Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті своєї бабусі [PERSON]. Заявлені позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що 03.03.2006 року померла її бабуся [PERSON]. Після смерті останньої відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку № 45 по вул. Калініна в м. Вільнянськ Запорізької області. Позивач зазначає, що окрім неї, іншим спадкоємцем є син померлої - [PERSON], якого залучено до участі в справі в якості відповідача. Проте останній, за ствердженням позивача, на спадщину своєї матері не претендує. Проте позивач позбавлена можливості оформити спадщину бабусі в нотаріальній конторі, оскільки нотаріус рекомендував їй вирішити це питання в судовому порядку, пославшись на те, що за померлою бабусею нібито не зареєстровано право власності на вказаний житловий будинок. Причиною цього є адресні зміни та присвоєння будинку нової поштової адреси вже після того, як бабуся стала його власником. Отже, посилаючись на те, що спірне нерухоме майно належало її бабусі [PERSON], позивач прохає суд в порядку спадкування за законом визнати за нею право власності на житловий будинок № 45 по вул. Калініна в м. Вільнянськ Запорізької області. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, разом зі своїм представником адвокатом [PERSON] надали суду зави, в яких прохають розглянути справу за їх відсутності, при цьому заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі та наполягають на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] також надав суду заяву, в якій зазначив, що визнає заявлені позовні вимоги та не заперечує проти задоволення позову [PERSON], при цьому прохає розглянути справу без своєї участі. Отже, дослідивши надані у справі докази, суд дійшов наступних висновків: Факт смерті [PERSON] 03.03.2006 року підтверджено Свідоцтвом про смерть І- ЖС № 330885 (повторним), виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вільнянського РУЮ 11.06.2015 року. Згідно інформації, витребуваної судом з Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області за вих. № 10813 від 30.10.2015 року, [PERSON] заповіту не лишила; окрім позивача будь-хто з інших спадкоємців на спадщину померлої не претендує і не звертався до нотаріуса в порядку ст. 1269 ЦК України з відповідними заявами щодо прийняття цієї спадщини. Відповідно до змісту ст.1216 ЦК України, у звязку із смертю спадкодавця спадщина відкривається на те майно, яке належало покійному на день його смерті на праві приватної власності. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Підставою відмови нотаріуса в оформленні за позивачем права власності на житловий будинок № 45 по вул. Калініна в м. Вільнянськ в порядку спадкування після [PERSON] стало те, що згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відсутні дані щодо реєстрації за спадкодавцем права власності на вказаний житловий будинок. Розглядаючи питання щодо належності спадкодавцю спірного житлового будинку суд виходить з наступного: Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. При вирішенні спору належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття спадкодавцем [PERSON] права власності на вищезазначений житловий будинок. Згідно договору купівлі-продажу від 31.03.1954 року [PERSON] придбала у [PERSON] житловий будинок № 43 по вул. Калініна в селищі Червоноармійську Запорізької області. Вказаний договір посвідчено нотаріусом Червоноармійської Державної нотаріальної контори [PERSON], та зареєстрований в реєстрі за № 578. Проте згідно довідки виконавчого комітету Вільнянської міської ради за вих.№ 2148 від 12.11.2015 року, Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 03.11.1966 року селище міського типу Червоноармійське було перейменоване у м. Вільнянськ, і водночас відбулись відповідні адресні зміни, а саме житловому будинку № 43 по вул. Калініна в с. Червоноармійське (який належав [PERSON]Д.) було присвоєно нову поштову адресу: м. Вільнянськ, вул. Калініна, будинок № 45; при цьому адреса: с. Червоноармійське, вул. Калініна, 43 не є чинною. Відповідно до ч. 3 ст. 3\~Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного\~Закону\~права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як\~Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності\~ЦК\~та\~Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, враховуючи всі наявні у справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що спадкодавцю [PERSON] на день її смерті дійсно належав житловий будинок № 45 по вул. Калініна в м. Вільнянськ Запорізької області, і приймаючи до уваги вищевказані нормативні акти, які діяли на час виникнення у спадкодавця цього права, останнє не залежало від його державної реєстрації. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. В ході судового розгляду, окрім сторін у справі, інших спадкоємців [PERSON] - встановлено не було. При цьому відповідач [PERSON], який є сином померлої і згідно ст. 1261 ЦК України відноситься до спадкоємців першої черги, - на спадщину своєї матері не претендує, і не здійснив жодних дій щодо її прийняття у відповідності з вимогами ст. 1269 ЦК України. Таким чином, в судовому засіданні доведено, що спадкодавцю [PERSON] на день її смерті дійсно належав житловий будинок, на який претендує позивач. Оскільки позивач [PERSON], як онука померлої, є єдиним спадкоємцем за законом, яка у відповідності з нормами діючого законодавства виконала дії щодо прийняття спадщини своєї бабусі, враховуючи визнання позову відповідачем, а також те, що це визнання не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, відповідно до положень ч.4 ст. 174 ЦПК України суд вважає можливим позов [PERSON] задовольнити в повному обсязі та визнати за нею право на житловий будинок № 45 по вул. Калініна в м. Вільнянськ Запорізької області (разом з господарськими будівлями та спорудами).

Outcome: approved