Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

18.12.2018 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину та стягнення пені за прострочення сплати аліментів В обґрунтування позовних вимог зазначила, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 26.11.2012 року стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з 27.07.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак, сума аліментів на утримання дитини є недостатньою, через ріст цін, суттєве збільшення прожиткового мінімуму, відповідач сплачує аліменти невчасно та має заборгованість. У зв'язку з цим, просить стягнути з відповідача неустойку за прострочення сплати аліментів в розмір 3150 грн. та додаткові витрати на утримання дитини в розмірі 2920 грн. Крім того, просить суд збільшити розмір аліментів з 700 грн. щомісячно на дитину на 1/3 частину від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму. В судовому засіданні позивач та відповідач подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивач позов підтримала із зазначених підстав, відповідач не заперечував проти задоволення позову. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності осіб, які беруть участь у справі не здійснюється. Згідно ч.6\~ст.263 ЦПК України\~якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам\~статті 206 цього Кодексу. Відповідно до ч.4\~ст.206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 26.11.2012 року присуджено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 700 гривень щомісячно, починаючи з 27.07.2012 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.7). Згідно ч.4\~ст.82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Статтею 192 СК України\~передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 своєї\~постанови від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"\~відповідно до\~ст.192 СК України\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно до\~ст.180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому за змістом\~ст.141 СК України\~батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» визначено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривні. Положеннями\~ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум»\~поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідно до\~ст.182 СК України\~при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. А згідно ч.1\~ст.183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Збільшуючи розмір стягуваних аліментів до 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу), суд виходить з того, що батьки повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров'я, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Відповідно до ч.1\~ст.185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Так, судом досліджено довідки про розвиток та догляд за здоровям дитини [PERSON] /а.с.11-15/. Згідно до ч.2\~ст.185 Сімейного кодексу України, додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово. Судом досліджено письмові документи, які підтверджують понесені позивачкою додаткові витрати, у звязку з придбанням спеціального спортивного одягу, захворюванням дитини, що становить 5840 грн., які позивач просить стягнути з відповідача в розмірі 2920 грн. (5840/2). Відповідно до ч.2\~ст.185 Сімейного кодексу України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Виходячи з вимог ч.1\~ст.185 СК України\~до додаткових витрат відносять витрати повязані з розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо. Вважаючи те, що позивач на даний час не працює, здійснює догляд за дитиною, а також у звязку з рівністю обовязків батьків по утриманню дітей до їх повноліття, що передбачено ч.2\~ст. 51 Конституцією України,\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~та\~ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства"\~суд приходить до висновку про необхідність стягнення половини додаткових витрат в розмірі 2920 гривень. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з копії довідки-розрахунку по АСВП №51372254 від 13.12.2018 року, борг [PERSON] по сплаті аліментів станом на листопад 2018 року складає 4200 грн. (а.с.8-9). Відповідно до ч.4\~ст.195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем. Частиною першою\~статті196 СК України\~передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Враховуючи викладене та обставини справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3150 грн. неустойки за прострочення сплати аліментів, що визнав відповідач. Відповідно до ч.2\~ст.184 СК України\~розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно п.1 ч.1 ст.430\~ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved