Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації та стягнення моральної шкоди. В позовній заяві, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, покликається на ту обставину, що він являється підприємцем, має автомайстерню по ремонту і реставрації автомобілів. За час функціонування майстерні від клієнтів на нього ні разу ніяких скарг не надходило, клієнти залишались задоволеними наданими послугами. У 2010 році жителі виборчої дільниці № 4 м.Володимир-Волинський вибрали його депутатом Володимир-Волинської міської Ради як мажоритарника. Після цього він також добросовісно виконує громадські доручення, постійно спілкується зі своїми виборцями і допомагає їм в вирішенні їхніх проблем. 28 січня 2014 року на 33 сесії Володимир-Волинської міської ради в залі засідань відповідач [PERSON], який пройшов в раду депутатом по списку партії «Сильна Україна», привселюдно, в присутності депутатів міськради, представників засобів масової інформації, інших присутніх безпричинно обізвав позивача аферистом, що в подальшому може вплинути на його ділову репутацію і що дуже образило честь і гідність, так як таке висловлювання відповідача є абсолютно безпідставним і нічим не обґрунтованим.? Оскільки він має проблеми із серцем, то від такої образи в нього піднявся артеріальний тиск і він змушений був декілька днів вживати серцеві ліки. 6 березня 2014 року на 34 сесії Володимир-Волинської міської ради відповідач в присутності депутатів, представників засобів масової інформації і інших присутніх громадян міста з листка, якого не надав позивачу, зачитав нібито заяву однієї із його виборців, прізвища якої не назвав, про те, що під час виборів в 2010 році позивач нібито займався підкупом виборців на виборчій дільниці № 4, обіцяв цій заявниці ремонтувати її автомобіль безкоштовно і надати допомогу грошима, коли його виберуть депутатом, чого ніколи не було і не могло бути. Показати цю заяву чи хоча б назвати прізвище цієї заявниці, відповідач відмовився, пообіцявши надати цей документ в суд. Таке привселюдне поширення відповідачем недостовірної інформації, безпідставне обвинувачення позивача в скоєнні порушень виборчого законодавства України, принижує його, ображає його честь, гідність та ділову репутацію, так як позивач є корінним мешканцем міста, є громадським активістом і такий наклеп ганьбить його. Внаслідок дій відповідача позивачу завдано моральної шкоди, яка оцінюється в розмірі 50 000 грн. Просить визнати недостовірною та такою, що порочить його честь, гідність та ділову репутацію, інформацію, поширену [PERSON] на пленарному засіданні тридцять четвертої сесії Володимир-Волинської міської ради шостого скликання, яка відбулась 06 березня 2014 року, із тексту зачитаної ним заяви [PERSON] такого змісту: «... протягом виборчої агітації за період 2010 року депутатом [PERSON] було порушено норми законів, а саме Закону України «Про передвиборчу агітацію», Закону України «Про вибори народних депутатів України». Порушення вищезазначених норм законів виражалося в тому, що народний депутат [PERSON] особисто обіцяв в період проведення передвиборчої агітації особисто мені, якщо я віддам свій голос за нього то я буду отримувати ремонтні послуги для свого автомобіля та автомобіля своєї родини по цінах, набагато нижчих. При його перемозі на виборах до міської ради мені буде надано допомогу з окремих питань стосовно окремих земельних ділянок на території міста Володимира-Волинського. Додатково мені було передано кошти в сумі 50 грн. за те, щоб я проголосувала за кандидата в народні депутати від нашого виборчого округу [PERSON]. Кошти я [PERSON] отримувала особисто від [PERSON] ...». Зобов'язати відповідача спростувати цю інформацію шляхом публічного оголошення на першому черговому пленарному засіданні сесії Володимир-Волинської міської ради після набрання рішенням суду законної сили, повідомлення наступного змісту: «Інформація, поширена мною, [PERSON] на пленарному засіданні тридцять четвертої сесії Володимир-Волинської міської ради шостого скликання, яке відбулось 06 березня 2014 року, із тексту зачитаної мною заяви [PERSON] про те, що «... протягом виборчої агітації за період 2010 року депутатом [PERSON] було порушено норми законів, а саме Закону України «Про передвиборчу агітацію», Закону України «Про вибори народних депутатів України». Порушення вищезазначених норм законів виражалося в тому, що народний депутат [PERSON] особисто обіцяв в період проведення передвиборчої агітації особисто мені, якщо я віддам свій голос за нього то я буду отримувати ремонтні послуги для свого автомобіля та автомобіля своєї родини по цінах, набагато нижчих. При його перемозі на виборах до міської ради мені буде надано допомогу з окремих питань стосовно окремих земельних ділянок на території міста Володимира-Волинського. Додатково мені було передано кошти в сумі 50 грн. за те, щоб я проголосувала за кандидата в народні депутати від нашого виборчого округу [PERSON]. Кошти я [PERSON] отримувала особисто від [PERSON] ...», є недостовірною». Стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 50 000 гривень на відшкодування моральної шкоди. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації та стягнення моральної шкоди. В зустрічній позовній заяві, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, покликається на ту обставину, що 06 березня 2014 року на пленарному засіданні тридцять четвертої сесії Володимир-Волинської міської ради в залі засідань позивач [PERSON], який являється депутатом міської ради, у присутності інших депутатів та представників засобів масової інформації безпідставно обізвав його аферистом і звинуватив у тому, що він займається незаконною діяльністю, а саме, аферами - метою яких є протизаконне заволодіння нерухомим та рухомим майном громадян міста. Дані образи та звинувачення були сказані відповідачем особисто, конкретними висловлюваннями : «Но, я би сказав в адрес [PERSON] - афериста, який 4-й квартири забрав в місті Володимирі-Волинському, автомобілі забрав. Його працівник [PERSON], який 2 роки, як прийшов з тюрми, валютну операцію робить через банк «Україна», який не мас ліцензії. Тут аферист, я би сказав в такому плані. Людина, ви її прекрасно знаєте, робила в танковому полку. Можливо, це важкий агрегат - танк. І можливо, я так, думаю, впав на голову люк.». У спростування сказаних образ та звинувачень вказує на те, що відносно нього, за весь час трудової та підприємницької діяльності ні разу не було відкрито жодного кримінального провадження щодо незаконного заволодінням рухомого та нерухомого майна громадян міста чи в цілому громадян України, тому він вважає що дані звинувачення безпідставними і такими, що принижують його честь, гідність та ділову репутацію. Вважає, що позивач [PERSON] повинний спростувати сказане. Окрім того, неправомірними діями [PERSON] щодо порушення його права на повагу честі та гідності, була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, які він зазнав після сказаних слів та приниження честі та гідності відповідачем по зустрічному позову. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди становить 20 000 грн. Просить визнати недостовірною інформацію відносно нього, поширену [PERSON] 06 березня 2014 року на пленарному засіданні тридцять четвертої сесії Володимир-Волинської міської ради в залі засідань: «Но, я би сказав в адрес [PERSON] - афериста, який 4-й квартири забрав в місті Володимирі- Волинському, автомобілі забрав. Його працівник [PERSON], який 2 роки, як прийшов з тюрми, валютну операцію робить через банк «Україна», який не має ліцензії. Тут аферист, я би сказав в такому плані. Людина, ви її прекрасно знаєте, робила в танковому полку. Можливо, це важкий агрегат - танк. І можливо, я так, думаю, впав на голову люк.». Зобов'язати [PERSON] не пізніше наступного дня від набрання рішенням у даній справі законної сили, спростувати інформацію, вказану в попередньому пункті, шляхом публікації спростовуючої інформації до місцевої газети «Слово Правди» та стягнути з [PERSON] 20 000 грн. у якості відшкодування моральної шкоди. Ухвалою Володимир-Волинського міського суду від 12 червня 2014 року обидва позови були об»єднані в одне провадження. В судовому засіданні під час розгляду справи позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали, в своїх поясненнях покликаються на обставини, викладені у тексті позовної заяви, просять його задовольнити. В запереченнях щодо зустрічного позову покликаються на ту обставину, що стенограма сесії міської ради є неточною, оскільки в залі був шум, а в адресу відповідача [PERSON] позивачем було сказано лише припущення, а не конкретна інформація. Просять відмовити в його задоволенні. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позов не визнали, суду пояснили, що інформація поширена відповідачем на сесії міської ради, є достовірною і отримана ним особисто від жителів міста за зверненням як до депутата. Просять відмовити у позові, а зустрічний позов підтримали та просять його задовольнити з підстав, викладених у тексті позовної заяви. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків, дослідивши зібрані у справі докази т а оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що обидва позови не підлягають до задоволення з наступних підстав. За змістом ст. ст. 3-4, 213-215 ЦПК України судовому захисту шляхом задоволення позову підлягають наявні в особи, яка звернулася до суду, права, свободи чи інтереси, що порушуються, не визнаються або оспорюються іншими особами. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», депутат місцевої ради є повноважним і рівноправним членом відповідної ради - представницького органу місцевого самоврядування. Відповідно до п. 9, 12 ч. 2 ст. 19 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат місцевої ради має право брати участь у дебатах, ставити запитання доповідачам, співдоповідачам, головуючому на засіданні, виступати з обговоренням своїх пропозицій та з мотивів голосування, давати довідки. Судом встановлено, що сторони по справі є депутатами Володимир-Волинської міської ради шостого скликання. Дана обставина сторонами не заперечується і стверджується копіями посвідчення депутата на ім.»я [PERSON], витягами стенограм пленарних засідань З витягу зі стенограми пленарного засідання 34 сесії Володимир-Волинської міської ради шостого скликання вбачається, що відповідач [PERSON] просив секретаря міської ради [PERSON] оприлюднити заяву, яку за вказівкою міського голови та депутатів оприлюднив та висловив наступне: «Від [PERSON]. Адреса вул.Проскури м.Володимир- Волинський. Шановний [PERSON]. Відповідно до Закону України «Про звернення громадян» доводжу до вашого відома, що протягом виборчої агітації за період 2010 року депутатом [PERSON] було порушено норми законів, а саме Закону України «Про передвиборчу агітацію», Закону України «Про вибори народних депутатів України». Порушення вищезазначених норм законів виражалося в тому, що народний депутат [PERSON] особисто обіцяв в період проведення передвиборчої агітації особисто мені, якщо я віддам свій голос за нього то я буду отримувати ремонтні послуги для свого автомобіля та автомобіля своєї родини по цінах, набагато нижчих. При його перемозі на виборах до міської ради мені буде надано допомогу з окремих питань стосовно окремих земельних ділянок на території міста Володимира-Волинського. Додатково мені було передано кошти в сумі 50 грн. за те, щоб я проголосувала за кандидата в народні депутати від нашого виборчого округу [PERSON]. Кошти я [PERSON] отримувала особисто від [PERSON]. Про відповідальність відносно наданих неправдивих свідчень...» Отут в мене три заяви. Прошу любить і шанувати. Можете на мене що хочете казати, а я кажу, що ви такий є, який я сказав.» Згідно ст. 8 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» - депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади при здійсненні депутатських повноважень, повинен дотримуватись правил депутатської етики, керуватися у своїй діяльності та поведінці загально визначеними принципами порядності, честі і гідності, не допускати образливих висловлювань і не використовувати у публічних виступах недостовірних або неперевірених відомостей. Згідно ч. 4 ст.30 цього Закону, депутати місцевих рад не несуть відповідальності за виступ на засідання ради та її органів, за винятком відповідальності за образу чи наклеп. У відповідності до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, гідність та честь фізичної особи є недоторканими і фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно ст.277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації має право на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Разом з тим, відомості, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію повинні містити інформацію щодо конкретних фактів поведінки певної особи або конкретних обставин її життя; стосуватися певної сфери життя чи діяльності громадянина або організації, а саме інтимної сфери, професійної діяльності; містити загальну оцінку поведінки особи або конкретних обставин такої поведінки. Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму ВСУ №1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Що ж до позивача, то він є особою публічною і він свідомий того, що його особистість відкрита великому загалу людей, однак, це не позбавляє їх прав на критику його постаті, як політика, як в його особистому житті, так і в політичному. Покликання позивача у тексті позовної заяви на ту обставину, що показати цю заяву чи хоча б назвати прізвище цієї заявниці, відповідач відмовився, не відповідають дійсності, оскільки зі змісту стенограми вбачається, що відповідач не мав наміру сам особисто її оприлюднювати, а виконав це лише після певних вказівок інших осіб, крім цього, перед оголошенням заяви назвав особу заявниці, її адресу, та вказав що таких заяв є три. З наданих відповідачем копій заяв вбачається, що оприлюднена ним на пленарному засіданні за вказівкою секретаря міської ради заява [PERSON] дійсно була адресована йому як депутату міської ради. Такого ж змісту заяви йому адресували громадяни [PERSON] та [PERSON] Допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт написання ними та [PERSON] заяв, копії яких наявні в матеріалах даної цивільної справи, а також факти, викладені у цих заявах. Враховуючи послідовність їхніх показань, їх деталізацію, підстав вважати їх неправдивими у суду не має. При вирішенні даного спору позивач [PERSON] не виявив бажання залучити в якості співвідповідачів авторів заяв, адресованих [PERSON], чи замінити відповідача на цих осіб, хоча таке право йому неодноразово роз»яснювалось судом. За таких обставин справи суд приходить до висновку, що поширена відповідачем [PERSON] і оспорювана позивачем [PERSON] інформація не може бути визнана недостовірною, а тому його позовні вимоги не підлягають до задоволення. У відповідності до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особ зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Оскільки не було встановлено судом порушення прав позивача, тому в задоволенні його вимоги про стягнення моральної шкоди суд також відмовляє. При вирішенні зустрічного позову суд погоджується з доводами позивача [PERSON] про те, що його виступ та висловлювання під час дискусій в адресу [PERSON] носив оціночний характер і він не мав на меті його образити, хоча висловлені вони дещо в сатиричній формі. Такі висновки суду базуються на його доводах, які підтверджуються матеріалами справи та переглянутим судом відеозаписом пленарного засідання, а також показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Право висловлювати судження, оцінки, думки гарантовано ст.34 Конституції України. Вказане право закріплено також у ст. 10 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції є складовою частиною національного законодавства. Суд вважає, що виступ депутата [PERSON] в адресу депутата [PERSON], який носив критичний характер при обговоренні питань під час дискусій є висловлюваннями, що носять суб'єктивний характер, не можуть тлумачитись як такі, що принижують честь, гідність та ділову репутацію позивача. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, принижують її честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатись наданим їй ч. 1 ст. 277 ЦК України правом на відповідь, а також на власне тлумачення поширених відомостей, надавши їм відповідну оцінку. Як вбачається з наданої позивачем копії стенограми, то депутат [PERSON] мав можливість спростувати поширені щодо нього відомості під час дискусій. Оскільки не було встановлено судом порушення прав позивача, тому в задоволенні його вимоги про стягнення моральної шкоди суд також відмовляє. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що в зустрічному позові також слід відмовити.

Outcome: dismissed