Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом, який мотивував наступним. [INFO] у її матері [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] . Мати дитини є інвалідом 2-ї групи загального захворювання. Батько дитини, останнього разу бачив сина при народженні, тобто 7 років тому. Відповідач ніколи не цікавився дитиною, його вихованням не займався. Згідно довідки від 11.10.2018 № 218, виданої виконавчим комітетом Мартинівської сільської ради, батько дитини на території сільради не зареєстрований та фактично не проживає, інформацією щодо виховання та утримання сина, [PERSON] , [INFO] , сільська рада не володіє. Заочним рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 05.11.2014 у справі № 588/1526/14-ц з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі по 500 (п`ятсот) грн. щомісячно, починаючи стягування з 12.09.2014 року до повноліття дитини. Згідно довідки від 01.08.2018 № 16862-14, виданої Лебединським міськрайонним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Сумській області, [PERSON] не отримувала аліменти від [PERSON] у період з 01.02.2018. Відповідно до характеристики, наданої [PERSON] Олешнянським навчально-виховним комплексом: загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад імені Героя Радянського Союзу Степана Долгого Охтирської районної ради Сумської області, [PERSON] навчається в даній школі з першого класу та зарекомендував себе як старанний, здібний, активний, комунікабельний учень. Його навчанням та вихованням займаються бабуся та його сестра - [PERSON] . За час навчання хлопчика в школі мама жодного разу не цікавилася навчанням сина, з вчителями не спілкувалася. Посилаючись на вказані обставини, уточнивши свої вимоги позивач просить суд: позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, від представника позивача надійшла письмова заява про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує (а.с.111). Треті особи на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору в судове засідання не з`явились. Від органу опіки та піклування і від Служби у справах дітей Тростянецької РДА надійшли письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримують (а.с.109,110,116). Третя особа [PERSON] письмоввих заяв по суті не надала. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, хоча повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи. Поштові відправлення, направлені за зареєстрованим місцем відповідача, повертаються на адресу суду без вручення відповідачеві з відмітками поштаря «за закінченням терміну зберігання» та з інших причин (а.с.48, 49, 72,73, 80, 94, 108, 119). Ураховуючи, що відповідач [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Рябушківської сільської ради Тростянецького району, Сумської області за №02-31/407 від 15.11.2018 (а.с.25), поштові відправлення направлялися за цією адресою, про зміну місця реєстрації чи місця свого знаходження відповідач не повідомляв, тому відповідно до ст.ст.128,131 ЦПК України, суд вважає, поштові відправлення такими, що доставлені. За таких обставин, враховуючи заяву позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням Розділу ІІ Глави 11 ЦПК України та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. На підставі свідоцтва про народження дитини судом установлено, що [INFO] у с.Артемо-Растівка, Тростянецького району, Сумської області народився [PERSON] , батьками якого вказані - [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Відповідно до довідки виконавчого комітету Мартинівської сільської ради Тростянецького району родина [PERSON] має наступний склад сім`ї: син - [PERSON] , [INFO] , донька - [PERSON] , [INFO] , чоловік - [PERSON] , [INFO] , бабуся - [PERSON] , [INFO] , мати [PERSON] , [INFO] , брат - [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Як убачається із копії рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 05.11.2014 у цивільній справі №588/1526/14-ц, провадження №2/588/486/14 стягнуто з [PERSON] , аліменти на користь [PERSON] , [INFO] на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] в розмірі по 500 (п`ятсот) грн. щомісячно, починаючи стягування з 12.09.2014 року до повноліття дитини (а.с.15-16). За висновком органу опіки та піклування Тростянецької районної державної адміністрації Сумської області від 23.11.2018 доцільним є позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Висновок мотивований тим, що батько не проживає із родиною після розлучення із [PERSON] , аліментів не платить, інформації про своє місцезнаходження не надає. Дитиною опікуються переважно його бабуся і сестра (а.с.38). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутовий умов проживання родини [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] було встановлено, що будинок, в якому проживає родини належить на праві спільної власності [PERSON] та [PERSON] , загальна площа якого 96,6 кв.м., дві жилих кімнати. Родина має все необхідне, мають запас продуктів харчування, у дітей є необхідний одяг, взяття, іграшки, постільна білизна. Щодо виконання батьківських обов`язків [PERSON] комісія не дійшла ніякого висновку у зв`язку з його відсутністю (а.с.39). Вирішуючи вимогу позивача про позбавлення батьківських прав [PERSON] суд ураховує наступне. Відповідно до ч.1 ст.32 Конституції України ніхто не може зазнати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою (ч.3 ст.51 Конституції України). Відповідно до абз.3 ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України - дитина належить до сім`ї своїх батьків, навіть тоді, коли спільно з ними не проживає. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1980 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Законом України "Про охорону дитинства", зокрема, у ч.ч.1,6 ст.12, закріплено, що сім`я є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; - жорстоко поводяться із дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Пленум Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" у своїй постанові за №3 від 30.03.2007 року, зокрема п.п.15.16, роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовки до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Таким чином, з урахуванням вищевикладених обставин судом на підставі досліджених доказів установлено, що [PERSON] свої обов`язки, як батько, не виконує та не бажає виконувати. Об`єктивних причин, які б перешкоджали йому належним чином виконувати свої батьківські обов`язки, суд не встановив. Отже, суд встановив, що відповідач самоусунувся від виховання сина, будь-якого інтересу до місцезнаходження дитини не проявляє, не відвідує, не займається вихованням, не дбає про його фізичний і духовний розвиток і така поведінка батька є такою, що заслуговує на позбавлення його батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] . Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved