Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

22.04.2021 представник позивача [PERSON] адвокат Карнаух Т.В. звернулась до суду з позовною заявою про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на користь позивача за спричинену моральну шкоду у розмірі 180\~000,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [PERSON] працював за спеціальністю підземний прохідник з повним робочим днем у підземних умовах на протязі 19 років на ш. «Ювілейна» ПАТ «Суха Балка». Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 14.01.2021 №82 позивачу було встановлені професійні захворювання: Вібраційна хвороба другої стадії від комбінованої дії загальної та локальної вібрації: церебрально-периферичний ангіодистонічний синдром з частими акроангіоспазмами, ускладнений гіпертоничною хворобою 2 стадії, 2 ступеня, СН 1 ст, ризик 3, у поєднанні з полірадикулонейропатією на шийному (С5, С6,С7) та попереково-крижовому (ІД 81) рівнях, з вираженими статико-динамічними порушеннями та стійким больовим синдромом, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ 2 ст), деформуючим остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьових (ПФ першого-другого ступеня) і колінних (ПФ 2 ступеня) суглобів, деформуючим артрозом дрібних суглобів кистей. Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легенів першої стадії), група А. Легенева недостатність першого-другого ступеня. 12 лютого 2021 року на підприємстві ПАТ «Суха Балка» складений Акт розслідування виникнення хронічного професійного захворювання, відповідно до якого встановлено, що позивач працював в шкідливих умовах. Згідно довідки МСЕК від 23.03.2021 року позивач пройшов огляд, де йому було визначено ступень втрати професійної працездатності 65%, та встановлена третя група інвалідності з переоглядом в березні 2022 року. Вина підприємства полягає в тому, що згідно діючого законодавства -\~статті 13 Закону України «Про охорону праці», підприємство зобов`язано було створити безпечні і нешкідливі умови праці. Вказаною нормою, передбачено, що роботодавець за невиконання вимог\~ст.13 Закону України «Про охорону праці»\~несе безпосередню відповідальність, оскільки професійне захворювання виникло у нього внаслідок порушення адміністрацією підприємства норм з безпеки праці під час виконання трудових обов`язків, тобто заподіяна моральна шкода випливає з трудових правовідносин і має відшкодовуватися роботодавцем, який не створив безпечних умов праці. В зв`язку з професійним захворюванням змінився уклад та якість життя, що завдає позивачу моральних страждань. Оскільки він втратив своє здоров`я та працездатність з вини підприємства, вважає, що відповідач по справі повинен відшкодувати позивачу моральну шкоду. Крім того, просить стягнути витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 5000 гривень. Ухвалою суду від 27 квітня 2021 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, з призначенням дати та часу розгляду справи. 13 травня 2021 року на адресу суду надійшов відзив представника відповідача ПрАТ «Суха Балка» на позовну заяву. У своєму відзиві відповідач зазначив, що позивач жодним чином не аргументував та не обґрунтував, заявлену суму моральної шкоди в розмірі 180000,00 гривень. Не надано жодного доказу заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні. Просили відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Суд, відповідно до ч.5\~ст.279 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч.2\~ст.247\~ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, наступні правовідносини: Згідно копії трудової книжки позивач [PERSON] працював на підприємствах міста в несприятливих умовах праці: 11.09.2007р.- 17.12.2019 р. ковалем ручного керування, сервісне управління, ПрАТ «Суха Балка». Звільнений 17.12.2019 за станом здоров`я, що перешкоджає роботі за п.2 ст.40 КЗпП України. Всього в шкідливих умовах праці - 12 років 3 місці. Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 14.01.2021 №82 позивачу було встановлені професійні захворювання: 1.Вібраційна хвороба другої стадії від комбінованої дії загальної та локальної вібрації: церебрально-периферичний ангіодистонічний синдром з частими акроангіоспазмами, ускладнений гіпертоничною хворобою 2 стадії, 2 ступеня, СН 1 ст, ризик 3, у поєднанні з полірадикулонейропатією на шийному (С5, С6,С7) та попереково-крижовому (ІД 81) рівнях, з вираженими статико-динамічними порушеннями та стійким больовим синдромом, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ 2 ст), деформуючим остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьових (ПФ першого-другого ступеня) і колінних (ПФ 2 ступеня) суглобів, деформуючим артрозом дрібних суглобів кистей. 2.Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легенів першої стадії), група А. Легенева недостатність першого-другого ступеня. По факту отримання професійного захворювання [PERSON] на підприємстві ПрАТ «Суха Балка» складений Акт розслідування виникнення хронічного професійного захворювання від 12.02.2021 року, а саме: працюючи на ремонтно-механічному виробництві сервісного управління ковалем ручного кування з 11.09.2007 по 17.12.2019 виконував ручне кування за ескізами, шаблонами і взірцями деталей з чистовим обробленням поверхонь і точним додержанням розмірів. Причиною виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння): Показник загальної вібрації становив 53дБ. при нормі 50дБ по ДСН 3,3.6.039-99. Показник локальної вібрації становив 77дБ. при нормі 76дБ по ДСН 3.3.6.039-99. Пил з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10% до 70% в повітрі робочої зони перевищував граничнодопустиму концентрацію в 3.35 рази по ГОСТ 12.1.005-88 «Обшиє санитарно-гигиенические требования к воздуху рабочей зоны» (8.5 мг/ м3 при ГДК 4.0 мг/м3) ( п.18 акту). 23.03.2021 року висновком МСЕК позивачу вперше встановлено 65% втрати професійної працездатності (50%- по вібраційній хворобі, 15% -ХОЗЛ) та встановлено 3 група інвалідності з переоглядом 01.03.2023 року, що підтверджується виписками з актів огляду МСЕК. Встановлюючи правовідносини, якими регулювалось положення сторін під час означених подій, суд дійшов висновку, що оскільки [PERSON] працював на підприємстві ПАТ «Суха Балка» та отримав професійне захворювання, пов`язане із виконанням трудових обов`язків, то йому, з огляду на тривалість періоду трудової діяльності має бути відшкодовано моральну шкоду на підставі ст.1167 ЦКУ\~та\~ст.237-1 КЗпПУ\~за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до Закону України «Про охорону праці», на підприємство покладено обов`язок забезпечити якісні та безпечні умови праці. Як встановлено із медичних документів позивач [PERSON] внаслідок професійного захворювання відчуває біль в шийному та попереково-крижовому відділах хребта з іррадіацією в кінцівки, більше праві, що посилюється при рухах та після фізичних навантажень, відчуття затерпання в кінцівках, судоми в литкових м 'язах та м 'язах передпліч, частіше в нічний час, біль та обмеження рухів у плечових, ліктьових та колінних суглобах, утруднену ходу,, задишку при фізичному навантаженні, кашель із мокротинням. Через стан здоров`я, позивач вимушений періодично проходити стаціонарне лікування, не має можливості повноцінно рухатися, відпочивати, через що відчуває фізичний дискомфорт, перебуває в знервованому стані через неможливість вести активний спосіб життя, виконуючи звичну роботу по дому, допомагати родині. Покращення в стані здоров`я не відбувається, позивачу встановлений хронічний характер захворювань, і такі обставини в сукупності викликають відчуття неповноцінності та моральні страждання. При цьому суд враховує, що моральні страждання позивача мають постійний характер, незважаючи на регулярні курси лікування, стан здоров`я позивача майже не покращується. \~ \~ \~ \~Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 року №20\~рп-08 по справі № 1-32/2008 встановлено, що громадяни, які потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, мають право на відшкодування моральної шкоди відповідно до\~ст. 1167 ЦКУ\~та\~ст.237-1 КЗпП України\~за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ У п.13\~Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~роз`яснено, що відповідно до\~ст.237-1 КЗпП України\~за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Згідно зі \~ст.1167 ЦКУ\~- моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Згідно п.3 ч.1\~ст.268 ЦКУ\~відносини з приводу відшкодування моральної шкоди, пов`язаної з ушкодженням здоров`я, випливають з порушення немайнових прав, а тому не мають строку позовної давності. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ У відповідності до\~ст.4 ЗУ «Про охорону праці» від\~14 жовтня 1992 року N 2694-XII\~державна політика в області охорони праці базується на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення незалежних, безпечних умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року "Кечко проти України" у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому\~рішенням Конституційного Суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008 року\~з питання відшкодування моральної шкоди безпосередньо работодавцем, у абзаці 9-му пункту 5-го встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки\~статтею 1167 Цивільного кодексу України\~та\~статтею 237-1 Кодексу законів про працю України\~їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до\~статті 153 КЗпП України\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.\~Статтею 173 КЗпП України\~закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно частин 1,3\~ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Суд прийшов до висновку, що виниклі правовідносини врегульовані\~статтею 237-1 КЗпП України, яка діяла на момент виникнення правовідносин та якою передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Статтею 237-1 КЗпП України\~передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ У зв`язку з тим, що відповідно до положень\~ст. 237-1 КЗпП України\~відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача. Зупиненням, а в подальшому й скасуванням права громадян, що потерпіли від нещасних випадків на виробництві, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки\~статтею 237-1 КЗпП України\~їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством - відповідачем внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці, встановлених нормативів щодо загальної вібрації, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Рішенням Конституційного Суду України від 27.01.2004 року № 1-рп/2004\~передбачено: «4.1. Відповідно до статей\~23,\~1167 Цивільного кодексу України\~моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання..». \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Визначене спростовує твердження відповідача про відсутність доведення позивачем наявності моральних страждань. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Отже, наявність фізичних страждань і викликає моральні страждання, адже фізичний біль неможливо переносити без душевного болю -\~це аксіоматична парадигма людського життя і навряд чи потребує якогось казуістичного опосередкованого доведення, на якому наполягав представник відповідача. Хоча, на спростування доводів представника відповідача, матеріали справи та відповіді надані позивачем переконливо доводять, що стан залежності позивача від його хвороби на сьогоднішній день\~є даність, яка формує його сприйняття оточуючого світу, породжує відчуття неповноцінності, яке тільки посилюється у позивача, перетворюючись на справжню муку, через чітке розуміння ним відсутності перспективи одужання у майбутньому. Суд відхиляє заперечення відповідача в частині доводів про те, що позивач не навів доказів завдання йому моральної шкоди, оскільки такі доводи не ґрунтуються на законі та спростовуються вищенаведеними висновками суду. Надання підприємствами засобів захисту від шкідливих чинників, які не усунули вплив негативних факторів, інформованості позивача при прийомі на роботу про умови праці не впливають на право позивача на відшкодування завданої моральної шкоди за умови підтвердження завдання такої шкоди. Доводи представника відповідача щодо відсутності факту встановлення наявності доказу вини відповідача суд не приймає до уваги, оскільки у судовому засіданні встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу. З урахуванням викладеного, доводи відповідача про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди у зв`язку з втратою працездатності, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода. \~ \~ \~ \~ Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує роз`яснення наведені в п.9 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~в правах\~про відшкодування\~моральної (немайнової)\~шкоди» №4\~від 31.03.1995\~року з подальшими змінами, й приймає до уваги конкретні обставини по справі, зокрема: ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань позивача, ступінь втрати професійної працездатності за професійним захворюванням, який становить 65%, встановлення 3 групи інвалідності, час протягом якого позивач працював у відповідача на посаді пов`язаної з виникненням професійного захворювання, глибину і ступінь його моральних страждань пов`язаних з фізичним станом здоров`я, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, і наслідків, що наступили. Враховуючи надані Пленумом Верховного Суду України роз`яснення, відповідно до яких, у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподаткованим мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподаткованого мінімуму доходів громадян, що діяли на час розгляду справи (абз. 2 п.9 вищенаведеної Постанови Пленуму). \~ \~ \~ \~ Обґрунтовуючи розмір відшкодування моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин характеру спричиненої моральної шкоди та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути на користь [PERSON] приблизно шістдесят п`ять прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 150 000 гривень, що буде виваженою грошовою компенсацію тим стражданням і переживанням, які він щоденно зазнає, а в задоволенні іншої частини позову позивачу слід відмовити. Вирішуючи питання, щодо розгляду заявленої вимоги щодо стягнення з відповідача ПАТ «ЦГЗК» на користь [PERSON] витрат по справі за надання правової допомоги в суді у розмірі 5 000 гривень, суд керується положеннями чинного\~ЦПК України. Відповідно до положень\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Згідно з ч.1\~ст.137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. Відповідно до ч.2\~ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 8\~статті 141 ЦПК України\~визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення, за рахунок іншої сторони. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018р. у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018р. у справі № 814/698/16. В обґрунтування витрат на правничу допомогу стороною позивача було подано договір про надання правової допомоги № 18/21 від 30.03.2021 року, акт виконаних робіт від 14.04.2021 року відповідно до умов договору №18/21 від 30.03.2021 року у справі, розрахунок судових витрат на правову допомогу, згідно якого позивачу [PERSON] надана правова допомога на загальну суму - 5 000 гривень, яка полягає у наданні усної консультації (1 година) - 450 гривень, формування переліку необхідних документів для забезпечення доказів по справі (30 хвилин) -250 гривень, правовий аналіз наданих замовником документів для складання позовної заяви (2 години) - 900 гривень, копіювання документів для складання позовної заяви (30 хвилин) - 150 гривень, вивчення судової практики ( 1 година 30 хвилин) - 550 гривень, складання позовної заяви ( 2 години) - 1000 гривень, представлення інтересів в суді (орієнтовно 2 години) - 1700 гривень. Відповідно до прибуткового касового ордеру № 18 від 30.03.2021 року позивачем сплачено 5000 гривень адвокату Карнаух Т.В.. Верховний Суд зазначає, що, відповідно до положень\~ст. 14 ПК\~адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність. У свою чергу,\~Закон "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"\~не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату. ВС вказав, що аналіз спеціального законодавства, щодо діяльності адвоката, дає право зробити висновок, про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа. Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, Верховний Суд дійшов висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта (постанова ВС у справі № 727/4597/19 від 16 квітня 2020 року). Однак зважаючи, на те, що розгляд справи відбувається у письмовому провадженні, тому судові витрати на правову допомогу в частині судового представництва (1 700 грн.), задоволенню не підлягають, оскільки такі дії представником позивача - адвокатом Карнаух Т.В. не вчинялися. Таким чином, виконано робіт на суму 3 300 грн. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Згідно\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~позивач звільнений від сплати судового збору. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до \~ст.141 ЦПК України\~судовий збір підлягає стягненню з відповідача\~\~на користь держави у сумі 1500,00 грн. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ На підставі викладеного,

Outcome: partial