Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що 10 серпня 2003 року вона уклала шлюб з відповідачем в даній справі. [INFO] у них народився син [PERSON]. Син проживає з нею і перебуває на її утриманні. Шлюб між нею та відповідачем не розірвано, але добровільно надавати кошти на утримання дитини він відмовляється. В даний час вона звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, так як вони не можуть знайти взаєморозуміння в їх відносинах. Вона працює вихователькою в КЗ «ДНЗ № 7» ВМР, що підтверджується довідкою даного навчального закладу. Її заробітної плати не вистачає для того, щоб належним чином забезпечувати сина самим необхідним і забезпечувати свою власну життєдіяльність. Відповідач працездатний, може працювати і допомагати їй в утриманні їхнього сина. Так як точно встановити розмір його доходів немає можливості вона вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі. Просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти, в розмірі 3000 гривень щомісячно, на утримання сина [PERSON], [INFO], до його повноліття, починаючи з дня подачі даної заяви. Рішення в частині стягнення аліментів в розмірі за один місяць просить звернути до негайного виконання. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити з підстав, викладених в позовній заяві, пояснила, що доказів про отримання доходів відповідачем не надано. Відповідач позовні вимоги визнав частково, згоден сплачувати по 1000 грн. щомісячно на утримання дитини, оскільки офіційно не працює, проживає біля батьків, має випадкові заробітки. Суд, вислухавши позивача, відповідача, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Сторони перебували у шлюбі. [INFO] у них народився син [PERSON], що стверджується свідоцтвом про його народження (а.с. 4). Дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, що стверджується довідкою КП "Гніваньводопостач" № 6555 від 12.12.2017 р. (а.с. 6). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» України та ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України утримання дітей до досягнення ними повноліття є обов'язком обох батьків. Відповідно до ЗУ "Про Державний бюджет України на 2018 р." прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років становить 1860 грн. Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). Батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а відтак обоє з батьків зобов'язані спільно забезпечити отримання дітьми прожиткового мінімуму. Сама позивачка не в змозі забезпечити належні умови проживання й виховання дітей, їх нормальний розвиток, так як вона не працює. Відповідач працездатний, а тому взмозі приймати участь в утриманні дитини. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, оскільки доказів про доходи відповідача, які б свідчили про спроможність сплати аліментів в розмірі 3 000 гривень суду не надано, суд вважає за можливе задоволити позов в межах визнаних позовних вимог. На підставі ст.ст.180-182, 184 СК України,

Outcome: approved