Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

[PERSON] через адвоката Корнієнка Андрія Андрійовича, звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Виконавчий комітет Бучанської міської ради Київської області до [PERSON] , про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо доньки: [PERSON] , [INFO] . В судове засідання сторони не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Представник позивача просив розглянути справу без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримав та не заперечував, проти вирішення справи в заочному порядку та ухваленні заочного рішення. Третя особа будь-яких заяв або пояснень не надала. Відповідач у встановлений йому строк правом на подачу відзиву на позов не скористався. За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Позиція позивачки полягала в тому, що вона є матір`ю [PERSON] [INFO] , а батьком цієї дитини є [PERSON] . З батьком дитини вона перебувала в зареєстрованому шлюбі, але шлюб було розірвано. З часу фактичного розірвання шлюбу, батько дитини ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме: не приймає участі у вихованні дитини, не займається її розвитком, навчанням, не забезпечує її харчуванням, не піклується станом здоров`я, не адаптує до умов сучасного життя, не готує до самостійного життя та праці, матеріально не утримає, тим самим батько усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. І тільки вона займається вихованням дитини та піклується про неї, створює необхідні умови для матеріального забезпеченням, належного навчання, розвитку та формування особистості дитини. Тому, є всі підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав. Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався, і будь-які докази суду не надав; був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але не з`явились без повідомлення причин; позивач не заперечує проти розгляду справи та вирішення справи у заочному порядку. Тому суд, на підставі частини 1 статті 280 ЦПК України, здійснював розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати. Оцінка суду (щодо фактів). На основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, суд встановив наступні обставини, та відповідно до них визначив такі правовідносини: Рішенням Первомайського міського суду Луганської області від 01 грудня 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. При цьому, судом у рішенні, було вирішено питання щодо зміни прізвища позивача [PERSON] на « [PERSON] » (а.с.16). Незважаючи на розірвання шлюбу у [PERSON] та [PERSON] , [INFO] народилась донька - [PERSON] (яка була зачата під час перебування ними у шлюбі), про що 01 липня 2011 року в Книзі реєстрації народжень відділом державної реєстрації актів цивільного стану Первомайського міського управління юстиції у Луганській області було зроблено відповідний актовий запис № 156 (а.с.15). 15 листопада 2011 року, рішенням Первомайського міського суду Луганської області, з [PERSON] , інваліда 1-ї групи, [INFO] , на користь [PERSON] , були стягнуті аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 жовтня 2011 року і до повноліття дитини (а.с. 17-18). На підставі вказаного рішення [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини не сплатив аліменти жодного разу, а розмір боргу за період з липня 2019 року по грудень 2019 року складає 12987 гривень, а загальний розмір заборгованості по сплаті аліментів, станом на 01 січня 2020 року складає 87835 гривень (а.с. 24). [PERSON] разом із своєю донькою - [PERSON] зареєстрована у місті Первомайськ Луганської області за адресою: [ADDRESS] , але фактично вони проживають у [ADDRESS] (а.с.13,14 - довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб). Дитина [PERSON] навчається у Бучанській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 1 і є ученицею 3-В класу. За наданою характеристикою, [PERSON] за час навчання в школі проявила себе старанною ученицею. Дівчинка ввічлива та дисциплінована, спокійна, врівноважена. Має добрий характер. Охоче іде на контакт, з інтересом ставиться до співпраці з дорослими. Мама дитини приділяє належну увагу дитині цікавиться її навчанням, постійно відвідує школу, а батько дитини участі у вихованні не приймає (а.с. 23). Крім загальноосвітньої школи [PERSON] , з 01 вересня 2019 року навчається на народному відділі, по класу духові інструменти Бучанської дитячої школи мистецтв ім.. Л.Ревуцького (а.с. 21). В школі мистецтв, [PERSON] характеризується позитивно. На музичні уроки, до школи, її почергово приводять мати і сестра, приділяючи дитині увагу (а.с. 22). За навчання [PERSON] у школі мистецтв плата складає 100 гривень на місць (а.с. 21). Рішенням № 113 від 18 лютого 2020 року Виконавчим комітетом Бучанської міської ради був затверджений висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с. 25). Відповідно до висновку, орган опіки та піклування Бучанської міської ради, розглянувши на комісії з питань захисту дитини заяву [PERSON] , діючи в інтересах дитини та дбаючи про її краще майбутнє, зважаючи на думку дитини, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої дитини [PERSON] , оскільки [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дитини, протягом тривалого періоду не проявляє турботи та не займається вихованням дитини, не цікавиться її здоров`ям, навчанням, не знає її вподобань,має заборгованість по сплаті аліментів (а.с. 26). Отже, із встановлених обставин вбачається, що між [PERSON] , як матір`ю, та [PERSON] , як батьком, дитини: [PERSON] , виник цивільно-правовий спір щодо не виконання [PERSON] , як батьком дитини своїх батьківських обов`язків, що порушує право дитини на отримання належного батьківського піклування та виховання. Оцінка суду (щодо права). Для вирішення спору, враховуючи визначені судом правовідносини, суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів: Відповідно до положень частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. При цьому, виходячи з положень частини першої статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року), батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з положеннями пункту шостого частини першої статті 92 Конституції України основи охорони дитинства, виховання визначаються виключно законами України. Так, статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ передбачено, що кожна дитина має право на піклування батьків. Предметом основної турботи і основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. При цьому, статтею 12 цього ж закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини; батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток і навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Таким чином, праву дитини на належне батьківське піклування та виховання кореспондує певне коло обов`язків, невиконання яких свідчить про порушення вказаного права дитини, за що батьки можуть нести відповідальність встановлену законом. В силу положень частини першої статті 164 Сімейного кодексу України, мірою відповідальності для батьків може бути позбавлення їх батьківських прав, на підставі рішення суду, за наявності будь-якої підстави, що передбачена пунктами 1-6 частини першої статті 164 цього кодексу. Виходячи з положень пункту другого частини першої статті 164 Сімейного кодексу України, підставою для позбавлення батьківських прав, є ухилення матері та/або батька від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Основні обов`язки, що беззаперечно входять до кола обов`язків з виховання дитини як складової частини батьківського піклування, передбачені статтею 150 Сімейного кодексу України та статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ. Зокрема, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей. Батьки зобов`язані поважати дитину. Проте із встановлених судом обставин вбачається, що [PERSON] жодного з цих обов`язків щодо своєї дитини [PERSON] не виконує, оскільки всі ці обов`язки виконує тільки мати дитини [PERSON] . Саме вона забезпечує отримання дитиною повної загальної середньої освіти (а.с. 23), дбає про здоров`я дитини та отримання нею належної медичної допомоги, надає дитині доступ до культурних та інших цінностей (а.с. 22), створює усі умови для проживання дитини та фінансово забезпечує реалізацію її потреб (а.с. 21). Більш того, [PERSON] втратив контакт із дитиною і взагалі з нею не спілкується, а у розпорядженні суду відсутні будь-які докази, які б вказували на те, що це відбувається через наявність перешкод, які батько не взмозі усунути. Тому суд вважає, що [PERSON] , як батько дитини [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки жодних батьківських обов`язків не виконує, за відсутності об`єктивних причин, які б перешкоджали їх виконувати. Зважаючи на це суд вважає, що право дитини [PERSON] на належне батьківське піклування та виховання батьком, порушується і порушується саме відповідачем: [PERSON] , як батьком, який свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Вважаючи встановлене достатньою підставою для застосування до [PERSON] такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав відносно [PERSON] , тому позов [PERSON] слід задовольнити у повному обсязі. При цьому приймаючи таке рішення суд виходить із того, що невиконання батьківських обов`язків відповідачем має системний, триваючий і безперервний характер. Враховуючи положення частини 3 статті 166 Сімейного кодексу України, у зв`язку із задоволенням позову щодо позбавлення батьківських прав, суд одночасно повинен прийняти рішення про стягнення аліментів на дитину. Однак, наявні в матеріалах справи докази вказують на те, що рішенням Первомайського міського суду Луганської області від 15 листопада 2011 року аліменти на утримання дитини вже з нього стягуються за рішенням суду (а.с.17,24). Згідно з частиною 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, а позивачку було звільнено від сплати судового збору на підставі закону, проте відповідач є інвалідом 1-ї групи, на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" він також звільняється від сплати судового збору. Тому у цій справі, судовий збір з жодного учасника у справі стягненню не підлягає. Отже,

Outcome: approved