Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

[PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Агропромислова компанія «Розкішна» про визнання договору оренди землі недійсним . Позов мотивовано тим, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,07 га, що розташована на території Розкішненської сільської ради Голованівського району, Кіровоградської області, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого 11.12.2001 року Розкішненською сільською радою Голованівського району Кіровоградської області, кадастровий номер [NUMBER] . Після отримання державного акту за усною домовленістю між [PERSON] та ТОВ АПК «Розкішна», обробіток земельної ділянки здійснювало ТОВ АПК «Розкішна». Наприкінці 2017 року [PERSON] усно повідомила ТОВ АПК «Розкішна», про те, що вона бажає самостійно обробляти належну їй земельну ділянку, починаючи з 2018 року, на що отримала відповідь про те, що існує договір оренди, який нібито укладений сторонами 03 січня 2007 року і строк його дії складає 10 (десять) років. Також [PERSON] було надано копію договору і повідомлено про наявність додаткової угоди до договору, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31.12.2029 року. З цих підстав відповідач відмовляється повернути позивачці належну їй земельну ділянку. При подальшому з`ясуванні дійсних обставин справи, а саме : на подану заяву до відділу в Голованівському районі Кіровоградської області Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, позивачці стало відомо, що договір оренди земельної ділянки між ТОВ АПК «Розкішна» та [PERSON] на належну їй земельну ділянку зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди від 30.04.2007 року за № 392 на 10 років. Однак зазначений договір оренди у відділі відсутній. Отже оригінал договору знаходиться у відповідача, однак про наявність вказаного договору позивачці не було відомо, оскільки вона його особисто не підписувала та не надавала нікому довіреності на його підписання, тому, відповідно, не була ознайомлена з його умовами. З цих підстав зареєстрована додаткова угода до договору не породжує юридичних наслідків для сторін. Зазначене дає позивачу підстави вирішувати спірне питання у судовому порядку про визнання недійсним договору оренди землі, оскільки договір нею не був укладений. Просить визнати недійсним договір оренди землі від 03.01.2007 року, укладений від імені [PERSON] , як орендодавцем та ТОВ АПК «Розкішна», як орендарем, який зареєстрований 30.04.2007 у Голованівському районному відділі Кіровоградської філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», реєстровий номер №392. Ухвалою суду від 26.11.2018 справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання на 13.12.2018 яке було відкладено, 09.01.2019 у підготовчому судовому засідання було винесено ухвалу про витребування доказів, 07.02.2019 у підготовчому судовому засіданні винесено ухвалу про призначення експертизи, провадження в справі зупинено. 10.04.2019 провадження в справі було відновлено, справу призначено до підготовчого судового засідання на 07.05.2019, підготовче засідання було відкладено на 27.05.2019. 27.05.2019 ухвалою суду було закрито підготовче провадження в справ та призначено судове засідання по суті на 24.06.2019. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, представник подав до суду письмову заяву, в якій просить судове засідання по суті проводити без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі , просить їх задовольнити . Представник відповідача в судове засідання двічі не з`явився -07.06.2019 року та 24.06.2019 року, про час та місце був повідомлений належним чином. 06.02.2019 року представник відповідач подав до суду відзив на позовну заяву . У відповідності до поданого представником відповідача до суду відзиву на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивачу, посилаючись на те, що позивач вводить суд в оману своїм твердженням про те, що договір та додаткову угоду до договору підписано не нею, оскільки це не відповідає дійсності. Представник відповідача стверджує, що договір оренди землі та додаткова угода до договору підписані позивачем власноручно. Вважає, що посилання позивача [PERSON] на те, що договір оренди землі та додаткову угоду замість неї підписував хтось інший, а не вона - є повністю нею надуманим твердженням та не доведеним, оскільки відповідає дійсності. Крім того факт наявності договірних відносин між позивачем та ТОВ АПК «Розкішна» а також факт визнання цих договірних відносин самим позивачем підтверджений тим, що позивач особисто неодноразово отримувала орендну плату в повному обсязі відповідно до умов договору оренди землі та додаткової угоди до договору оренди землі. За даних умов суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши заяву представника позивача, відгук на позовну заяву представника відповідача та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно приписів ст.13, 20 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі, підлягає державній реєстрації і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. При цьому право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. В ч.1 ст.16 Закону України «Про оренду землі» зазначено , що укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», та порушення вимог ст. ст. 4-6, 11, 17, 19 Закону України «Про оренду землі» є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України. Ч. 1 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. В правових позиціях Верховного Суду України, викладених у Постанові від 18.07.2012 року по справі № 6-77цс12, також зазначено, що відсутність у договорах оренди землі хоча б однієї з істотних умов, передбачених у ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі", є підставою для визнання недійсними таких договорів оренди відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України "Про оренду землі". Підписання договору особою, яка не має на це повноважень та відсутність волевиявлення власника, є підставою для визнання договору недійсним (ст.ст. 203,215 ЦК України). Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,07 га, згідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого 11.12.2001 року Розкішненською сільською радою Голованівського району Кіровоградської області, кадастровий номер [NUMBER] . 03 січня 2007 року між [PERSON] та ТОВ АПК «Розкішна» було укладено договір оренди землі, який зареєстровано 30.04.2007 року за № 392. Договір оренди укладено па 10 років ( а.с.- 6) . 17липня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду до договору оренди землі, яка зареєстрована 23.05.2016 року приватним нотаріусом Голованівського районного нотаріального округу номер запису 14709613. Додатковою угодою між позивачем та відповідачем подовжено строк дії договору оренди до 31.12.2029 року. Згідно до висновку судово-почерковознавчої експертизи №563/564/19-27 від 01.04.2019 року слідує , що підпис розташований в графі «Орендодавець» на останній сторінці в договорі оренди землі, укладеному 03.01.2007 року від імені [PERSON] , як орендодавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю агропромисловою компанією «Розкішна», як орендарем, та зареєстроаний 30.04.2007 року у Голованівському районному відділі Кіровоградської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», реєстраційний номер № 392 , виконаний не самою [PERSON] , а іншою особою з наслідуванням підпису почерку останньої , а/с.79-87. Зважаючи на викладене, додаткова угода до договору оренди землі, укладена між позивачем та відповідачем 17.07.2015 року та зареєстрована 23.05.2016 року приватним нотаріусом Голованівського районного нотаріального округу номер запису 14709613, згідно якої подовжено строк дії договору оренди землі до 31.12.2029 року не породжує юридичних наслідків для сторін. Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Відповідно до ст.215 цього ж Кодексу підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач довів наявність передбачених ч.3 ст.203 ЦК України підстав для визнання недійсними спірних договорів оренди. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» №475/97-ВР від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року (далі - Конвенція), Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти будь-які дії щодо свого майна. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст. 387 Цивільного кодексу України передбачено , що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Зазначені положення Цивільного кодексу України повністю відповідають захисту права власності, яке гарантується ст. 1 Першого Протоколу до Європейської Конвенції з прав людини та основних свобод, що у відповідності до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства. Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини, які національні суди, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», повинні застосовувати як джерело права. Так, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 29.11.1991 року у справі «Пайн Велей Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначив, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Зазначені сподівання, тобто те, на що розраховувала позивач, відповідачем порушені. Таким чином, суд вважає доведеним, що договор оренди землі укладений від імені [PERSON] , як орендодавцем та ТОВ АПК «Розкішна», як орендарем, який зареєстрований 30.04.2007 у Голованівському районному відділі Кіровоградської філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», реєстровий номер №392, позивач [PERSON] особисто не підписувала, повноваження на це іншій особі не надавала, що свідчить про відсутність волевиявлення орендодавця на його укладення і є підставою для визнання правочину недійсним в зв`язку з відсутністю волевиявлення сторони правочину . Особа , яка підписала договор оренди землі від 03.01.2007 року, укладений від імені позивача [PERSON] не була її представником і не мала будь-яких повноважень на вчинення дій від імені позивача. Факт підписання договору оренди землі від 03.01.2007 року іншою особою повністю підтверджений експертним висновком № 563/564/19-27 від 01.04.2019 року, який суд визнає належними та допустимим доказом . Відповідач не надав доказів на спростування доводів позивача, тобто не довів доказами свої заперечення. Посилання представника відповідача про обізнаність позивача про існування договору оренди землі, жодним переконливим доказом зазначене у ході судового розгляду не підтверджене. Факт отримання позивачем орендної плати за земельну ділянку не доводять обізнаність позивача щодо наявності додаткової угоди так, як виплата орендної плати є умовою укладеною між сторонами договору і мала виконуватись ними. За звичайних умов позивач не зобов`язана постійно перевіряти у відповідних органів наявність чи відсутність фактів реєстрації правочинів щодо її майна, які вона не укладала. Таким чином, вказані факти не давали позивачу підстав для перевірки стану свої майнових прав на земельну ділянку та підстав сумніватися і їх непорушності. Судом встановлено, що позивач [PERSON] дізналась про порушене її право щодо укладення договору оренди землі від 03.01.2007 року додаткової угоди до договору оренди землі від 17.07.2015 року, в межах позовної давності, а саме в травні 2018 року. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної даності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Будь-яких доказів на спростування експертного висновку , а також на підтвердження доводів , на які посилається представник відповідача в своїх запереченнях , суду не надано. Відповідно до вимог ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Виходячи з наведеного суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі . Зважаючи на те, що позов підлягає задоволенню повністю на користь позивача, тому відповідності до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, всі понесені ним судові витрати по справі. Так, згідно квитанції від 07.08.2018 року позивачем сплачено 708 ( сімсот вісім) грн.. 80 коп. та 4 862 (чотири тисячі вісімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. витрат за проведення судово-почерковознавчої експертизи, а всього в загальній сумі 5566 ( п`ять тисяч п`ятсот шістдесят шість) грн. 80 коп.. Викладене підтверджується копією паспорта, а/с.-4, копія державного акту на право власності на земельну ділянку, а/с-5, копією договору оренди землі, а/с-6-7, копією інформаційної довідки , а/с- 8-9, копією відповіді відділу Держгеокадастру від 12.02.2018 року, а/с-10, копія відповіді відділу Держгеокадастру від 02.05.2018 року, а/с-11, висновком експерта № 563/564/19-27 від 01.04.2019 року, квитанцією про оплату за проведення експертизи, а/с.-106, квитанцією про оплату судового збору, а/с.1, вони не викликають сумніву, є достовірними.

Outcome: approved