Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

18 грудня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому з урахуванням поданих уточнень зазначила, що з 14 серпня 1986 року вона займала посаду майстра виробничого навчання в Костянтинівському професійному будівельному ліцеї. З 2010 року, після підвищення кваліфікації у Донецькому інституті післядипломної освіти інженерно-педагогічних працівників і отримання відповідного сертифікату з курсу «Сучасні інформаційні технології» працювала майстром виробничого навчання за спеціальністю «Оператор комп*ютерного набору, секретар керівника». Наказом Директора Костянтинівського професійного будівельного ліцею № 135-вк від 01 грудня 2014 року її звільнено з роботи у зв*язку із скороченням чисельності працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Позивач вважає звільнення незаконним, оскільки відповідачем порушені вимоги ч.1,2 ст.42 КЗпП України - не взято до уваги те, що вона має переважне право на залишення на роботі, так як має більш тривалий безперервний стаж роботи, більш високу кваліфікацію та продуктивність праці; має утриманні доньку - [PERSON], яка перебуває у декретній відпустці та двох онуків - [PERSON], 2004 року народження та [PERSON], 2012 року народження. Їй пропонували іншу роботу в Костянтинівському професійному будівельному ліцеї, але запропоновані посади потребували наявності документів про освіту відповідного напрямку підготовки, яких вона не має. 28 листопада 2014 року позивач письмово повідомила директора [PERSON] про свій виїзд до м.Київ для проходження очного етапу навчання у Міжрегіональному центрі професійно-педагогічної майстерності Міжрегіонального вищого професійного училища зв*язку з 01 грудня по 10 грудня 2014 року (заочний етап розпочався з 06 жовтня 2014 року відповідно до наказу № 297а від 01 жовтня 2014 року, згідно якого її зараховано для проходження курсового навчання за професією «Оператор комп*ютерного набору»). 10 грудня 2014 року вона отримала свідоцтво про закінчення курсу навчання та отримання професії (підвищення кваліфікації за професією) «Оператор комп*ютерного набору 1 категорії». 11 грудня 2014 року вона отримала наказ про своє звільнення, дійсною причиною якого вважає особисту зацікавленість директора технікуму, який просив її звільнитися за власним бажанням, а не реальне скорочення чисельності та штату. Профспілка Костянтинівського професійного будівельного ліцею не розглядала питання та відповідно не надавала згоди на її звільнення. До того ж, відповідач звільнив її в період перебування у відпустці, про надання якої вона написала заяву 28 листопада 2014 року. Незаконним звільненням їй заподіяна моральна шкода, яка полягала в порушенні її трудових прав, погіршенні стану здоров*я, зміні звичайного образу життя, порушенні звичайного кола спілкування у зв*язку з відстороненням співробітників Костянтинівського професійного будівельного ліцею. Позивач просить поновити її на роботі - на посаді майстра виробничого навчання Костянтинівського професійного будівельного ліцею; стягнути з відповідача на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 8210 гривень 80 копійок, моральну шкоду у розмірі 10000 гривень та судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали заявлений позов, посилаючись на викладені в ньому обставини. Обґрунтували свої вимоги тим, що позивач має переважне право на залишення на роботі порівняно з іншими майстрами виробничого навчання, оскільки має більш тривалий стаж роботи та високу кваліфікацію; дійсного скорочення чисельності працівників не було, а її звільнення було викликане неприязними стосунками із директором; позивача було звільнено з посади майстра виробничого навчання на підставі п.1 ст.40КЗпП 01 грудня 2014 року, а вже 05 січня 2015 року до штату підприємства було внесено посаду майстра виробничого навчання, на яку прийнято іншу особу, при цьому їй зайняти цю посаду не пропонували. Представник відповідача Дністренко О.О. заперечувала проти задоволення позову, оскільки Костянтинівським професійним будівельним ліцеєм при звільненні [PERSON] були дотримані всі вимоги законодавства, що регулює правовідносини, пов*язані із вивільненням працівників. Пояснила, що штатний розпис відповідача по справі не відображає реального скорочення посади майстра виробничого навчання, оскільки містить дані, в тому числі, і про вакантні посади, які роботодавець планує заповнити в майбутньому. Визнала, що 05 січня 2015 року у зв*язку із збільшенням контингенту учнів в начальному закладі була введена посада майстра виробничого навчання, на яку була прийнята [PERSON]. [PERSON] зайняти цю посаду не пропонували, оскільки вона взагалі не відповідає кваліфікаційним вимогам за цією посадою. В той же час визнала, що під час роботи [PERSON] майстром виробничого навчання, претензій стосовно виконання нею посадових обов*язків до не неї не було, до дисциплінарної відповідальності не притягувалась. Третя особа - директор Костянтинівського професійного будівельного ліцею [PERSON] заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що звільнення [PERSON] було проведено із дотримання вимог законодавства. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], її представника [PERSON], представника відповідача Дністренко О.О., з*ясувавши позицію третьої особи по справі - [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] має вищу освіту - у 1977 році закінчила Київський технологічний інститут легкої промисловості, їй присвоєно кваліфікацію інженер-конструктор-технолог. Як вбачається з наказу Костянтинівського міського відділу народної освіти № 74 від 14 серпня 1986 року (а.с.14) [PERSON] на підставі її заяви переведено майстром виробничого навчання до СПТУ № 39, яке, як вбачається із записів в трудовій книжі позивача, згодом було реогранізоване у Костянтинівський професійний будівельний ліцей (а.с.11-18). В період часу з 22 жовтня 2007 року по 02 листопада 2007 року [PERSON] підвищувала кваліфікацію в Донецькому інституті післядипломної освіти інженерно-педагогічних працівників за програмою керівних та педагогічних працівників професійно-технічних навчальних закладів з курсу «Сучасні інформаційні технології», що підтверджується сертифікатом № 25 (а.с.19). Як встановлено з пояснень сторін в судовому засіданні, після отримання цього сертифікату [PERSON] як майстер вирбничого навчання була закріплена за групою учнів «Оператор комп*ютерного набору. Секретар керівника». Крім того, 18 червня 2014 року позивач по справі отримала свідоцтво № 25 (а.с.20) відповідно до якого їй присвоєно кваліфікацію оператор комп*ютерного набору 1 категорії, секретар керівника (організації, підприємства, установи). 01 вересня 2014 року Костянтинівським професійним будівельним ліцеєм було видано наказ № 130 (а.с.70) відповідно до п.1 якого з 14 листопада 2014 року скорочується посада майстра виробничого навчання та вирішено внести відповідні зміни до штатного розпису. Станом на 01 вересня 2014 року штатний розпис відповідача по справі містить дані про наявність 15 штатних посад майстра виробничого навчання, із них 9 мають 12 тарифний розряд як і позивач [PERSON]; крім того, наявні дві вакансії - майстра виробничого навчання та майстра виробничого навчання 1 категорії (а.с.98-101). Як вбачається з протоколу № 1 від 01 вересня 2014 року (а.с.71), у зв*язку з невиконанням плану прийому контингенту учнів на 2014-2015 роки (88 осіб із 120 запланованих) вирішено скоротити чисельність працівників Костянтинівського професійного будівельного ліцею. Додатком до цього протоколу є порівняльна таблиця з визначення осіб, які мають переважне право на залишення на роботі (а.с.114), з якої вбачається, що комісією розглядались три кандидатури майстрів виробничого навчання на звільнення за п.1 ст.40 КЗпП України - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Як пояснила представник відповідача Дністренко О.О., під час визначення осіб, які мають переважне право на залишення на роботі, кандидатури інших (крім вишезазначених) працівників - майстрів виробничого навчання взагалі не розглядались. Із змісту порівняльної таблиці вбачається, що: [PERSON] має вищу освіту, 28 років стажу роботи на посаді, 12 тарифний розряд; [PERSON] - неповну вищу освіту, 15 років 10 місців стажу роботи на посаді, 11 тарифний розряд; [PERSON] має неповну вищу освіту, 37 років стаж роботи на посаді, 12 тарифний розряд. [PERSON] має кваліфікацію оператор комп*ютерного набору 1 категорії, секретар керівника (організації, підприємства, установи) (а.с.20); [PERSON] та [PERSON] присвоєна кваліфікація секретаря-друкарки (а.с.115, 118) та вони здобули професію оператора комп*ютерного набору (а.