урахуванням вимоги Закону України «По іпотеку», яким встановлено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. На прилюдних торгах реалізовувався саме предмет іпотеки, однак жодне із положень Закону України «Про іпотеку» застосовані не були. Торгівельна організація в порушення Тимчасового положення не повідомляла стягувача за зведеним виконавчим провадженням № 226 від 02.12.2010 року - АТ «Укрсоцбанк», про вчиненні нею дії, хоча п. 3.11 Тимчасового порядку встановлено, що спеціалізована організація письмово повідомляє державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна. Також не було повідомлено другого стягувача - АТ «Укрсоцбанк» про реалізацію нерухомого майна, чим було позбавлено його права на участь в оцінці та реалізації нерухомого мана. Торгівельна організація під час проведення публічних торгів провела двоє торгів, тоді, як повинна була провести троє. Після проведення других торгів 07.12.2012 року торгівельна організація склала акт про виконання робіт № 16/050-121-1 від 07.12.2012 року, в якому вказала, що нею виконано всі умови договору від 28.03.2012 року № 16/050-0121, та зняла майно з реалізації. Таким чином Торгівельна організація, склавши акт виконаних робіт та знявши майно з реалізації за результатами двох торгів, порушила вимоги спеціального Закону, а саме ст. 49 Закону України «Про іпотеку». Торгівельна організація, в порушення вимог Тимчасового положення, не склала протокол про реалізацію предмета іпотеки, що є порушенням ст. 49 Закону України «Про іпотеку». Також було порушено вимоги ст. 47 Закону України «Про іпотеку» щодо оформлення результатів прилюдних торгів протоколом, який складається організатором прилюдних торгів протягом трьох днів з дня підписання переможцем прилюдних торгів, та актом про реалізацію предмета іпотеки, який складається державним виконавцем в п'ятиденний строк з дня надходження коштів від реалізації предмета іпотеки, оскільки протокол про реалізацію предмета іпотеки організатором торгів та акт про реалізацію предмету іпотеки не складався та Іпотекодавцю не надсилався. В порушення вимог Тимчасового положення державний виконавець склав акт про проведення прилюдних торгів, який не відповідає вимогам Закону України «Про іпотеку». Крім того, реалізація майна торгівельною організацією відбувалася за оцінкою, яка втратила чинність, з порушенням строку на проведення переоцінки (уцінки) нерухомого майна, з порушенням порядку визначення вартості майна, визначеного ст. 43 Закону України «Про іпотеку», порушенням порядку публікації оголошення, з порушенням вимог законодавства про передачу майна стягувачу. Також під час вчинення правочину стосовно майна не було враховано право неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] на користування квартирою та не було отримано згоди органів опіки та піклування. Вказує, що виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах - прилюдні торги можуть бути визнані недійсними за правилами закріпленими ЦК України, з підстав їх невідповідності вимогам цього Кодексу та актів цивільного законодавства (ст. 203, 215 ЦК України). Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, що встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав і законних інтересів фізичних і юридичних осіб. А тому, просить визнати недійсними результати прилюдних торгів, проведених СП «Юстиція» 19.09.2013 року щодо організації та продажу квартири № 21, яка належить на праві приватної власності [PERSON], загальною площею 158,4 кв.м., житловою площею 86,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; скасувати свідоцтво видане 20.09.2013 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», серії ВТМ № 338141 та зареєстроване в реєстрі за №1530, згідно якого було посвідчено, що ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» належить на праві власності майно, що складається з квартири [ADDRESS], що належала [PERSON]; зобов'язати Реєстраційну службу Черкаського міського управління юстиції скасувати реєстрацію права власності ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на квартиру [ADDRESS] та поновити реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS]; стягнути з АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на його корить судовий збір. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], за довіреністю [PERSON], позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», за довіреністю Касьянчук О.В., позовні вимоги не визнала, пояснивши, що майно стягувачу, а саме квартира [ADDRESS] була передана на законних підставах, за результатами проведення прилюдних торгів, а тому просила відмовити в задоволенні позову. В судовому засіданні представник відповідача - Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, за довіреністю Назаренко Є.І., Топор А.