Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] , якою просить стягнути з [PERSON] [INFO] , аліменти на її користь на утримання доньки - [PERSON] [INFO] у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, починаючи від звернення до суду і до закінчення донькою навчання, але не більш як до досягнення нею 23 років. Позивач подала заяву, якою просила суд розглянути справу без її участі, вказала, що свої вимоги підтримує. А відповідач подав заяву про безумовне і добровільне визнання позовних вимог в повному обсязі. Також зазначив, що правові наслідки визнання позову йому відомі та зрозумілі, їх роз`яснення з боку суду не потребує, а розглянути справу та ухвалити рішення по суті спору просив за його відсутності. За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Позиція позивача полягала у тому, що у неї з відповідачем є спільна дитина, яка досягла повноліття, але у зв`язку із тим, що дитина продовжує навчання у навчальному закладі, на денній формі навчання, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, але відповідач, який має можливість надавати таку допомогу, добровільно її не здійснює. І тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. Відповідач подав заяву, якою добровільно та безумовно позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Застосовуючи вказану норму процесуального права, суд враховує роз`яснення, що надані Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», зокрема в абзаці 3 пункту 24, в частині того, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Зважаючи на те, що відповідач подав письмову заяву, якою безумовно визнав позовні вимоги, суд приймає визнання відповідачем позову. При цьому, судом враховано, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача). Відповідно до положень частини 1 статті 200 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню доньку у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених статтею 182 Сімейного Кодексу України. А згідно положень частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. А згідно з частиною 1 статті 191 цього ж кодексу, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Отже, оскільки позивач просить суд захистити її порушене право способом, який передбачений законом шляхом стягнення з відповідача аліментів у розмірі однієї четвертої частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дати звернення до суду (тобто з 13 липня 2020 року) і до закінчення навчання, але не більше, як до досягнення 23 років, і відповідач цей позов визнає, суд вважає, що вказані вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. В силу положень пункту першого частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України, також, слід допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Позивач на підставі пункту третього частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011 року звільнена від сплати судового збору, розмір якого у справах даної категорії виходячи з положень статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" складає 840 гривень 80 копійок гривень. Таким чином,

Outcome: approved