Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

12.12.2018 року [PERSON] звернулася звернувся до суду з позовом до відповідачів, в обґрунтування якого послалась на те, що являється власником будинку [ADDRESS] , сусідній будинок за [ADDRESS] належить відповідачеві [PERSON] , однак фактично в будинку проживає відповідач [PERSON] , який і використовує його зі своєю сім`єю для проживання. 08.08.2018 року на території домоволодіння за [ADDRESS] виникла пожежа, внаслідок якої було пошкоджено фасад, внутрішнє перекриття даху та метало черепиця на даху будинку, що належить позивачеві, також було пошкоджено зовнішній блок кондиціонера, яки позивач також відремонтувала. Після пожежі, оцінивши суму завданих збитків, позивач звернулася до відповідача [PERSON] з пропозицією щодо добровільного відшкодування шкоди, на що останній погодився, однак просив відтермінувати строк відшкодування шкоди, мотивуючи відсутністю коштів. Вартість матеріального збитку, завданого майну позивача складає 35300 грн. Оскільки відповідач добровільно не відшкодовує спричинені битки, уникає будь-якого контакту з нею, позивач була змушена звернутися до суду Крім того, позивач зазначає, що внаслідок недбалого ставлення відповідачів до свого майна, сталося пожежа через яку їй задано не тільки майнову, а і моральну шкоду. Моральна шкода полягає в тому, що позивач була змушена нести непередбачувані для себе витрати. Відновлення попереднього стану будинку вимагає від неї значних зусиль, вона була змушена звертатися до правоохоронних органів, надавати компетентним органам свої пояснення, доводити, що відповідачі порушили її права, що негативно відображається на її самопочутті, а також порушено їх звичний спосіб життя. Ухвалою суду від 04 січня 2019 року відкрите загальне позовне провадження (а.с. 48,49). У відзиві на позов відповідач [PERSON] позов не визнав, вважає, що позивачем не доведена причина пожежі, не встановлену винну особу, не встановлено причинно-наслідковий зв`язок між виникненням пожежі та тими збитками, які завдано майну позивача. Крім того, відповідач звернув увагу на те, що місцем виникнення пожежі є ділянка місцевості позаду цегляного гаражу, на якій виросла і засохла трава, а день, коли сталася пожежа був дуже жарким, тому могло виникнути само загоряння сухої трави. (а.с. 64-66). В судовому засіданні позивач свій позов підтримала з підстав, зазначених у ньому, в подальшому надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Бобров В.О. позов не визнав, з підстав, зазначених у відзиві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася з поважних причин, за станом здоров`я відповідач є немобільною (а.с. 71) Свідок зі сторони позивача [PERSON] надала суду показання про те, що була безпосереднім свідком пожежі, яка виникла на подвір`ї [PERSON] , місце загоряння вона не бачила, однак найбільше полум`я було за гаражем. На місці пожежі вона залишалася до її повної ліквідації, під час пожежі вдома була дружина відповідача з дітьми. Свідок зі сторони позивача [PERSON] надала суду показання про те, що вона була безпосереднім свідком пожежі, вона викликала пожежників. Свідок наполягала на тому, що пожежа вникла за гаражем відповідача, полум`я перекинулося на дрова, які складені між гаражем та парканом домоволодіння позивача, потім полум`я перекинулося на паркан та будинок позивача. Заслухавши позивача та його представника, які, кожен окремо підтримали позовні вимоги, думку представника відповідача, який заперечував проти задоволення позову, з підстав, зазначених у відзиві, перевіривши подані докази, з точки зору належності, допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, позивач, на підставі договору дарування, посвідченого 22.06.2006 року Новомосковською державною нотаріальною конторою, являється власником житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, а також земельної ділянки, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12-18). [PERSON] станом на 14.08.2018 року являлася власником житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] , про що свідчить Інформація з державного реєстру речових прав (а.с. 19). 08.08.2018 року приблизно об 11 годині 40 хвилин на території домоволодіння за [ADDRESS] виникла пожежа, пожежу виявлено об 11.47 годині в господарчій споруді, повідомлення про пожежу надійшло від [PERSON] об 11 годині 50 хвилин, пожежу ліквідовано о 13 годині 50 хвилин того ж дня, пожежею пошкоджено фасад сусіднього будинку, внутрішнє перекриття даху та метало черепиця на площі 54 кв.м., пошкоджений паркан, пластикове вікно, кондиціонер, про що свідчить акт про пожежу, з яким [PERSON] ознайомлений 10.08.2018 року (а.с. 11) За результатами розгляду заяви [PERSON] ДОП Новомосковського ВП складено висновок, матеріали списані до справи Новомосковського ВП (а.с. 10), судом досліджувалися копії матеріалів, на підставі яких було зроблено вказаний висновок, матеріали місять рапорт про те, що причина пожежі встановлюється (а.с. 97). У відповідності до звіту незалежної оцінки вартості майнового збитку, завданого [PERSON] , внаслідок пошкодження при пожежі житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , складеного ФОП [PERSON] , розмір прямих збитків складає 35300 грн. (а.с. 28-42). До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати наступні норми закону. Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цивільно-процесуальним Кодексом України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст.ст. 11, 15 ЦК України, цивільні права й обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений ст. 16 ЦК України. У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Положеннями ст.22 ЦК України закріплено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. До збитків належать і витрати, яких особа зазнала зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо інше не встановлено законом або договором. Нормою ст.1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 10 ЖК України, громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержуватися правил користування жилим приміщенням. Жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства. Так, дійсно суду не надано доказів щодо причин виникнення 08.08.2018 року пожежі на території домоволодіння за [ADDRESS] , однак відповідачами не спростовано місце виникнення пожежі. Стаття 322 Цивільного Кодексу України встановлює, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 2. ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За змістом статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року, зі змінами та доповненнями, роз`яснено, зокрема, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Виходячи з викладеного, дослідивши надані суду докази зі сторони позивача, приймаючи до уваги близькість розташування домоволодінь та розповсюдження полум"я під час пожежі 08 серпня 2008 року безпосередньо на будинок позивача, встановивши розмір спричиненої матеріальної шкоди позивачу на суму 35300 грн., завдану при пожежі житлового будинку за [ADDRESS] , суд приходить до висновку про наявність безпосереднього причинного зв"язку між вказаною пожежею та пошкодженням належного позивачу майна. Між тим, встановлені в судовому засіданні обставини дають суду підстави для часткового задоволення позову та стягнення спричиненої майнової шкоди з власника домоволодіння, на території якого сталася пожежа - [PERSON] , виходячи з наступного. Суд звертає увагу на те, що відповідачка не спростовувала факту загоряння на території її домоволодіння, відповідач [PERSON] заперечує факт навмисного підпалу, але допускає, що пожежа могла виникнути через наявність сухої трави, спекотного дня, що могло призвести до самозагоряння сухостою. За положеннями п. 2 Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС України від 30.12.2014 року №1417, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 05 березня 2015 року за №252/26697, ці Правила є обов`язковими для виконання суб`єктами господарювання, органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування (далі - підприємства), громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах. За змістом п. 1 розділу VIII "Порядок дій у разі пожежі" зазначених вище Правил від 30.12.2014 року №1417, у разі виявлення ознак пожежі (горіння) кожний громадянин зобов`язаний: негайно повідомити про це за телефоном 101, при цьому необхідно назвати місцезнаходження об`єкта, вказати кількість поверхів будинку, місце виникнення пожежі, обстановку на пожежі, наявність людей, а також повідомити своє прізвище; вжити (за можливості) заходів щодо евакуювання людей, гасіння (локалізації) пожежі первинними засобами пожежогасіння та збереження матеріальних цінностей; якщо пожежа виникла на підприємстві, повідомити про неї керівника чи відповідну компетентну посадову особу та (або) чергового на об`єкті; у разі необхідності викликати інші аварійно-рятувальні служби. Судом встановлено, відповідачі не викликали пожежно-рятувальний підрозділ за безкоштовним номером телефону МНС України - 101, такий виклик здійснила свідок [PERSON] , яка в судовому засіданні наполягала на тому, що місцем виникнення пожежі - є ділянка місцевості за гаражем відповідача. Відповідачами не заявлені клопотання про надання доказів або про витребування доказів судом, зокрема, про призначення судових експертиз з приводу причин пожежі, причин пошкодження майна сусідів тощо. Враховуючи положення ч. 2. ст. 1166 ЦК України, відповідачами не доведено відсутність їх вини у заподіянні шкоди позивачу; твердження відповідачів про само загоряння сухої трави нічим не доведені. Крім того, відповідачами не зазначено про наявність заперечень щодо висновку ФОП [PERSON] , яким встановлено розмір спричиненої позивачу шкоди. Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вирішуючи питання щодо стягнення моральної шкоди, суд виходячи з положень ст.ст. 1167 ЦК України Вирішуючи питання щодо стягнення моральної шкоди, слід звернути увагу на наступне. Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Така шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Під моральною шкодою розуміються витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У відповідності до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. З огляду на зазначене, суд приходить висновку, що в результаті бездіяльності відповідача щодо відшкодування завданої шкоди, позивачеві була спричинена моральна шкода, яка проявилася у переживаннях за належне їй на праві власності майно, порушилися її нормальні життєві зв`язки, оскільки вона змушена була витрачати свій час і зусилля для визначення вартості спричинених їй збитків, змушена була певний час користуватися пошкодженим пожежею майном, прибирати сліди пожежі, щоб зменшити її негативні наслідки. Відповідачі добровільно не вживали ніяких заходів для вирішення питання про відшкодування завданої позивачу шкоди, проявили байдужість до стану будинку взагалі, чим змусили позивача звертатися до суду та захищати свої права в судовому порядку. Внаслідок пожежі позивача порушився їй звичайний устрій життя, їй було заподіяло дискомфорт, що вимагало додаткових зусиль для організації життя. Всі ці обставини порушили її звичний спосіб життя та потребували від неї додаткових зусиль для організації своєї життєдіяльності. У відповідності до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. за № 572, з наступними змінами, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний: дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує, тобто покладає не тільки права, але й обов`язки, в тому числі обов`язок належного дотримання пожежної безпеки. Виходячи з засад розумності та справедливості визначеного позивачем розміру моральної шкоди буде достатньо для відновлення попереднього стану позивача. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд керується наступними нормами процесуального закону. Так,статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. У відповідності до приписів ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Матеріали справи містять дані про оплату позивачем витрат на проведення експертизи у розмірі 1000 грн. (а.с. 25). Зважаючи на задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 704,80 грн. (за вимогу майнового характеру) + 704, 80 (за вимогу немайнового характеру), витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн. (п`ять тисяч грн.), витрати на проведення судової товарознавчої експертизи у розмірі 1000 грн. (одна тисяча грн.).

Outcome: partial