Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання однієї дитини. Позовні вимоги мотивує тим, що шлюб з відповідачем вони зареєстрували 07 лютого 2015 року у виконавчому комітеті Квасівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис №01. Від шлюбу у них народилася одна дитина, син, [PERSON] [INFO] , який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Починаючи з березня вони припинили жити, як сім`я. На даний час вони проживають окремо один від одного. Причиною розпаду сім`ї стало те, що відповідач, як батько дитини не несе жодної відповідальності за дитину і сім`ю, не виконує свої батьківські обов`язки, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, систематично її принижує, б`є, що негативно впливає на розвиток сина та її здоров`я. Вона постійно знаходиться в стресі та змушена приймати ліки, заспокійливе. Дитина постійно перебуває на її утриманні та вихованні. За час окремого проживання чоловік, жодного разу, не прийшов до сина, не навідував його, не цікавився ним. Аліменти відповідач нікому не платить. Інших неповнолітніх дітей, та інших осіб на утриманні не має, домовленості про участь відповідача в утриманні дитини вони не досягли. На підставі наведеного просила винести рішення, яким шлюб між ними розірвати. Стягнути з відповідача на її користь, аліменти на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , встановивши їх у твердій грошовій сумі по 1779 гривень, щомісячно, починаючи з дня подання до суду позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області, Марусяк М.О. від 30.06.2020 відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позовну заяву. Сторони в судове засідання не викликались, відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України. Відповідач, [PERSON] , бувналежним чином повідомлений про наявність ухвали про відкриття провадження по справі від 30.06.2020, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, однак відзиву на день судового розгляду справи не надав. Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідачем у встановлений законом строк відзив не подано, в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд, прийшов до наступного висновку. Згідно частини 1 статті 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07 лютого 2015 року у виконавчому комітеті Квасівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис №01. Від шлюбу у сторін народилася одна дитина - син, [PERSON] [INFO] , батьком якої, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18 липня 2017 року записано відповідача, [PERSON] . Наразі дитина перебуває на утриманні матері, яка є позивачем у справі. Відповідач, в порушення своїх батьківських обов`язків, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач, [PERSON] власного житлового будинку не має, проживає разом з дитиною у будинку своєїх батьків. Вказані обставини підтверджуються довідкою виконавчого комітету Квасіфвської сільської ради Рахівського району, Закарпатської області №467 від 15.06.2020 та актом обстеження матеріально-побутових умов від 15.06.2020. Відповідно до ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В роз`ясненнях Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Поряд з цим у відповідності до ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Із статті 56 СК України вбачається, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. Позивач, [PERSON] , у позовній заяві зазначила, що миритися з чоловіком за будь-яких обставин не бажає. Відповідач, [PERSON] відзиву на позов чи клопотання про надання строку на примирення не подавав. Таким чином, враховуючи, що шлюб [PERSON] та [PERSON] не може бути збережений, оскільки зазначені обставини свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача, порушує її особисті інтереси, що має істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач, [PERSON] , як особа, яка змінила своє прізвище при реєстрації шлюбу у позовній заяві не вказала яке прізвище вона бажає залишити собі після розірвання шлюбу, тому суд не може встановити таке. Вирішуючи позовну вимогу в частині стягнення аліментів на утримання дитини, суд виходить з наступного. Згідно вимог ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до статті 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на одну дитину віком до 6 років становить: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; на дитину віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень; Таким чином, станом на сьогоднішній день мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 929,50 грн. для дитини віком до 6 років та 1159 грн. для дитини віком від 6 до 18 років. Про право суду при визначення розміру аліментів враховувати стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення йдеться і в абзаці 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів". На підставі наведеного, суд вважає, що відповідач зобов`язаний надавати малолітній дитині утримання, достатнє для задоволення її розумних потреб, виходячи зі стану здоров`я дитини, її матеріального становища, а також зі свого стану здоров`я та матеріального становища. Згідно ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Враховуючи відсутність взаємної домовленості між сторонами про участь у матеріальних витратах на утримання дитини, а також беручи до уваги те, що відповідач не має постійного місця роботи та сталого доходу, суд вважає, що справедливим буде щомісячне стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач надала достатньо доказів того, що малолітня дитина - син, [PERSON] [INFO] знаходиться на її утриманні та не має самостійного доходу, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Поряд з цим, відповідачем жодних доказів на протилежне не представлено, відзив на позов не подано. Суд враховує інтереси малолітньої дитини, [PERSON] , його матеріальне благополуччя, також приймає до уваги матеріальне становище позивача, яка власного житла не має, матеріальне становище відповідача, який жодних доказів про свій матеріальний стан не надав, виходячи із принципу розумності та справедливості, вважає, що позов слід задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини, сина, [PERSON] [INFO] в твердій грошовій сумі 1779 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Аліменти на утримання дітей згідно з ч.1 ст.191 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в даному випадку з 25.06.2020. В силу вимог ст.115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу, після набранням ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення, для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Отже, копію рішення суду, після набрання ним законної сили, слід надіслати до Рахівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), для виконання. Крім того, приймаючи до уваги, що позивач, [PERSON] при пред`явленні позову, була звільнена від сплати судового збору за подання позову в частимні стягнення аліментів, суд, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", на виконання вимог ст.141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. В силу п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved