Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

30 грудня 2016 року [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з позовом до Підгірської сільської ради та [PERSON] у якому поставили питання про визнання незаконними та скасування рішення сесії Підгірської сільської ради від 17.02.2015 року «Про непогодження межі земельної ділянки» та від 06.05.2015 року «Про затвердження акту розгляду звернень». Заявлені вимоги мотивували тим, що рішенням Підгірської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області від 14 квітня 1995 року [PERSON] була виділена земельна ділянка площею 0,12 га для будівництва житлового будинку на масиві першочергової забудови села "Біля стадіону", ділянка № 4. Отримавши земельну ділянку, [PERSON] встановив огорожу зі сторони дороги та зі сторони ділянки № 6 згідно меж, встановлених в плані відводу земельної ділянки під будівництво житлового будинку, а зі сторони ділянки № 2 та зі сторони стадіону огорожа була зміщена до рівчака, який там проходив. На межі з земельною ділянкою № 6 була викопана криниця, яка існує в даний час. 13 грудня 2001 року на підставі рішення виконкому Підгірської сільської ради від 30 вересня 2001 року відповідачка [PERSON] отримала державний акт на право приватної власності на землю площею 0,1178 га. Цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку. Так як будинок і господарські споруди вже були зведені, то в плані відводу земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку [PERSON] зазначено, що віддаль від їх будинку до спільної межі земельної ділянки становить 5,5 м. Рішенням Підгірської сільської ради від 14 травня 2005 року іншому суміжнику [PERSON] виділено земельну ділянку під індивідуальну житлову забудову площею 0,20 га. 05 липня 2005 року районна архітектура видала [PERSON] будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, масив "Біля стадіону", ділянка № 2, площею 0,20 га. Відповідно до схеми виносу в натуру осей будівель відстань від межі земельної ділянки [PERSON] до їх житлового будинку становила 16,20 м., ( а не 13.1 м. як в їх будівельному паспорті), а довжина спільної межі земельної ділянки становила 50,09 м. У звязку із вирішенням спорів про право власності на будинок, приватизація земельної ділянки,що була розпочата в 2013 році, не була завершена. 22 серпня 2014 року рішенням сесії Підгірська сільська рада скасувала своє попереднє рішення від 21 березня 2014 року і цього ж числа прийняла нове рішення про надання [PERSON], [PERSON] дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на правах спільної сумісної власності площею 0,1562 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в с. Підгір'я по вул. Гагаріна, 14 б. Відповідачка [PERSON] у процесі приватизації відмовилася погодити межі тому звернулися до Підгірської сільської ради з заявою про погодження меж замість суміжника [PERSON]. Незважаючи на те, що розміри земельної ділянки [PERSON] в натурі відповідають розмірам земельної ділянки, які зазначені в Державному акті на право приватної власності на землю І-ІФ № 024647 від 13.12.2001 року, виданого на її ім'я, плану відводу земельної ділянки під будівництво [PERSON], а також те, що межа між ділянками проходить по існуючому паркані на віддалі 5,5 м. від їх будинку, як це зазначено у будівельному паспорті, земельна комісія безпідставно прийшла до висновку, що вони самовільно зайняли земельну ділянку зі сторони [PERSON] орієнтовною площею 0,0125 га. (ширина ділянки від дороги - 2,90 м, зі сторони стадіону 2,80 м., довжина ділянки 40,30 м.), не взявши до уваги доводи про те, що фактично ділянка була збільшена по ширині зі сторони межівника [PERSON] Рішенням Підгірської сільської ради від 17 лютого 2015 року затверджено акт комісії від 05.02.2015 року та відмовлено в погодженні межі земельної ділянки 0,1562 га замість [PERSON] Натомість рішенням від 06 травня 2015 року № 1033-39/2015 частину земельної ділянки, яка знаходиться у їх користуванні безпідставно передано [PERSON], чим порушено їх права. У судовому засіданні позивачі та представники позивача підтримали заявлені вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Просили позов задовольнити. Представник Підгірської сільської ради [PERSON] в судовому засіданні заявлений позов не визнала. Вказала, що сільська рада не заперечувала проти приватизації позивачами земельної ділянки, необхідної для обслуговування збудованого житлового будинку, господарських будівель та споруд. Однак позивачі не змогли узгодити межу із суміжником [PERSON]. Сільська рада, доручила розгляд звернення земельній комісії, яка вийшла на місце і запропонувала спосіб вирішення спірного питання. Пропозиції земельної комісії були проголосовані на сесії. Просила у позові відмовити. [PERSON] та представники відповідача заявлений позов в судовому засіданні не визнали. [PERSON] вказала, що в кінці 2005 року отримала за рішенням сільської ради план під будівництво житлового будинку на земельній ділянці площею 0,12 га. На той час суміжна земельна ділянка була забудована подружжям [PERSON]. Коли вона розпочинала забудову своєї ділянки то встановила, що [PERSON] змістив межу їх ділянок орієнтовно на 10-15 