Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

[PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS]. 16.11.2003 року її дочка [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], та з того часу відповідач разом з її дочкою почав проживати у житловому будинку, належному позивачці. З 2015 року подружжя почало проживати окремо. [PERSON] переїхав на проживання в [ADDRESS] та більше року не з'являється за місцем реєстрації, не приймає участі в утриманні будинку та не підтримує сімейних стосунків із дружиною та її рідними. При цьому, на вимогу [PERSON] про зняття з реєстраційного обліку у її будинку, він не реагує. З урахуванням викладеного, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS]. До початку розгляду справи в судовому засіданні, позивач звернулась до суду з письмовою заявою, в якій просила позовні вимоги задовольнити та справу слухати без її участі. Відповідач [PERSON] також через канцелярію суду подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог. Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до облікової картки об'єкта погосподарського обліку на 2016 - 2020 роки по господарству розташованому в [ADDRESS], [PERSON] є головою даного господарства. Серед осіб, які зареєстровані в описаному житловому будинку, який належить позивачеві, значиться [PERSON], [INFO], який в графі "родинні стосунки до голови домогосподарства", вказаний як зять, що відображено за записом №4. Зі змісту заяви [PERSON], датованої 22.05.2017 року вбачається, що він проживає в [ADDRESS]. Отже, той факт, що він не проживає за місцем реєстрації сторонами не оспорюється, а тому додаткового доказування не потребує. Крім того, даний факт відображено у довідці Кошаринецької сільської ради №95 від 17.05.2017 року. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає, заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Згідно ст. 16 Цивільного Кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів, згідно вищезазначеної статті, може бути припинення дії яка порушує це право. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, згідно із ст. 72 ЖК України, провадиться в судовому порядку. Згідно із п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. У п. 34 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Отже, позовні вимоги є законними та обґрунтованими. На підставі викладеного,

Outcome: approved