Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 01.08.2016 року вона надала [PERSON] позику у розмірі 7000,00 євро, які останній зобов`ячався повернути їй до 01.02.2017 року, що підтверджується розпискою відповідача, складеною ним власноруч та підписаною у присутності трьох свідків. Однак, у визначений розпискою термін відповідач борг у сумі 7000 євро не повернув, перестав відповідати на телефонні дзвінки, уникає зустрічей, що свідчить про відмову виконати взяте на себе зобов"язання. 30.05.2018 року вона за адресою реєстрації відповідача та за адресою проживання його батьків рекомендованим листом надіслала вимогу від 29.05.2018 року про повернення боргу у розмірі 7000,00 євро, яку відповідач залишив без відповіді та задоволення. А тому просить суд стягнути з відповідача на її користь 216620,84 грн., що на момент подачі позову по курсу НБУ становить 7000,00 євро та судові витрати - судовий збір у розмірі 2166,21 грн., сплачений при подачі позовної заяви. Позивач в судове засідання не з"явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив, у строки встановлені згідно з ухвалою суду від 01.08.2018 року, на позовну заяву не надав, а тому суд вважає, що у відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Як встановлено по справі, 01.08.2016 року [PERSON] надала [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 7000,00 євро, а останній зобов"язався повернути вказану суму грошових коштів до 01.02.2017 року, підтвердженням чого є боргова розписка [PERSON] оригінал якої міститься у матеріалах справи та досліджено судом Однак, [PERSON] взяте на себе зобов`язання не виконав і суму позики [PERSON] не повернув. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). А тому на підставі вищенаведеного суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення та з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] суму заборгованості у розмірі 216620,84 грн., що на момент подачі позову по курсу НБУ становить 7000,00 євро, а також сплачений судовий збір у розмірі 2166,21 грн.

Outcome: approved