см. Не бажаючи конфліктувати і з метою попередити подальше порушення її межі, відразу приватизувала свою ділянку, погодивши межі з усіма суміжниками, в тому числі і [PERSON] На межі їх ділянок була викопана криниця, яку [PERSON] теж змістив до її межі. Встановлюючи вїзну браму на своє подвіря, відступила 10-15 см. від межі, щоб можна було забетонувати стовп, однак [PERSON] на цей проміжок пересунули свій стовп. На даний час вважає, що існуюча огорожа між її господарствами від вулиці до криниці іде по належній межі, але межа від криниці до крайньої точки, яка межує зі стадіоном, зміщена не менше як на 70-80 см. Тому до відновлення порушених меж не хотіла погоджувати матеріли відведення земельної ділянки. Оскільки при розгляді спору земельна комісія виявила у [PERSON] перевищення розміру, то її донька написала до сільської ради заяву, щоб частину самовільно захопленої ділянки відвести їм для збільшення розміру їх ділянки. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до матеріалів справи 14.04.1995 року [PERSON] за рішенням Підгірської сільської ради на масиві першочергової забудови в урочищі «Біля стадіону» було виділено земельну ділянку №4 розміром 0,12 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. 15.04.1995 року технічним бюро районної архітектури [PERSON] видано план відводу земельної ділянки під будівництво, відповідно до якого його ділянка справа та зліва межує з ділянками №6 та №2, а задня частина двору межує з територією стадіону. Відповідно до вказаного плану відстань від житлового будинку до межі з ділянкою №6 визначено 5 метрів, а до межі з ділянкою №2 13,1 метра. Відстань від господарської споруди до межі з ділянкою №6 5,5 метра. Земельна ділянка [PERSON] була забудована та огороджена до 2000 року. 30.09.2001 року за рішенням Підгірської сільської ради [PERSON] було виділено земельну ділянку №6 площею 0,12 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд та одночасно вирішено питання про передачу цієї ділянки у власність. 13.12.2001 року [PERSON] було видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1178 га з чітким описом меж земельної ділянки, які встановлені та узгоджені актом від 26.10.2001 року, що міститься у технічному звіті по інвентаризації землі та підготовки матеріалів до видачі державного акту. Зокрема від т.5 до т.1 (межа з господарством [PERSON]) проходить по існуючій огорожі, а з іншого боку межа привязана до межового знаку т.3 (стовп електрозвязку). 12.12.2001 року [PERSON] було видано дозвіл на виконання будівельних робіт і земельна ділянка нею забудована. Спору щодо меж земельної ділянки [PERSON] при оформленні державного акту з суміжниками не виникало. Відповідно до рішення Підгірської сільської ради від 14.05.2005 року земельна ділянка №2 площею 0,20 га була надана [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. 05.07.2005 року районною архітектурою [PERSON] видано будівельний паспорт на забудову його ділянки і відповідно до схеми виносу в натуру осей будівель, відстань від межі земельної ділянки [PERSON] до житлового будинку [PERSON] склала 16,20 метри. Таким чином, судом встановлено, що у період з 14.04.1995 року, тобто з моменту прийняття рішення про виділення земельної ділянки [PERSON], розмір його ділянки збільшився за рахунок перенесення межі між земельними ділянками №2, що була виділена сільською радою [PERSON], та №4, що виділена [PERSON]. [PERSON] після виготовлення технічної документації отримав державний акт про право власності на земельну ділянку площею 0,2441 га (кадастровий номер 2620487201:01:005:0149). З наведеного встановлено, що фактично [PERSON] самовільно зайняв частину земельної ділянки орієнтовною площею 0,03 га. зі сторони суміжника [PERSON] та від стадіону. Про вказані обставини Підгірській сільській раді було достеменно відомо, що підтверджується матеріалами справи. Так, внаслідок судового рішення про поділ майна, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]В стали співвласниками збудованого житлового будинку по вул. Гагаріна, 14б в с.Підгіря у частці по ? кожен. Рішенням Підгірської сільської ради від 21.03.2014 року №774-30/2014 за заявою [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], їм було надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на правах спільної власності площею не 0,12 га, а 0,1562 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Однак у звязку з подальшим переходом права власності на будинок від [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] та [PERSON], 22.08.2014 року сесія Підгірської сільської ради прийняла рішення №847-30/2014 про скасування попереднього рішення і наступним рішенням від 22.08.2014 року №848-33/2014 дала дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення тієї ж ділянки площею 0,1562 га [PERSON] та [PERSON] Таким чином, попри те, що рішенням Підгірської сільської ради від 14.04.1995 року [PERSON] було виділено земельну ділянку в розмірі лише 0,12 га, сільська рада, приймаючи неодноразово рішення про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розміром 0,1562 га, фактично погодила питання збільшення розміру земельної ділянки, яка перебувала в користуванні