Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

23 січня 2019 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просив: стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 448 147,26 грн. та 100 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.10.2017 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів «Інфініті», державний номер [NUMBER] , який був припаркований та автомобіля «Рено», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Згідно з постановою суду встановлена вина відповідача в порушенні ПДР України, що призвели до пошкодження транспортних засобів. Згідно із висновком експертного товарознавчого дослідження, вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля «Інфініті», державний номер [NUMBER] становить 446 602,86 грн. Крім того, за складання висновку позивач сплатив 1 544,00 грн. Так як цивільна відповідальність власника автомобіля на день пригоди була застрахована, позивач звернувся до страхової компанії, проте йому було відмовлено у виплаті страхового відшкодування на підставі п.37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому позивач звернувся до суду з позовом безпосередньо до винуватої особи. Також позивач зазначає, що йому спричинена моральна шкода, яка полягає в спричинені душевних страждань та переживань, так як був пошкоджений новий автомобіль під час його стоянки. На даний час позивач вимушений пересуватись на громадському транспорті, що також спричиняє додатковий дискомфорт. А тому позивач оцінив моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувся до суду із заявою про слухання справи в його відсутність. В заяві зазначає, що заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач чи його уповноважений представник в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином відповідач був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на заявлені вимоги не направив. Третя особа представника в судове засідання не направила, хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомили. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, як зазначено в заяві, тому суд ухвалив про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог за наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 10.10.2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Рено», державний номер [NUMBER] , «Тойота», державний номер [NUMBER] та «Інфініті», реєстраційний номер [NUMBER] . Автомобіль «Інфініті», реєстраційний номер [NUMBER] згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу зареєстрований за [PERSON] (позивачем). Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 09.02.2018 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ст.124 КУпАП. В постанові зокрема зазначено, що 10.10.2017 року о 21 год. 20 хв., [PERSON] , керуючи автомобілем «Рено», державний номер [NUMBER] в м.Києві на просп..Перемоги (електроопора 13), не врахував дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості та безпечної дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Тойота», державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , після чого, не впоравшись з керуванням, водій [PERSON] у некерованому стані допустив наїзд на припаркований автомобіль «Інфініті», державний номер [NUMBER] та автомобіль «Ніссан», державний номер [NUMBER] . В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди автомобілі зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками. Зазначеними діями [PERSON] порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП. Як вбачається з постанови суду, [PERSON] в судовому засіданні свою вину в порушенні ПДР України визнав та щиро розкаявся. Постанова набрала законної сили. Позивач, звертаючись до суду з позовом просив стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду, яка спричинена йому як власнику автомобіля в розмірі 446 602,86 грн., що підтверджується Висновком експертного дослідження за результатами проведення автотоварознавчого дослідження №2885/18-54, складеного 23.08.2019 року Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз. За складання зазначеного висновку, уповноважений представник позивача сплатив 1 544,40 грн. Як встановлено в судовому засіданні, цивільна відповідальність власника автомобіля «Рено», державний номер [NUMBER] на дату дорожньо-транспортної пригоди була застрахована АСК «Омега» за полісом №АМ/1149072 від 20.08.2017 року, згідно якого страхувальником є [PERSON] Листом від 13.12.2018 року АСК «Омега» вімовила представнику позивача у виплаті страхового відшкодування на підставі ст.37 п.37.1.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» так як заява про виплату страхового відшкодування подана після одного року після настання дорожньо-транспортної пригоди. Згідно зі статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (стаття 1187 ЦК України). Стаття 1192 ЦК України визначає, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Отже, оскільки внаслідок порушень відповідачем ПДР України був пошкоджений автомобіль позивача, в страхової компанії відсутній обов`язок сплати страхового відшкодування, тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму відшкодування в розмірі визначеному Висновком, що становить 446 602,86 грн. та сплачену суму за складання висновку, що становить 1 544,40 грн. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн. Щодо заявлених вимог варто зазначити наступне. Відповідно до частини третьої статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частина 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до положень зазначеної статті, компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювача. Судова практика при цьому виходить із положення, що "відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору" (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"). Суду на підтвердження обґрунтування моральної шкоди не надані докази факту заподіяння позивачеві моральних страждань, а тому з врахуванням зазначеного суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог позивача про відшкодування моральної шкоди. Крім того, з відповідача на користь позивача на підставі положень статті 141 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати про пропорційно задоволеним вимогам. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial