Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

12 серпня 2016 року [PERSON] через свого повноважного представника [PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким встановити факт, що померлий [PERSON] є її рідним батьком; визнати за нею право власності на житловий будинок № 12 по вул. Черняхівського в м. Жовті Води Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], померлого 26 грудня 2009 року. В обгрунтування своїх вимог зазначила, що 26 грудня 2009 року помер її батько [PERSON], який постійно проживав на день смерті в м. Жовті Води, по вул. Черняховського, буд. № 12. Після його смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями під № 7 по вул. Черняхівського в м. Жовті Води та на жит\-ловий будинок з господарськими будівлями під №12 по вул. Черняхівсь\-кого в м. Жовті Води. Спадщину після смерті батька вона прийняла в установлений законом строк і 13.12.2011 року державним нотаріусом Жовтоводської державної нотаріальної контори їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок № 7 по вул. Черняхівського в м. Жовті Води. На житловий будинок під №12 по вул. Черняхівського свідоцтво про право на спадщину не видано з підстав відсутності правовстановлюючого документу на зазначене нерухоме майно. Але фактично її батько [PERSON] 28 жовтня 1987 року придбав житловий будинок глиновальковий, жилою площею 21,4 кв. м з господарськими будівлями: дощатим сараєм, земляним погрібом, дощатою уборною, дощатим забором, водопроводом по вул. Черняховського №12, що розташований на земельній ділянці пл. 910 кв.м. Зазначене підтверджується договором купівлі-продажу посвідченого державним нотаріусом Жовтоводської державної нотаріа\-льної контори 28.10.1987 року і який був зареєстрований в Жовтоводському МБТІ 2 листопада 1987 року за №27-93-36. Рішенням виконкому Жовтоводської міської Ради від 16 грудня 1987 року №496/2 [PERSON] було дозволено будівництво житлового будинку по вул. Черняхівського під №12 замість старого. До зазначеного рішення виконкому відділом головного архітектора м. Жовті Води був розроблений та затверджений проект будівництва будинку. Згідно проекту загальна жила площа будинку повинна була складати 79,7 кв.м, житлова - 44,4 кв.м, що відповідало вимогам ст. 102 ЦК УРВР в ред.1963 року. Згідно Закону України №3718 від 16 грудня 1993 року зазначена норма була виключена Із ЦК УРСР в редакції 1963 року. Таким чином, розмір житлового будинку законом в подальшому не обмежувався. [PERSON] закінчив будівництво у 1988 році. Загальна площа будинку склала 88;8 кв.м, житлова - 62,4 кв м. Збільшення загальної та житлової площі будинку не призвело до істотного порушення будівельних та санітарних норм, напроти були створені більш комфортні умови для проживання та користування будинком. В тому ж 1988 році на земельній ділянці по вул. Черняхів\-ського №12, [PERSON] збудував гараж, який узаконено рішенням виконкому Жовтоводської міської Ради від 16 травня 2009р. №257. Позивачеві не відомо з яких причин батьком не оформлено право власності на новозбудований житловий будинок після закінчення будівництва, можливо, що зазначені вимоги не були оговорені в рішенні виконкому, а батько не був обізнаний з законодавством. Але в 2009 році, коли батько займався питанням узаконення гаражу на земельній ділянці по вул. Черняхівського,12, він також вирішував питання щодо новозбудованого житлового будинку. Звертався до Жовтоводського бюро технічної інвентаризації, де на старому правовстановлюючому документі мається штамп про погашення договору купівлі-продажу та відмітка, що старий будинок знесено. Тому оформити правовстановлюючий документ на будинок після смерті батька позивач не має змоги. Відповідно вона не має змоги успадкувати зазначену нерухомість, незважаючи, що вона прийняла спадщину після смерті батька і є єдиним його спадкоємцем. Також виникає необхідність встановити факт родинних відносин між нею та померлим [PERSON], оскільки в свідоцтві про народження на її імя прізвище викладено російською мовою через букву «И» - [PERSON], але при видачі їй паспорта прізвище було вказано «Міронова», у той час як прізвище батька у свідоцтві про смерть сказано «Миронов», що змусило позивача звернутись до суду. Позивач, [PERSON] та її повноважний представник [PERSON] в судове засідання не зявились. Від останнього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує просить задовольнити. Відповідач свого повноважного представника в судове засідання також не направив. В матеріалах справи міститься заява повноважного представника відповідача [PERSON] про розгляд справи у її відсутність, при цьому не заперечує проти задоволення позовних вимог (а.с.27). З урахуванням поданих сторонами по справі заяв, суд вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутності та у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, з'ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі. Кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, у тому числі, і родинних відносин між фізичними особами. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, той факт, що померлий [PERSON] за життя доводився батьком [PERSON] підтверджується наступними доказами. Як вбачається з копії свідоцтві про народження позивача, складеної російською мовою, її прізвище викладено російською мовою через букву «И» - "Миронова Наталья Николаевна" та її батьком зазначено "Миронов Николай Александрович" (а.с.8). Тобто прізвище, ім`я та по-батькові померлого та батька заявниці співпадають. Але, при видачі їй паспорта у 2006 році її прізвище було вказано як «Міронова», у той час як прізвище батька у свідоцтві про смерть сказано «Миронов». Копія свідоцтва про смерть /а.