Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

20 січня 2015р. позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини у зв'язку із хворобою. В обґрунтуванні уточнених позовних вимог позивачка посилалася на те, що 4 січня 2005р. вона уклала шлюб із відповідачем, від якого має малолітніх дітей - синів [PERSON], [INFO]. та [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач. Однак шлюбне життя в них не склалося, примирення було неможливим, а тому вона звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу. Вже близько півроку він із ними не проживає, а діти залишилися проживати з нею. Стан здоров'я у сина [PERSON], 2004р.н, незадовільний. Він є інвалідом групи А та потребує лікування у стаціонарі і додаткових витрат. За медичним висновком [PERSON] має захворювання: дитячий церебральний параліч, подвійна геміплегія зі стійкими грубими руховими порушеннями та відставанням в психологічному розвитку. Він знаходиться в лежачому стані, не може самостійно пересуватися і потребує постійної сторонньої допомоги. Вона за ним доглядає та не працює. Відповідач фізично здоровий, працездатний і в змозі надавати матеріальну допомогу. Він працює у Дніпропетровську кладовщиком-вантажником, а також підробляє в службі таксі. Його середньомісячний заробіток кладовщиком-вантажником складає 2800грн, а в службі таксі його середній заробіток 4000грн. Разово за минулий період 16.03.2015р. - 12.03.2015р. у зв'язку із хворобою дитини нею було здійснено наступні витрати: транспортування дитини до 5 ДРИВ для огляду невролога - 180грн, памперс сліп енд Плей юніор 11 - 259грн.99коп, памперс сліп енд плів джуніор дамб - 262грн.17коп, пляшка для годування 330мл 59/205 - 58грн.61коп, памперс сліп енд Плей юніор - 399грн.98коп, а всього 1160грн.75коп. Також разово наперед для проходження щорічного стаціонарного лікування, медичного огляду всіх лікарів та аналізів у вересні місяці 2015р. в КУ «Спеціалізований Центр медико-соціальної реабілітації дітей» ДОС» необхідні витрати в розмірі 1500грн. та витрати на транспортування дитини в розмірі 180грн. Тому вона просить стягнути із нього разово наперед 840грн.: (1500грн./2) + (180грн./2) = 840грн. Оскільки її син [PERSON] постійно знаходиться в лежачому положенні, справляти свої природні потреби самостійно не може, а тому доводиться використовувати підгузки, одна упаковка яких коштує близько 300грн. На місяць вона використовує для сина 2 упаковки підгузків, тобто на 600грн. Окрім того, вона постійно змащує шкіру сина дитячою олією та спеціальними кремами, тому вона вважає за необхідне стягнути із відповідача 300грн. щомісячно. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила стягнути додаткові витрати на утримання сина у зв'язку із хворобою ДЦП 300грн. щомісячно та 1420грн.36коп. за понесені додаткові витрати. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала та просила стягувати із відповідача додаткові витрати на утримання сина [PERSON], [INFO]. у зв'язку із хворобою у розмірі 300грн. щомісячно та 1420грн.36коп. за понесені нею додаткові витрати. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме погодився сплачувати матеріальну допомогу у розмірі 300грн. щомісячно, а щодо додатково понесених витрат 1420грн.36коп. пояснив, що сплатити не має змоги, оскільки з урахуванням податків він отримує заробітну платню 1245грн. Вислухавши сторони та їх представників і дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. Судом встановлено, що відповідач є батьком малолітніх дітей - синів: [PERSON], [INFO]. та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с.4-5). Рішенням Самарського районного суду від 9.02.2015р. стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO]. та [PERSON], [INFO]. в розмірі 1/2 частини з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 15.01.2015р. та до повноліття дітей (а.с.58). Неповнолітній син позивача та відповідача [PERSON] 2004р.н. прикований до ліжка, являється інвалідом дитинства, має такі захворювання: дитячий церебральний параліч, подвійна геміплегія зі стійкими грубими руховими порушеннями та відставанням у психологічному розвитку, потребує постійного лікування та додаткових коштів на його утримання. Як інваліду дитинства Управлінням праці та соціального захисту Самарської районної у м.Дніпропетровську ради позивачці для хворого сина призначено державну соціальну допомогу (а.с.21-45). У зв'язку із вадами здоров'я [PERSON] постійно знаходиться в лежачому положенні. Справляти свої природні потреби самостійно він не в змозі, тому доводиться використовувати підгузки та інші засоби гігієни. На сьогодні одна упаковка підгузків коштує близько 300грн. В місяць вона використовує 2 упаковки підгузків, тобто 600грн. Окрім того, постійно змащує шкіру сина дитячою олією та спеціальними кремами, тому суд вважає за необхідне стягнути із відповідача 300грн. щомісячно. Разово за минулий період 16.03.2015р. - 12.03.2015р. у зв'язку із хворобою дитини позивачем було здійснено наступні витрати: транспортування дитини до 5 ДРИВ для огляду невролога - 180грн, памперс сліп енд Плей юніор 11 - 259грн.99коп, памперс сліп енд плів джуніор дамб - 262грн.17коп, пляшка для годування 330мл 59/205 - 58грн.61коп, памперс сліп енд Плей юніор - 399грн.98коп, а всього 1160грн.75коп, що підтверджується фіскальними чеками та підлягає стягненню із відповідача у розмірі 1\\2 додаткових витрат тобто 580грн.36коп. (а.с.77). Відповідач фізично здоровий, працездатний, не маєінших утриманців і в змозі надавати додаткову матеріальну допомогу на хворого сина. Як стверджує позивач відповідач працює у Дніпропетровську ТОВ "Сафрано Групп" кладовщиком-вантажником, а також працює додатково в службі таксі. Його середньомісячний заробіток кладовщиком-вантажником складає 2800грн, а в службі таксі його середній заробіток 4000грн. Вказані обставини підтверджені поясненнями сторін та матеріалами цивільної справи. Із довідок вбачається, що відповідач дійсно працює на посаді у ТОВ"Сафрано Груп" на посаді кладовщика і оклад у нього 1550грн.(а.с14-16). Окрім того, відповідач по суті не заперечував проти факту наявності додаткових витрат на хвору дитину. Таким чином суд дійшов до висновку, що додаткові витрати позивача по 300грн. щомісячно та 580грн.36коп. одноразово підлягають задоволенню, оскільки вони підтверджені квитанціями. Щодо вимоги про стягнення із відповідача разово наперед додаткових витрат для проходження щорічного стаціонарного лікування у розмірі 840грн, то це є суперечливим та не підлягає задоволенню, оскільки додаткові витрати, які заплановані наперед повинні бути документально підтверджені доказами, які на теперішній час відсутні у матеріалах справи. Разом з тим, визначаючи розмір додаткових витрат, суд приймає до уваги, що обов'язок утримання сина покладається в рівній мірі на обох батьків, тому за таких обставин суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача щомісячно витрат на придбання підгузків у розмірі 300грн, що фактично буде складати половину їх вартості. Таким чином, додаткові витрати на утримання сина у зв'язку із хворобою ДЦП складають разово 580грн.36коп, що підтверджено квитанціями про витратим та 300грн. щомісячно. Згідно ч.1 ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Суд вважає, що участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька незалежно від сплати ним аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. Згідно вимог п.2 ч.2 ст.185 СК України додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватись після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Вирішуючи питання по суті позовних вимог, суд виходив з приписів ст.ст.150,157 СК України, згідно якої батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, питання виховання вирішується батьками спільно і той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні з урахуванням доказів (письмових документів), які підтверджують наявність особливих обставин, що призвели до додаткових витрат на дитину. У відповідності до ст.195 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Тобто положення цією норми передбачають можливість стягнення додаткових витрат на дитину. З огляду на дійсні обставини справи, в даних правовідносинах суд вважає за необхідне застосувати положення ст.195 СК України, що дає суду підстави вважати позовні вимоги позивача частково обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розміру додаткових витрат, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання сина, суд приймає до уваги дійсні обставини справи, зокрема матеріальне становище сторін, а також понесені позивачем витрати у зв'язку із хворобою дитини за минулий період, підтвердженими фіскальними чеками, у зв'язку з чим вважає, що заявлена позивачем сума додаткових витрат на утримання дитини у зв'язку із хворобою підлягає частковому задоволенню, а тому підлягає стягненню щомісячно, що відповідатиме дійсним обставинам справи. Суд критично відноситься до тверджень відповідача про скрутне матеріальне становище та той факт, що він з урахуванням податків отримує 1550грн, оскільки ці обставини не є підставою для звільнення його від обов'язків брати участь у додаткових витратах на дитину, в розумінні ст.185 СК України. Доводи відповідача про скрутне матеріальне становище та неможливість сплати додаткових витрат на дитину, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, належними та допустимим доказами, як це передбачено ст.ст. 57-60 ЦПК України, вони не підтверджуються. Суд вважає, що відповідач може сплачувати додаткові витрати на утримання сина у зв'язку із хворобою у розмірі 300грн. щомісячно та необхідно стягнути із нього додаткові витрати 580грн.36коп. Обговорюючи питання про судові витрати, приймаючи до уваги ті обставини, що позивач при пред'явлені позову була звільнена від сплати судового збору, на підставі вимог ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243грн. 60коп.

Outcome: partial