Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом до [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2500 грн., щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дочкою повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову посилається на те, що дочка знаходиться на її утриманні, відповідач працездатний, однак в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 2500 грн., оскільки він раніше працював за кордоном, а на на даний час займається ремонтом автомобілів, тому має не малі доходи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, позов визнає частково у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що він на даний час тимчасово не працює, тому для нього є непосильною сплата аліментів у розмірі 2500 грн. Також посилається на те, що у Волочиському районному відділі державної виконавчої служби на виконанні перебувають виконавчі листи про стягнення з нього заборгованості. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, в період якого, а саме [INFO] позивачка народила дочку [PERSON] , батьком якого є відповідач [PERSON] Дитина знаходиться на утриманні позивачки, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча відповідно до вимог ст. 180 СК України зобов`язаний таку допомогу надавати. Дитина сторін [PERSON] проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Відповідач [PERSON] працездатний, однак не працює. Статтею 51 Конституції України гарантовано, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини. В силу вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, у спосіб, який визначений ст. 181 СК України. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини що мають істотне значення. Частинами 2 і 3 статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. (ч. 1 ст. 184 СК України). У силу положень статей 183, 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України. Згідно зі ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років встановлено: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривні, з 1 грудня - 2218 гривень. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, тому суд, виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, з врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин щодо матеріального становища сторін, вважає за необхідне задовольнити позов частково, стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1400 грн., починаючи з 24 січня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Задовольняючи частково позов суд враховує стан здоров`я, матеріальне, сімейне становище дитини, відповідача та позивачки. Зокрема, судом враховано, що сторони є працездатними, інших осіб на утриманні не мають. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доводи позивачки про працевлаштування відповідача та отримання ним доходів не підтверджено належними та допустимими доказами, тому суд їх до уваги не приймає. Відповідачем не надано суду належних та переконливих доказів щодо його перебування у важкому матеріальному становищі. Ті обставини, що він тимчасово не працює та з нього проводиться стягнення за іншими виконавчими провадженнями, на думку суду, не може бути підставою для стягнення аліментів у мінімальному розмірі, оскільки відповідач є працездатним та має можливість працевлаштуватись, інших осіб на утриманні він не має. При цьому, суд також враховує те, що пріоритетним є право дитини на належний рівень забезпечення її життя і розвитку, а мінімальний розмір аліментів на дитину відповідного віку законодавчо змінюється у бік збільшення. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial