Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

31 серпня 2021 року [PERSON] (надалі також - позивач, [PERSON] ) звернулась до Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чиста Криниця» (надалі також - відповідач, ТОВ «Чиста Криниця»), в якій просила стягнути з ТОВ «Чиста Криниця» на її користь компенсацію за невикористану відпустку, а саме: середній заробіток доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати в сумі 64753 грн 93 коп.; та моральну шкоду в сумі 20 000 грн. Ухвалою судді Новосанжарського районного суду Полтавської області від 06 вересня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків (а.с. 23-25). На усунення недоліків позивачем до суду 21 вересня 2021 року надані документи відповідно до ухвали про залишення без руху, а саме: платіжне доручення про сплату судового збору, позовна заява із зазначенням ціни позову та її обґрунтованого розрахунку. У своїй позовній заяві, яка надійшла на усунення недоліків 21 вересня 2021 року [PERSON] просила стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Чиста Криниця» на її користь середній заробіток за увесь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 64753 грн 93 коп. та моральну шкоду 20000 грн (а.с. 30-40). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 27 вересня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 05 листопада 2021 року задоволено клопотання позивача про проведення судового засідання, призначеного на 17 листопада 2021 року о 15 год. 00 хв., в режимі відеоконференції між Новосанжарським районним судом Полтавської області та Київським районним судом м. Полтави за участю позивача [PERSON] (а.с. 91). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 17 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів з Пенсійного Фонду України та ТОВ «Чиста Криниця» (а.с. 109). Також, 17 грудня 2021 року суд своєю ухвалою закрив підготовче провадження у справі, призначив справу до судового розгляду по суті (а.с. 110). Ухвалою суду від 08 грудня 2021 року задоволено клопотання відповідача про проведення судового засідання, призначеного на 10 грудня 2021 року о 11 год. 00 хв., в режимі відеоконференції між Новосанжарським районним судом Полтавської області та Московським районним судом м. Харкова за участі представника відповідача - [PERSON] (а.с. 138). Аргументи учасників справи В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона є єдиним спадкоємцем після смерті своєї матері - [PERSON] , яка перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Чиста Криниця». 05 червня 2021 року [PERSON] , як єдина спадкоємиця після померлої матері [PERSON] , отримала виплату компенсації за невикористані дні щорічної відпустки минулих періодів роботи в ТОВ «Чиста Криниця». Водночас, відповідач, здійснивши виплату вказаної компенсації спадкоємцю [PERSON] , не виконав свій обов`язок щодо сплати середнього заробітку за час затримки виплати належних працівникові ( [PERSON] ) при звільненні сум. Позивачем акцентовано на наявності у неї права, як у спадкоємця, отримати від відповідача середній заробіток за час затримки виплати належних її матерії [PERSON] при звільненні сум, що відповідно до наданих до суду розрахунків складає 64 753 грн 93 коп. За змістом позовної заяви вказано про відмінність дати наказу ТОВ «Чиста Криниця» про виплату позивачу компенсації за невикористані відпустки за минулі роки [PERSON] з датою фактичного перерахуванням відповідних коштів [PERSON] , які вона отримала 05 червня 2021 року. У зв`язку з тим, що матір [PERSON] вчасно не отримала належні їй кошти за невикористані відпустки за минулі роки, це позбавило [PERSON] можливості придбати ліки, з огляду на що її спадкоємиця - позивачка, яка отримала як обов`язки так і права після померлої матері, просила стягнути з відповідача також на її користь й моральну шкоду в сумі 20000 грн. 22 жовтня 2021 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву (а.с. 50-58), в якому представник просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі та стягнути з позивача понесені відповідачем судові витрати. В обґрунтування своїх заперечень проти задоволення позовних вимог, відповідачем вказано, що [PERSON] були виплачені кошти компенсації за невикористані відпустки минулих років, як члену сім`ї померлого працівника ТОВ «Чиста Криниця» - [PERSON] . Поряд з цим, вказано, що згідно з положеннями статті 117 КЗпП України, право на отримання середнього заробітку за весь час затримки належних працівникові сум має виключно звільнений працівник. Права на отримання членами сім`ї померлого працівника чи його спадкоємцями середнього заробітку у випадку непроведення розрахунку з померлим працівником в день його смерті, законодавством не передбачено. Зазначено, що сума середнього заробітку за час затримки не була нарахована або стягнута при житті матері позивачки, отже не належала спадкодавцеві і не може передаватись членам сім`ї або входити до складу спадщини. Вказано на відсутності права позивачки на отримання моральної шкоди, завданої її матері, оскільки право на відшкодування такої моральної шкоди не було присуджено судом спадкодавцеві ( [PERSON] ) за життя. 02 листопада 2021 року позивачем до суду подано відповідь на відзив (а.с. 75-77), відповідно до якої [PERSON] зазначила, що відповідач визнає факт невчасної виплати компенсації за невикористані дні відпустки, що мало місце у 2021 році. Позивач, посилаючись на вимоги статті 1227 ЦК України зазначила, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні повинен бути виплачений саме їй, як члену сім`ї. На підтвердження своїх доводів позивачка посилалась на практику ВСУ (постанова від 14.06.2016 у справі № 2а-3490/10/1870) та рішення місцевих судів. Позивачем вказано, що таке право, як середній заробіток за час затримки розрахунку мала її мати, [PERSON] і тепер має і вона, [PERSON] , як спадкоємець. 05 листопада 2021 року відповідачем надано до суду заперечення на відповідь на відзив (а.с. 80-84), які містять аргументи, що є аналогічними, зазначеним у відзиві на позовну заяву. Додаткового акцентовано на тому, що наведена позивачем у відповіді на відзив судова практика стосується інших правовідносин, що склались між учасниками таких справ. Зазначено, що на момент смерті [PERSON] не мала судових рішень стосовно відшкодування на її користь середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні та моральної шкоди, а тому [PERSON] ні як член сім`ї, ні як спадкоємець не має права на відшкодування ані середнього заробітку за затримку розрахунку за померлою [PERSON] , ані моральної шкоди, завданої [PERSON] .. 12 листопада 2021 року позивачем надано до суду додаткову відповідь на відзив (а.с. 96-100), в якій зазначено, що вона як єдина спадкоємиця [PERSON] отримала виплату компенсації за невикористані дні щорічної відпустки минулих періодів роботи в ТОВ «Чиста Криниця», а саме: за періоди роботи 2008, 2009, 2010, 2011 роки в сумі 229 грн 60 коп. Повторно вказано на те, що відповідно до змісту статті 1127 УК України, належний спадкодавцеві [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні входить до складу спадщини, є компенсацією нарівні з компенсацією за невикористані дні відпустки, а тому належить позивачу - спадкоємцю за заповітом. В судовому засіданні 10 грудня 2021 року позивач та її представник підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позові, відповіді на відзив та додатковій відповіді на відзив. Додатково наголошено на неточності в документах позивача, а саме: вказано, що наказ про виведення із списків працівників ТОВ «Чиста Криниця» [PERSON] від 04 липня 2011 року № 974-к по причині смерті винесений за день до смерті гр. [PERSON] , яка померла [INFO] . Представник відповідача в судовому засіданні 10 грудня 2021 року просила у задоволенні позову відмовити з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив. Суд, заслухавши в судовому засіданні 10 грудня 2021 року пояснення позивача та його представника, а також представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Обставини справи, встановлені судом З матеріалів справи вбачається, що у період з 2008 року по 2011 рік матір позивачки - [PERSON] перебувала в трудових відносинах з ТОВ «Чиста Криниця». Зокрема, судом встановлено, що з 01 травня 2008 року по 30 листопада 2011 року (а.с. 155) [PERSON] відпрацювала в ТОВ «Чиста Криниця» 70 днів та відповідно до наказу від 28 листопада 2021 року № 1764-к «Щодо особового складу» її, робітницю на низькокваліфікованих ручних роботах № 6, звільнено згідно з пунктом 1 статті 36 КЗпП України (за угодою сторін) з 30 листопада 2008 року (а.с. 150). В подальшому, в період з квітня 2009 року по грудень 2009 року [PERSON] відпрацювала в ТОВ «Чиста Криниця» 81 день (а.с. 156) та згідно з наказом від 01 грудня 2009 року № 2177-к, як робітник на низькокваліфікованих ручних роботах виробничого філіалу № 6, була звільнені на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП України (за закінченням строку трудового договору) з 01 грудня 2009 року (а.с. 151). В період з 01 травня 2010 року по 31 грудня 2010 року [PERSON] відпрацювала в ТОВ «Чиста Криниця» 74 дні (а.с. 157) та відповідно до наказу № 2903-к від 31 грудня 2010 року як робітник на низькокваліфікованих ручних роботах виробничого філіалу № 6, була звільнена з роботи у зв`язку з закінченням строку трудового договору згідно з пунктом 2 статті 36 КЗпП України з 31 грудня 2010 року (а.с. 152). В період з 01 квітня 2011 року по 04 липень 2011 року [PERSON] перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Чиста Криниця» та відпрацювала 31 день (а.с. 158), однак відповідно до наказу від 04 липня 2011 року № 974-к була виведена із списків працівників ТОВ «Чиста Криниця» по причині смерті (а.с. 153). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 06 липня 2011 року серії [NUMBER] (а.с. 11). Відповідно до заповіту від 15 листопада 2004 року, посвідченого секретарем Драбинівської сільської ради Новосанжарського району, [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). Згідно з Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 31192981 від 27.07.2021, за спадкодавцем [PERSON] свідоцтво про право на спадщину отримала [PERSON] на спадкове майно, що складається із земельної ділянки (а.с. 13). 18 травня 2021 року генеральним директором ТОВ «Чиста Криниця» Діденко С.В. винесено наказ № 629-к, яким внесено зміни у наказ № 974-к від 04 липня 2011 року в частині дати виведення [PERSON] зі списків працівників ТОВ «Чиста Криниця», а саме: вказано дату - 05 липня 2011 року, дату її смерті (а.с. 154). На підставі заяви [PERSON] від 21 травня 2021 року про виплату компенсації за невикористані дні щорічних відпусток минулих періодів її матері [PERSON] за період роботи в ТОВ «Чиста Криниця» в сумі 229 грн 60 коп. (а.с. 59), позивачці згідно з видатковим касовим ордером від 28 травня 2021 року (а.с. 60) та розрахунковим листом (а.с. 61) була виплачена відповідна сума в розмірі 229 грн 60 коп. 15 червня 2021 року [PERSON] звернулась до ТОВ «Чиста Криниця» із заявою про надання інформації про період перебування [PERSON] в трудових відносинах із ТОВ «Чиста Криниця», про розмір заробітної плати [PERSON] за весь період працевлаштування, а також детального розрахунку отриманих [PERSON] коштів (а.с. 62). На таку заяву відповідачем була надана відповідна інформація з підтверджуючими документами (а.с. 63 -68). 10 серпня 2021 року [PERSON] звернулась до відповідача із заявою, за змістом якої просила виплатити їй середній заробіток за весь період затримки компенсації за невикористані дні відпусток її матері [PERSON] в сумі 64 753 грн 93 коп. (а.с. 70). На вказану заяву ТОВ «Чиста Криниця» своїм листом від 10 вересня 2021 року № 251 повідомило, що [PERSON] вже виплачена компенсація за невикористані відпустки померлої [PERSON] у повному обсязі в сумі 229 грн 60 коп. Середній заробіток за час затримки розрахунку не є складовою частиною компенсації за невикористані відпустки. Запропоновано на підтвердження наявності права на виплату такого середнього заробітку [PERSON] , надати відповідні документи, а саме: свідоцтво про право на спадщину на отримання компенсації за невикористані відпустки у ТОВ «Чиста Криниця» померлої у 2011 році [PERSON] , видане на ім`я [PERSON] (а.с. 71). З огляду на викладене, враховуючи, що позивачка отримала лише у 2021 році належну її матері [PERSON] компенсацію за невикористані відпустки за 2008-2011 роки, вона вважала, що має також право отримати за свою матір суму середнього заробітку за весь час затримки такого розрахунку, у зв`язку з чим і звернулась до суму із відповідною позовною заявою, в якій, крім зазначеного, просила також стягнути з відповідача моральну шкоду, завдану її матері невчасною виплатою компенсації за невикористані дні відпусток. Надаючи оцінку позовним вимогам, суд виходить з наступного. Норми права, які підлягають застосуванню Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Щодо спадкування Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1219 ЦК України передбачено, що не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права;2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Згідно зі статтею 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Відповідно до частини 3 статті 1230 ЦК України, до спадкоємця переходить право на відшкодування моральної шкоди, яке було присуджено судом спадкодавцеві за його життя. Щодо стягнення компенсації за невикористані дні щорічних відпусток та середнього заробітку за весь час затримки виплати належних працівнику сум Частиною першої статті 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України. Відповідно до пункту 4.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту України від 29 липня 1993 року № 58, у разі смерті працівника трудова книжка видається на руки його найближчим родичам під розписку або надсилається поштою на їх вимогу. У трудовій книжці померлого працівника у розділі "Відомості про роботу" і дати запису у графі 3 записується: "Роботу припинено у зв`язку зі смертю", далі-заповнюється графа 4 - зазначаються дата і номер наказу (розпорядження). Цей запис засвідчується у встановленому порядку. Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до частини 6 статті 24 Закону України «Про відпустки», у разі смерті працівника грошова компенсація за не використані ним дні щорічних відпусток, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, виплачується спадкоємцям. Частина 6 статті 83 КЗпП України передбачає, що у разі смерті працівника грошова компенсація за не використані ним дні щорічних відпусток, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, виплачується спадкоємцям. Відповідно до статті 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Щодо стягнення моральної шкоди Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється статтею 237-1 КЗпП України, відповідно до положень якої передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами) роз`яснено, що згідно зі статтею 237-1КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Висновки щодо правозастосування З матеріалів справи встановлено, і учасниками справи не заперечувалось, що матір позивачки - [PERSON] перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Чиста Криниця», та її трудові відносини з відповідачем були припинені внаслідок смерті [PERSON] [INFO] . Помилка в наказі ТОВ «Чиста Криниця» № 974-к в даті виведення працівника [PERSON] зі списків працівників пояснена представником відповідача технічною опискою під час виготовлення наказу, і суд зазначає, що така помилка не впливає у даному разі на предмет спору, яким є визначення наявності або відсутності права позивачки, як спадкоємця, на середній заробіток за весь час затримки розрахунку з її матір`ю [PERSON] та права на моральну шкоду, завдану невчасною виплатою компенсації за невикористані дні щорічних відпусток її матері. Необхідно, зазначити, що за змістом процитованих вище частини 6 статті 24 Закону України «Про відпустки» та частини 6 статті 83 КЗпП України, грошова компенсація за не використані працівником дні щорічних відпусток у разі його смерті виплачується спадкоємцям, що відповідачем і було здійснено на підставі заяви [PERSON] від 21.05.2021. Сторонами справи не оспорюється того факту, що спадкоємиця померлої [PERSON] - її донька [PERSON] отримала належну її матері компенсацію за невикористані дні щорічних відпусток в сумі 229 грн 60 коп. лише у червні 2021 року. Судом встановлено, що між сторонами також відсутній і спір щодо розміру такої компенсації. Надаючи оцінку вимогам позивачки про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд виходить з наступного. Позивачка, вказуючи на наявність у неї такого права акцентувала увагу на змісті статті 1227 ЦК України, відповідно до якої суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. З аналізу вищенаведеної норми вбачається, що законодавцем окремо не зазначено, що до складу спадщини включаються саме суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Крім цього, положеннями статті 117 КЗпП прямо передбачено, що право на отримання середнього заробітку за весь час затримки належних працівникові сум має виключно звільнений працівник. Права на отримання членами сім`ї померлого працівника чи його спадкоємцями середнього заробітку у випадку не проведення розрахунку з померлим працівником в день його смерті законодавством не передбачено. Відповідно до вимог статті 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно з вимогами статті 2 Закону України «Про оплату праці», до структури заробітної плати входять: 1) Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. 2) Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. 3) Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. На підставі статті 2 Закону України «Про оплату праці», структуру заробітної плати можна визначити, беручи до уваги положення Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713 (далі - Інструкція № 114/8713), розробленої відповідно до Закону України від 17 вересня 1992 року N 2614-XII «Про державну статистику» та Закону України «Про оплату праці» з урахуванням міжнародних рекомендацій у системі статистики оплати праці й стандартів Системи національних рахунків (за змістом преамбули цієї Інструкції). Відповідно до пункту 1.3 Інструкції № 114/8713, для оцінки розміру заробітної плати найманих працівників застосовується показник фонду оплати праці. До фонду оплати праці включаються нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній формі (оцінені в грошовому вираженні) за відпрацьований та невідпрацьований час, який підлягає оплаті, або за виконану роботу незалежно від джерела фінансування цих виплат. Фонд оплати праці складається з: фонду основної заробітної плати; фонду додаткової заробітної плати; інших заохочувальних та компенсаційних виплат. До фонду додаткової заробітної плати, зокрема, відносяться оплата за невідпрацьований час, оплата, а також суми грошових компенсацій у разі невикористання щорічних (основної та додаткових) відпусток та додаткових відпусток працівникам, які мають дітей, у розмірах, передбачених законодавством (п. 2.2.12. Інструкції № 114/8713). При цьому, інші виплати, що не належать до фонду оплати праці, встановлені в розділі 3 Інструкції № 114/8713, згідно з пунктом 3.9 якого до них відносяться суми, нараховані працівникам за час затримки розрахунку при звільненні. Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою. Тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 30.01.2019 у справі № 910/4518/16. Оскільки середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати, то він, відповідно до статті 1227 ЦК України, не входить до складу спадщини. Крім цього, відомостей про те, що за свого життя на користь померлої [PERSON] був присуджений відповідний середній заробіток, позивач до суду не надав. З наведених вище мотивів, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні має бути відмовлено. Надаючи оцінку позовній вимозі про відшкодування з відповідача на користь спадкоємиці [PERSON] завданої її матері моральної шкоди у зв`язку з невиплатою компенсації за невикористані щорічні відпустки, суд виходить з наступного. Як зазначалось вище, відповідно до частини 3 статті 1230 ЦК України, до спадкоємця переходить право на відшкодування моральної шкоди, яке було присуджено судом спадкодавцеві за його життя. Позивачем вказано, що у зв`язку з неотриманням її матір`ю належних їй коштів за невикористані відпустки за минулі роки, [PERSON] завдана моральна шкода, яка має бути відшкодована підприємством позивачу, як спадкоємцю померлого працівника. Поряд з цим, суд акцентує увагу, що [PERSON] може успадкувати лише те право на відшкодування моральної шкоди, яке було присуджено судом її матері за життя. Однак, жодних судових рішень, які б набрали законної сили, про стягнення з ТОВ «Чиста Криниця» на користь [PERSON] моральної шкоди, позивачем до суду не надано. Отже, відсутні підстави вважати, що [PERSON] за її життя присуджувались кошти на відшкодування моральної шкоди, завданої невиплатою компенсації за невикористані дні відпусток. Таким чином, позовна вимога про стягнення моральної шкоди, завданої [PERSON] , на користь її спадкоємця - [PERSON] , задоволенню не підлягає. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Розподіл судових витрат Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про необхідність відмовити у задоволенні в позові у повному обсязі, підстави для вирішення питання щодо розподілу судового збору відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed