Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

17.05.2018 року позивач звернувся до Олександрівського районного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 17197,26 грн. у зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором. 13.06.2018 року до суду надійшла інформація про місце реєстрації відповідача та цього ж дня відкрито провадження по справі. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що відповідач відповідно до договору про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки №2027434 від 18.06.2014 року отримав кредит у розмірі 13088,00 грн. зі сплатою 24 відсотків річних та зі ставкою за несанкціонованим овердрафтом 35% річних за користування кредитом. Позивач свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, а саме - надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Відповідач свої зобов'язання щодо погашення заборгованості належним чином не виконав. У звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором, відповідач станом на 23.01.2018 року має заборгованість 17197,26 грн., яка складається з наступного: 8738,46 грн. заборгованість за основним боргом; 2694,89 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 4861,62 грн. інфляційне збільшення заборгованості; 902,29 грн. - три відсотки річних від суми заборгованості. Представник позивача, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи до суду не зявився, надавши суду клопотання про розгляд справи за його відсутністю (а.с. 3). Відповідач, в судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позовних вимог не заперечував, зазначив, що буде сплачувати кредит. Суд, вислухавши відповідача, роз'яснив йому наслідки визнання позову, відповідно до ст. 174 ЦПК України. Вислухавши відповідача, дослідивши та оцінивши надані позивачем докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 18.06.2014 року відповідач уклав з АТ "Ощадбанк" договір №2027434 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки та додатковий договір № 1 до договору №2027434 разом із повідомленням про умови кредитування та розпискою про отримання платіжної картки та ПІН-конверту (а.с. 4-7). Відповідно до\~виписок по\~рахунку,\~розрахунку заборгованості,\~звіту щодо\~розрахунку сум\~інфляційних втрат\~та 3%\~річних від\~прострочених сум\~заборгованості за\~кредитом за\~договором №2027434\~від 18.06.2014\~року укладеного\~між АТ\~"Ощадбанк"\~та [PERSON]\~станом на\~23.01.2018\~року заборгованість\~становить \~17197,26\~грн.,\~яка складається\~з наступного:\~8738,46\~грн.\~ заборгованість\~за основним\~боргом;\~2694,89\~грн.\~ заборгованість\~за нарахованими\~відсотками;\~4861,62\~грн.\~ інфляційне\~збільшення заборгованості;\~902,29\~грн.\~-\~три відсотки\~річних від\~суми заборгованості\~(а.с.\~8-12). Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд на\~підставі ст.\~13\~ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши письмові докази по справі, за своїм внутрішнім переконанням оцінює їх, як належні, допустимі та достовірні, що не оспорені відповідачем в судовому засіданні та шляхом подання відзиву. Дослідженні докази, їх взаємозв'язок у сукупності, є достатнім для вирішення справи по суті. Зобов'язання боржника за договором повернути кредитору, отриману грошову суму та винагороду за користування грошима, на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Отже, правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов'язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов'язок з повернення отриманого кредиту та винагороди за користування грошима, а кредитор має право, - вимагати повернення наданого кредиту та сплати процентів. До встановлених судом правовідносин, які склалися між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми права. Відповідно до ст. 1054 ЦК України: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~ відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України: якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За статтею 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За статтею 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 4.4 Договору, відповідач зобов'язався у разі виникнення заборгованості погасити її шляхом поповнення рахунку до 25 числа місяця, наступного за звітним. Відповідач не\~надав своєчасно\~позивачу грошові\~кошти для\~погашення заборгованості\~за кредитом,\~відсотками,\~а також\~іншими витратами\~відповідно до\~умов договору,\~в зв'язку\~з чим,\~утворилась заборгованість\~у розмірі\~17197,26 грн. В зв'язку з повним визнанням позовних вимог відповідачем, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Судові витрати позивача по оплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн. підлягають стягненню з відповідача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі зазначеного,

Outcome: approved