Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до Сусківської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року. В мотивування вимог посилається на те, що під час життя, 10.01.2018 року батьком було зроблено заповітне розпорядження, яке не змінено і не скасовано, на все своє майно на свого сина (позивача) [PERSON], який після смерті батька є спадкоємцем за заповітом. При зверненні до державної нотаріальної контори для оформлення права власності на зазначений будинок в порядку спадкування за законом, таке виявилось неможливим, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок. У зв'язку з цим, позивач просить суд визнати за [PERSON], [INFO] року народження право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом, після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року. Позивач в судове засідання не з'явився, подавши до суду письмову заяву (вх.№ 6633) про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити та визнати за ним право власності на будинок, як спадкоємця за заповітом. Представник відповідача Сусківської сільської ради в судове засідання не з'явився, подавши до суду письмову заяву (вх. № 6618) про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, проти вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи та доводи позову, враховуючи, що учасниками справи заявлено клопотання про розгляд справи у їх відсутності, суд вирішує справу за наявними у справі матеріалами та доходить слідуючого висновку. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «Акорд» не здійснювалося, розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, що відповідає вимогам ч.2 ст. 247 ЦПК України. Згідно ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Судом досліджено докази та матеріали: копія розпорядження № 35 від 14.05.1996 року "Про оформлення права власності на домоволодіння в [ADDRESS] за померлим [PERSON]"; копія свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок [ADDRESS] за [PERSON]; копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER], згідно якого [PERSON] помер [INFO] року, запис № 4 від 23.01.1995 року. Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1996 року Міністерством комунального господарства УРСР і погодженою 15.01.1966 року із Верховним Судом УРСР, визначено, що реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать, зокрема, громадянам на праві особистої власності (п.п. 2, 4); будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, не підлягають реєстрації (п. 6); при відсутності правовстановлюючих документів, зазначених в Інструкції, у випадках включення в міську (селищну) смугу сільських населених пунктів або у випадках їх перетворення в міста або селища міського типу бюро технічної інвентаризації при наявності погосподарських книг сільської Ради депутатів трудящих складає списки будинків та домоволодінь, які належать громадянам або колгоспним дворам, з метою їх подальшої реєстрації, а при відсутності таких книг необхідних для реєстрації питання вирішуються в кожному окремому випадку за заявою зацікавленої особи з проведенням відповідного обстеження і якщо зібрані матеріали підтверджують належність будинку заявнику, вирішується питання про оформлення права власності (п.п. 10, 20). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] отримав право на реєстрацію вищевказаного будинку (оформлення права власності), однак не здійснив таку реєстрацію. Відповідно до довідки від 19.10.2018 року № 350/02-05, виданої Сусківською сільською радою - згідно запису погосподарських книг на день смерті [PERSON] в спадковому будинку були зареєстровані [PERSON], [PERSON]. Відповідно до повідомлення Свалявського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Закарпатській області від 21.11.2018 року № 1467/15.10-40 - [PERSON], мешк. [ADDRESS] помер [INFO] року (актовий запис про смерть № 15 від 30.05.2009 року, складений виконавчим комітетом Сусківської сільської ради Свалявського району, Закарпатської області. Відповідно до повідомлення Свалявської державної нотаріальної контори від 11.10.2018 року №768/01-16 - згідно інформаційної довідки № 53648925 зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 11.10.2018 року та алфавітної книги обліку спадкових справ 1995 по 2000 роки станом на 11.10.2018 року, спадкова справа після смерті [PERSON], який помер 22.01.1995 року - не заведена. Судом встановлено, що згідно будинкової книги в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] з 06.05.2005 року був зареєстрований та проживав [PERSON], [INFO] (син [PERSON].). Судом перевірено, що згідно заповіту, складеного 10 січня 1994 року, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Свалявського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі № 23, 24 (копія витягу 50513206 від 10.01.2018 року про реєстрацію заповіту в Спадковому реєстрі) - [PERSON], [INFO] зробив заповітне розпорядження на все майно [PERSON], [INFO] року народження (синові). Відповідно до ст.1233 ЦК України - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно свідоцтва про смерть (серія [NUMBER], актовий запис № 03 від 29.01.2018 року) [PERSON] помер [INFO] року. Відповідно до довідки від 29.01.2018 року № 175, виданої Сусківською сільською радою - на день смерті [PERSON] в спадковому будинку за адресою: [ADDRESS] був зареєстрований [PERSON]. Судом перевірено: копія свідоцтва про народження серії [NUMBER], запис 779 від 22.07.1989 року; копія рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 29.08.2018 року (справа № 306/1549/18) про встановлення факту родинних відносин; копія паспорту на особу [PERSON] (серія [NUMBER]); копія технічного паспорту № 1/492 від 17.08.2018 року з зведеним актом вартості будинків, господарських будинків та споруд, схематичним планом земельної ділянки, планом поверхів житлового будинку, експлікацією приміщень до плану житлового будинку; копія довідки № 282 від 17.08.2018 року, видана фізичною особою-підприємцем [PERSON] (інвентаризаційна вартість житлового будинку [ADDRESS] з надвірними будівлями і спорудами становить 70653 грн.). Таким чином, в судовому засіданні доведено, що житловий будинок [ADDRESS] увійшов до складу спадщини та спадкоємець [PERSON] отримав права, які на момент смерті мав спадкодавець, але не має можливості оформити право власності у встановленому Законом порядку. Згідно ст. 1217 ЦК України (в редакції 2003 року) - спадкування здійснюється за заповітом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України (в редакції 2003 року) - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємця). Відповідно до ст. 1218 ЦК України (в редакції 2003 року) - до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до повідомлення Свалявської державної нотаріальної контори від 11.10.2018 року №768/01-16 - згідно інформаційної довідки № 53648925 зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 11.10.2018 року та алфавітної книги обліку спадкових справ 1995 по 2000 роки станом на 11.10.2018 року, спадкова справа після смерті [PERSON], який помер 22.01.1995 року - не заведена. З огляду на вищенаведене, враховуючи встановлені та перевіпені докази в судовому засіданні, суд вважає, що за позивачем слід визнати право власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON]. та доходить висновку, що вимоги позивача є підставними та підлягають до задовлення. Відповідно до ч.1 ст. 182 ЦК України - право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до п. 9 ч.1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно" (із змінами внесеними згідно із Законами № 2269-VIII від 18.01.2018 року, №2443-VIII від 22.05.2018 року, № 2475-VIII від 03.07.2018 року ) - державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 ч.1 Перехідних положень (розділ ХІІІ) ЦПК України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Outcome: approved