с.116, 119). З дослідженої трудової книжки позивача по справі вбачається, що вона за час роботи майстром виробничого навчання неодноразово заохочувалась, а саме: 15 січня 1986 року оголошено подяку; 14 червня 1990 року за високі показники в навчально-виховному процесі оголошено подяку; 25 вересня 1993 року з нагоди Дня вчителя оголошено подяку; 05 квітня 2006 року за сумлінну працю в ході атестації ліцею оголошено подяку. Крім того, 26 квітня 2005 року [PERSON] присвоєнне педагогічне звання «Старший викладач». З атестаційного листа від 29 березня 2013 року вбачається, що протягом останніх 5 років перед проведенням атестації [PERSON] підвищувала кваліфікацію в Національній академії педагогічних наук України, Університеті менеджменту освіти, Інституті післядипломної освіти інженерно-педагогічних працівників за програмою майстрів виробничого навчання ПТНЗ - свідоцтво 12СПК № 957107 від 27 березня 2013 року. За результатами атестації [PERSON] визнана такою, що відповідає займаній посаді та 12 тарифному розряду (а.с.174). 02 вересня 2014 року Костянтинівським професійним будівельним ліцеєм було видано наказ № 108-вк про необхідність попередити [PERSON] про звільнення у зв*язку із скороченням чисельності з 14 листопада 2014 року (а.с.22). Повідомленням від 02 вересня 2014 року № 1 [PERSON] було попереджено про звільнення за п.1 ст.40 КЗпП України у зв*язку із скороченням посади - майстер виробничого навчання та запропоновано переведення прибиральником території та гардеробника (а.с.21). Наказом від 02 вересня 2014 року № 131 (а.с.113) майстра виробничого навчання [PERSON] тимчасово, на час проведення процедури скорочення чисельності працівників, закріплено га групою 3-3А «Слюсар з ремонту автомобілів». 11 листопада 2014 року повідомленням № 2 [PERSON] вдруге повідомлено про майбутнє звільнення за п.1 ст.40 КЗпП України з 14 листопада 2014 року і запропоновано переведення на вакантні посади: майстра виробничого навчання на спеціальністю «Електрозварник ручного зварювання. Слюсар з ремонту автомобілів», майстра виробничого навчання за спеціальністю «Кухар.Кондитер», начальнику штабу цивільної оборони, юрисконсульта, практичного психолога, лаборанта, комірника, комірника інструментальної комори, прибиральника службових приміщень, прибиральника території (а.с.24). 01 грудня 2014 року [PERSON] звільнено з посади майстра виробничого навчання Костянтинівського професійного будівельного ліцею на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.11-18) та наказу № 135-вк від 01 грудня 2014 року (а.с.31). Станом на 01 грудня 2014 року в штатному розписі Костянтинівського професійного ліцею наявні 15 посад майстрів виробничого навчання, в тому числі, і 9 штатних одиніць майстра виробничого навчання 12 тарифного розряду, який має позивач по справі та дві вакансії - майстра виробничого навчання та майстра виробничого навчання 1 категорії (а.с.102-105). Станом на 02 грудня 2014 року штатний розпис навчального закладу містить дані про наявність 8 штатних посад майстрів виробничого навчання 12 тарифниного розряду (а.с.201-203). Із штатного розпису Костянтинівського професійного ліцею станом на 01 січня 2015 року вбачається, що в штаті навчального закладу 19 посад майстрів виробничого навчання, в тому числі, і 14 штатних посад майстрів, які мають 12 тарифний розряд (а.с.106-109). Наказом № 1 від 02 січня 2015 року у зв*язку із збільшенням контингенту учнів у групі 4т-1 «Секретар керівника. Оператор комп*ютерного набору», до штатного розпису Костянтинівського професійного будівельного ліцею внесені зміни - введено посаду майстра виробничого навчання (а.с.120). Згідно наказу від 05 січня 2015 року № 1-вк [PERSON] прийнята на посаду майстра виробничого навчання з 05 січня 2015 року та закріплена за підгрупою № 4т-1А «» Оператор комп*ютерного набору. Секретар керівника», що підтверджується наказом від 05 січня 2015 року № 2 (а.с.154). Під час роботи в Костянтинівському професійному будівельному ліцеї [PERSON] навчалась в Міжрегіональному центрі професійно-педагогічної майстерності МВПУ зв*язку м.Києва та здобула професію оператор комп*ютерного набору 1 категорії, що підтверджується свідоцтвом серія 12 СВ № 933008 від 10 грудня 2014 року, яке отримано нею вже після звільнення із займаної посади (а.с.23,28-29,30). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" судам роз'яснено, що розглядаючи трудові спори, пов'язані із звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення. За вимогами ст.42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Тільки за умов рівних продуктивності праці та кваліфікації має розглядатись питання про наявність переважного право на залишення на роботі з підстав, передбачених ч.2 ст.42 КЗпП України. З наданих відповідачем штатних розписів станом на 01 вересня 2014 року, на 01 грудня 2014 року, на 02 грудня 2014 та на 01 січня 2015 року вбачається, що станом на 01 вересня та 01 грудня 2014 року в штаті було 15 посад майстра виробничого навчання; станом на 02 грудня 2014 року - 14 посад майстра виробничого навчання, станом на 01 січня 2015 року - 19 посад майстра виробничого навчання. При цьому штатними розписами передбачені відмінності посад майстрів виробничого навчання виключно за категоріями та тарифними розрядами, а не закріпленням за окремими групами учнів з відповідних професій. Станом на момент прийняття рішення про скорочення чисельності працівників та станом на момент звільнення позивачки в Костянтинівському професійному ліцеї було 9 майстрів виробничого навчання 12 тарифного розряду, аналогічного тому, який має [PERSON], що підтверджується штатним розкладом і не оспорюється сторонами (а.с.102-105, 98-101). Не зважаючи на це, відповідач, видавши 01 вересня 2014 року наказ № 130 (а.с.70) про скорочення майстра виробничого навчання (без вказівки на категорію, тарифний розряд посади, яка підлягає скороченню) вирішуючи питання про наявність переважного права на залишення на роботі, розглядав тільки три кандидатури майстрів виробничого навчання - [PERSON], [PERSON] та [PERSON], залишивши поза увагою інших осіб, що обіймають аналогіну посаду. З наказу Міністерства освіти України № 665 від 01 червня 2013 про « Про затвердження кваліфікаційних характеристик професій (посад) педагогічних та науково-педагогічних працівників навчальних закладів» вбачається, що майстер виробничого навчання професійно-технічного навчального закладу має відповідати наступним кваліфікаційним вимогам: мати базову або неповну вищу освіту відповідного напряму економічної діяльності. Підвищення кваліфікації. Без вимог до стажу роботи. Рівень робітничої кваліфікації вище встановленого навчальним планом для випускників професійно-технічного навчального закладу. Згідно посадової інструкції, затвердженої 05 січня 2011 року (а.с.123-125) майстром виробничого навчання можуть бути особи, які мають відповідну професійну та професійно-педагогічну підготовку, моральні якості і фізичний стан яких дає змогу виконувати обов*язки педагогічного працівника. Позивач по справі має вищу освіту, їй присвоєна кваліфікація інженера конструктора-технолога, що підтверджується дипломом серія Б-І № 827593 (а.с.156-157); згідно свідоцтва №25 від 18 червня 2014 року має кваліфікацію оператора комп*ютерного набору 1 категорії, секретаря керівника (а.с.20);. В 2007 році підвищувала кваліфікацію за програмою керівних та педагогічних керівників професійно-технічних навчальних закладів з курсу «Сучасні інформаційні технології», що підтверджується сертифікатом № 25 (а.с.19). З атестаційного листа від 29 березня 2013 року вбачається, що протягом останніх 5 років перед проведенням атестації [PERSON] підвищувала кваліфікацію в Національній академії педагогічних наук України, Університеті менеджменту освіти, Інституті післядипломної освіти інженерно-педагогічних працівників за програмою майстрів виробничого навчання ПТНЗ - свідоцтво 12СПК № 957107 від 27 березня 2013 року. За результатами атестації [PERSON] визнана такою, що відповідає займаній посаді та 12 тарифному розряду (а.с.174). До того ж поняття кваліфікації є оціночним, таким що включає в себе не лише освітній рівень працівника та стаж його роботи, а і здатність виконувати особливі доручення, наявність заохочень, що свідчать про сумлінне та добросовісне виконання до посадових обов*язків. Із дослідженої трудової книжки позивача (а.с.11-18) вбачається, що вона неодноразово заохочувалась, в тому числі, і за високі показники в навчально-виховному процесі та сумлінну працю, і як пояснила представник відповідача в судовому засіданні, до дисциплінарної відповідальності протягом всього періоду роботи не притягувалась, що у сукупності із наявністю вищої освіти, якої не мають [PERSON] та [PERSON], із 12 тарифним розрядом, який є більш високим за 11 розряд, що присвоєний [PERSON], свідчить про її більш високу кваліфікацію у порівнянні із зазначеними особами. Крім того, позивач має більш тривалий стаж роботи - 28 років в Костянтинівському професійному будівельному ліцеї порівняно із [PERSON], яка має стаж роботи 15 років 10 місяців. Доводи представника відповідача щодо невідповідності [PERSON] посаді майстра виробничого навчання саме в групі «Оператор комп*ютерного набору. Секретар керівника» є неспроможними, оскільки спростовуються вищевказаними документами, наявними в матеріалах справи; до того ж, з пояснень представника відповідача та третьої особи в судовому вбачається, що претензій до позивачки з приводу якості її роботи не було і питання про звільнення із займаної посади у зв*язку з невідповідністю взагалі не розглядалось. До того ж, в період часу з 06 жовтня 2014 року по 10 грудня 2014 року [PERSON] навчалась в Міжрегіональному центрі професійно-педагогічної майстерності МВПУ зв*язку м.