позивачів. Про це свідчить також той факт, що виготовляючи проект землеустрою по відведенню земельної ділянки для обслуговування сільського стадіону, сільська рада, як власник суміжної ділянки, погоджувала з [PERSON], як землекористувачем і суміжником межі земельної ділянки стадіону, який примикає до її ділянки. Проте подати на затвердження сесії проект землеустрою позивачам не вдалось, оскільки межівник [PERSON] відмовила у погодженні меж земельної ділянки. Сільська рада, до якої звернулись позивачі, з метою погодження спірної межі, доручила розглянути звернення земельній комісії, яка 05.02.2015 року склала акт розгляду звернення у якому зазначила, що позивачами здійснено самовільне захоплення частини земельної ділянки орієнтовною площею 0,0264 га зі сторони стадіону та вздовж межі з [PERSON] Також комісія констатувала факт самовільного захоплення земельної ділянки самою [PERSON] орієнтовною площею 0,0043 га зі сторони стадіону. Вказаний акт сесія сільської ради затвердила своїм рішенням від 17.02.2015 року №980-37/2015 і відмовила [PERSON] та [PERSON] у погодженні меж земельної ділянки за межівника [PERSON] у звязку з невідповідністю поданих на погодження меж встановленим. При цьому позивачів було зобовязано привести свої межі у відповідність до наявної документації. 06.05.2015 року рішенням №1033-39/2015 сесія сільської ради повторно вирішила затвердити акт від 05.02.2015 року, а також прийняла рішення про затвердження схеми розподілу спірної земельної ділянки та надання в користування позивачам земельної ділянки позначеної на схемі №3 площею орієнтовно 0,0115га та №1 площею 0,0149 га та [PERSON] №4 площею 0,0115 та №2 площею 0,0043 га. Суд не заперечує права сільської ради відмовити у погодженні меж земельної ділянки при умові встановлення порушення визначених меж ділянки. Проте висновки, які містяться у акті, що складений земельною комісією сільської ради 05.02.2015 року та у схемі розподілу земельної ділянки є не обґрунтованими. Так, комісія сільської ради констатує факт, що межа між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] проходить по існуючій огорожі, влаштованій більше як 10 років тому і зазначає, що [PERSON] має державний акт на земельну ділянку. Технічний звіт з інвентаризації земельної ділянки та підготовки матеріалів до видачі державного акту [PERSON] містить акт встановлення та узгодження зовнішніх меж ділянки [PERSON], план ділянки з детальним описом меж та каталог внутрішніх та дирекційних кутів довжин сторін та координат земельної ділянки. За таких обставин слід було організувати проведення проектною організацією польових робіт з відновлення визначених меж земельної ділянки [PERSON], що дало би можливість встановити обґрунтованість її претензій щодо самовільного перенесення огорожі між її господарством та [PERSON]. Однак комісія сільської ради вдалась до аналізу розробленого в 1995 році плану забудови масиву, без врахування існуючих державних актів [PERSON] та [PERSON], а також державного акту на земельну ділянку відведену під стадіон. Відтак комісія прийшла до невмотивованого висновку про те, що [PERSON] та [PERSON] здійснили самовільне зайняття земельної ділянки вздовж межі з [PERSON], орієнтовною площею 0,0264 га. Схема розподілу «спірної земельної ділянки», за якою з користування [PERSON] запропоновано вилучити частину земельної ділянки площею 0,0115 га, що виділялась під будівництво та обслуговування житлового будинку, суперечить вимогам ст.140-149 Земельного Кодексу України, якими визначено умови і порядок припинення права власності чи користування на земельну ділянку. Про хибність зроблених комісією висновків свідчать також матеріали проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під сільський стадіон. Згідно кадастрового плану, ширина земельної ділянки [PERSON], яка примикає до стадіону складає 32,02 м., а ширина земельної ділянки [PERSON] 27,87 м. На схемі, що складена комісією, ширина ділянки [PERSON] вказана 30 м., ширина ділянки [PERSON] 28, а частина ділянки 2,8 метра визначено як «спірна». За таких обставин, п.1 рішення сесії сільської від 17.02.2015 року, яка затвердила акт розгляду звернення від 05.02.2015 року та рішення сесії від 06.05.2015 року, яким сесія затвердила акт та схему розподілу спірної земельної ділянки і надала в користування [PERSON], [PERSON] і [PERSON] визначені частини спірної земельної ділянки слід визнати незаконним та скасувати. Суд погоджується з тим, що у сесії сільської ради були підстави при винесенні рішення 17.02.2015 року №980-37/2015 відмовити [PERSON] та [PERSON] у погодженні межі замість [PERSON], оскільки кадастровий план земельної ділянки, який був виготовлений проектною організацією на замовлення позивачів, не відповідав зареєстрованому у встановленому законом порядку державному акту на земельну ділянку під стадіоном. Зокрема розмір земельної ділянки [PERSON], що примикає до стадіону у технічній документації Підгірської сільської ради, яка затверджена у встановленому порядку, складає 32,02 м., а у запропонованому на затвердження проекті 32,86 м. Таким чином вказану розбіжність слід привести у відповідність. На підставі наведеного,

Outcome: partial