Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

16 червня 2017 року до Оріхівського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа: Рада опіки та піклування при виконавчому комітеті Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області про розірвання шлюбу, позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 18 листопада 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Козятинського міськрайонного управління юстиції юстиції у Вінницькій області зареєстровано шлюб між ним та [PERSON], актовий запис № 199 та видано відповідне свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. [INFO] у них народилася донька - [PERSON], підтвердженням чого є свідоцтво про народження, видане 05.04.2016 року виконавчим комітетом Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, актовий запис № 05. Їхня сім'я проживала в [ADDRESS] разом з його батьками. 05 вересня 2016 року відповідачка по справі, залишивши його та доньку, якій виповнилося неповних шість місяців, виїхала до себе на батьківщину. Весь цей час вона не цікавилася ні його життям, ні життям малолітньої доньки, яка потребує постійної уваги та піклування. Фактично сімейні стосунки між ним та відповідачем припинились, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливе і суперечитиме моїм .інтересам і тому позивач вирішив розірвати шлюб. Також, позивач зазначає, що відповідачка ніяким чином не цікавиться життям доньки. Всі питання щодо виховання вирішуються ним самостійно без її участі, дитина знаходиться повністю на його утриманні. Відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, оскільки не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, не забезпечує харчування, медичний догляд, лікування доньки, не спілкується з нею, незважаючи на те, що спілкування з батьками необхідне для її нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. У зв'язку з чим, позивач вважає за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав. Крім того, позивач просив стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], в розмірі 2000 (одна тисяча) гривень щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитини повноліття, а також понесені ним судові витрати. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Представник третьої особи Ради опіки та піклування при виконавчому комітеті Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог та винесення заочного рішення не заперечує. Відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки у судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв'язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши обставини справи та проаналізувавши вимоги законодавства України про шлюб та сім'ю, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Щодо задоволення позовних вимог в частині розірвання шлюбу між позивачем та відповідачкою суд виходить з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 18 листопада 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Козятинського міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області, про що складено відповідний актовий запис № 199, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18 листопада 2015 року. Сторони мають малолітню дитину, доньку - [PERSON], [INFO]. За ствердженням позивача, яке відповідачкою не спростовано, шлюбні відносини між сторонами припинені, разом не проживають. Неповнолітня дитина проживає з позивачем. Вимог про зміну прізвища після розірвання шлюбу відповідач не заявляла. Як вбачається з ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст.115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. З урахуванням встановлених обставин суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Щодо задоволення позовних вимог в частині позбавлення відповідачки батьківських прав суд виходить з наступного. Як було вище зазначено судом, між [PERSON] та [PERSON] 18.11.2015 року було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину, доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджено Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 05.04.2016 року виконавчим комітетом Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області. Відповідно до висновку Ради опіки та піклування при виконавчому комітеті Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області від 27 жовтня 2017 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], оскільки [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини, тому доцільно позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до її малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Згідно рішення виконавчого комітету Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області № 114 від 28.10.2016 року, було затверджено висновок ради опіки та піклування при виконавчому комітеті Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], по відношенню до неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Довідка № 286, видана 09.06.2017 року виконавчим комітетом Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, Акт обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] від 13.03.2017 року підтверджують той факт, що [PERSON], [INFO], проживає разом з батьком [PERSON]. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 СК України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] від 13.03.2017 року, який було складено комісією у складі: [PERSON] - старости сіл Омельник, Широке, Свобода, Червоний Яр, [PERSON] - діловода Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, [PERSON] - інспектора соціального захисту населення загального відділу Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області вихованням [PERSON] займається батько - [PERSON]. Мати - [PERSON] не проживає з родиною з вересня 2016 року та не цікавиться умовами проживання та станом здоров'я своєї дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків. Тобто, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У відповідності до ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді спорів судом щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування та у відповідності до ч. 5 цієї статті подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору. Згідно ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд вважає зазначений висновок обґрунтованим та таким, що не суперечить інтересам дитини, а тому приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Умовою по ухиленню від обов'язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов'язками. Відповідно до положень ст..ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Позивачем доведено, що поведінка відповідачки, [PERSON], відносно її малолітньої доньки, [PERSON], є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов'язками. Щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відновідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч.1ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Встановлено, що позов було подано позивачем до суду 16.06.2017 року. Суд вважає необхідним стягнути з відповідачки аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, починаючи з дня пред'явлення позову (16.06.2017 року) і до досягнення дитиною повноліття. При постановленні рішення про стягнення аліментів суд також враховує, що позивач та відповідач в даному випадку не позбавлені права в разі зміни матеріального чи сімейного стану звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів в порядкуст.192 СК України. Суд вважає за необхідне на підставі п.1 ч.1ст.367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved