Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 30.11.2010 року постановою державикоанця Бабушкінського ВДВС накладено арешт на все майно позивача та заборонено його відчуження, про що внесено до державного реєстру обтяжень запис №10591216. Позивач звернувся до ВДВС, однак листом від 18.07.2017 року йому повідомлено, що виконавче провадження знищено, оскільки строки зберігання закінчилися. Позивач просить суд зобовязати начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області звільнити з-під арешту усе рухоме та нерухоме майно, на яке накладено арешт на підставі постанови Бабушкінського ВДВС ДМУЮ від 30.11.2010 року, заборона зареєстрована у Єдиному реєстрі заборон відчужень обєктів нерухомого майна за реєстровим номером 10591216 від 09.12.2010 року, відмінити заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить позивачу та стягнути судовий збір. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.01.2018 року розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного провадження. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. З досліджених матеріали справи, вбачається, що позов підлягає частковому задоволенню. Суд вважає, що вказане нерухоме майно підлягає звільненню з - під арешту, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача заставодержателя. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту. Статтею 60 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Судом встановлено, що 30.11.2010 року постановою державикоанця Бабушкінського ВДВС ДМУЮ по ВП №23095593 накладено арешт на все майно позивача та заборонено його відчуження, про що внесено до державного реєстру обтяжень запис №10591216. Відповідно до листа Шевченківського ВДВС від 18.07.2017 року за №0314/71113/16, ВП №23095593 26.06.2013 року на підставі п.7 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» - завершено та ВП, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню. Отже, у звязку із тим, що ВП №23095593 наразі знищено, позивач не має змоги зняти арешт з майна, на яке накладено арешт. Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню та вважає за необхідне звільнити з-під арешту майно яке належить на праві власності [PERSON], на яке накладено арешт постановою Бабушкінського ВДВС ДМНУЮ від 30.11.2010 року №10591216 від 09.12.2010 року. Крім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. На підстав вищевикладеного,

Outcome: approved