Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свій позов мотивує тим, що з [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі до 14 травня 2004 року, від якого у них народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Вказує, що з відповідачем спільно не проживають з 2002 року, оскільки останній покинув сім'ю, повністю самоусунувся від виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дітей, не піклувався про фізичний та духовний розвиток синів, не цікавиться їх життям. Зазначає, що [PERSON] ніколи не надавав добровільно матеріальної допомоги на утримання синів, ні разу не сплатив присуджені судом аліменти. Поведінка відповідача відносно неповнолітнього [PERSON] є образливою, оскільки [PERSON] відмовив у наданні йому дозволу у виїзді за кордон на екскурсію, організованою школою, крім того відповідач ніколи не цікавився особистим життям та навчанням синів, їхніми успіхами у навчанні. Враховуючи вищенаведене, просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ? від його заробітку щомісячно, з дня подання позову до суду та до досягнення сином повноліття. Позивач в судовому засіданні позивач зменшила позовні вимоги, просила суд позбавити батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач в судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин, в поданих суду запереченнях вказував, щодо позбавлення його батьківських прав покладається на розсуд суду. Представник третьої особи в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Прокурор в судовому засіданні позов підтримала, не заперечувала щодо його задоволення. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що зменшені позовні вимоги підставні і підлягають до задоволення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Відповідно до вимог частин 1 і 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь - яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню неповнолітньої дитини. Як вбачається з характеристики [PERSON], виданої директором школи Комунального закладу "Луцька Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 25 Луцької міської ради", батько [PERSON] - [PERSON], протягом усього навчання сина із сім'єю не проживає, не має ніяких контактів з педагогами школи (а.с. 11). Із письмового висновку служби у справах дітей Луцької міської ради від 27 жовтня 2014 року, вбачається, що позбавлення батьківських прав відповідача щодо [PERSON], [INFO], є доцільним та в інтересах неповнолітньої дитини (а.с. 4). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] ствердила, що відповідач [PERSON] не проявляє ніякого інтересу до дитини, не бере участі у його вихованні, не бажає спілкуватися з сином. Крім того, невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків підтверджується довідкою-розрахунком, виданою відділом державної виконавчої служби Васильківського міського управління юстиції, з якої вбачається, що станом на 01 вересня 2014 року у [PERSON] існує заборгованість по сплаті аліментів [PERSON] в сумі 3900 гривень (а.с. 9-10). Відповідно до ст. 171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Як пояснив суду неповнолітні [PERSON], його батько - [PERSON] не виконує належним чином свої обов'язки відносно нього, він бажає, щоб [PERSON] позбавили батьківських прав відносно нього. Пленум Верховного Суду України в пп. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Крім того, вирішенні питання, що торкаються дітей, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, суд має виходити з принципу максимального забезпечення інтересів дитини, її захисту і забезпечення турботою про нього. При вирішенні такого спору суд повинен виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дітей та умов їх нормального виховання. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його неповнолітнього сина буде відповідати інтересам дитини, оскільки батько дитини не проявляє належної уваги та турботи, не цікавиться життям сина, свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками. А тому позовні вимоги щодо позбавлення його батьківських прав є підставними та підлягають до задоволення.

Outcome: approved