І., позовні вимоги не визнали, пояснивши, що при передачі стягувачу - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в рахунок погашення боргу по зведеному виконавчому провадженню № 226, до якого входить і виконавчі листи Придніпровського районного суду м. Черкаси №2-2214 від 07.09.2009 року та № 2-4336 від 21.12.2009 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» коштів в загальній сумі 2105712 грн. 73 коп., квартири [ADDRESS] за оцінкою, за якою вона була передана на реалізацію, а саме - 708884 грн. були дотримані вимоги чинного законодавства України, порушень допущено не було. Така реалізація проведена в межах ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» та повністю відповідала вимогам вказаного закону. Крім того, просила врахувати, що позивачем дії державного виконавця, в передбаченому законом порядку, не оскаржувалися. А тому, просила відмовити в задоволенні позову. В судове засідання представник відповідача - ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» та третьої особи - Реєстраційної служби Черкаського МУЮ Черкаської області не з'явилися, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених частинами першою-третьою, п'ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв'язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства. Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню і разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України "Про виконавче провадження", Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 року № 74/5, а також Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 року № 68/5. З 17.04.2012 року набрала чинності Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року. Відповідно до положень указаних правових норм державний виконавець здійснює підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів, а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір (п. 5.11 Інструкції № 74/5 від 15.12.1999 року). Згідно п. 1.2 Тимчасового положення, прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна за заявкою державного виконавця організовує і проводить спеціалізована організація, з якою органом державної виконавчої служби укладено відповідний договір. Згідно з п. 3.11 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна спеціалізована організація письмово повідомляє державного виконавця, стягувача та боржника про дату час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна. Частиною 6 ст. 62 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі якщо в місячний строк з дня проведення повторної уцінки майно не реалізовано на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах, державний виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду. Відповідно до ч. 8 ст. 62 вищевказаного Закону у разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов'язаний у п'ятнадцятиденний строк з дня надходження до державного виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок для обліку депозитних сум органу державної виконавчої служби різницю між початковою вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо початкова вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. Відповідно до ч. 9 ст. 62 вказаного Закону майно передається стягувачу за ціною, що дорівнює початковій вартості майна, за якою воно передавалося на реалізацію. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. За фактом такої передачі державний виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи 28.09.2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 1114-ЧД та додаткові угоди до нього, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредит в сумі 158400 дол. США, зі сплатою відсотків в розмірі 11,3% річних та кінцевим терміном повернення до 27.09.2022 року. Того ж дня, з метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним Кредитним договором між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та [PERSON] було укладено Договір іпотеки № 1114-ЧД, за умовами якого [PERSON] передав в заставу (іпотеку) належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (сю 627 ЦК України). Також в судовому засіданні встановлено, що на виконанні в Центральному відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції знаходиться зведене виконавче провадження, об'єднане 02.12.2010 року відносно боржника [PERSON], до складу якого входить п'ять виконавчих проваджень про стягнення з [PERSON] на користь юридичних осіб боргу на загальну суму 2373578 грн. 33 коп., в тому числі виконавчі провадження за виконавчими листами Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.08.2009 року та від 11.12.2009 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» коштів на загальну суму 2105712 грн. 73 коп. На виконання зведеного виконавчого провадження державним виконавцем 19.05.2010 року було здійснено вихід за місцем виконання та проведено опис та арешт нерухомого майна, про що складено акт опису та арешту майна, серія АА № 687894 від 19.05.2010 року, яким було накладено арешт на квартиру [ADDRESS], яка одночасно виступає забезпечення виконання основного зобов'язання за Кредитним договором № 1114-ЧД від 28.09.2007 року, укладеному з АТ «Банк «Фінанси та Кредит», яке є Іпотекодержателем та одночасно стягувачем по зведеному виконавчому провадженню. Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Відповідно до ч.ч. 1-3, ч. 5 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Нерухоме майно, транспортні засоби, повітряні, морські та річкові судна реалізуються включно на прилюдних торгах (аукціонах). Майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону. Не реалізоване на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах протягом двох місяців майно підлягає уцінці державним виконавцем, що проводиться в десятиденний строк з дня визнання прилюдних торгів чи аукціону такими, що не відбулися, або закінчення двомісячного строку реалізації майна на комісійних умовах. Майно може бути уцінене не більше як на 30 відсотків. У разі нереалазації майна у місячний строк з дня проведення уцінки воно повторно уцінюється в такому самому порядку, але не більш як на 50 відсотків початкової вартості майна. Як встановлено в судовому засіданні, на виконання вимог Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем 24.10.2011 року винесено постанову про залучення суб'єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні з метою визначення вартості описаного нерухомого майна. Як вбачається з висновку експерта від 05.12.2011 року ринкова вартість чотирикімнатної квартири [ADDRESS] становить 708884 грн. Копії казаного звіту державним виконавцем відповідно до п. 3 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» направлено сторонам виконавчого провадження ([PERSON] та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит»), що стверджується супровідним листом від 24.01.2012 року № 226/20 та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Вказаний факт також встановлений ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.03.2014 року у справі за скаргою [PERSON] до Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, третя особа ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про скасування постанови про передачу майна стугувачу від 19.09.2013 року та акту про передачу майна стягувачу від 19.09.2013 року. Також в судовому засіданні встановлено, що 02.02.2012 року [PERSON] на адресу Центрального ВДВС Черкаського МУЮ було направлено заперечення проти результатів оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності, в зв'язку з чим 10.02.2012 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на адресу [PERSON] було направлено лист про оплату витрат, пов'язаних з рецензуванням звіту в сумі 644 грн. 60 коп., який був залишений [PERSON] без реагування. 15.03.2012 року Центральним ВДВС Черкаського МУЮ на адресу Головного управління юстиції було направлено пакет документів на реалізацію арештованого майна, а саме квартири [ADDRESS]. 28.03.2012 року між Центральним ВДВС Черкаського МУЮ та ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» було укладено Договір № 16/050-12І про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки), а саме квартири [ADDRESS] за початковою вартістю 708884 грн. Як вбачається з листа ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» від 20.04.2012 року прилюдні торги, призначені на 20.04.2012 року з реалізації квартири [ADDRESS] не відбулися у зв'язку з відсутністю купівельного попиту. В подальшому державним виконавцем було прийняте рішення про проведення переоцінки майна на 15%. Згідно акту уцінки майна від 04.05.2012 року вартість квартири [ADDRESS] складає 602551 грн. 40 коп. Копія акту уцінки арештованого майна від 04.05.2014 року було направлено на адресу ЧФ ПП СП «Юстиція», [PERSON], ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», що стверджується супровідним листом від 04.05.2012 року. З даною уцінкою [PERSON] був обізнаний і навіть 07.05.2012 року подавав заяву начальнику Центрального ВДВС Черкаського МУЮ з проханням здійснити уцінку на 20% від стартової ціни. Також в судовому засіданні встановлено, що в зв'язку із закінченням терміну дії висновку суб'єкта оціночної діяльності про вартість квартири проведеної ПП «Ажіо» державним виконавцем Центрального ВДВС Черкаського МУЮ 06.06.2012 року було винесено постанову про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні з метою визначення вартості описаного нерухомого майна. Як вбачається з висновку експерта від 06.06.2012 року ринкова вартість чотирикімнатної квартири [ADDRESS] становить 708884 грн. Копії казаного звіту державним виконавцем відповідно до п. 3 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» направлено сторонам виконавчого провадження ([PERSON] та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит»), що стверджується супровідним листом від 10.07.2012 року № 30078. Як вбачається з листа ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» від 07.12.2012 року повторна реалізація арештованого нерухомого майна на прилюдних торгах, що належить боржнику [PERSON], а саме квартири № [ADDRESS], за заявкою і договором №с 16/050-12І від 28.03.2012 року не здійснена в зв'язку з відсутністю купівельного попиту з боку покупців. Частиною 6 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо в місячний строк з дня проведення повторної уцінки майно не реалізовано на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах, державний виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого матнаю, крім майна, конфіскованого за рішенням суду. На виконання вимог цієї статті вказаного Закону, а також на підставі листа ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» від 07.12.2012 року, державним виконавцем Центрального ВДВС Черкаського МУЮ 21.08.2013 року на адресу стягувача - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було направлено листа-пропозицію про залишення за собою нереалізованого описаного та арештованого майна в рахунок погашення боргу. Як вбачається з матеріалів справи листом від 06.09.2013 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно в рахунок погашення боргу. В зв'язку з цим 19.09.2013 року державним виконавцем Центрального ВДВС Черкаського МУЮ Клименко В.В. було винесено постанову № б/н про передачу майна стягувачу - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в рахунок погашення боргу за зведеним виконавчим провадженням № 226 від 02.12.2010 року про стягнення з [PERSON] суми боргу на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на загальну суму 2105712 грн. 73 коп., а саме чотирикімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 158,4 кв.м., житловою площею 86,9 кв.м. за оцінкою, за якою вона передана на реалізацію, а саме - 708884 грн. та складено акт передачі майна стягувачу в рахунок погашення боргу. Законом України «Про виконавче провадження» визначено загальні правової основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також визначено учасників виконавчого провадження, закріплено їхні права та обов'язки, у тому числі право стягувача і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження (статті 1,2, 5, 7, 10, 11, 11-1, 85 Закону). Згідно з розділом VII ЦПК України боржники мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб) порушені їх права чи свободи. Тобто дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Відповідно до ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених частинами першою - третьою, п'ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема, у зв'язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства. Підставою для визнання торгів недійсними позивачем вказано порушення вимог Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 N 68/5 та Закону України «Про іпотеку». Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна свідчить про те, що ці законодавчі акти не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють, як і стаття 650 ЦК України, такий спосіб реалізації майна, як його продаж на прилюдних торгах, і відсилають до інших нормативно-правових актів, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна (стаття 62 Закону України «Про виконавче провадження»). Правила проведення прилюдних торгів визначені Тимчасовим положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна. Правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а відтак є правочином. Такий висновок узгоджується з нормами статей 650, 655 та частиною четвертою статті 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги (пункт 6.4 Тимчасового положення, стаття 34 Закону України «Про нотаріат»). Отже відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу і така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, встановлених частинами першою - третьою, шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 цього Кодексу). Виходячи зі змісту частини першої статті 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними можуть бути порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених вищевказаним Тимчасовим положенням. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого Суду України в постанові № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від час розгляду позову про визнання публічних торгів недійсними і витребування майна в особи, яка придбала його на торгах, суд має дати оцінку тому, чи є порушення, на які посилається позивач, суттєвими та чи вплинули вони на результати торгів. У зв'язку із цим позов про визнання публічних торгів недійсними, пред'являються особою, права і законні інтереси якої не були порушені внаслідок відступлення від встановленого законом порядку проведення торгів, і обґрунтовані такими обставинами позовні вимоги власника про витребування проданого на торгах майна задоволенню не підлягають. Оскільки в судовому засіданні не встановлено суттєвих порушень процедури проведення прилюдних торгів з реалізації предмета іпотеки, а саме квартири [ADDRESS], які могли б вплинути на результати торгів, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог. Суд вважає доводи позивача про те, що під час проведення прилюдних торгів було порушено вимоги Закону України «Про іпотеку» безпідставними, оскільки дані правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження», відповідно до якого і були проведені прилюдні торги. Доводи позивача про те, що реалізацією предмета іпотеки були порушені права неповнолітніх дітей, так як не було отримано згоди Органу опіки та піклування на реалізацію предмета іпотеки суд також вважає безпідставними, оскільки Інструкція з організації примусового виконання рішень № 74/5 від 15.12.1999 року, яка була чинна на момент передачі нерухомого майна на реалізацію (станом на 15.03.2012 року), не передбачала обов'язку державного виконавця звертатися до Органу опіки та піклування для надання дозволу для передачі на реалізацію нерухомого майна. Враховуючи що вимоги позивача про скасування свідоцтва про право власності, виданого 20.09.2013 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] на право власності на квартиру та зобов'язання скасувати реєстрацію права власності на квартиру є похідними від основного позову, в задоволенні якого суд відмовляє, вказані вимоги також не підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed