Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

13.12.2013 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивував тим, що він із відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 27.01.1993 року, від спільного подружнього життя неповнолітніх дітей не мають. Стверджує, що протягом останніх п'яти років подружнього життя вони з відповідачкою спільно не проживають, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Вважає, що їхній шлюб не склався, оскільки вони не зійшлися характерами та поглядами на життя у зв'язку з чим між ними постійно виникали конфлікти, подальше перебування у шлюбі вважає неможливим. Наголосив на тому, що у позасудовому порядку розірвати шлюб неможливо, через відсутність згоди відповідачки. Позивач в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, не повідомила суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає, просить після розірвання шлюбу залишити за нею право і надалі іменуватися дошлюбним прізвищем - «[PERSON]». Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 27.01.1993 року, зареєстрованому Щирецькою селищною радою Пустомитівського району Львівської області, актовий запис № 1, що підтверджено Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 27.01.1993 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст. 110 ч. 1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачкою. У відповідності із положеннями ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги пояснення сторін відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. Окрім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, таким чином прохання відповідачки про те, щоб залишити за нею право і надалі іменуватися дошлюбним прізвищем - «[PERSON]», є законним та обґрунтованим.

Outcome: approved