Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

18 грудня 2017 року представник позивача [PERSON] - [PERSON], подав до суду заяву, в якій просив ухвалити додаткове рішення по цивільній справі №537/4092/17-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, яким стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені ним судові витрати на судовий збір в розмірі 975 грн. 55 коп. Позивач, [PERSON] та його представник, в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, подали письмове клопотання, в якому просили справу слухати без їх участі. Відповідач, в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не надав до суду пояснень про причини неявки. 03 жовтня 2017 року Верховною Радою України прийнято Закон України №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", який набрав чинності 15 грудня 2017 року, та яким Цивільно-процесуальний кодекс України викладено в новій редакції. Пунктом 9 частини 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільно-процесуального кодексу України (в редакції від 15 грудня 2017 року) року визначено, що справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. У зв'язку з вищевикладеним, питання про ухвалення додаткового рішення суду щодо розподілу судових витрат між сторонами в зазначеній справі повинно бути вирішено за правилами, що діють після набрання чинності Цивільно-процесуального кодексу України від 03 жовтня 2017 року в редакції Закону України №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року. Вирішуючи питання щодо ухвалення додаткового рішення, суд приймає до уваги те, що положення статті 220 Цивільно-процесуального кодексу України, що був чинний на дату ухвалення рішення по справі, не суперечать положенням статті 270 Цивільно-процесуального кодексу України (в редакції від 15 грудня 2017 року), які регламентують питання ухвалення судом додаткового рішення. Так, згідно положень частини 4 статті 270 Цивільно-процесуального кодексу України (в редакції від 15 грудня 2017 року), при розгляді питання щодо ухвалення додаткового рішення, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, встановив наступне. В провадженні Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 24 листопада 2017 року позовні вимоги [PERSON] задоволено в повному обсязі; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором безпроцентної позики від 01 травня 2016 року в розмірі 80580 грн. 00 коп., що є еквівалентом 3000,00 дол. США, та пенею в розмірі 19339 грн. 20 коп., що є еквівалентом 720,00 дол. США Відповідно до положень пункту 3 частини 1 статті 270 Цивільно-процесуального кодексу України (в редакції від 15 грудня 2017 року), суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з квитанції №0.0.851346886.1 від 18 вересня 2017 року, позивачем [PERSON] при подачі позовної заяви до суду було сплачено судовий збір в розмірі 975 грн. 55 коп. Рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука від 24 листопада 2017 року питання про розподіл судових витрат вирішено не було. Відповідно до статті 141 Цивільно-процесуального кодексу України (в редакції від 15 грудня 2017 року), судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Зміст положень вказаної вище норми чинного законодавства не суперечать змісту положень статті 88 Цивільно-процесуального кодексу України, що був чинний на дату ухвалення рішення по справі. Згідно із частиною 8 статті 6 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами), розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Враховуючи вищевикладене, а також те, що при ухваленні судом рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики від 24 листопада 2017 року не вирішено питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення в цій частині, яким стягнути з відповідача на користь позивача витрати, понесені ним у зв'язку зі сплатою судового збору при подачі позову до суду, оскільки позов задоволено.

Outcome: approved