Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Очаківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про звільнення майна з-під арешту, посилаючись на те, що в провадженні Очаківського міськрайонного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на примусовому виконанні перебували виконавчі провадження № 25505354 від 28.01.2011 року, № 25426501 від 14.02.2011 року, № 11739089 від 15.01.2009 року, № 13863795 від 19.09.2008 року, № 9164979 від 28.08.2008 року, № 44986693 від 15.02.2004 року, №37165194 від 25.02.2014 року, № 42072712 від 25.02.2013 року, № 33472767 від 22.05.2012 року, № 44985840 від 24.03.2014 року, № 43224434 від 24.03.2014 року, № 40635326 від 09.10.2013 року, № 44986516 від 07.05.2014 року, № 43757074 від 07.05.2014 року, №37862145 від 28.02.2013 року, № 46904832 від 31.07.2012 року № 33908877 від 31.07.2012 року, № 34367616 від 31.07.2012 року, № 36636058 від 31.07.2012 року, № 43194575 від 31.07.2012 року. Листом Очаківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 01.07.2020 року позивачу надано відповідь про неможливість зняття арешту з огляду на те, що всі виконавчі провадження закриті та в подальшому знищені у зв`язку з закінченням терміну їх зберігання. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 2563713756 від 22 червня 2020 року, на все нерухоме майно (невизначене майно), що належить [PERSON] , відділом ДВС накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 06.05.2011 року та на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 33472767 від 25.10.2012 року. Враховуючи, що підстав для подальшого накладення арешту на майно боржника немає та він створює перешкоди у реалізації права володіння, користування та розпорядження майном, позивач просить скасувати арешт та заборону відчуження його майна, накладений на підставі вищевказаних постанов. Представник позивача - адвокат Михайленко Н.М. надала суду заяву, в якій просить суд справу без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник Очаківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в судове засідання не з`явився. 08 вересня 2020 року від представника відповідача надійшов лист, у якому державний виконавець просить справу розглядати без її участі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 2563713756 від 22 червня 2020 року, на майно, що належить [PERSON] , відділом ДВС накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 06.05.2011 року та на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 33472767 від 25.10.2012 року. Листом Очаківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) № 101-35/20181 від 01 липня 2020 року позивачу надано відповідь , що вирішити питання щодо зняття арештів з майна боржника не виявляється можливим, оскільки виконавче провадження знищено згідно з пунктом 1-2 Розділу 11 "Правил ведення діловодства та архіву в органах державного виконавчої служби та приватними виконавцями", у зв`язку з закінченням терміну його зберігання. Згідно довідки Очаківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 21 липня 2020 року № 101-35/2-21896, станом на 21 липня 2020 року у провадженні відділу Очаківського міськрайонного ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) не перебуває жодного виконавчого провадження щодо стягнення боргів з [PERSON] . У відповідності зі ст. 41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Згідно з ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», діючого на цей час, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з позовною заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовна заява [PERSON] про зняття арешту з майна підлягає задоволенню. Оскільки сторонами не заявлені вимоги щодо розподілу між ними судових витрат, то їх розподіл відповідно до ст. 141 ЦПК України судом не здійснюється. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved