Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до Міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського МРУЮ, третя особа без самостійних вимог - [PERSON] про зняття арешту з майна, що належить позивачу [PERSON] Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що на підставі судового наказу № 2н-1211 від 21.01.2011 року, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області - державним виконавцем Міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського МРУЮ 09.06.2011 року було відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.12.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Державним виконавцем було накладено арешт на все майно, що належить позивачу по справі [PERSON] та встановлено заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить йому, як боржнику. Відповідний арешт був накладений на підставі постанови Міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського МРУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.08.2013 року. На даний час виконавче провадження знаходиться на виконанні у РВ ДВС Ужгородського МРУЮ за місцем проживання боржника [PERSON], що стверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 27.01.2015 року. Однак, станом на 12.05.2015 року позивачем було погашено заборгованість по аліментам перед стягувачем [PERSON] та на даний час належним чином виконує рішення суду в частині аліментних зобов'язань, що стверджується розрахунком заборгованості по аліментах відносно [PERSON] № 3-707/15 від 12.05.2015 року, наданим РВ ДВС Ужгородського МРУЮ і відповідно до якого загальна заборгованість по судовому наказу № 2н-12/11 від 21.01.2011 року станом на 12.05.2015 року відсутня. Крім того зазначає про відсутність претензій до нього з боку стягувача [PERSON] З посиланням на вищевикладене, а також на норми ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» позивач просить суд зняти арешт з майна, що належить йому, накладений постановою державного виконавця Міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського МРУЮ Семенов В.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.08.2013 року. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у позові та винести рішення, яким зняти арешт з майна, що належить йому, оскільки він не може вільно користуватись своєю власністю. Крім того наголосив, що підстав для накладення арешту на його майно у державного виконавця не було, оскільки він вчасно виконував судове рішення по сплаті аліментів на утримання дитини і заборгованості по аліментних зобов'язаннях не існувало. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Подала до суду заяву у якій просить розглянути справу без її участі та не заперечує проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, з'ясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги, правовідносини сторін, що випливають з таких обставин, перевіривши їх доводи наявними в справі доказами, надавши їм правову оцінку, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Як встановлено по справі, на примусовому виконанні державного виконавця МВ ДВС Ужгородського МРУЮ Семенов В.В. перебував судовий наказ № 2н-1211, виданий 21.01.2011 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.12.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. /а.с.4/ По справі встановлено, що державним виконавцем МВ ДВС Ужгородського МРУЮ було винесено постанову від 15.08.2013 року ВП №27004161 про арешт майна належного боржнику [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження, оскільки, у боржника [PERSON] виникла заборгованість за судовим наказом № 2н-1211 від 21.01.2011 року, копія якої приєднана до матеріалів справи./а.с.5/ Як встановлено по справі, у зв'язку із зміною місця проживання боржника [PERSON] , виконавче провадження передано на виконання до РВ ДВС Ужгородського МРУЮ і головним державним виконавцем Созанська М.Г. на підставі постанови від 27.01.2015 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового наказу № 2н-1211 від 21.01.2011 року, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.12.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. / а.с.7/ Відповідно до вимог ч.1 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Судом встановлено, що [PERSON] станом на 03.12.2014 року не мав заборгованості по аліментних зобов'язаннях, що стверджується розрахунком заборгованості по аліментах від 04.12.2014 року №13-27004161/14 виданою державним виконавцем МВ ДВС Ужгородського МРУЮ Сойма М.Ю. Судом встановлено, що [PERSON] станом на 12.05.2015 року та на 26.08.2015 року не має заборгованості по аліментних зобов'язаннях, що стверджується розрахунком заборгованості по аліментах від 12.05.2015 року №3-707/15 виданим старшим державним виконавцем РВ ДВС Ужгородського МРУЮ Гусєв О.О. та відповідно розрахунком заборгованості по аліментах від 26.08.2015 року №3-707/15 виданим головним державним виконавцем РВ ДВС Ужгородського МРУЮ Созанська М.Г., згідно яких загальна заборгованість по судовому наказу № 2н-1211 від 21.01.2011 року станом на 26.08.2015 року відсутня. Відповідно до ч.5 ст.60 Закону України "Про виконавче провадження" у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до положень ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Проаналізувавши надані докази в їх сукупності, дослідивши матеріали справи та виконавчого проваження, суд приходить до висновку про відсутність необхідності у накладені арешту на майно, що належить позивачу [PERSON] Оскільки, судом достовірно встановлена відсутність заборгованості позивача по сплаті аліментів в межах виконання судового наказу № 2н-1211, виданого 21.01.2011 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області. Окрім того, суд зазначає, що на теперішній час немає необхідності у накладені арешту на майно, що належить позивачу, так як на підставі ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Однак, у разі наявності у подальшому заборгованості позивача перед стягувачем [PERSON] така не позбавлена можливості звернутися із відповідною заявою до державного виконавця. Враховуючи викладене, з урахуванням всіх обставин справи, а також те, що відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку , що вимоги позову є обґрунтованими і підлягають до задоволення, оскільки позивач належними і допустимими доказами довів ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог, зважаючи на ту обставину, що аліменти позивач зобов'язаний сплачувати до моменту досягнення його дитини повноліття, а доньці виповнилося тільки 15 років, то він, у разі відмови судом у задоволені позову, не зможе розпоряджатися майном ще досить тривалий час, що порушує його конституційне право власності та розпорядження належним на праві власності майном за умови відсутності заборгованості по аліментним зобов'язанням, а тому позов [PERSON] до Міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського МРУЮ, третя особа без самостійних вимог - [PERSON] про зняття арешту з майна є обгрунтованим, а відтак підлягає до задоволення.

Outcome: approved