Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

10.06.2013 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення нею 23-хроків за умови продовження навчання. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. 14.05.2002 року шлюб між сторонами було припинено відділом реєстрації актів громадянського стану Центрального районного управління юстиції м. Миколаєва Миколаївської області (Свідоцтво про розірвання шлюбу, запис №255 від 14.05.2002 року). За час перебування у шлюбі було народжено спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , яка з моменту припинення шлюбних відносин проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні. На даний момент донька є повнолітньою, але продовжує навчатися у Миколаївському державному коледжі економіки та харчових технологій ВНЗ І рівня акредитації по спеціальності "Товарознавство та комерційна діяльність". Донька навчається на 2 курсі на денній формі навчання. Відповідач працює але допомоги доньці не надає. Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 08.11.2013 року було стягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, починаючи з 01.06.2013 року та по 10.06.2018 року. 27.10.2020 року [PERSON] звернувся з заявою про перегляд заочного рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 08.11.2013 року Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2020 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю [PERSON] . На підставі розпорядження керівника апарату Центрального районного суду м. Миколаєва Мізюна Р.І. від 30.12.2020 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.01.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 15.01.2021 року вказану заяву про перегляд заочного рішення залишено без руху. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 01.02.2021 року прийнято вищезазначену позовну заяву про перегляд заочного рішення до розгляду. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 09.02.2021 року заочне рішення Центрального раонного суду м. Миколаєва від 08.11.2013 року по справі №490/6113/13-ц, скасовано та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. 19.04.2021 року до канцелярії суду відповідач надав відзив, в якому позовні вимоги визав частково, а саме не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, починаючи з 10 червня 2013 року по 30 червня 2014 року, у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку. Сторони в судове засідання не з`явилися. 05.05.2021 року на адресу суд надійшла заява представника відповідача про розгляд справи без участі відповідача та його представника, позовні вимоги визнає частково в розмірі вказаному у відзиві. В матеріалах справи міститься заява позивачки від 08.11.2013 року про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] до 14.05.2002 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 30 серпня 1995 року. 14.05.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Центрального районного управління юстиції м. Миколаєва Миколаївської області шлюб між сторонами був розірваний - свідоцтово про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 14 травня 2002 року. На підставі довідки №25 від 14.05.2013 року Міністерства освіти і науки, молоді спорту України Миколаївського державного коледжу економіки та харчових технологій, [PERSON] навчається в Миколаївському державному коледжі економіки та харчових технологій ВНЗ І рівня акредитації по спеціальності "Товарознавство та комерційна діяльність" на 2 курсі, форма навчання - денна. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Відповідно до статті 198 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно з частиною 1 статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частини 3 статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно частини 1 статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в частині 1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Позивачкою доведено, що [PERSON] є донькою відповідача, яка набула повноліття та на час звернення до суду з відповідним позовом не досягла віку 23 років, вона продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги в зв`язку з навчанням. Таким чином, суд приходить до переконання, що утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання є обов`язком батьків, натомість відповідач [PERSON] добровільно не надає матеріальну допомогу, хоча може її надавати. При цьому, хоча позивачкою і не надано доказів про доходи відповідача на підтвердження заявлених позовних вимог, судом врахована позиція відповідача та часткове визнання ним вимог позову. Визначаючи розмір аліментів судом враховано, що відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу, хоча може її надавати, при цьому, відповідач у відзиві стверджує, що не має постійної роботи та вказує що може сплачувати лише 1/6 частину від усіх доходів, інший розмір аліментів призведед до значного погіршення матеріального стану. Також судом враховано, що [PERSON] , проживає та навчається в Миколаєві, що не передбачає додаткових витрат на переїзд чи необхідність винаймати житлове приміщення в іншому населеному пункті. З врахуванням наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , яка продовжує навчання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, але не більше ніж до досягнення нею 23-річного віку, за умови продовження навчання, що на думку суду є достатнім для забезпечення рівня життя повнолітньої доньки, виходячи з засад розумності та справедливості. Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За загальним правилом судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Враховуючи те, що позивачка в силу п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду з цим позовом звільнена від сплати судового збору, в такому разі судовий збір по справі необхідно стягнути у дохід держави. У відповідності до ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі ст.ст. 182, , 191, 199, 200 СК України,

Outcome: partial