Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

15.05.2014 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказавши, що 02.10.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого останньому наданий кредит в розмірі 9000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] своїх зобов'язань щодо повернення кредиту та сплати процентів за його користування позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 23698,14 грн. згідно доданого до позовної заяви розрахунку, а також судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги зменшив, просив стягнути заборгованість за мінусом стягнутих коштів за рішенням Білогірського районного суду від 16.08.2011 року, всього 12991,20 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився, в поданій до суду заяві позовні вимоги не визнав, просив розгляд справи проводити у його відсутності, в задоволенні позову відмовити з підстав пропущення строку позовної давності. Заслухавши пояснення представника позивача, ознайомившись із доводами відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 02.10.2006 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, згідно якого останній отримав кредит в розмірі 1500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку типу 545708294 зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов надання банківських послуг Договір складається із заяви, Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою і Тарифів. У відповідності до Заяви погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості. Погашення заборгованості по Кредитному ліміту може здійснюватися як шляхом внесення коштів на картку Клієнтом, так і списанням Банком коштів з Дебетної карти [NUMBER]. Згідно п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг [PERSON] зобов'язався погашати заборгованість по Кредиту, відсоткам за його користування, по перебільшенню платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених даним Договором. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 611 даного Кодексу встановленою, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Із оглянутих в судовому засіданні матеріалів цивільної справи № 2-366/11/2201, копії окремих документів якої є в матеріалах справи, судом встановлено, що 26 липня 2011 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» скористався правом дострокової вимоги повернення боргу та звернувся до Білогірського районного суду Хмельницької області із позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 02.10.2006 року. Рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 16.08.2011 року № 2201/2-366/11 з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто 10057,38 грн. заборгованості з них: 6814,37 грн. - заборгованості за кредитом, 2287,90 грн. відсотків за користування кредитом, 500,00 грн. фіксованої суми штрафу та 455,11грн. процентної складової штрафу, та 220,57 грн. судових витрат по справі. Відповідно до ст.ст. 256,257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Згідно ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчать про визнання свого нею свого боргу або іншого обов'язку. Згідно ч.2 вказаної статті позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. З викладеного випливає, що для позивача перервався строк позовної давності щодо вимог, що виникли внаслідок невиконання умов договору після винесення рішення суду, враховуючи, що кредитний договір не був розірваний. З 16.09.2011 року (дата набрання чинності рішенням суду) перебіг позовної давності щодо вказаних вимог почав текти заново. Позивач звернувся до суду з позовом 15.05.2014 року, тому строк позовної давності для нього не пропущений, а заява відповідача про застосування строку позовної давності безпідставна. Відповідач [PERSON] допустив порушення умов кредитного договору, відсотки за його користування не погашає, на попередження позивача про необхідність погашення простроченої заборгованості за кредитним договором не реагує, тому уточнені вимоги позивача щодо стягнення відсотків за користування кредитом правомірні і підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: partial