Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про звільнення належного їй нерухомого майна з-під арешту, накладеного 31.08.2006 року Прилуцькою міською державною нотаріальною конторою за реєстраційним номером обтяження №3668162 на підставі повідомлення №818 від 29.10.2001 року Прилуцького міського суду та 05.09.2006 року приватним нотаріусом Могиленко Л.М. за реєстраційним номером обтяження №3685568 на підставі ухвали Прилуцького міського суду №818 від 25.10.2001 року. Позов обґрунтовує тим, що вона та її колишній чоловік [PERSON] під час спільного подружнього життя придбали частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який був оформлений на ім`я [PERSON] . Проте,14.08.2001 року шлюб між сторонами був розірваний, що в подальшому стало підставою звернення [PERSON] з позовом до суду про розподіл майна, у зв`язку з чим ухвалою суду від 25.10.2001 року з метою забезпечення позову було накладено арешт на половину двоповерхового будинку [ADDRESS] . Рішенням Прилуцького міського суду від 29.03.2002 року було визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину спірного житлового будинку за вказаною адресою. З огляду на те, що у період розгляду справи було накладено арешт на даний будинок, а в подальшому [PERSON] втратив інтерес до спірного майна, то вказана частка житлового будинку так і не була ним оформлена в установленому законом порядку, однак накладений арешт так і залишається актуальним у архівних записах Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. На сьогоднішній день у позивачки виникла потреба в реалізації належної їй частки житлового будинку, однак при перевірці нотаріусом документів під час проведення процедури відчуження було встановлено, що вказане майно знаходиться під арештом, на що вказує витяг з реєстру заборон відчуження, а тому обмежує право [PERSON] розпоряджатися своєю власністю, у зв`язку з чим нині вона і змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. У судове засідання позивачка не з`явилася, проте подала письмову заяву до суду, в якій позовні вимоги підтримала повністю та просила розглянути справу у її відсутності у підготовчому засіданні (а.с.25). Відповідачі до суду також не з`явився, але надав заяву до суду, в якій позовні вимоги визнав повнію, не заперечував проти їх задоволення та просив розглянути справу у його відсутності (а.с.26). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії ухвали Прилуцького міськрайонного суду від 25.10.2001 року в порядку підготовки цивільної справи з метою забезпечення позову було накладено арешт на половину 2 поверхового будинку [ADDRESS] , яка значиться належною [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 12.07.1996 року (а.с.8). Згідно з копією рішення Прилуцького міського суду від 29.03.2002 року за [PERSON] було визнано право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] (а.с.7). З копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 35207086 від 20.03.2015 року (а.с.9) вбачається, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 134,8 м?, житловою площею 73,3 м?, належить на праві приватної власності [PERSON] , що також підтверджується і копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №35207622 від 20.03.2015 року (а.с.10). Згідно з копією інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №172799185 від 05.07.2019, на підставі повідомлення 818 від 29.10.2001 року Прилуцького міського суду, 31.08.2006 року, за реєстраційним номером обтяження № 3668162, Прилуцькою міською державною нотаріальною конторою, (архівний запис) з додатковими даними архівним номером 2355314СНЕRNIGOV10, архівна дата 01.11.2001, дата виникнення 01.11.2001, № реєстру: 313-20, внутрішній № [NUMBER] , а також на підставі ухвали 818 від 25.10.2001 року Прилуцького міського суду 05.09.2006 року, 05.09.2006 року, за реєстраційним номером обтяження № 3685568, Приватним нотаріусом Могиленко Л.М., (архівний запис) з додатковими даними архівним номером 2352389СНЕRNIGOV20819, архівна дата 29.10.2001, дата виникнення 29.10.2001, № реєстру 38-20/1, внутрішній № ВВ01943Е2ВF22А31432А, було накладено арешт на частину будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] (а.с.11-12). Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч.1 і 5 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Як вбачається з ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі статтею 1 Першого Протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В силу ст.13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Стаття 328 ЦК України чітко прописує, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч.5 ст.18 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Пунктом 5 частини 2 ст.27 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі визначеного законодавством документа, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З урахуванням наведеного вище та зібраних у справі доказів в їх сукупності суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивачки є цілком обґрунтованими, оскільки чинний до цього часу арешт її майна, який накладався лише до розгляду по суті справи про поділ майна сторін, вже втратив свою актуальність через визнання за [PERSON] права власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] , однак нині повністю унеможливлює реалізацію позивачкою її законних прав на володіння та розпорядження своєю частиною арештованого майна, у зв`язку з чим накладений 31.08.2006 року Прилуцькою міською державною нотаріальною конторою за реєстраційним номером обтяження №3668162 та 05.09.2006 року приватним нотаріусом Могиленко Л.М. за реєстраційним номером обтяження №3685568 арешт будинку [ADDRESS] на даний час беззаперечно підлягає зняттю у судовому порядку. На підставі викладеного та ст.4, 15, 16, ч.1 ст. 317, ст.321, 391, 593, 598, 604 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved