Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

31.08.2015 року ПАТ «Волиньобленерго» в особі Ківерцівської філії звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за спожиту електроенергію. В обгрунтування заявлених вимог вказують на те, що 14.07.2014 року між ПАТ «Волиньобленерго» в особі Ківерцівської філії та [PERSON] укладено договір № 525126370 на користування електричною енергією для побутових потреб за адресою с. Дідичі, вул. Ранкова, 20, Ківерцівського району Волинської області. Посилаючись на те, що відповідач [PERSON], являючись споживачем електроенергії, в період з 01.01.2015 року по 30.06.2015 спожила 4843 квт/год. вартістю 3677,52 грн., провела оплату частково, станом на 31.08.2015 року загальна сума заборгованості за спожиту електроенергію становить 3042,52 грн., просить стягнути з відповідача вищевказану заборгованість разом із судовими витратами по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилася. До суду подано заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася. До суду подано заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутності з долученням до справи квитанції про часткову сплату боргу. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 14.07.2014 року між ПАТ «Волиньобленерго» в особі Ківерцівської філії та [PERSON] укладено договір № 525126370 на користування електричною енергією для побутових потреб за адресою с. Дідичі, вул. Ранкова, 20, Ківерцівського району Волинської області, відповідно до умов якого позивач, як енергопостачальник, взяв на себе зобов'язання постачати споживачу електричну енергію у необхідних споживачу обсягах відповідно до договірної потужності, з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а останній зобов'язався оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим договором (а.с.3-4). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до ст.1 Закону України "Про електроенергетику" споживачами енергії є суб'єкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю. Частиною четвертою - п'ятою статті 26 вищевказаного Закону передбачено, що споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Споживач енергії несе відповідальність за шкоду, заподіяну енергопостачальнику внаслідок невідповідності технічного стану електроустановок споживача та/або схеми живлення споживача вимогам нормативно-технічних документів, згідно з умовами договору. Правовідносини, що виникли між сторонами у справі, носять зобов'язальний характер. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, тобто належним виконанням зобов'язання з боку відповідача є сплата заборгованості за спожиту електроенергію. В порушення умов договору та статей 509, 526, 714 ЦК України, відповідач [PERSON] належним чином умови договору не виконала. Згідно довідки від 31.08.2015 року заборгованість [PERSON] за договором № 525126370 на користування електричною енергією для побутових потреб за адресою с. Дідичі, вул. Ранкова, 20, Ківерцівського району Волинської області від 14.07.2014 року становить 3042,52 грн. (а.с.5). Як вбачається з квитанції ПАТ КБ "Приватбанк", долученої відповідачем до матеріалів справи, 27.10.2015 року нею частково в сумі 500 грн. оплачено борг за використання електроенергії. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиту електроенергію підлягає до часткового задоволення, та приходить до висновку про стягнення з [PERSON] 2542,52 грн. заборгованості за спожиту електроенергію. Відповідно до ст. 88 ЦПК України у випадку задоволення позовних вимог судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Тому судові витрати у виді судового збору в сумі 243, 60 грн., сплачені позивачем при подачі позовної заяви, підлягають стягненню з відповідача в користь позивача.

Outcome: partial