Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до КП «Золотоніський міський ринок» про встановлення нікчемності договору № 60-12 оренди торгового місця від 05.01.2015 року. Свої вимоги позивач мотивує наступним. Згідно з типовим договором № 60-12 оренди торгового місця від 05.01.2015 року, цей договір був укладений між КП «Золотоніський міський ринок» та фізичною особою [PERSON]. Предметом даного договору є оренда торгового місця №45, загальною площею 17.0 кв.м., що знаходиться на території ринку та надається у тимчасове користування орендарю. Договір укладено строком на 3 роки, та він діє з 05.01.2015 року по 05.01.2018 року включно. Позивач наполягає, що вказаний договір вона не підписувала та його з відповідачем не укладала, а тому ставить питання про встановлення нікчемності такого правочину. Справа розглядається в порядку загального позовного провадження на підставі ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 19.01.2018 року. У судове засідання позивач та її представники не зявилися, однак представник позивача [PERSON] звернувся до суду із заявою про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягали в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, від директора КП «Золотоніський міський ринок» [PERSON] до суду надійшло клопотання, в якому представник відповідача просив проводити розгляд справи за його відсутності. Третя особа [PERSON] [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих суду причин. хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином у порядку, визначеному чинним законодавством. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в матеріалах справи доказах. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Як вбачається із копії договору №60-12 від 05.01.2015 позивач та відповідач уклали договір оренди торгового місця №45, загальною площею 17 кв. м., що знаходиться на території ринку та надається орендодавцем у тимчасове користування для здійснення торговельної діяльності орендарем. Існуючі правовідносини між сторонами регулюються в першу чергу нормами\~\~ЦК України, нормами інших нормативно - правових актів, а роз'яснення їх застосування надано в\~постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6.11.2009 р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними". Зокрема, у п. 4 вказаної постанови роз'яснено, що судам відповідно до\~статті 215 ЦК України\~необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (ч. 1 ст.\~219, ч. 1 ст.\~220, ч. 1 ст.\~224 ЦК України та інші), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (ч. 2 ст.\~222, ч. 2 ст.\~223, ч. 1 ст.\~225 ЦК України\~та інші). У позовній заяві зазначено, що позивач вказаний договір не укладала із відповідачем та його не підписувала. У відповідності до\~ст.638 ЦК України,договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотним умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір може бути укладений у будь-якій формі , якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом, що передбачено ст.639 ЦК України.\~\~\~\~ Відповідно до\~статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Згідно із частиною 4 статті 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Частиною 2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Як зазначалося вище, позивач наполягає, що вказаний договір оренди торгового місця вона не підписувала, підпис, який зазначений на ньому їй не належить. У свою чергу ні відповідач, ні третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, не надали суду жодних заперечень чи доказів укладення вказаного договору та спростування позовних вимог позивача. Нормами статей 12 та 13 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Більше того суд бере до уваги, що в клопотанні директора КП «Золотоніський міський ринок» [PERSON], № 20 від 01.12.2017 року, останній зазначив, що між КП «Золотоніський міський ринок» та ФОП [PERSON] було укладено типовий договір №36-2015 оренди торгового місця від 01.01.2015 року, ксерокопія якого додається до клопотання, іншого договору між КП «Золотоніський міський ринок» та [PERSON] не укладалось. Із копії договору №36-2015 від 01.01.2015 року вбачається, що позивач та відповідач уклали 01.01.2015 року договір оренди торгового місця, визначили його місце знаходження та інші істотні умови такого договору, встановили строк дії останнього з 01.01.2015 року до 01.01.2018 року. Сторони не заперечують факту його укладення. Таким чином судом встановлено, що відповідач не сдтвердив факт укладення із позивачем договору №60-12 від 05.01.2015 року, що дає підстави суду вважати оспорюваний договір таким, який фактично не укладався. Згідно із ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою,\~п'ятою\~та\~шостою статті 203\~цього Кодексу. 2. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Таким чином, типовий договір №60-12 оренди торгового місця від 05.01.2015 року суперечить вище вказаним нормам ЦК України, а отже, цей договір є нкчемним відповідно до норм ст. 2015 ЦК України. Доказів зворотного матеріали справи не містять та сторонами суду надані не були. Абзацом 2 п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6.11.2009 р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" визначено, що Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову. На підставі зазначеного та

Outcome: approved