Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до Крутьківської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області (далі - відповідач) про визнання права власності у порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] померла [PERSON] . [PERSON] склала заповіт, яким заповіла позивачу житловий будинок з приватизованими прилеглими земельними ділянками. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, входить житловий будинок та земельні ділянки. Спадщину [PERSON] прийняв позивач, подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак позбавлений можливості оформити свої спадкові права на спадкове майно, оскільки правовстановлюючі документи на нього відсутні. У зв`язку з цим позивач просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з надвірними спорудами та земельні ділянки. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 3 вересня 2019 року залучено до участі у справі у якості третьої особи - [PERSON] . У підготовче засідання сторони не з`явилися. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав і просив задовольнити (а.с. 56). Відповідач надіслав лист, в якому погодився з позовом та просив розглянути справу за відсутності його представника (а.с. 24). Третя особа подала заяву, відповідно до змісту якої просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги визнала (а.с. 57). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 27 листопада 2014 року серії [NUMBER] (а.с. 3). Судом встановлено, що при житті [PERSON] склала два заповіти: - 25 липня 2003 року посвідчений Крутьківською сільською радою Чорнобаївського району Черкаської області та зареєстрований у реєстрі за № 65, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде належати їй по закону, заповіла [PERSON] (третя особа) (а.с. 48). - 9 квітня 2013 року посвідчений секретарем Дубіївської сільської ради Черкаського району Черкаської області Клименко В.С. 9 квітня 2013 року та зареєстрований у реєстрі за № 24, відповідно до якого будинок з приватизованими прилеглими земельними ділянками, заповіла позивачу (а.с. 4). Відповідно до ч. 2 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Оскільки заповіт 2013 року фактично не суперечить попередньому, суд дійшов висновку, що позивач має право на спадкування за заповітом житлового будинку та земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства. Згідно з довідками Крутьківської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області №№ 399, 400 від 4 травня 2018 року, [PERSON] постійно проживала та була зареєстровна за адресою: [ADDRESS] . В господарстві проживала одна. За нею рахується вказаний житловий будинок, але правовстановлюючий документ на нього не видавався (а.с. 7, 8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої, зокрема, входять: - земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,1487 га, розташована в с. Чехівка Чорнобаївського району Черкаської області, кадастровий номер 7125184400:02:000:0164, яка належала їй на підставі державного акту від 7 грудня 2009 року серії ЯИ № 504485 (а.с. 5); - земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,1601 га, розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 7125184400:02:000:0163, яка належала їй на підставі державного акту від 7 грудня 2009 року серії ЯИ № 504484 (а.с. 6). Відповідно до змісту листа приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Дудки Г.І. від 27 червня 2019 року (вих. № 282/01-16) (а.с. 30), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 26), після смерті [PERSON] до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернулися позивач (а.с. 32) та третя особа (а.с. 31). Третій особі видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 49-54). Водночас постановою приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Дудки Г.І. про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 12 квітня 2018 року позивачу повідомлено про відсутність у спадковій справі [PERSON] правовстановлюючих документів на спадкове майно, що в силу вимог пп 4.15 п. 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину, та відмовлено у вчиненні таких нотаріальних дій (а.с. 9). Таким чином, позивач не може оформити право власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно, розташоване за адресою: [ADDRESS] , оскільки відсутні правовстановлюючі документи. При цьому судом встановлено, що вказаний житловий будинок з надвірними спорудами закінчений будівництвом, що підтверджується даними технічного паспорту (а.с. 10-13). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день її смерті, тобто [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Судом встановлено, що позивач прийняв спадщину [PERSON] , подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак не може оформити право власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно, оскільки відсутні правовстановлюючі документи. Пунктом "г" ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, з-поміж іншого, прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов`язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, беручи до уваги визнання позову відповідачем та третьою особою, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved