Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

11 жовтня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просив визнати недієздатним батька [PERSON] , [INFO] та встановити над ним опіку. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що в 2013 році батьку внаслідок перенесеної хвороби було поставлено діагноз гіпертонічна хвороба ІІІ ст., ст.3 ризик 4. Наслідки ГПМК за ішемічним типом в руслі ЛСМА [PERSON] виражений спастичний геміпарез. Виражена сенсорно-моторна афазія (з ураженням центральної нервової системи). Висновком спеціалізованої кардіологічної медико-соціальної експертної комісії від 21.10.2014 року безстроково встановлено першу "Б" групу інвалідності із зазначенням, що він потребує соціально-побутового догляду. Зазначає, що стан батька погіршився, його поведінка є нестійкою, неадекватною, що викликає сумнів у його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. Крім того, у позові зазначив, що батько має порушену психіку, відхилення у психічній діяльності, не може спілкуватися з іншими людьми, зовні по поведінці батька можна дійти висновку про хворобливий розлад у формі психозу. Ухвалою від 04.11.2019\~року провадження по справі було відкрито\~та призначено судове засідання. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні [PERSON] пояснив, що внаслідок перенесеного інфаркту батько має фізичні вади, внаслідок яких не може розмовляти та рухатися, оскільки паралізовані рука та нога. Щодо психічного стану зазначив, що вважає батька психічно здоровим, жодних відхилень у його поведінці, які б вказували на неадекватність дій не помічав, до лікаря-психіатра не зверталися, оскільки такої потреби не було. Визнання його недієздатним пов`язує з необхідністю опікуватися батьком, доглядати та піклуватися про нього. Мати (дружина батька) проживає разом з батьком, однак не піклується про нього, залишає у будинку самого на тривалий час та не готує їжу. Представник заінтересованої особи Костомарівської сільської ради в судовому засіданні надала пояснення про те, що періодично навідується до [PERSON] який після перенесеного інфаркту потребує стороннього догляду, оскільки не може самостійно себе доглядати. Дружина веде антисоціальний спосіб життя, зловживає спиртним та не турбується про чоловіка. Вважає, що для належного догляду син має опікуватися за батьком у зв`язку з його недієздатністю. Щодо психічного стану вказала, що не помічала жодних відхилень у поведінці, які б вказували на неадекватність. В судовому засіданні також був присутній [PERSON] . На питання суду, чи розуміє, де він знаходиться, та яка справа розглядається, про що надаються пояснення учасниками надав ствердну відповідь кивком голови та надав жестом ствердну відповідь, що бажає проживати з сином. Представник заінтересованої особи органу опіки та піклування Бобринецької районної державної адміністрації в судове засідання надав заяву про розгляд справи без участі представника органу опіки. Заслухавши учасників судового розгляду судом встановлені такі обставини. [PERSON] [INFO] проживає в с. Кохане Бобринецького району Кіровоградської області. Заявник [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. З наданих заявником письмових доказів встановлено, що [PERSON] в 2013 році внаслідок перенесеного захворювання встановлено діагноз ГПМК (гостре порушення мозкового кровообігу) по ішемічному типу, різко виражений геміпарез, сенсомоторна афазія на фоні ІХС (а.с.16). З приводу вказаного захворювання [PERSON] знаходився на лікуванні Бобринецької ЦРЛ впродовж 2013 року та в 2105 році. (а.с.17,19). Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією [PERSON] встановлена перша "Б" група інвалідності за загальним захворюванням безстроково (а.с.14). Відповідно до ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно п. 1 ч. 2 ст.\~293\~ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Частиною 3\~статті 294 ЦПК України\~передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. У відповідності до ч.ч.1-3ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.\~\~Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.\~\~Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~\~Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами;\~\~висновками експертів;\~\~показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.\~\~Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.\~\~Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Звертаючись до суду з даною заявою, заявник стверджував у заяві, що психічний стан здоров`я [PERSON] погіршився, внаслідок чого він не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Разом з тим в судовому засіданні заявник заперечив будь-які психічні відхилення у батька, зазначив, що лікарем-психіатром він не оглядався, в цьому не було потреби. Неадекватності дій з точки зору порушення психіки не було. Відповідно до ст. 105 ЦПК України призначення експертизи є обов`язком для встановлення психічного стану особи. Разом з тим, згідно ст. 298 ч.1 ЦПК України передбачено, що для встановлення психічного стану особи судово-психіатрична експертиза призначається судом за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи. Вирішуючи питання про призначення експертизи судом не було встановлено таких достатніх даних, тому ухвалою суду було відмовлено у проведенні судово-психіатричної експертизи. Суд звертає увагу, що докази у справі не містять жодних даних про психічний розлад здоров`я [PERSON] , лікарем-психіатром він не оглядався, а надані епікризи про загальне захворювання не містять відомостей про психічний стан пацієнта. Про інші наявні докази, які б вказували на психічні розлади [PERSON] заявником не повідомлялося. За таких обставин суд дійшов висновку, що відсутні підстави для ухвалення рішення про визнання недієздатним [PERSON] . Відповідно до\~ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. З огляду на те, що вимоги про встановлення опіки є похідними, суд також відмовляє в їх задоволенні, через безпідставність та необґрунтованість. У відповідності до вимог ч. 2ст. 299 ЦПК України, судові витрати по провадженню справи про визнання громадянина недієздатним відносяться за рахунок держави.

Outcome: dismissed