Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

20.11.2020 року [PERSON] засобами поштового зв`язку звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 26.06.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, зареєстрований в реєстрі за № 14763 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитним договором № 26250018374839 від 17.11.2010 року за період з 20.06.2018 по 20.06.2019 року в сумі 15 392,7 грн. та суми за вчинення виконавчого напису в розмірі 500 грн., а всього на загальну суму 15 892,7 грн. Позов обґрунтовано тим, що 10.04.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, укладеного між нею та АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є відповідач. На підставі вказаного виконавчого напису відкрито виконавче провадження про звернення стягнення на заробітну плату, пенсі, стипендію та інші доходи боржника. Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис не відповідає вимогам закону та вчинений з порушенням порядку вчинення виконавчих написів. Вона не отримувала вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань, а нотаріус не переконалась у безспірності правочину. 01.12.2020 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 04.12.2020 року ухвалою суду вжито заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 10.04.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., зареєстрованого в реєстрі № 14763. 04.12.2020 року ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. В матеріалах справи містяться поштові повідомлення про отримання учасниками справи копії ухвали про відкриття провадження, а також копії позовної заяви з додатками відповідачем та третіми особами. Будь-яких заяв (заперечень) від учасників справи на адресу суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 26.06.2019 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинила виконавчий напис № 14763 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитним договором № 26250018374839 від 17.11.2010 року за період з 20.06.2018 по 20.06.2019 року в сумі 15 392,7 грн., що складається: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 4 233,92 грн., простроченої заборгованості за процентами - 5 944,36 грн., строкової заборгованості за процентами - 83,52 грн.; неустойки за порушення зобов`язань по кредиту - 5 130.9 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом з АТ «Перший Український Міжнародний Банк» стягнуто плату в розмірі 500 грн., які, згідно оскаржуваного документу, підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. В матеріалах справи містяться копії пропозиції укласти договір карткового рахунку та договір страхування (оферта) від 17.11.2010 року між позивачем та АТ «Банк Ренесанс Капітал». На підставі вчиненого виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. постановою від 16.07.2019 року відкрито виконавче провадження № 59566206 та постановою від 31.07.2019 року звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк». Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Процедура вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлено Законом України «Про нотаріат» та іншими актами, зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, в якому главою 16 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно з п. 1.1 глави 16 вказаного Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2 цього розділу Порядку передбачено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (ст. 88 Закону України «Про нотаріат). Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 затверджено «Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Відповідно до п. 2 цього Переліку, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Наведена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 27.03.2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02.07.2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) та у постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного суду від 01.04.2020 року у справі № 201/15282/16-ц (провадження № 61-40796св18). Відповідач не надав суду доказів направлення вимоги боржнику про усунення порушення та необхідність погашення суми боргу у зазначеному розмірі, або інший документ, який би підтверджував безспірність заборгованості. Також слід зазначити, що при вчиненні спірного виконавчого напису нотаріусом не було враховано умови спливу позовної давності, який не може перевищувати трьох років з дня виникнення права вимоги. Крім цього, вчиняючи виконавчий напис приватний нотаріус не врахував, що постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» визнана незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнено перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Наведене підтверджується постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року. Отже, нотаріус та відповідач, звертаючись із заявою про вчинення виконавчого напису, наведені вище обставини не з`ясували, тому суд дійшов висновку про доведеність вимоги позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає до виконання. Стаття 12 ЦПК України визначає принцип змагальності цивільного судочинства. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких відомостей та доказів на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. Отже, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. В силу вимог ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 840,80 грн. та заяви про забезпечення позову - 420,40 грн., а всього 1261,20 грн.

Outcome: approved