Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

[PERSON] звернувся\~в суд із позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення коштів. Позовні вимоги мотивував тим, що 31 березня 2010 року між ним та відповідачами було укладено договір позики, згідно якого [PERSON] та [PERSON] взяли в борг у нього кошти в розмірі 9000 доларів США, які зобовязались повернути до 10 грудня 2010 року. Оскільки взяті на себе зобовязання відповідачі не виконали, змушений був звернутись до суду з позовом про стягнення з них боргу. Рішенням Богородчанського районного суду від 10 січня 2013 року його позов задоволено, ухвалено стягнути з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку заборгованість за договором позики в сумі 71910 грн., три відсотки річних в сумі 4137,33 грн. та 763,90 грн. сплаченого судового збору. Виконання вказаного рішення суду відбулось тільки в лютому 2017 року. Грошові кошти позичались відповідачам в доларах США, а стягнення коштів відбулось в гривневому еквіваленті. На час ухвалення рішення гривневий еквівалент 9000 доларів США становив 71910 грн. На день виконання рішення суду курс долара США до гривні змінився (збільшився), тому отримана ним сума коштів не відповідає 9000 доларів США. Просив стягнути з відповідачів 173430 грн. курсової різниці та сплачений ним судовий збір. 16 листопада 2017 року представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог. Просить стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] 97368,90 грн. (гривневий еквівалент 3571,86 доларів США) та судовий збір. Зазначає, що його довірителем від відповідачів отримано на погашення боргу 37880 грн., що на момент сплати було еквівалентно 4000 доларів США, та 38931,23 грн. (еквівалентно 1428,14 доларів США). Позивач, представник позивача в судове засідання не з'явились. Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи без його участі та за відсутності [PERSON] Зазначив, що позовні вимоги в уточненому виді його довіритель та він підтримують в повному обсязі, просять позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON]\~ в судове засідання не з'явились. Про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Представник відповідачів [PERSON] подав письмове заперечення на позов, в якому заявлені вимоги визнав частково. Зазначає, що [PERSON] на погашення заборгованості за договором позики від 31 березня 2010 року його довірителями передано 4000 доларів США, що підтверджується розписками самого позивача. Окрім того, 01 червня 2017 року на виконання рішення суду від 10 січня 2013 року платіжним дорученням №335 [PERSON] перераховано ще 39120 грн. (постановою від 09 серпня 2017 року старшим державним виконавцем Дидич І.П. виправлено описку у процесуальному документі - постанові про закінчення виконавчого провадження від 02 червня 2017 року - в частині суми стягнених коштів: цифру "38931,23" змінено на "39120"). Станом на червень 2017 року 39120 гривень становили 1500 доларів США. Таким чином позивачу загалом повернено 5500 доларів США. Отже, на думку відповідачів, їхня заборгованість перед [PERSON] становить 3500 доларів США, що еквівалентно 92750 грн. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що рішенням Богородчанського районного суду від 10 січня 2013 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, ухвалено стягнути в солідарному порядку з відповідачів на користь позивача заборгованість в сумі 71910 грн., три відсотки річних в сумі 4137,33 грн., а також 763,90 грн. сплаченого судового збору (а.с.5). Згідно постанови головного державного виконавця Богородчанського районного відділу ДВС [PERSON] від 02 червня 2017 року, виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного рішення суду закінчено. Станом на дату фактичного виконання судового рішення курс гривні до долара США за ставкою НБУ змінився (збільшився), тому отримана позивачем сума коштів не становить 9000 доларів США. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. За змістом ч.ч. 1, 2 та ч. 3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до змісту статей 614, 623 ЦК України, для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) порушення зобов'язання; 2) збитки; 3) причинний зв'язок між порушенням зобов'язання та збитками; 4) вина. З рішення Богородчанського районного суду від 10 січня 2013 року, яке набрало законної сили, а тому факти, встановлені ним, мають преюдиційне значення у даній справі, вбачається, що між сторонами був укладений договір позики, на виконання якого позивачем були передані відповідачам кошти у доларах США. У зв'язку з тим, що [PERSON] та [PERSON] зі своєї вини порушили зобов'язання, не повернули кошти у тій грошовій одиниці, у якій вони були позичені, а розмір стягнених судом коштів у національній валюті на день платежу не був еквівалентним кількості переданих на виконання договору позики доларів США, то різниця між оцінкою кількості одиниць доларів США, які підлягали поверненню, та переданою на виконання грошового зобов'язання сумою, є реальними збитками. На виконання умов договору позики відповідачі [PERSON] та [PERSON] повинні були сплатити позивачу 9000 доларів США. Погашення боргу після ухвалення 10 січня 2013 року судового рішення відбувалось в кілька етапів. Зокрама, [PERSON] отримав від боржників 2000 доларів США 30 грудня 2013 року та 2000 доларів США 28 березня 2014 року. Дана обставина підтверджується копією розписки позивача та не заперечується останнім, так як про отримання вказаної суми йдеться й у заяві про уточнення позовних вимог, поданій представником [PERSON] Окрім того, представником позивача в уточненій позовній заяві зазначено, що його довірителю в ході примусового виконання рішення суду від 10 січня 2013 року також перерахована сума 38931,23 грн, що еквівалентно 1428,14 доларів США. Однак з копії постанови старшого державного виконавця Богородчанського районного відділу ДВС [PERSON] від 09 серпня 2017 року про виправлення описки в процесуальному документі вбачається, що платіжним дорученням №335 від 01 червня 2017 року стягувачу на виконання вищевказаного рішення суду було фактично перераховано кошти в сумі 39120 грн., а не 38931,23 грн., як це помилково зазначено в постанові про закінчення виконавчого провадження від 02 червня 2017 року. Станом на день проведення зазначеного платежу - 01 червня 2017 року - НБУ було встановлено наступний офіційний курс гривні до долара США: за 100 доларів США - 2631,0335 грн. Таким чином перерахована позивачу сума 39120 грн. еквівалентна 1486,87 доларів США. Отже, для відновлення порушеного права [PERSON] на його користь з відповідачів слід стягнути 3513,13 доларів США (9000 - 4000 - 1486,87 = 3513,13 доларів США), що в гривневому еквіваленті на день ухвалення судового рішення становить 93035,41 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 22, 533, 614, 623, 1049 ЦК України,

Outcome: partial