Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

29.01.2019 року АТ КБ «ПриватБанк» - позивач у справі, звернувся до суду з цим позовом, у якому просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість у розмірі 13148,39 грн. за кредитним договором № б/н від 02.12.2014 року та судові витрати у розмірі 1921 грн. 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що всупереч умовам Договору № б/н від 02.12.2014 року, укладеного між ним та відповідачем, останній своїх договірних зобов'язань належним чином не виконував, у зв'язку з чим перед позивачем станом на 25.12.2018 року виникла заборгованість у розмірі 13148,39 грн., з яких : 1527,26 грн. - тіло кредиту, 2656,90 грн. - нараховані відсотки за користування кредитом, 7861,93 грн. - нарахована пеня, 500 грн. - штраф ( фіксована частина ), 602,30 грн. - штраф (процентна складова). А тому змушений звернутися до суду з даним позовом. 05.02.2019 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позову, про що постановлено відповідну ухвалу/а.с.39/. 26.02.2019 року у порядку усунення недоліків позову позивачем до суду було направлено відповідну заяву з додатками/а.с. 41-46/. 15.03.2019 року провадження у справі було відкрито та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін/а.с.47/. 13.05.2019 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Сторони в судове засідання не прибули. Представник позивача заявив письмове клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, які просив задовольнити/а.с.4,33/. Відповідач [PERSON] до суду повторно не прибув, про час та місце судового розгляду був повідомлений вчасно та належним чином. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення за наступних підстав. Відповідач звернувся до позивача з метою отримання кредитних коштів, у зв"язку з чим оформив заяву № б/н від 02.12.2014 року, згідно якої отримав кредит у загальному розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок /а.с.7/. Відповідно до підписаної заяви відповідач погодився вважати Анкету - заяву позичальника, разом із запропонованими АТ КБ «ПриватБанк» Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, Договором про надання банківських послуг ( далі - Договір) /а.с.7,8,9-23/. Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором № б\\н від 02.12.2014 року було видано відповідачу кредитні картки, термін дії останньої вказано як до 04\\20 /а.с.42/. Як встановлено судом, відповідач по даний час користується коштами наданими позивачем відповідно до кредитного договору № б\\н від 02.12.2014 року, що слідує з виписки про рух коштів /а.с.43-44/. При укладанні Договору сторони керувалися ч.1 ст. 634 ЦК України, за якою договором про приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторони не може запропонувати свої умови договору. В порушення умов Договору відповідач своєчасно не повертає АТ КБ "ПриватБанк" кредитні кошти, своєчасно не сплачує відсотки за його користування та ухиляється від виконання зобов'язань по Договору. З розрахунку заборгованості вбачається, що загальна сума заборгованості відповідача за Договором № б/н від 02.12.2014 року станом на 25.12.2018 року становить у розмірі 13148,39 грн., з яких : 1527,26 грн. - тіло кредиту, 2656,90 грн. - нараховані відсотки за користування кредитом, 7861,93 грн. - нарахована пеня, 500 грн. - штраф ( фіксована частина ), 602,30 грн. - штраф (процентна складова). А тому змушений звернутися до суду з даним позовом /а.с.5,6/. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення суми кредиту, що залишилася, є право заявника вимагати розірвання договору та повернення суми кредиту і сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України (ч.2 ст.1050 та ч. 2 ст.1054 ЦК України). У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України не допускається одностороння відмова від зобов'язання та зобов'язання має виконуватися належним чином та у встановлений термін його виконання. Таким чином, невиконання відповідачем своїх договірних зобов'язань порушило право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані в кредит. Крім цього, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, а саме п.п. 1.1.5.21 та 2.1.1.12.6.1 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення . У той самий час, згідно з пунктами п.п. 2.1.1.12.7.4 та п. 2.1.1.12.8.1 Умови і правил надання банківських послуг, які є частиною кредитного договору, передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Оскільки відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 06 вересня 2018 року у справі № 206/931/16-ц провадження № 61-3056ск18. Тому, з метою уникнення подвійної відповідальності суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог банку в частині стягнення з [PERSON] , нарахованої пені у сумі 7861,93 грн. У зв"язку з тим, що нарахована пеня не підлягає стягненню, слід зменшити розмір нарахованого штрафу ( процентна складова ), розрахувавши його таким чином : 1527,26 грн. ( тіло кредиту) + 2656,90 грн. (нараховані відсотки за користування кредитом) = * 5 % (п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг) = 209,20 грн. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі вище викладеного суд задовольняє позов частково. Зокрема, стягує з відповідача на користь позивача кредитну заборгованість у загальній сумі 4893,36 грн., яка складається з наступного: 1527,26 грн - тіло кредиту, 2656,90 грн. - нараховані відсотки за користування кредитом, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 209, 20 грн - штраф (процентна складова). На підставі вимог ст. 141 ЦПК УКраїни слід стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір.

Outcome: partial