Києва та їй присвоєно робітничу кваліфікацію оператора комп*ютерного набору 1 категорії (а.с.28-29). В порушення вимог ст.42 ч.1 КЗпП України, відповідач, звільняючи [PERSON] з роботи за ст.40 п.1) КзПП України не дослідив належним чином та не врахував наявність у неї переваги перед іншими працівниками на залишення на роботі - більш високої кваліфікації та тривалого стажу роботи; до того, ж як вбачається з пояснень відповідача при визначенні кола осіб, які мають переважне право на залишення на роботі, в цьому випадку, не зважаючи на те, що за наказом скорочувалась посада «майстра виробничого навчання» без зазначення конкретної групи, за якою він закріплений, взагалі не розглядались кандидатури інших майстрів виробничого навчання, загальна кількість яких за штатом становила станом на 01 грудня 2014 року 15 одиниць, з них 9 - мали однаковий із позивачкою 12 тарифний розряд, троє - 11 тарифний розряд, один - 10 тарифний розряд. Відповідно до зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вимог ст.60 ч. 4 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Згідно ч.1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Частиною 2 ст.235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який рогзядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку. Враховуючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що звільнення позивача [PERSON] відбулось з порушенням вимог діючого трудового законодавства, тому позивач підлягає поновленню на роботі на посаді майстра виробничого навчання з 01 грудня 2014 року. Згідно довідки Костянтинівського професійного будівельного ліцею від 23 січня 2015 року № 21 (а.с.112) розмір середньоденної заробітної плати [PERSON] становить 126 грн 74коп. Як вбачається з довідки відповідача по справі від 03 лютого 2015 року № 29 (а.с.153) та пояснень сторін в судовому засіданні, майстер виробничого навчання працює за графіком п*ятиденного робочого тижня з вихідними днями субота, неділя. З Костянтинівського професійного будівельного ліцею на користь [PERSON] підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу за період часу з 01 грудня 2014 року по 05 березня 2015 року, оскільки як вбачається із пояснень представника відповідача та табелю обліку робочого часу за грудень (а.с.199), 01 грудня 2014 року оплачений позивачці не був. Розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу [PERSON] за період часу з 01 грудня 2014 року по 05 березня 2015 року становить 8491грн 68 коп з розрахунку : 126 грн 74 коп х 67 робочих днів за графіком. Оскільки згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу за період часу з 01 грудня 2014 року по 05 березня 2015 року в межах заявлених позовних вимог в розмірі 8210 грн 80 коп. Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв*язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт порушення з боку відповідача трудових прав [PERSON] оскільки вона була звільнена з порушенням вимог діючого законодавства, що вимагало від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, призвело до її моральних страждань та переживань, суд вважає, що виходячи із засад розумності виваженості і справедливості з відповідача на користь позивача слід стягнути моральну шкоду у розмірі 2000 гривень. Доводи позвача та її представника про порушення відповідачем вимог ст. 43 КЗпП України є неспроможними, оскільки 01 жовтня 2014 року директор Костянтинівського професійного будівельного ліцею звернувся до первинної профспілкової організації із поданням про дачу згоди на звільнення за п.1 ст.40 КЗпП України майстра виробничого навчання - [PERSON] (а.с.73), та у відповідь отримав лист від 10 жовтня 2014 року, з якого вбачається, що [PERSON] не є членом первинної профспілкової організації (а.с.74). Посилання представника позивача на те, що [PERSON] була звільнена під час перебування у відпустці, про надання якої надала заяву 28 листопада 2014 року є неспроможними, оскільки відпустка не була оформлена у встановленому закнодавством порядку. В силу ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір. На підставі п.1 ст.40, ст. ст.42,43, 235, ч.1 ст.237-1 КЗпП України, п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів"

Outcome: partial