Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

24.10.2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» через свого представника за довіреністю звернулися до суду з позовом, в якому просили стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № CNXRRX00990073 від 04 січня 2007 року в сумі 26465 грн 53 коп. та стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно 200 грн. Свої вимоги мотивували тим, що [PERSON] отримав кредит у розмірі 1864 грн 50 коп, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним договором з кінцевим терміном повернення 04.07.2007. Посилаючись на положення ст.ст.526,527,530, 1050,1054 ЦК України вказували про порушення зобов»язань за кредитним договором та утворення заборгованості, яка складається з заборгованості по кредиту в розмірі 1864,50 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 10138,58 грн, заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 149,15 грн, пені за несвоєчасність виконання зобов»язання за договором в сумі 12767,32 грн, а також штрафів 500 грн ( фіксованої частини) та 1245,98 грн ( процентної складової). Ухвалою від 08 листопада 2017 року провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором закрито у зв»язку зі смертю [PERSON]. В судове засідання представник позивача не з'явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши про підтримання позовних вимог. Як слідує з пояснень, наданих на адресу суду, представник позивача вказувала, що умови є невід»ємною частиною укладеного договору, з якими погодився відповідач, наводила розрахунок відсоткової ставки, правомірність укладення договору поруки та встановлення строку позовної давності в п»ять років. Інший представник позивача надав разом з заявою про проведення судового засідання за його відсутності розрахунок відсотків за період з 24.10.2008 по 07.10.2011 та штрафів. Відповідач та його представник позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні, вказуючи, що сплив строк позовної давності, умови, які долучені до договору не є його невід»ємною частиною, оскільки з таким умовами відповідач не знайомився. Відсутній його підпис в даних умовах, також останні не містять дати. Відповідач пояснив, що під час того як він дивився мобільні телефони, до нього підійшов представник та запропонував купити телефон, на що він сказав, що не має грошей, але представник запропонував оформити договір, запевнивши, що кошти можливо буде виплати протягом трьох років. Копію документів йому не надавали, він отримав мобільний телефон та в подальшому кошти не повернув. Представник банку йому не телефонував і не повідомляв про необхідність сплати кредитних коштів. Заслухавши відповідача, представника відповідача, дослідивши обставини справи, судом встановлено наступне. 04.01.2007 року [PERSON] та ПАТ КБ "ПриватБанк" уклали кредитний договір № CNXRRX00990073, згідно якого банк надає позичальнику кредитні кошти у сумі 1864,50 грн на строк шість місяців з 04.01.2007 по 04.07.2007 включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1,0% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 29,83 грн та единоразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 169,50 грн в обмін на зобов»язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії, зазначені в заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам строки. Визначено, що погашення заборгованості має здійснюватись щомісячними платежами. Також, в договорі передбачено, що у разі порушення зобов»язання із погашення кредиту позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом 10,0% в місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Як встановлено в судовому засіданні банк свої зобов»язання за укладеним договором виконав, що підтвердив відповідач в судовому засіданні, оскільки він придбав мобільний телефон за вказану в договорі суму. При цьому, в судовому засіданні відповідач не заперечував, що підписував договір. Доводи відповідача з приводу того, що він не знав, що йому треба сплачувати кредитні кошти судом не приймаються до уваги, оскільки в укладеному договорі чітко вказано періоди сплати кредитних коштів, зазначені відсотки, комісії. Тим більше відповідач мав можливість особисто поцікавиться щодо отриманого ним кредиту та подальшої сплати коштів. Постанова правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, на яку посилається представник відповідача, в даному випадку не приймається до уваги, оскільки договір укладався до опублікування даної постанови. Разом з тим, суд не вважає, що складовою частиною договору є Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), оскільки останні позичальником не підписувались. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Додані до заяви позичальника Умови не містять підпису відповідача, не містять дати їх затвердження. А отже, суд позбавлений можливості встановити, що надані умови Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника. Зазначений висновок містить правова позиція Верховного суду України № 6-2320цс16 від 22 березня 2017 року. У зв»язку з наведеним, нараховані пеня в сумі 12 767,32 грн та штрафи 500 грн (фіксована частина) та 1245,98 грн (процентна складова) стягненню не підлягають, оскільки, в наданій заяві позичальника не передбачено сплати пені та штрафів за прострочення зобов»язання, а тільки передбачено сплату відсотків в більшому розмірі в разі прострочення зобов»язання. За наведених вище підстав судом не приймаються до уваги доводи позивача щодо збільшення строку позовної давності до 5 років, Також, Верховний суд України в правовій позиції у справі за № 6-1926цс15 від 04 листопада 2015 року, посилаючись на ст.259 ЦК України вказав, що домовленість сторін про збільшення строку позовної давності має бути викладена в письмовій формі, а Умови надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), що не мають підпису позичальника не можуть вважатись домовленістю сторін про збільшення строку позовної давності на п»ять років. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України передбачена загальна позовна давність, яка встановлюється у три роки. За положеннями ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). У відповідності до заяви-анкети позичальника кінцева дата погашення кредиту 04.07.2007. Кредит відповідачем не сплачувався. ПАТ КБ «Приват Банк» звернулись до суду тільки 24 жовтня 2011 року. Відповідач в судовому засіданні заявив про застосування строку позовної давності. За таких підстав, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом в сумі 1864,50 грн, заборгованості по комісії в сумі 149,15 грн задоволенню не підлягають. Разом з тим, відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За змістом ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Сторонами визначена в договорі відсоткова ставка за користування кредитом у розмірі 1,0% на місяць, що становить 12% на рік, а також визначена відсоткова ставка за прострочення сплати кредитних коштів в розмірі 10% на місяць. Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, відсотки за кредитом підлягають стягненню з відповідача у межах строку позовної давності. Таку правову позицію викладено Верховним Судом України у постанові від 02 грудня 2015 у справі №6-249цс15, а тому, відповідно до приписів ст. 360-7 ЦПК України, вона є обов'язковою для застосування для всіх судів України. Так, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом 24 жовтня 2011 року на надав розрахунок станом на 07.10.2011 року, за таких підстав відсотки за кредитом підлягають стягненню в період з 24.10.2008 по 07.10.2011 як зазначено в наданому розрахунку в сумі 6697,54 грн ( 10138,58 - 3441,04). Стягнення відсотків за період по 23.10.2008 задоволенню не підлягає. За таких підстав суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог на суму 6697,54 грн відсотків за кредитом за період з 24.10.2008 по 07.10.2011. Інші позовні вимоги задоволенню не підлягають з підстав, які наведені вище. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, судовий збір з відповідача на користь позивача слід стягнути пропорційно до частини задоволених позовних вимог, а саме 97 грн 12 коп. ( 6697,54 х 386,66/26665,53). На підставі викладеного,

Outcome: partial