Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі - Відповідач) про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, в якій вказує, що 11 серпня 2003 року прийнято рішення суду про стягнення аліментів з Відповідача на її користь та видано виконавчий лист на виконання рішення Попільнянського районного суду Житомирської області у справі № 2436/2003 на утримання синів [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини заробітку Відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач вказує, що згідно Закону України «Про виконавче провадження» вона пред'явила виконавчий лист для виконання. Проте, Відповідач аліменти не сплачує і має заборгованість станом на 01 червня 2015 року в сумі 48371 гривню 25 копійок. Позивач просить стягнути з Відповідача на свою користь пеню за заборгованість по аліментам. В судовому засіданні Позивач позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх в повному обсязі, посилаючись на наведені обставини. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином двічі підряд повідомлений, про що свідчать поштові повідомлення від 23 грудня 2015 року та 22 січня 2016 року. Тому суд вважає за можливе розглядати справу за його відсутності. Неявка не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних в справі доказів. Відповідно до частини п'ятої статті 74 ЦПК України фізичним особам, які не мають статусу підприємців, судова повістка надсилається за адресою їх місця проживання чи перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно повідомлення УДМС України у Вінницькій області від 14 грудня 2015 року [PERSON] зареєстрований за адресою: с. Гонорівка, Піщанського району Вінницької області. В свою чергу, відповідно до частини першої статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди Позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, заслухавши Позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Попільнянським районним судом Житомирської області 23 червня 2003 року ухвалено рішення про стягнення з [PERSON], [INFO], аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі однієї третьої частки заробітку відповідача щомісячно до повноліття сина [PERSON], потім по одній четвертій частини заробітку до повноліття синаОлександра, але не менше як половини неоподаткованого мінімуму доходів громадян на кожну дитину до їх повноліття. У відділі державної виконавчої служби Піщанського районного управління юстиції Вінницької області з 28 лютого 2008 року знаходиться на виконанні виконавчий лист № 2-436/2003 виданий 11 серпня 2003 року Попільнянським районним судом Житомирської області. Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб), відповідно до Закону України " Про виконавче провадження" - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). Примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України "Про державну виконавчу службу" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Як вбачається з розрахунку від 16 липня 2015 року № 1417 загальна сума заборгованості за весь період складає 48371 гривню 25 копійок. Відповідно до частини першої статті 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Таким чином, фактично вказаною нормою права закріплено відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів, і зі змісту цієї норми випливає, що визнання боржником наявності заборгованості зі сплати аліментів є визнанням неналежного виконання ним аліментних зобов'язань, що є підставою для стягнення пені за прострочення сплати аліментів. При цьому, передбачена статті 196 Сімейного кодексу України відповідальність у вигляді сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів настає за наявності вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Жодних доказів того, що несплата аліментів відбулась не з вини відповідача або була наслідком іншої незалежної від нього обставини відповідачем до суду не надано. Враховуючи, що стягнення неустойки (пені) спрямоване на підвищення захисту майнових прав дітей, позовні вимоги Позивача про стягнення на її користь пені за прострочення сплати аліментів є правомірними. З урахуванням того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом статті 196 Сімейного кодексу України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а на суму несплачених аліментів за той місяць, у якому не проводилося стягнення аліментів. Пеня за прострочення сплати аліментів починає нараховуватися з наступного місяця за місяцем, у якому виникла заборгованість. Пеня за один місяць прострочення сплати аліментів становить 1% від простроченої суми аліментного платежу за місяць та загальної кількості днів прострочення. Загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів є сумою пені, нарахованої за кожен місяць періоду, у якому було допущено прострочення сплати аліментів. Згідно до пункту першого частини другої статті 258 Цивільного Кодексу України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Враховуючи викладене, стягнення з Відповідача на користь Позивача аліментів, пеня по сплаті аліментів становить 2168 гривень 30 копійок, виходячи із наступного розрахунку за 2014 рік: липень - виходячи із заборгованості по аліментах в сумі 645 гривень ( 645 гривень * 1% від суми несплачених аліментів за місяць) * 31 (кількість днів заборгованості) = 199 гривень 95 копійок; серпень 645 гривень * 1% * 31 = 199 гривень 95 копійок; вересень 645 гривень * 1% * 30 = 193 гривні 50 копійок; жовтень 645 гривень * 1% * 31 = 199 гривень 95 копійок; листопад 645 гривень * 1% * 30 = 193 гривні 50 копійок; грудень 645 гривень * 1% * 31 = 199 гривень 95 копійок; січень 650 гривень * 1% * 31 = 201 гривня 50 копійок; лютий 650 гривень * 1% * 28 = 182 гривні; березень 650 гривень * 1% * 31 = 201 гривня 50 копійок; квітень 650 гривень * 1% * 30 = 195 гривень; травень 650 гривень * 1% * 31 = 201 гривня 50 копійок. А всього 2168 гривень 30 копійок. Згідно статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Таким чином зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позову, оскільки [PERSON] зобов'язаний утримувати своїх неповнолітніх дітей. На підставі викладеного,

Outcome: partial