Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

[PERSON] (надалі -позивач) звернувся до суду із вказаною позовною заявою, зазначивши, що 27 липня 2013 року між ним та ПАТ "Міський комерційний банк", укладено договір строкового банківського вкладу № 2630/21/116343,за яким позивачем, як вкладником було розміщено на строковому депозитному рахунку грошову суму в розмірі 46 313,16 грн. Строк дії договору було встановлено в 385 днів, тобто з 27 липня 2013 року по 16 серпня 2014 року. Позивач достроково звернувся до відповідача ПАТ «Міський комерційний банк» з письмовою претензією про виплату боргу. Однак, заявлена претензія залишена відповідачем без задоволення. Також, відповідач крім матеріальної шкоди, на його думку, завдав ще й моральної шкоди, про що свідчать відповідні незручності, спричинені цією неприємною ситуацією, що призвело до погіршення здоров'я сну позивача. Просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 5000 гривень, суму вкладу в розмірі 46 313,16 гривень, суму нарахованих відсотків -9 612,76 грн.; упущена вигода - 916,11 грн.; відсотки за користування вкладом за період з 16.08.2014 року по 16.09.2014 року - 771,89 грн.; також судові витрати по справі -300,00 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився повідомлений належним чином письмово просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У зв'язку з тим, що відповідач ПАТ «Міський комерційний банк»в судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суду не повідомив, суд вважає за можливе у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, розглянути позовні вимоги за його відсутності, постановивши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, роз'яснити позивачу наслідки постановлення заочного рішення у відповідності зі ст.ст. 228-232 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив, що позовні вимоги обґрунтовані, законні та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: як встановлено в судовому засіданні, 27 липня 2013 року між позивачем та відповідачем Публічним акціонерним товариством «Міський комерційний банк», укладено договір банківського вкладу № 2630/21/116343, відповідно до якого, банк прийняв від позивача на депозитний рахунок на зберігання грошові кошти в розмірі 46 313,16 гривень строк дії договору було встановлено з 27 липня 2013 року по 16 серпня 2014 року. 15.05.2014 р. позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою про дострокове повернення суми депозитного вкладу та нарахованих відсотків. Вказані обставини підтверджуються: договором строкового банківського вкладу (депозиту) (а.с. 10-11); заявою про дострокове повернення депозитного вкладу з доказами отримання її відповідачем (а. с. 12). На час розгляду справи депозитні кошти позивачу не повернуті; суду не надано доказів про виконання зобов'язань за договором банківського вкладу з боку відповідача. Згідно ст.31 Закону України "Про банки і банківську діяльність" юридичні та фізичні особи відкривають розрахункові (поточні) рахунки для зберігання грошових коштів і здійснення всіх видів банківських операцій у будь-яких банках України за своїм вибором та згодою цих банків у порядку, що встановлюється Національним Банком України. Відповідно до ч. 2 ст.1060 ЦК України, за договором банківського вкладу банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Ст. 1066 ЦК України, передбачено, що за договором банківського вкладу банк зобов'язується приймати та нараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (власникові рахунку), грошові кошти, які йому надходять, виконувати розпорядження клієнта по перерахунку та видачі відповідних сум з рахунку та проведенню інших операцій по рахунку, таким чином, згідно з відповідної статті, банком були порушені права позивача. Згідно ч. 1 ст. 1070 ЦК України - за використання грошових коштів, які знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує відсотки, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунку або законом. Відповідно до ст. 1074 ЦК України - обмеження прав клієнта на розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на його рахунку, не припускається, окрім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішення суду у випадках, встановлених законом. Тобто банк відповідає по своїм зобов'язанням та не може обмежувати права клієнта відносно розпорядження грошових коштів, які знаходяться на його рахунку. Відтак, відмова банку повернути позивачу його гроші є незаконною. Згідно зі ст.526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання - це його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання сторін за договором припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов'язання передбачені ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема ст. 599 ЦК України, згідно якої зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Стосовно стягнення з відповідача упущеної вигоди у розмірі 916,11 грн. суд вважає за необхідним відмовити оскільки виплата упущеної вигоди не передбачена договором строкового банківського вкладу № 2630/21/116343 від 27.07.2013 року. У задоволені вимоги щодо стягнення відсотків за користування вкладом за період з 16.08.2014 року по 16.09.2014 року суд вважає за необхідним відмовити оскільки строк дії договору встановлений до 16 серпня 2014 року. Стосовно вимог про задоволення моральної шкоди, то вони задоволенню не підлягають, оскільки не ґрунтується на вказаному вище депозитному договорі. Таким чином, суд приходить до висновку про порушення відповідачем вказаних вище умов Договору, що призвело до неналежного виконання взятих на себе зобов'язань і ухвалює рішення про часткове задоволення позову по наведених вище мотивах. На підставі викладеного,

Outcome: partial