Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-15 00:00:00

1. Позиції сторін, процесуальні дії 1.1. [PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до Сєвєродонецької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, погашення запису про реєстрацію права власності, третя особа - Друга Сєвєродонецька державна нотаріальна контора, посилаючись на наступне. Після смерті її чоловіка [PERSON] відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивач в шестимісячний термін звернулася до Другої Сєвєродонецької Державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право власності на спадщину за законом на 1/3 частку у праві спільної сумісної власності на зазначену квартиру. Однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки право власності на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано в Реєстрі права власності на нерухоме майно за іншими особами, а саме за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 1/4 частки кожному. 29.07.2019 Комунальним підприємством «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації» була надана довідка, якою підтверджено, що станом на 29.12.2012 зазначена квартира належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .Окрім цього, Комунальне підприємство «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації» підтвердило те, що 21.07.2008 року при здійсненні реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] реєстратором КП «Сєвєродонецьке БТІ» була допущена помилка, а саме в графі «Адреса об`єкта замість «кв. 8» внесено «кв. 6». У зв`язку із цим позивач не може реалізувати своє право на набуття спадкового майна, а тому просить суд визнати за нею право власності на 1/3 частку у праві спільної сумісної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON] та погасити в Реєстрі прав власності на нерухоме майно запис за реєстраційним номером 24048828 про реєстрацію права власності на зазначену квартиру. 1.2. Ухвалою суду від 01.04.2020, яка відображена в протоколі судового засідання, була закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. 1.3. В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги з тих підстав, які вказані у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні присутній не був, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник третьої особи в судовому засіданні присутній не був, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин 2.1. Згідно із копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 14.05.1983 Сєверодонецьким міськ. РАЦС Ворошиловградської області, [PERSON] (російською) та [PERSON] (російською) уклали шлюб 14.05.1983, про що зроблено відповідний актовий запис № 363. Прізвище дружини після одруження - [PERSON] . 2.2. 18 січня 2000 року [PERSON] , [PERSON] , діюча від свого імені та від імені неповнолітньої дочки [PERSON] обміняли належну їм квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , що підтверджується копією договору обміну серії АВІ № 097670 від 18.01.2000, посвідченого державним нотаріусом Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Кровяковим С.О., зареєстровано в реєстрі за № 1-63. Відповідно до копії технічного паспорту, складеного 24.01.2000 КП «Сєвєродонецьке БТІ», квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на підставі договору обміну [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно із копією довідки Комунального підприємства «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації» від 29.07.2019 р. № 654 станом на 29.12.2012 квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві приватної спільної сумісної власності за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі договору міни квартир, посвідченого державним нотаріусом Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Кровяковим С.О. 18.01.2000 р., реєстр № 1-63. Згідно із копією листа-відповіді Комунального підприємства «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації» від 20.02.2020 р. № 01/50, 21.07.2008 року при здійсненні реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] реєстратором КП «Сєвєродонецьке БТІ» була допущена помилка, а саме в графі «адреса об`єкта» замість «кв. 8» було внесено «кв. 6». Згідно із копією інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 201109160 від 20.02.2020 трикімнатна квартира на четвертому поверсі чотирьохповерхового будинку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER], 04.06.2008, виданого Управлінням житлово-комунального господарства міськради: [PERSON] (1/4 частка), [PERSON] (1/4 частка), [PERSON] (1/4 частка) та [PERSON] (1/4 частка). 2.3. Згідно із копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 29.09.2018 Сєвєродонецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, [PERSON] помер [INFO] у місті Сєвєродонецьку Луганської області, Україна, про що зроблено відповідний актовий запис № 1645. Відповідно до копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 55510195 вбачається, що 18.03.2019 Другою Сєвєродонецькою державною нотаріальною конторою була зареєстрована спадкова справа № 59/2019 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] . 20 лютого 2020 року державним нотаріусом Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Луганської області Боровською С.М. було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1\\3 частку у праві спільної сумісної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після смерті [INFO] [PERSON] , оскільки у Державному реєстрі прав було знайдено інформацію про те, що право власності на вищезазначену квартиру зареєстровано зовсім за іншими особами. 2.4. Вищевказані докази та зміст позовної заяви свідчать про те, що необхідність звернення [PERSON] до суду зумовлена фактом реєстрації права власності на спірну квартиру за іншими особами, а не за позивачем, її померлим чоловіком та її донькою. 3. Релевантні джерела права 3.1. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. 3.2. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» , речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону. Згідно ч. ч. 1, 2, 5 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі зміни ідентифікаційних даних суб`єкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни суб`єкта управління об`єктами державної власності, відомостей про об`єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), видачі дубліката документа, який посвідчує право власності на нерухоме майно, за заявою власника чи іншого право набувача, обтяжувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав. У разі якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до Державного реєстру прав вносяться на підставі відповідного рішення суду. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується. Внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора здійснюються у порядку, передбаченому для державної реєстрації прав (крім випадків, коли такі дії здійснюються у порядку, передбаченому статтею 37 цього Закону). Згідно п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. 3.3. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. 4. Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1. Суд звертає увагу на те, що позивач звертається з позовними вимогами про визнання права власності в порядку спадкування до Сєвєродонецької міської ради, хоча судом було встановлено, що запис у Реєстрі прав власності на нерухоме майно про право власності на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , внесений щодо інших осіб, а саме щодо [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Зі змісту статей 12, 13, 51 ЦПК України слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх належних відповідачів, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни чи залучення, а саме вказує, хто і чому є належним відповідачем. З урахуванням принципу диспозитивності, суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним або залучати співвідповідачів з власної ініціативи. У підготовчому засіданні суд роз`яснив позивачу всі її права та обов`язки, зокрема право на заявлення клопотання про залучення до участі у справі співвідповідачів, проте позивач таким правом не скористалася, в той час як суд в цивільному судочинстві не має права залучати співвідповідачів за власною ініціативою. Позивач вказала, що її юрист сказав їй, що належним відповідачем є Сєвєродонецька міська рада. Суд погоджується з тим, що Сєвєродонецька міська рада згідно вимог ч. 1 ст. 1277 ЦК України є одним із належних відповідачів в цій справі, адже позивач просить визнати за нею право власності на частину квартири в порядку спадкування і суду не надано доказів наявності інших спадкоємців, які прийняли спадщину. Разом з тим, на думку суду, за позовними вимогами про визнання права власності на певний об`єкт майна належними відповідачами є теперішні власники майна, навіть якщо їх було записано власниками майна помилково. Це пояснюється тим, що в разі задоволення такого позову обсяг майнових прав цих осіб буде зменшено, адже формально зараз саме ці особи записані у відповідному реєстрі в якості власників майна. Крім того, позивач вказує, що помилка у внесенні запису про власників квартири до Реєстру прав власності на нерухоме майно сталася внаслідок помилки реєстратора КП «Сєвєродонецьке БТІ». Проте, вказана юридична особа, внаслідок дій працівника якої могло бути порушено право позивача на майно, не була вказана позивачем в якості співвідповідача у позовній заяві. 4.2. З метою повного та всебічного розгляду справи, суд вважає за необхідне вказати, що один з обраних позивачем способів захисту порушеного права є неналежним, а інший - недостатньою мірою ефективним. По-перше, в Законі України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відсутня така правова категорія як «погашення записів» у будь-яких реєстрах. При цьому суд не може виходити за межі позовних вимог та вирішувати інші вимоги, які позивачем не заявлені. Крім того, позивачем не було обґрунтовано чому визнання права власності на спірну квартиру є недостатньо ефективним способом захисту прав саме по собі. По-друге, зі змісту наданих позивачем письмових доказів вбачається, що позивач вважає себе власником 2/3 частин спірної квартири, а саме: 1/3 частини за договором міни та 1/3 частини в порядку спадкування. Власником ще 1/3 частини квартири за договором міни позивач вважає свою доньку. Проте, позивач звертається до суду одноосібно та заявляє вимоги про визнання за нею права власності лише на 1/3 частину квартири. 4.3. Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги заявлені не до всіх належних відповідачів, у зв`язку із чим у задоволенні позову належить відмовити. 5. Розподіл судових витрат 5.1. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що у задоволенні позову відмовлено і відповідачем або третьою особою не заявлено до відшкодування жодних документально підтверджених судових витрат.

Outcome: dismissed