Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сарненського районного суду Рівненської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , Тутовицької сільської ради Сарненського району Рівненської області, згідно якого просить визнати за ним право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме: на дві земельні ділянки загальною площею 2,405 га в межах згідно з планом, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Тутовицької сільської ради. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] померла його мати, після смерті якої залишилося спадкове майно, зокрема, дві земельні ділянки загальною площею 2,405 га на території Тутовицької сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на яке мати заповіту не залишила. Зазначає, що крім нього спадкоємцями першої черги є відповідачі по справі. Вказує, що він вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки, на день смерті мати проживала разом з ним. Позивач стверджує, що в нього відсутні підстави для звернення до нотаріуса, в зв`язку з тим, що земельні ділянки не зареєстровані у Державному реєстрі речових прав, а тому він одразу звернувся до суду. Ухвалою від 28.05.2020 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою від 29.07.2020 року було закрито підготовче засідання та призначено судовий розгляд. Позивач в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, дав пояснення які відповідають змісту позову. Зазначив, що звернувся до суду, оскільки пропустив визначений шестимісячний строк звернення до нотаріуса. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали в повному обсязі. Відповідач Тутовицька сільська рада в судове засідання не з`явилася, письмовою заявою позовні вимоги визнала в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з огляду на наступне. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Право на захист цивільного права та інтересів гарантовано ст. 15 ЦК України, якою визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ЦПК України учасники справи мають передбачені процесуальним законом права і обов`язки. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову. У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] померла [INFO] (а.с.10). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що матір`ю [PERSON] , [INFO] є [PERSON] (а.с.9). Матір`ю [PERSON] та [PERSON] є також [PERSON] , що підтверджується наданим свідоцтвами про народження (а.с.14,17). Згідно Державного акту на право приватної власності на землю IV-РВ №038622, [PERSON] згідно рішення виконкому Тутовицької сільської ради від 06.08.2001 року №57 передана у приватну власність земельна ділянка площею 2,405 га., яка розташована на території Тутовицької сільської ради (а.с.18). Згідно повідомлення відділу у Сарненському районі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, встановлено, що відомості про земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,405 га, які належали [PERSON] в Національній кадастровій системі Державного земельного кадастру відсутні, кадастрові номери не присвоєно (а.с.19). З витягу із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), виданого станом на 15.05.2020 року, встановлено, що у реєстрі інформація за параметрами запиту: [PERSON] , дата смерті [INFO] , відсутня, що свідчить про те, що спадкова справа після смерті останньої не заводилася (а.с.20). Згідно довідки виданої 26.02.2020 року Тутовицькою сільською радою встановлено, що на день смерті ( [INFO] ) [PERSON] проживала без реєстрації в сина [PERSON] (а.с.21) Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до п.23 Пленуму № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В абзацах 6, 7. 15 пункту 1 листа від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначав, що обставини, які входять до предмета доказування у справах про спадкування, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. У разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові, а не відмови у відкритті провадження у справі, закриття провадження у справі або залишення позовної заяви без розгляду. Таким чином, зверненню [PERSON] до суду з даним позовом мало передувати вирішення питання про видачу йому нотаріусом або органом чи службовою особою, уповноваженою вчиняти нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. В матеріалах справи відсутня постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину спірні земельні ділянки. [PERSON] підтвердив, що до нотаріуса не звертався, оскільки пропустив строк звернення, однак зазначив, що з заявою про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини не звертався. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за законом, спадкоємців, які прийняли спадщину. Позивачем доказів звернення до нотаріуса для прийняття спадщини після смерті матері надано не було, а тому відсутні правові підстави для задоволення вказаної вимоги.

Outcome: dismissed