с.9/ свідчить про те, що [PERSON] помер 26 грудня 2009 року у віці 59 років, а позивачка народилася у 1973 році, тобто за віком померлий міг доводитись батьком останньої. Як вбачається з матеріалів справи\~ різночтіння у прізвищах позивачки та\~ померлого відбулися у звязку із різним\~ перекладом їх прізвищ з російської на українську мову при обміні паспортів. Таким чином, зібрані у справі докази та їх\~ оцінка у сукупності вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] в частині встановлення факту родинних відносин між нею та померлим [PERSON], оскільки в судовому засіданні безспірно встановлено, що\~ за життя позивачка доводилася померлому рідною дочкою. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.\~ Відповідно до ч. 1\~ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності з п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд, зокрема, розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Окрім того, згідно ч.2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що 26 грудня 2009 року у віці 59 років помер [PERSON], що підтверджується актовим записом про смерть №859 від 28 грудня 2009 року зроблено відділом РАЦС Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.9). На день смерті [PERSON] постійно проживав в [INFO]. Після його смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями під № 7 по вул. Черняхівського в м. Жовті Води та на жит\-ловий будинок з господарськими будівлями під №12 по вул. Черняхівсь\-кого в м. Жовті Води. Спадщину після смерті батька позивач прийняла в установлений законом строк спадщину після смерті [PERSON]О.і 13 грудня 2011 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок № 7 по вул. Черняхівського в м. Жовті Води (а.с.22). На житловий будинок під №12 по вул. Черняхівського свідоцтво про право на спадщину не видано з підстав відсутності правовстановлюючого документу на зазначене нерухоме майно. Матеріалами справи встановлено, що фактично батько позивача [PERSON] 28 жовтня 1987 року придбав житловий будинок глиновальковий, жилою площею 21,4 кв.м з господарськими будівлями: дощатим сараєм, земляним погрібом, дощатою уборною, дощатим забором, водопроводом по вул. Черняховського №12, що розташований на земельній ділянці пл. 910 кв.м., що підтверджується договором купівлі-продажу посвідченого державним нотаріусом Жовтоводської державної нотаріа\-льної контори 28.10.1987 року і який був зареєстрований в Жовтоводському МБТІ 2 листопада 1987 року за №27-93-36 (а.с.10). Рішенням виконкому Жовтоводської міської Ради від 16 грудня 1987 року №496/2 [PERSON] було дозволено будівництво житлового будинку по вул. Черняхівського під №12 замість старого (а.с.12). До зазначеного рішення виконкому відділом головного архітектора м. Жовті Води був розроблений та затверджений проект будівництва будинку (а.с.13-16). Згідно проекту загальна жила площа будинку повинна була складати 79,7 кв.м, житлова - 44,4 кв.м, що відповідало вимогам ст. 102 ЦК УРВР в ред.1963 року. Згідно Закону України №3718 від 16 грудня 1993 року зазначена норма була виключена із ЦК УРСР в редакції 1963 року. Таким чином, розмір житлового будинку законом в подальшому не обмежувався. Житловий будинок [PERSON] закінчив будувати у 1988 році. Загальна площа будинку склала 88;8 кв.м, житлова - 62,4 кв.м. Збільшення загальної та житлової площі будинку не призвело до істотного порушення будівельних та санітарних норм, напроти були створені більш комфортні умови для проживання та користування будинком. В тому ж 1988 році на земельній ділянці по вул. Черняхів\-ського №12 Миронов М.О. збудував гараж, який узаконено рішенням виконкому Жовтоводської міської Ради від 26 травня 2009р.№257 (а.с.20). Як зазначила позивач в позовній заяві, їй не відомо з яких причин батьком не оформлено право власності на новозбудований житловий будинок після закінчення будівництва, можливо, що зазначені вимоги не були оговорені в рішенні виконкому, а батько не був законодавчо обізнаний. Але в 2009 році, коли батько займався питанням узаконення гаражу на земельній ділянці по вул. Черняхівського,12, він також вирішував питання щодо новозбудованого житлового будинку. Звертався до Жовтоводського бюро технічної інвентаризації, де на старому правовстановлюючому документі мається штамп про погашення договору купівлі-продажу та відмітка, що старий будинок знесено. В звязку з чим, позивачка позбавлена можливості оформити правовстановлюючий документ на будинок після смерті батька - [PERSON], померлого 26.12.2009 року. Відповідно вона не має змоги успадкувати зазначену нерухомість, незважаючи, що вона прийняла спадщину після смерті батька і є єдиним його спадкоємцем. Факт належності домоволодіння №12 по вул. Черняхівського в м. Жовті Води Дніпропетровської області [PERSON] підтверджується матеріалами справи, а саме: договором купівлі-продажу жилого будинку від 28.10.1988 року, посвідчений державним нотаріусом Жовтоводської державної нотаріальної контори за реєстровим №2219 (а.с.10-11), рішенням про дозвіл нового житлового будинку по вул. Черняхівського, 12 від 16.12.1987 року №496/2, техничним паспортом на домоволодіння (а.с.17-19). Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Стаття 392 передбачає, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Передбачені\~ ст. 1224 ЦК України\~ підстави щодо усунення позивача від права на спадкування відсутні. Враховуючи вищевикладене, а також той факт, що позивач [PERSON] [INFO] є рідною донькою [PERSON], померлого 26 грудня 2009 року, від спадщини не відмовилася, фактично спадщину вже прийняла, доглядає за її належним станом, та оскільки факт належності спадкового майна спадкодавцю доведений в судовому засіданні, а позивач позбавлена можливості в іншому порядку, крім судового, підтвердити своє право власності на спадщину, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок №12 по вул. Черняхівського в м. Жовті Води Дніпропетровської області. На підставі викладеного

Outcome: approved