Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

21.09.2020 року позивач звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача.\~В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач у\~позові посилається\~на те,\~що 11.09.2017\~року по\~пр.\~Дмитра Яворницького,\~75\~у м.\~Дніпро сталася\~ДТП за\~участю транспортних\~засобів -\~Mazda\~6,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~Toyota\~Prado,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~та БАЗ\~А079,\~д.н.з.\~ [NUMBER] .\~В наслідок\~ДТП її\~автомобіль було\~пошкоджено,\~а їй\~спричинена матеріальна\~шкода,\~яка згідно\~зі звітом\~№26-12-17-1Р\~експертного дослідження,\~складеного ФОП\~ [PERSON] ,\~становить 13\~254\~грн.\~16\~коп.\~Фактичні витрати\~на усунення\~пошкоджень,\~завданих її\~автомобілю,\~складають 24\~298\~грн.\~та 1400\~грн.\~-\~витрати на\~проведення експертного\~дослідження.\~Протокол про\~адміністративне правопорушення\~був складений\~на водія БАЗ А079,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~ [PERSON] ,\~проте,\~постановою Бабушкінського\~районного суду\~м.Дніпропетровська\~від 01.11.2017\~року провадження\~по справі\~було закрито\~за відсутності\~складу адміністративного\~правопорушення в\~діях останнього.\~Позивач наполягає\~на тому,\~що відсутність\~постанови про\~притягнення особи\~до адміністративної\~відповідальності та\~закриття кримінального\~провадження у\~зв`язку з\~відсутністю складу\~кримінального правопорушення\~не означає\~відсутність вини\~для цивільно-правової\~відповідальності.\~Цивільно-правова\~відповідальність власника\~транспортного засобу\~Toyota\~Prado,\~д.н.з.\~ [NUMBER] , [PERSON] на час вчинення ДТП була застрахована в ПрАТ «СГ «ТАС». Вона звернулася до відповідача з відповідною заявою та просила направити свого представника для огляду транспортного засобу, проте відповідач в порушення порядку, передбаченого законом, розслідування події ДТП не розпочав, працівника, аварійного комісара та експерта для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків не направив. Посилаючись на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача на її користь страхове відшкодування та штрафні санкції у розмірі 41\~062 грн. 90 коп., з яких: 24\~298 грн. страхового відшкодування, 1400 грн. на проведення незалежного експертного дослідження, 1578 грн. 40 коп. інфляційних витрат, 1360 грн. 86 коп. 3% річних, 12\~425 грн. 64 коп. пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.09.2020 року суддя Яковлев Д.О. був визначений для розгляду даної справи. Ухвалою від 22.09.2020 року суддею відкрито провалдження у справі та визначено про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Згідно до розпорядження в.о. керівника апарату суду №224 від 18.05.2021 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 18.05.2021 року суддя Кудрявцева Т.О. визначена для розгляду цієї справи. Ухвалою від 01.06.2021 року справа прийнята суддею до провадження, визначено про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач надала суду клопотання про розгляд справи без її участі за наявними у справі доказами та матеріалами, в якому підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Третя особа в судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.\~280,\~281,\~282 ЦПК України\~ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК. Дослідивши докази у справі, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1, 2 ст. 5 передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, ц ивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У відповідності до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст.\~77\~ЦПК України,\~ належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно ст. 1192 ЦК України, якщо не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст.1 Закону України «Про страхування»). Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. При цьому відсутність постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.06.2020 року у справі 361/10096/16-ц, постанові Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі 369/1558/17. Згідно з п. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик (а у випадках, передбачених ст. 41 Закону - МТСБУ) відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну. Згідно з п.1 ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення стразового відшкодування. За вимогами п. 3 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закон) . - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Якщо транспортний засіб фактично відремонтований, то розмір збитку визначається як вартість затрачених на відновлювальний ремонт коштів, тобто як вартість реально витрачених матеріалів і проведених робіт (постанова ВСУ від 25.03.2019 року №591/3152/16-ц). Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником автомобіля марки Mazda 6, д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . 11.09.2017 року по пр. Дмитра Яворницького, 75 у м. Дніпро сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів автомобіля Mazda 6, д.н.з. [NUMBER] , власником якого є позивач, автомобіля Toyota Prado, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та автомобіля БАЗ А079, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Протокол про адміністративне правопорушення був складений на водія БАЗ А079 д.н.з. [NUMBER] [PERSON] . Постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 01.11.2017 року провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП було закрито за відсутності складу адміністративного правопорушення в діях останнього. Вказаною постановою встановлено, що автомобіль БАЗ А079, д.н.з. [NUMBER] , рухався у крайній правій смузі для руху, а попутній автомобіль Toyota Prado, д.н.з. [NUMBER] , рухався у другій смузі та раптово змінив напрямок руху право, в результаті чого відбулось зіткнення зазначених транспортних засобів, після якого автомобіль Toyota Prado, д.н.з. [NUMBER] , відкинуло в бік паркувальних місць, де останній здійснив наїзд на автомобіль позивача Mazda 6, д.н.з. [NUMBER] . Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Toyota Prado, д.н.з. [NUMBER] , на час ДТП була застрахована відповідачем по справі - страховою компанією ПрАТ «СГ «ТАС» згідно полісу № АК/6909150. 13.09.2017 року на адресу АТ «СГ «ТАС» позивачем було направлено письмове Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду за участю вищевказаних автомобілів, до якого було додано фото її транспортного засобу, а 19.09.2017 року, 19.12.2017 року та 20.12.2017 року позивачем направлено Повідомлення про надання транспортного засобу для огляду експерта. Згідно зі Звітом №26-12-17-1Р експертного дослідження від 15.01.2018 року, складеним ФОП [PERSON] , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mazda 6, д.н.з. [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП становить 13 254 грн. 16 коп. Фактичні витрати на усунення пошкоджень, завданих автомобілю Mazda 6, д.н.з. [NUMBER] , та проведення відновлювального ремонту складають 24 298 грн., що підтверджується товарним чеком від 25.01.2018 року та актом виконаних робіт від 25.01.2018 року на суму 3\~406 грн., товарним чеком від 25.01.2018 року та актом виконаних робіт від 25.01.2018 року на суму 20\~892 грн. Крім того, на проведення незалежного автотоварознавчого дослідження по оцінці ушкоджень автомобіля позивачем витрачено 1400,00 грн., що підтверджується документально. Таким чином, фактичний розмір матеріальної шкоди, завданої позивачу в зв`язку з пошкодженням належного їй автомобіля в наслідок ДТП складає 25\~698,00 грн. 10.09.2018 року позивач направила на адресу ПрАТ «СГ «ТАС» заяву про страхове відшкодування, яка була отримана страховою компанією 11.09.2018 року за вх.№333. В порушення вимог ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідачем рішення про страхове відшкодування або відмову у такому відшкодуванні не прийнято, письмове повідомлення про прийняте рішення не направлено. Максимальний строк для страхової виплати становить 90 днів, таким чином граничним строком виплати страхового відшкодування є 10.12.2018 року, враховуючи те, що заява про страхове відшкодування подана 11.09.2018 року. Судом встановлено, що ПрАТ «СГ «ТАС» у встановлені законом строки не прийняв жодного рішення, страхове відшкодування позивачу не виплатив. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п.36.5 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. Згідно зі статтею 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 вересня 2019 року у справі № 757/26834/15-ц (провадження № 61-23871св18) зазначено, що: "оскільки за своєю правовою природою зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування є грошовим, суди дійшли обґрунтованого висновку про застосування до спірних правовідносин положень статті 625 ЦК України і стягнення з ПАТ "СК "Універсальна" на користь [PERSON] трьох відсотків річних від простроченої суми та інфляційних втрат. За змістом аналізованої норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу і 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Вони є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника, який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові. Зазначена позиція також викладена в постанові Верховного Суду від 27.01.2021 року у справі № 337/5617/19, провадження № 61-8564св20, в якій зазначено, що зважаючи на особливу юридичну природу правовідносин сторін у вигляді відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за договором страхування, нарахування пені за несвоєчасне виконання договору страхування узгоджується з положеннями статті 992 ЦК України, відповідно до яких у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні майнових витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Аналогічні правові позиції також містяться у постановах Верховного Суду від 30.10.2019 року по справі № 200/4309/14-ц, від 16.10.2019 року по справі № 452/3519/15, від 05.07.2019 року по справі №905/600/18. Таким чином, відповідач зобов`язаний окрім страхового відшкодування сплатити позивачу штрафні санкції за період прострочення виплати страхового відшкодування. Суд вважає, що розрахунок позивача щодо стягнення на його користь з відповідача штрафних санкцій є обгрунтованим та приймає його як допустимий доказ. Будь-яких доказів в спростування позовних вимог позивача, в тому числі розміру заподіяних збитків та штрафних санкцій, відповідачем суду не надано. Таким чином, судом встановлено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу була завдана майнова шкода в розмірі 41 062 грн. 90 коп., що складається з: суми заподіяних збитків, 25 698 грн.; інфляційних витрат 1 578 грн. 40 коп.; 3% річних 1 360 грн. 86 коп.; пені з розрахунку подвійної ставки Національного банку України 12 425 грн. 64 коп. З огляду на викладене, позовні вимоги є обґрунтованими, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування у загальному розмірі 41 062 грн. 90 коп. Також, відповідно до п.1 ч.2\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається у разі задоволення позову на відповідача, тому з ПрАТ «СГ «ТАС» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved