Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

20 грудня 2013 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 0,0410 га, розташовану за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування цих вимог вказувала, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, в тому числі, у виді вищевказаної земельної ділянки. Вона, як єдиний спадкоємець, звернулася до нотаріуса та отримала свідоцтво про право на спадщину на садовий будиночок та земельну ділянку, однак на вказану земельну ділянку Державного акту на своє ім'я не виготовила. У вересні 2013 року вона звернулася до реєстраційної служби Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області із заявою щодо реєстрації її прав відносно вказаної земельної ділянки. Однак в проведенні реєстрації цих прав їй було відмовлено через неподання нею правовстановлюючого документу, тобто Державного акту на вказане майно на її ім'я. Оскільки з 1 січня 2013 року видача Державних актів не передбачена, то вона позбавлена можливості подати для реєстрації прав щодо цього майна такий документ, а тому за захистом своїх прав була змушена звернутися до суду із цим позовом. Позивачка [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила справу розглянути у її відсутність. Відповідач Галицинівська сільська рада Жовтневого району Миколаївської області направила до суду заяву про визнання позовних вимог [PERSON] та прохання розглянути справу у відсутність їх представника. Третя особа - реєстраційна служба Жовтневого РУЮ Миколаївської області свого представника до суду не направила. Дослідивши письмові докази по справі, в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Так, відповідно до Державного акту серії ІІ-МК № 041347, виданого 19 липня 2000 року на підставі ХІ сесії ІІІ скликання Галицинівської сільської ради народних депутатів від 22 червня 2000 року № 4, [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,010 га в межах території Галицинівської сільської ради Жовтневого району миколаївської області для ведення садівництва (а.с. 12) . За даними свідоцтва про смерть [NUMBER], [PERSON] помер [INFO], про що міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції здійснено актовий запис про смерть за №2916 від 06.06.2005 року (а.с. 14). 27 грудня 2005 року на ім'я [PERSON], як дружині померлого [PERSON], було видане свідоцтво про право на спадщину в цілому на земельну ділянку площею 0,0410 гектарів, для ведення садівництва, розташованої на території Галицинівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області (а.с. 20). Підстави, з яких позивачка була змушена звернутися до суду із цим позовом підтверджується рішенням реєстратора прав на нерухоме майно від 16 вересня 2013 року, якими позивачці було відмовлено в реєстрації її прав щодо цього майна у зв'язку з відсутністю Державного акту на право власності на землю (а.с. 21). Відповідно до ст.126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до ст.126 ЗК України, в редакції, що діяла на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], а також на час отримання позивачкою свідоцтва про право на спадщину, право власності на земельну ділянку посвідчувалося державним актом. Однак, за період з часу смерті [PERSON] та до 1 січня 2013 року позивачка не отримала на своє ім'я правовстановлюючого документу щодо вказаної земельної ділянки, що також підтверджується даними відділу Держземагентва у Жовтневому районі Миколаївської області, (а.с. 24), а зі зміною законодавчих норм, видача такого документу нині не передбачена. За вказаного позивачка позбавлена можливості захистити свої права щодо вищевказаного майна, окрім як в судовому порядку. Відповідно до п. 26 Постанови КМУ від 22.06.2011 року № 703 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком. Згідно п. 27 цього Порядку, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, в тому числі може бути рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Положення ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК України вказують, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи наведене, та встановивши, що позивачка набула прав на вищевказане спадкове майно, як спадкоємець першої черги після смерті чоловіка [PERSON], однак її право власності на це майно не визнається за вищевказаних обставин, а отже на підставі ст. 16 ЦК України, суд вважає, що цивільне право позивачки підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на вищевказану земельну ділянку.

Outcome: approved