Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

11 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про розірвання шлюбу, який було зареєстровано між сторонами 20 жовтня 2001 року, Білоцерківською сільською радою Куйбишевського району Запорізької області актовий запис №5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], від 20 жовтня 2001 року. Позивач [PERSON]. вказала, що за час сумісного проживання сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які проживають разом з матір'ю та перебувають на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося, намагання зберегти сім'ю ні до чого не призвели. Відповідач більше року не проживає в сім'ї , не займається вихованням дітей, не надає матеріальної допомоги. Таке становище суперечить інтересам позивача, тому за таких обставин [PERSON] вимушена звернутися до суду із відповідним позовом, посилаючись на те, що подальше спільне життя з відповідачем буде суперечити її інтересам. Після розірвання шлюбу прохає залишити їй прізвище "[PERSON]". Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, у відповідній письмовій заяві, поданій до суду вказала про те, що підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які були викладені в позовній заяві, наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, прохала розглянути справу за її відсутності у разі неявки відповідача у содове засідання не заперечує проти заочного розгляду справи. Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце його проведення повідомлявся належним чином (згідно ч.9 ст.74 ЦПК України), причини своєї неявки судові не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі не заявив, заперечень проти позову не надавя, тому на підставі ст.169, 224 ЦПК України, за письмової згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення. Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності позивача та відповідача. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних обставин. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Шлюб між [PERSON] та [PERSON]. укладено 20 жовтня 2001 року та зареєстровано Білоцерківською сільською радою Куйбишевського району Запорізької області актовий запис №5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], від 20 жовтня 2001 року. Після реєстрації шлюбу позивач змінила своє прізвище на "[PERSON]", що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO], які проживають з матір'ю і перебувають на її утриманні. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. З матеріалів справи вбачається, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача та інтересам спільних дітей подружжя. Відповідач не проживає спільно зі своєю сім'єю вже майже рік, не приймає участь в вихованні спільних дітей, фінансової допомоги не надає. За таких обставин суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу з відповідачем є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, воно суперечить інтересам одного із подружжя. Спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами на час розгляду даної справи немає. Згідно положень ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу , що розривається. Позивач [PERSON], як особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, в заяві поданій до суду прохає суд залишити їй прізвище «[PERSON]», що не суперечить вимогам закону, а тому підлягає задоволенню . Питання розподілу судових витрат позивачем [PERSON] в позовній заяві не підіймалося.

Outcome: approved