Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

12.05.2016 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON], третя особа - [PERSON], третя особа - [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні, про виділ у натурі частки із спільного майна, що є у спільній власності шляхом стягнення грошової компенсації вартості 1/8 частки ринкової вартості квартири [ADDRESS]. Позовні вимоги позивач мотивувала тим, що їй та відповідачу належить по 1/8 частки квартири [ADDRESS]. Частки спірної квартири в натурі не виділені, в зв'язку з неможливістю виділу, а тому квартира є неподільною. Позивач разом із двома дітьми проживає у спірній квартирі, відповідач не проживає та не проживав. Відповідач ухиляється від проведення розрахунку із позивачем за його частку квартири для отримання квартири у власність позивача. Зазначені вище обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просили їх задовольнити. Доповнили, що між ними склалися неприязні стосунки, що об'єктивно перешкоджають їх спільному проживанню у спірній квартирі. Крім того, в квартирі мешкають всього дев'ять осіб, серед яких двоє неповнолітніх дітей. Крім того, відповідач в квартирі ніколи не проживав, та в нього є інша квартира - за № [ADDRESS]. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення, пояснюючи тим, що, дійсно, в нього є інша квартира - за № [ADDRESS], яка належить йому на праві власності, і він ніколи не проживав у спірній квартирі, але він бажає, щоб у нього залишилась 1/8 частка у спірній квартирі. Крім того, він підтвердив, що між ним та позивачем з її сім'єю склалися неприязні стосунки. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Частиною 1 статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб, поданими відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 статті 60, ч. 1 ст.131 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підстав у своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених законом. Сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 24.09.2004 року [PERSON], [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) на праві спільної часткової власності належить по ? частки квартири [ADDRESS]. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.03.2015 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 10 березня 2015 року державним нотаріусом Третьої нотаріальної контори за реєстром № 2-95, Желєзняковою О.В. [PERSON] також є власницею 1/8 частки спірної квартири. Також, рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.11.2014 року за відповідачем [PERSON] у порядку спадкування за законом визнано право власності на 1/8 частку спірної квартири. Проте, відповідач не проживав та на даний час не проживає у спірній квартирі, що підтверджується довідкою форми №3 виданою ОСББ «Веста» за вих. №62 29.04.2016 року. На виплату позивачем грошової компенсації за належну йому частку ринкової вартості квартири відповідач не погоджується. В ході розгляду даної справи судом була призначена судова будівельно-технічна експертиза. Відповідно до висновку експерта №115-013 судової будівельно-технічної експертизи від 12 січня 2017 року ринкова вартість квартири [ADDRESS] на теперішній час становить 1111234,00 грн., а ринкова вартість 1/8 частки зазначеної квартири на теперішній час складає 138904,00 грн. Згідно із квитанцією від 31.03.2017 № 0.0.736898037.1 [PERSON] згідно ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва внесені в ПАТ КБ «ПриватБанк» на депозитний рахунок ТУ ДСА в Миколаївській області грошові кошти в розмірі 138904,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно положень ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ч. 1 ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Згідно п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року, не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності присудження грошової або іншої матеріальної компенсації за частку у спільній власності за наявності умов, передбачених пунктами 1-4 частини першої та частини другої статті 365 ЦК України, якщо її неможливо виділити або поділити майно в натурі чи спільно користуватися ним. Крім того, відповідно до частини третьої статті 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу, частиною другою якої передбачено, що якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. У силу приписів статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Відповідно до ч.2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. З огляду на те, що 1/8 частка відповідача у спірній частковій власності на спірну квартиру є незначною і не може бути виділена в натурі; спільне з відповідачем володіння і користування майном є неможливим, оскільки між сторонами склалися неприязні стосунки; квартирою користується лише позивач та треті особи, в квартирі також мешкають неповнолітні діти позивача - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]; всього в квартирі мешкають дев'ять осіб; відповідач у спірній квартирі не проживає, та не погоджується на сплату компенсації за належну йому частку квартири; що відповідач на праві власності має інше житло - квартиру [ADDRESS]; що замість майна відповідач отримує компенсацію, співмірну з його вартістю на теперішній час, з урахуванням закріплених в п. 6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, суд прийшов до висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову і стягнення з позивача матеріальної компенсації за частку у спільному майні на користь відповідача. Цей висновок суду також базується на практиці Європейського Суду, який неодноразово зазначав, що будь-який захід, який становить втручання у право особи на мирне володіння своїм майном, має бути здійснений з дотриманням справедливого балансу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Цей баланс, як правило, досягається тоді, коли є компенсація, співмірна з вартістю майна на момент його вилучення. В разі наявності такого фінансового відшкодування буде забезпечено справедливий баланс, і не буде покладено надмірний тягар на заявника. Такого висновку Європейський Суд дійшов у справах "Pincova and Pinc проти Чехії", заява № 36548/97, п. 53, рішення від 05/11/2002; "The Former King of Greece and others проти Греції", заява № 25701/94, п. 89, рішення від 23/11/2000. Крім того, враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, яка передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 914,26 грн., а з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн. за різницю між первісною вартістю частини квартири та її вартістю за висновком експерта.

Outcome: approved