Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», в якому просила Визнати іпотечний Договір від 19 серпня 2011 року, укладений між Публічним Акціонерним Товариством «Фінбанк» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бєлостоцькою Маргаритою Леонідівною, зареєстровано за № 1920, припиненим. Скасувати номер запису про іпотеку: 481289 від 19.08.2011 року та виключити з Державного реєстру іпотек реєстраційний номер № 11523259 від 19.08.2011 р. про реєстрацію договору іпотеки від 19.08.2011 р. укладеного між ПАТ «ФІНБАНК» та [PERSON] на 3-кімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 122,1 кв. м., житловою площею 73,4 кв. м., яка належить [PERSON] на праві власності; скасувати номер запису про обтяження: 481176 від 19.08.2011 року та виключити з Державного реєстру обтяжень реєстраційний номер № 11523218 від 19.08.2011 р. про заборону відчуження нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] загальною площею 122,1 кв. м., житловою площею 73,4 кв. м., яка належить [PERSON] на праві власності. Позов обґрунтований такими обставинами. 19 серпня 2011 року між ПАТ «Фінбанк» та ТОВ «НТКОМ» укладений кредитний договір №93/08/11, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 1 000 000,00 грн. з розрахунку 20,00% річних на строк до 19 лютого 2013 року, а останній, в свою чергу, зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, що встановлені кредитним договором. 19 серпня 2011 року, в якості забезпечення виконання основного зобов`язання, між ПАТ «Фінбанк» та [PERSON] укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого іпотекодавець [PERSON] передала в іпотеку банку нерухоме майно 3-кімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 122,1 кв. м., житловою площею 73,4 кв. м., яка належить [PERSON] на праві власності. В подальшому, 09 квітня 2015 року, ПАТ «Фінбанк» відступило на користь ГІАТ «Платинум Банк» права вимоги за низкою кредитних договорів, та 28 липня 2015? року відступило право вимоги за Іпотечними договорами, в тому числі за договорами із ТОВ 'НТКОМ» і [PERSON] . У 2016 році ПАТ «Платинум Банк» звернулося до Малиновського районного суд м. Одеси з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2016 року позов ПАТ «Платинум Банк» було задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом реалізації з публічних торгів за початковою ціною в розмірі 1927000,00 гривень, в рахунок погашення заборгованості ТОВ «НТКОМ» перед ПАТ «Платинум Банк» за кредитним договором № 93/08/11 від 19 серпня 2011 року в загальному розмірі 1937935,82 гривень. Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2016 року скасовано. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07 червня 2017 року позов ПАТ «Платинум Банк» було задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме 3-кімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 122,1кв.м., житловою площею 73,4кв.м., яка належить [PERSON] на праві власності шляхом реалізації з публічних торгів за початковою ціною в розмірі 1927 000,00 гривень, в рахунок погашення заборгованості ТОВ «НТКОМ» перед ПАТ «Платинум Банк» за кредитним договором №93/08/11 від 19 серпня 2011 року в загальному розмірі 1 937 935,82 гривень. Суд апеляційної інстанції в ході перегляду рішення Малиновського районного суду м. Одеси дійшов до висновку, що між [PERSON] та ПАТ «Платинум Банк» була досягнута домовленість, згідно умов якої [PERSON] в строк до 19 травня 2017 року повинна була сплатити заборгованість в розмірі 1 371 671 грн 26 коп., замість 1 937 935 грн 82 коп. і, таким чином, кредитні зобов`язання будуть вважатися виконаними. 09 червня 2017 року [PERSON] , яка є особою, відмінною від позичальника, та відповідає за виконання позичальником кредитного зобов`язання перед банком у межах реальної вартості нерухомого майна, яке передається у забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, сплатила вказану заборгованість у розмірі 1 389 890 грн. 43 коп. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] сплатила всю суму кредитного боргу за боржника після ухвалення судового рішення, а сторони за іпотечним договором досягай домовленості щодо розміру боргу за кредитним договором до ухвалення судового рішення, іпотекодавець, яка є відмінною від боржника, виконала таку домовленість та сплатила кредитору обумовлену договору суму, однак рішенням суду першої інстанції було звернуто стягнення на предмет іпотеки в рахунок боргу, який на час розгляду справи в апеляційному суді сплачений. Оскільки на час розгляду справи судом апеляційної інстанції та іпотекодавець надала докази про виконання зі свого боку домовленості із кредитором про погашення боргу у розмірі 1389890, 43 гривень відповідно до досягнутої домовленості, 17.12.2019 року. Одеський апеляційний суд постановив рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 червня 2017 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» до [PERSON] (третя особа-Товариство з обмеженою відповідальністю «НТКОМ») про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити. Позивач та її представник у відкрите судове засідання не з`явились, представник позивача подала до канцелярії суду заяву, в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просила розгляд справи проводити у її відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом надсилання судових ухвал та повісток, відзив на позов до суду не надав, в судові засідання не з`являвся, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у відсутність не подавав. Третя особа - ТОВ «НТКОМ» про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом надсилання судових ухвал та повісток, пояснення щодо позову та відзиву до суду не надав, в судові засідання не з`являвся, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у відсутність не подавав. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з тим, що відповідач належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, та відповідачами не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечення позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 19 серпня 2011 року між ПАТ «Фінбанк» та ТОВ «НТКОМ» був укладений кредитний договір №93/08/11, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 1 000 000,00 грн. з розрахунку 20,00% річних на строк до 19 лютого 2013 року, а останній, в свою чергу, зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, що встановлені кредитним договором (а. с. 13а-18). 19 серпня 2011 року, в якості забезпечення виконання основного зобов`язання, між ПАТ «Фінбанк» та [PERSON] укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого іпотекодавець [PERSON] передала в іпотеку банку нерухоме майно 3-кімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 122,1 кв. м., житловою площею 73,4 кв. м., яка належить [PERSON] на праві власності (а. с. 8-13). 17.12.2019 року Одеським апеляційним судом прийнято постанову за результатами розгляду апеляційної скарги представника [PERSON] у справі за позовом ПАТ «Платинум Банк» до [PERSON] (третя особа ТОВ «НТКОМ») про звернення стягнення на предмет іпотеки, якою скасовано рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 червня 2017 року, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ «Платинум Банк» до [PERSON] (третя особа ТОВ «НТКОМ») про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовлено(а. с. 19-20). Одеським апеляційним судом встановлено, що 09 квітня 2015 року між ПАТ «Платинум Банк» та ПАТ «Фінбанк» був укладений договір відступлення права вимоги, в силу якого ПАТ «Фінбанк» відступило на користь ПАТ «Платинум Банк» право вимоги до боржників з повернення заборгованості за низкою кредитних договорів та договорів забезпечення, в тому числі договорів з ТОВ «НТКОМ» та [PERSON] . Судом апеляційної інстанції також встановлено, що між [PERSON] та ПАТ «Платинум Банк» була досягнута домовленість, згідно умов якої [PERSON] в строк до 19 травня 2017 року повинна була сплатити заборгованість в розмірі 1 371 671 грн 26 коп., замість 1 937 935 грн 82 коп. і, таким чином, кредитні зобов`язання будуть вважатися виконаними. 09 червня 2017 року [PERSON] , яка є особою, відмінною від позичальника, та відповідає за виконання позичальником кредитного зобов`язання перед банком у межах реальної вартості нерухомого майна, яке передається у забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, сплатила вказану заборгованість у розмірі 1 389 890 грн 43 коп. Таким чином, враховуючи, що відповідач сплатила всю суму кредитного боргу за боржника після ухвалення судового рішення, а сторони за іпотечним договором досягли домовленості щодо розміру боргу за кредитним договором до ухвалення судового рішення, іпотекодавець, яка є відмінною від боржника, виконала таку домовленість та сплатила кредитору обумовлену договору суму, однак рішенням суду першої інстанції було звернуто стягнення на предмет іпотеки в рахунок боргу, який на час розгляду справи в апеляційному суді сплачений. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд вважає, що вони виникли внаслідок припинення зобов`язання, забезпеченого іпотекою, та регулюються Розділом І Книги 5 ЦК України, який регулює загальні положення про зобов`язання та Законом України «Про іпотеку». Відповідно до частин першої та другої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу (частина друга статті 509 ЦК України). Однією з таких підстав є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина перша статті 575 ЦК України). Поняття іпотеки деталізує абзац третій статті 1 Закону України «Про іпотеку», який визначає, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої статті 593 ЦК України). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України). За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання (такий висновок сформулювала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 711/45556/16-ц. Одеським апеляційним судом встановлено факт припинення зобов`язань за кредитним договором у зв`язку з його повним і належним виконанням [PERSON] . Цю обставину, як і відсутність у ПАТ «Платинум Банк» фінансових та майнових претензій до позивача учасники справи не оспорювали. Тому з огляду на те, що належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку й обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки, суд вбачає підстави для задоволення вимоги позивача про визнання зобов`язань за іпотечним договором припиненими. Щодо скасування та виключення відповідних записів з Державного реєстру Іпотек суд зазначає наступне. Обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів (абзац четвертий частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» у редакції, чинній на момент укладення іпотечного договору). Судом встановлено, що, посвідчивши іпотечний договір, нотаріус наклав заборону відчуження спірної квартири. Це відповідає пункту 1.13 іпотечного договору, згідно з яким обтяження Предмета іпотеки за цим договором підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому чинним законодавством України. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (частина друга статті 593 ЦК України, частина третя статті 17 Закону України «Про іпотеку»). Частиною 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» регламентовано, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Таким чином, виходячи із вимог діючого на час розгляду справи законодавства, з метою ефективного захисту прав позивача суд вважає за можливе одночасно із визнанням зобов`язання за договором іпотеки припиненим вирішити питання щодо припинення обтяження речових прав на спірну квартиру. За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1681 гривень 60 копійок підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved