Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

08 вересня 2021 року у зазначеній вище справі постановлено рішення, яким позовні вимоги позивача [PERSON] - задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) на користь [PERSON] , [INFO] , (ідентифікаційний номер [NUMBER] ), аліменти на її утримання на період навчання, у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 23.07.2021року і до 30.06.2024 року. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) на користь держави судові витрати в розмірі 908/дев*ятсот вісім/ грн. 00коп. судового збору в прибуток держави. В зазначеному рішенні судом не вирішувалось питання щодо розподілу витрат на правову допомогу адвоката. 09.09.2021 року до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області звернувся представник позивача [PERSON] - адвокат Дмитриченко О.О. із заявою про винесення додаткового рішення в частині стягнення витрат на правову допомогу з [PERSON] . В заяві представник позивача Дмитриченко О.О.. просить суд винести додаткове рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн. Та витрати із залученням перекладача в сумі 1200грн. Представником відповідача [PERSON] - Циганковою І.І. до суду скероване клопотання про відмову у задоволенні заяви про стягнення витрат на правову допомогу, представник позивача зазначила про не співмірність заявленої суми правничої допомоги зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг. Просила в задоволенні заяви відмовити. Відповідно до статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. 2. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. 3. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. 4. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. За таких обставин, суд вважає за необхідне викликати сторони в судове засідання для вирішення цієї заяви. Представник позивача Дмитриченко О.О. в судове засідання не з*явилась, направила клопотання про розгляд справи без її участі. Представник відповідача Циганкова І. І. в судове засідання не з*явилась, направила відзив по справі, заперечувала проти задоволенні вимог про стягнення витрат на правову допомогу, прохала відмовити в задоволенні заяви.. Суд здійснює судовий розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України. Розглянувши заяву та дослідивши матеріали цивільної справи судом встановлено наступне. Пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК України встановлено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч.3 ст.133 ЦПК України). Так, ч.1 ст.15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Частинами 1, 2, 3, 4 ст.137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 2 ст.141 ЦПК України встановлено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч.3 ст.141 ЦПК України). Так, відповідно до наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що позивачем понесені судові витрати за надання правової допомоги. З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивачки під час судового розгляду справи судом першої інстанції здійснювала адвокат Дмитриченко О.О., яка на підтвердження повноважень представника надала суду ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВІ № 1050680, виписаний на підставі договору про надання правової допомоги № 15/02 від 20 липня.2021 року, який підписано сторонами: клієнтом [PERSON] та адвокатом Дмитриченко О.О., а також копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 28 вересня 2006 року. Як встановлено в ч. 4 ст. 58 ЦК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Таким чином, повноваження адвоката Дмитриченко О.О., як представника позивача підтверджені в порядку, встановленому чинним цивільним процесуальним законодавством, - ордером. Подання суду інших документів з цією метою не передбачене. Наявні у справі документи безперечно свідчать про те, що Дмитриченко О.О. брала участь у розгляді справи як адвокат на підставі договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги) № 15/2 від 20 липня.2021 року, укладеного з позивачем [PERSON] . При цьому, жодних підстав стверджувати про те, що правова допомога адвокатом Дмитриченко О.О. надавалась позивачу на безоплатній основі, не встановлено. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу адвокатом надано Договір про надання правової допомоги № 15/2 від 20 липня 2021року, укладений між адвокатом Дмитриченко О.О. та [PERSON], Додатковий договір № 1 до договору № 26 від 25.01.2021, квитанцію до прибуткового касового ордера №8, відповідно до якої розмір гонорару адвоката склав 8000 грн. Відповідно до квитанцій до прибуткового касового ордера від 20липня 2021року та від 13 серпня 2021року [PERSON] сплачено адвокату Дмитриченко О.О.. відповідно 3500 грн. Та 4500грн. за надання юридичних послуг. Представником позивача зазначено, що на надання юридичних послуг адвокатом витрачений час та надано розрахунок. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів. Згідно зі ст.ст.133,137 ЦПК України та ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» судові витрати на правничу допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Оформленими у встановленому законом порядку документами, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, є квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки. Згідно з п.48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до ч.ч.5 та 6 ст.137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті, суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Від представника відповідача адвоката Циганкової І. надійшло клопотання про відмову в задоволенні вимог на оплату правничої допомоги. Беручи до уваги зазначене вище, а також прийняте у цій справі рішення, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати за надання правової допомоги. Дослідженими у судовому засіданні доказами надання Дмитриченко О.О. професійної правничої допомоги, у відповідності до вимог ст.ст.137, 141 ЦПК України, розмір витрат, на думку суду, є неспівмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), з часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, в зв`язку з чим заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню в цій частині вимог. Судом враховано що справа надійшла до Крюкіського районного суду 23.07.2021року. Призначена до судового засідання на 25.08.2021року. 25.08.2021року, 08.09.2021року відбулися судові засідання. 08.09.2021року по справі прийнято рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача. Судом враховано тривалість судових засідань згідно з журналами судових засідань / 2 засідань/, фактичної участі адвоката у судових засідань та середньої тривалості судових засідань/ тривалість усіх судових засідань до 1години/. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що вимоги представника позивача підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 3500грн. Щодо стягнення витрат на перекладача, то вимоги в цій частині задоволенню не підлягають в зв*язку з відсутністю документального підтвердження понесених витрат. Беручи до уваги вищевказане,

Outcome: partial