Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

09.08.2017 позивач звернулася до суду із позовом, в якому просила стягнути із [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Крім того просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення сином трирічного віку - до 29.12.2017 року. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з вона з відповідачем мають спільного сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач являється особою працездатного віку, отримує стабільний дохід, а тому має можливість сплачувати аліменти. На даний час позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, в зв'язку з чим не має інших джерел доходів крім допомоги по догляду за дитиною, а цих коштів на повноцінне утримання дитини і себе не вистачає, а відповідач матеріальної допомоги не надає, що і стало підставою звернення до суду. Ухвалою суду від 10.08.2017 року позовну заяву в частині стягнення аліментів на утримання дитини повернуто позивачу згідно п. 6 ч. 3 ст. 121 ЦПК України (а.с.11). В судове засідання позивач не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.32). Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просить суд врахувати ті обставини, що він вже сплачує аліменти на двох дітей, крім того доглядає та матеріально допомагає своїй 80-річній матері, квартири, машини, бізнесу - не має, тому не має можливості сплачувати щомісячно 500,00 грн. на утримання позивача, вказуючи при цьому, що остання з 01.09.2017 року працевлаштувалася і заробітна плата позивача [PERSON] значно вища від його. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до наступного. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6). Відповідно довідки про склад сім'ї від 13.07.2017 № 1284, виданої виконкомом Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, дитина проживає разом із позивачем в [ADDRESS] (а.с.7). Матеріалами справи підтверджується, що відповідач [PERSON] являється батьком ще двох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.24,25). Як вбачається із постанови про відкриття виконавчого провадження від 28.05.2013 року на підставі виконавчого листа № 676/1751/13-ц від 29.04.2013 року, виданого Кам'янець-Подільським міськрайонним судом, відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітнього [PERSON], [INFO], в розмірі 250,00 грн. щомісячно, починаючи з 14.03.2013 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.27). З наданої відповідачем ксерокопії трудового договору № 2 від 04.07.2016 року вбачається, що [PERSON] працює у фізичної особи-підприємця [PERSON] оператором та останній зобов'язується оплачувати працю у розмірі мінімальної заробітної плати (а.с.28). Згідно висновку ЦЛКК Кам'янець-Подільської міської поліклініки [PERSON] протипоказана важка фізична праця (а.с.30). Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Положеннями ч. 2 ст. 84 СК України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. За змістом ч. 4 ст. 84 СК України, право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження", загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач надав інформацію про отримання ним мінімальної заробітної плати (а.с.28). Згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 р. N 1801-VIII з 01.01.2017 року мінімальна заробітна плата складає 3 200,00 грн.. З огляду на те, що на підставі виконавчих документів з відповідача стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 250,00 грн. щомісячно, на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 340,00 грн. щомісячно, у випадку стягнення аліментів на утримання позивача [PERSON] в розмірі 500,00 грн. щомісячно, загальний розмір усіх відрахувань не буде перевищувати встановленого законом обмеження. Відповідач не надав суду першої інстанції належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості надання матеріальної допомоги на утримання позивача в розмірі 500,00 грн. до досягнення дитиною віку трьох років. Доказів того, що мати відповідача потребує матеріальної допомоги, а також про розмір допомоги, яку останній їй надає, матеріали справи не містять. При цьому суд враховує стан здоров'я відповідача, якому протипоказана тяжка праці, однак, вважає, що останній має організовувати своє життя таким чином, щоб забезпечити належні умови проживання та утримання своїх неповнолітніх дітей та виконання аліментних зобов'язань. Таким чином, судом встановлено, що сторони є батьками дитини - [PERSON], [INFO], не перебувають у шлюбі між собою, син сторін проживає із позивачем, не досяг трьох років, а тому, на підставі ч. 2 ст. 91 СК України, з урахуванням положень ч. 2 ст. 84 СК України, позивач має право на утримання від відповідача - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved