Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом ,посилаючись при цьому на те,що 17.01.2019року відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] від 17.01.2019, актовий запис №09, було зареєстровано народження її дочки [PERSON] [INFO] ,з визнанням батьківства [PERSON] , відповідно до ст.126 СК України. З березня 2019 року спільне життя з відповідачем не склалося, проживають окремо. Дочка проживає разом з нею та перебуває повністю на її утриманні. Відповідач не займається вихованням дочки та матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Джерел доходу крім, соціальних виплат по догляду за дитиною, вона немає. Просить стягнути з [PERSON] ,аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі ј частини з усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття та аліменти на її утримання в розмірі ј частині всіх видів доходу щомісячно, з часу звернення до суду та до досягнення дитиною трьох років. Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 14.04.2019 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду на 22.05.2019р. Відповідно до ч. 2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Сторони не перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, 17.01.2019року відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] від 17.01.2019, актовий запис №09, зареєстровали народження їх спільної дочки - [PERSON] [INFO] ,з визнанням батьківства [PERSON] , відповідно до ст.126СК України. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , батьком є [PERSON] , мати - [PERSON] . Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII ( 789-12 ) від 27.02.91 та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові від 15 травня 2006 року за №1 "Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" в п.17 зазначив що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших неповнолітніх дітей,непрацездатних чоловіка,дружини, батьків,повнолітніх дочки, сина інших обставин,що мають значення. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частина 3 ст.181 Сімейного кодексу України,визначено,що за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері ,батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів,визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частина друга статті 182 Сімейного кодексу України імперативно визначає,що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ,ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається , як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Щодо розміру аліментів,то суд беручи до уваги матеріальний стан як відповідача , так і позивача та враховуючи ту обставину , що за законом обов`язок утримання неповнолітніх дітей покладається на обох батьків, суд приходить до висновку про необхідність встановлення розміру аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку ( доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на дитину від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч.2,4,6,ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка -батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює,та незалежно від її матеріального становища,за умови ,що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст. 80 СК України , аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку(доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Із вище вказаних норм слідує,що дружина має право на утримання від чоловіка за умови,що останній може надавати матеріальну допомогу. Наявність у чоловіка можливості сплачувати такі аліменти, є обов`язковою умовою для їх стягнення. Виходячи з сукупності встановлених обставин,що свідчать про майновий стан відповідача, суд дійшов думки ,що майновий стан відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання позивачки до досягнення їхньою дитиною трьох років в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку ( доходу). Відповідно до приписів ст.128 КЗпП України та ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до яких при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати 20%, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, 50% заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При стягненні з відповідача аліментів в розмірі ј частини від всіх видів заробітку (доходу) на дитину та аліментів в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку ( доходу) на утримання дружини не порушуються його права передбачені ст.128 КЗпП України та ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження».

Outcome: approved