Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

20.11.2013 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючі свої вимоги наступним. Рішенням Київського районного суду м. Сімферополь від 20 січня 2012 року позов ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» був задоволений, було звернено стягнення за іпотечним договором від 12 грудня 2007 року, за реєстровим №8084 та договором про внесення змін до іпотечного договору від 14.03.2008 року на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON], у рахунок заборгованості за Кредитним договором №1101/1207/88/141 від 12 грудня 2007року в сумі 704671,20 ( сімсот чотири тисячі шістсот сімдесят однієї) гривні 20 копійок, шляхом проведення прилюдних торгів. Відповідно до ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців цього будинку, в тому числі членів родини. На сьогодні за вказаною адресою зареєстровані відповідач, [PERSON], неповнолітня [PERSON], які в добровільному порядку квартиру не звільняють. Тому позивач уточнивши позовні вимоги просить виселити їх та зняти цих осіб з реєстраційного обліку за вказаної адреси. В судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав в повному об'ємі. Відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON], в судове засідання не явилися, про дату та місце слухання справи були повідомлені належним чином за місцем реєстрації, про що в матеріалах справи є відповідні докази. Проте у в судове засідання не явилися, причини неявки суду не повідомили. Представник [PERSON] - [PERSON] надав до суду заяву про відкладення розгляду справи, оскільки буде зайнятий в іншому судовому засіданні. Суд не вважає причину не прибуття в судове засідання поважною. Відповідно ч.2 ст. 169 ЦПК України неявка представника не перешкоджає для розгляду справи. Представник Служби у справах дітей Сімферопольської міської ради в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те що виселення батьків дитини буде суперечити інтересам дитини, яка після народження проживає в спірній квартирі та іншого житла у дитини немає. Представник Відділу громадянства, імміграції і реєстрації фізичних осіб Київського районного відділу СМУ ГУ МВС України в АР Крим в судове засідання не явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Вислухав представника позивача, представника Служби у справах дітей Сімферопольської міської ради, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 5 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань. За загальним правилом (ч.1 ст.11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Сторони мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Як вбачається з матеріалів справи, 12 грудня 2007року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №1101/1207/88/141, за умовами якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 50000,00 доларів США, зі сплатою 11,9 відсотків річних, та зобов'язався здійснювати щомісячні платежі до погашення суми кредиту. Кредит надано строком до 11 грудня 2017 року. За додатковою угодою №1 до кредитного договору від 14.03.2008 року розмір кредиту був збільшений до 70000,00 доларів США. В забезпечення виконання умов Кредитного договору №1101/1207/88/141 від 12 грудня 2007року між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір від 12 грудня 2007 року, за реєстровим №8084, предметом іпотеки є належне останньому нерухоме майно у вигляді квартири [ADDRESS], на яке може бути звернуто стягнення у випадку не виконання боржником зобов'язань за вищевказаним кредитним договором. Зокрема, іпотекодержавець набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки за наявністю обставин, передбачених п.15 іпотечного договору. У зв'язку із тим, що умови кредитного договору систематично порушувались банк звернувся з позовом до суду про стягнення заборгованості. Заочним рішенням Київського районного суду м. Сімферополь 20 січня 2012 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» задоволено в повному обсязі, а саме звернуто стягнення за іпотечним договором від 12 грудня 2007 року, за реєстровим №8084 та договором про внесення змін до іпотечного договору від 14.03.2008 року на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON], у рахунок заборгованості за Кредитним договором №1101/1207/88/141 від 12 грудня 2007року в сумі 704671,20 ( сімсот чотири тисячі шістсот сімдесят однієї) гривні 20 копійок, шляхом проведення прилюдних торгів. Визначено початкову ціну продажу предмета іпотеки - квартири №106, розташованої за адресою: м. Сімферополь, вулиця Бородіна, будинок 2, на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 (дев'яносто) відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки, - у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку». Стягнуто з [PERSON] на корить Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» витрати на інформаційно - технічне забезпечення у розмірі 120,00 (сто двадцять) гривень 00 копійок, судовий збір у розмірі 1700,00 ( одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок. (а.с.14,15). Ухвалою судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 07 листопада 2012 року заочне рішення Київського районного суду м. Сімферополь від 20 січня 2012 року залишено без змін. (а.с.16,17,18). Зазначене рішення набуло чинності, у зв`язку із чим ПАТ «Сведбанк» було видано виконавчі листи, які знаходяться на примусовому виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби Сімферопольського міського управління юстиції з 06.03.2012 року відкрито виконавче провадження (а.с19). На підставі ухвали Київського районного суду м.Сімферополя від 10.10.2013 року відбулася заміна сторони виконавчого провадження № 31608178 з ВАТ «Сведбанк» на ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» (а.с.24,25). Станом на день подання позовної заяви рішення Київського районного суду м. Сімферополя від 20 січня 2012 року не виконано. Разом з тим, у ч. 1 ст. 40 Закону України "Про іпотеку" зазначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. У відповідності ч.ч. 2 і 3 цієї ж ст. 40 Закону законодавець встановлює певний порядок дій банку, а саме: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено в ч. 3 ст. 109 ЖК України. Вимога про добровільне звільнення житлового приміщення може бути направлена разом з вимогою, передбаченою ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку». Як вбачається з матеріалів справи лист вимогу № 466 від 09.10.2013 року про виселення, [PERSON] було направлено 09 жовтня 2013 року (а.с. 29, 30). Згідно довідки № 2/373 від 13.01.2014 року виданої ЖЕО Київського району, за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON] - власник, [PERSON] - дружина, [PERSON], [INFO] - дочка (а.с.73). Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом. Згідно до п. 43 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України , статей 39 - 40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Таким чином, судом достовірно встановлено, що вимоги ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» позивачем не виконані в повному об'ємі, [PERSON] - дружина відповідача взагалі не повідомлялась про добровільне звільнення квартири, такої вимоги щодо неповнолітньої [PERSON], [INFO] не було пред'явлено й до її батьків. Матеріали справи не містять відомості про направлення банком всім мешканцям, які проживають з відповідачем письмової вимоги про виселення та отримання її відповідачем. Отже заявлені вимоги є передчасними. Що стосується вимог позивача про позбавлення права користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS], то в цій частині вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного. У відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-IV від 11.12.2003 року зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, в тому числі, судового рішення, яке набрало законної сили про виселення. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. Таким чином, зазначені вимоги про позбавлення права користування житловим приміщенням не ґрунтуються на законі. На підставі викладеного, ЗУ «Про іпотеку», ст. ст. 9, 109 ЖК України,

Outcome: dismissed