Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

10.02.2016р. ПАТ «Кредобанк» звернулося із скаргою на постанову від 12.01.2016р. державного виконавця відділу державної виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції у Миколаївській області. в якій посилались на наступне. 22.05.2014 року Заводським районним судом м.Миколаєва було ухвалено рішення по справі за позовом ПАТ «Кредобанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору. На виконання зазначеного рішення суду 16.06.2014 року банку було видано виконавчі листи. 13.10.2014 року до відділу державної виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції у Миколаївській області представником банку було надіслано заяву про відкриття виконавчого провадження і 24.10.2014 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження стосовно боржника [PERSON] 12.01.2016р. старший державний виконавець ВДВС Жовтневого РУЮ у Миколаївській області Киричук В.В. виніс постанову , якою повернув виконавчий документ стягувачеві з посиланням на ст. 50 та п.2 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження", а саме у боржника відсутнє майно , на яке може бути звернуто стягнення, а здійсненні державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.. Посилаючись на те, що державний виконавець не здійснив всіх передбачених законом мір по виконанню виконавчого документу, представник ПАТ «Кредобанк» просив визнати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції у Миколаївській області незаконною та скасувати її, а також зобовязати державного виконавця відновити виконавче провадження №45219668. В судове засідання представник ПАТ «Кредобанк» не з*явився. Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції у Миколаївській області в судове засідання не з*явився, надав до суду письмові заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні скарги. Вивчивши доводи скарги, дослідивши письмові докази, матеріали цивільної справи № 2/487/1313/14 за позовом ПАТ «Кредобанк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, судом встановлене наступне. Принципом цивільного судочинства є виконання рішення суду, а судові рішення, що набрали законної сили,\~ обов'язкові для виконання всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян, відповідно до Конституції України та норм цивільно-процесуального кодексу України. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України Про виконавче провадження рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ч.4 ст.82 Закону України Про виконавче провадження рішення,\~ дії\~ чи\~ бездіяльність\~ державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби\~ щодо\~ виконання судового\~ рішення\~ можуть\~ бути оскаржені сторонами до суду,\~ який видав\~ виконавчий\~ документ,\~ а\~ іншими\~\~ учасниками\~\~ виконавчого провадження\~ та особами,\~ які залучаються до проведення виконавчих дій,\~ -\~ до\~ відповідного\~ адміністративного\~\~ суду\~\~ в\~\~ порядку, передбаченому законом. Згідно ст.11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом\~\~заходів\~\~примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Згідно ст. 30 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Відповідно до ч.1 ст.384 ЦПК України скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Відповідно до ч.1 ст.385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. \~ \~ \~ \~ Статтею 387 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення\~ обґрунтованості скарги на рішення, дії чи бездіяльність\~ державного\~ виконавця, суд\~ визнає їх\~ неправомірними і зобов'язує\~ державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновити його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах\~ повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги. Так, судом встановлено, що на примусовому виконанні відділу державної виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції у Миколаївській області перебуває виконавче провадження № 45219668 з примусового виконання виконавчого листа ,виданого Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 3466,60 грн., в тому числі: 2732,94 грн. - неповернута сума кредиту; 265,37 грн. - прострочені відсотки; 468,29 грн. - пені по простроченій заборгованості, та витрат по сплаті судового збору у розмірі 121,80 грн. з кожного. Боржником у виконавчому документі визначено [PERSON]. 24.10.2014 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої направлено сторонам виконавчого провадження. Під час здійснення виконавчого провадження було вжиті наступні заходи. 18.03.2015р.направлено запит до ВАДР УДМС України у Миколаївській області, згідно отриманої відповіді - боржник зареєстрований за адресою зазначеною у виконавчому документі: с, Полігон, [ADDRESS], 27.10.2014; 19.10.2015 направлені електронні запити до органів ДНІ та ГІФУ, згідно відповіді яких боржник рахунків у банківських та фінансових установах не має, пенсії та доходів не отримує. 18.03.2015р. правлено запит до Держкомзем у Жовтневому районі щодо наявності земельної ділянки, згідно отриманої відповіді за боржником земельні ділянки в межах території Полігонівської сільської ради не зареєстровані. 18.03.2015р. направлено запит до Жовтневого РЦЗН, згідно отриманої відповіді боржник в Жовтневому РЦЗН та інших центрах зайнятості як безробітний не перебуває. 18.03.2015р. державним виконавцем накладено арешт на все майно боржника, шляхом винесення відповідної постанови, копія якої 18.03.15 за вих. №2626 направлена сторонам виконавчого провадження та органам реєструючих право власності. Згідно даних бази АІС «Автомобіль», «НАІС ДДАІ» від 13.10.15 автотранспортні засоби за боржником не зареєстровані. 19.10.2015р. отримано інформаційну довідку з Реєстру прав власності на нерухоме майно» згідно якої за боржником нерухоме майно не зареєстровано. 11.01.2016р. державним виконавцем здійснена перевірка майнового стану боржника за адресою , зазначеною у виконавчому документі, а саме: [ADDRESS] - майно, яке підлягає опису й арешту належному боржникові не виявлено, про що складено відповідний акт. 12.01.2016 державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», копія якої разом з виконавчим документом 12.01.2016 за вих. №194/0201-40 направлено стягувачеві рекомендованою кореспонденцією. За таких підстав суд вважає, що державним виконавцем вжито всіх заходів для примусового виконання рішення суду. Що стосується доводів скаржника, викладених в скарзі, то відповідно до п.11 ч.3 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" винесення постанови про привід фізичної особи - боржника є правом державного виконавця, а не його обов*язком. Ухвала ж про розшук боржника виноситься державним виконавцем лише у разі відсутності відомостей про місце проживання. перебування чи місцезнаходження боржника. Відповідно до матеріалів виконавчого провадження місце проживання боржника відоме і 11.01.2016р. державним виконавцем здійснена перевірка майнового стану боржника за адресою , зазначеною у виконавчому документі, а саме: [ADDRESS] - майно, яке підлягає опису й арешту належному боржникові не виявлено, про що складено відповідний акт. На підставі вищевикладеного , скарга задоволенню не підлягає..

Outcome: dismissed