Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

28.07.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Добропіллі Донецької області, третя особа : Товариство з додатковою відповідальністю « Шахта «Білозерська» про відшкодування моральної шкоди внаслідок професійного захворювання. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з 08.12.1997 року по 16.06.1999 року та з 26.10.2004 року по 09.05.2006 року працював на шахті Білозерська в якості гірника очисного вибою підземного. Під час його трудової діяльності він почав хворіти на захворювання, які виявилися причиною його професійної діяльності, знаходиться на «Д»обліку з 2003 року. 24.11.206 року було складено акт розслідування хронічного професійного захворювання, який було затверджено 27.11.2006 року, встановлений діагноз : хронічний обструктивний бронхіт, пилової етіології, друга стадія, ЛН 1-2 ст. ИБС, атеросклератичний кардіосклероз , артеріальна гіпертензія. 05.12.2006 року висновком МСЕК йому було встановлено 40% втрати працездатності безстроково та третя група інвалідності. Позивач вважає, що внаслідок професійного захворювання йому спричинена моральна шкода, яку позивач оцінює в 19000 грн . Позивач просить стягнути з відповідача на його користь у відшкодування моральної шкоди, спричиненої професійним захворюванням, 19000 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав свої позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача - відділення ВД ФССНВ та ПЗ у м. Добропіллі Донецької області в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у зв»язку з тим, що , за його думкою, по-перше, спричинення моральних страждань не доведений позивачем, по-друге, вважає, що моральна шкода, в даному випадку, повинна відшкодовуватись саме роботодавцем. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи ТДВ « Шахта «Білозерська» в судове засідання не з»явились, просили справу слухати без їх участі, надали суду заперечення, в яких вважають, що розмір моральної шкоди не доведений позивачем, просили відмовити в задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, з"ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач знаходився з третьою особою - ТДВ « Шахта Білозерська» у трудових відношеннях з 08.12.1997 року по 16.06.1999 року та з 26.10.2004 року по 09.05.2006 року , де працював в якості гірника очисного вибою підземного.( а. с. 5-8). Згідно акту розслідування від 24.11.2006 року позивачу встановлено професійне захворювання: хронічний обструктивний бронхіт, пилової етіології, друга стадія, ЛН 1-2 ст. ИБС, атеросклератичний кардіосклероз , артеріальна гіпертензія Н1. Професійне захворювання виникло внаслідок праці у шкідливих умовах, обумовлених впливом виробничого фактору. ( а. с . 27). Висновком МСЕК № 054059 від 05.12.2006 року йому встановлено третю групу інвалідності первинно та ступінь втрати працездатності - 40%, рекомендовано санаторно-курортне, медикаментозне лікування ( а.с. 21). Професійне захворювання - захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов»язаних з роботою. Перелік професійних захворювань затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2000 року № 1662. Професійне захворювання є страховим випадком також у разі його встановлення чи виявлення в період, коли потерпілий не перебував у трудових відносинах із підприємством, під час роботи, на якому він захворів. Законом України " Про охорону праці", а саме ч. 1 ст. 9 було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоров"я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. У разі настання страхового випадку Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, страхові виплати, передбачені ст. 28 Закону № 1105-Х1У. Право на отримання потерпілим одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати настає з дня встановлення йому медико-соціальною експертною комісією ( далі -МСЕК) стійкої втрати професійної працездатності. Пунктом 27 статті 77 Закону України від 20.12.2005 року « Про державний бюджет України на 2006 рік» та пунктом 22 статті 71 Закону України « Про Державний бюджет України на 2007 рік» зупинено дію абзацу 4 статті 1, пудпункту «є» пункту 1 частини першої статті 21, частини третьої статті 28 та частини третьої статті 34 Закону України від 23.09.1999 року № 1105-Х!У « Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності», якими обов»язок відшкодування моральної шкоди покладено на Фонд соцстраху. Крім того, Законом України від 23.02.2007 року № 717-У « Про внесення змін до Закону України « Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» ( далі - Закон № 717-У), що набрав чинності з 30.03.2007 року, виключено частину третю статті 32 Закону № 1105-Х1У, яка передбачала право потерпілого на відшкодування моральної шкоди. Конституційний Суд України в своєму Рішенні від 08.10.2008 року у справі № 1-32/2008 зазначені зміни до Закону України « Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» визнав такими, що відповідають Конституції України ( є конституційними) з огляду на те, що право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Відповідно до частин першої та другої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом»якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Норми Закону № 1105-Х1У передбачали відшкодування моральної шкоди застрахованим особам як страхову виплату, тому покладання на відділення Фонду соцстраху обов»язку зі сплати такої страхової виплати не є цивільною відповідальністю зазначеного органу. Крім того, відповідно до пункту 3 частини першої статті 268 ЦК України на вимогу відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я або смертю ( тобто і на вимогу про відшкодування моральної шкоди) позовна давність не поширюється. Аналогічні роз»яснення надано у пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Таким чином, потерпілі мають право на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду соцстраху, якщо стійку втрату працездатності у зв»язку з травмою на виробництві або професійним захворюванням вперше встановлено у період із 01.04.2001 року по 31.12.2005 року, тобто під час дії законодавчих актів, які надавали потерпілим таке право. Відтак потерпілі не мають права на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання за рахунок Фонду соцстраху, не підлягають задоволенню їх вимоги про відшкодування моральної шкоди в разі, коли встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності потерпілому мало місце після 01.01.2006 року. Відповідальність за моральну шкоду за вимогами, заявленими щодо втрати працездатності, встановленої після зазначеної дати, несе особа, з якою потерпілий перебував у трудових відносинах на підставі ст. 1167 ЦК України. Оскільки право позивача на виплату компенсації за моральну шкоду виникло з дня встановлення йому медико-соціальною експертною комісією стійкої втрати професійної працездатності 05.12.2006 року, тобто після 01.01.2006 року, позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди саме з відділення ВД ФССНВ та ПЗ у м. Добропіллі Донецької області, є такими, що задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed