Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що сторони перебували у шлюбі з 11.11.2011 року по 07.05.2014 року, від шлюбу мають малолітню дочку - [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишилась проживати разом з позивачем. Дитина зареєстрована за тією ж адресою, що і позивачка. Починаючи з липня 2014 року і по теперішній час, відповідач долею дочки не цікавився, вихованням дочки належним чином не займався, жодного разу не подзвонив, не намагався зустрітися з дочкою, якось поспілкуватися з нею, не цікавився її станом здоров'я, фізичним та морально-психологічним розвитком, не приймав участі в утриманні дочки. Вказані обставини свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків та є підставою для позбавлення його батьківських прав. Просить позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO]. Ухвалою суду від 30.01.2019р. було відкрито провадження по справі і визначена форма розгляду справи - за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче судове засідання. 20.03.2019 року до суду надійшло клопотання від позивачки про долучення документів до матеріалів справи. У зазначеному клопотанні позивач зазначила, що у зв'язку з тим, що вона 16.02.2019 року уклала шлюб з [PERSON], після реєстрації шлюбу її прізвище з «[PERSON]» було змінено на «[PERSON]». До клопотання додані документи: копія свідоцтва про шлюб, копія паспорту громадянина України з безконтактним електронним носієм, копія витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо місця реєстрації. Позивач та її представник у судове засідання не з'явились. Надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не прибув, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає у повному обсязі. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Запорізької міської ради по Хортицькому району в судове засідання не прибув, надав суд заяву про розгляд справи без її участі. Просив прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини, враховуючи висновок районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. З'ясувавши повно, всебічно та об'єктивно обставини справи, оцінивши надані суду докази, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає необхідним позов [PERSON] задовольнити, оскільки він визнаний відповідачем [PERSON], суд вважає, що таке визнання не суперечить закону, не порушує чиїх-небудь прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що відповідач, [PERSON], є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого находиться в матеріалах справи , серія [NUMBER], актовий запис № 743, виданим Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції. 11.11.2011 року між позивачем - [PERSON] та відповідачем - [PERSON] був зареєстрований шлюб Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 1313, який рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07.05.2014 року було розірвано. Після розлучення малолітня [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] і навчається у ЗЗНВК санаторного типу «Злагода». Згідно відповіді з ЗЗНВК санаторного типу «Злагода» зокрема зазначено, що за період навчання, заклад відвідувала мати, [PERSON]. Вона приймає активну участь в житті класу, є членом батьківської громади, тричі була на батьківських зборах. [PERSON] завжди цікавиться досягненнями доньки, співпрацює з батьками та класним керівником. Розвиває та матеріально утримує дівчинку її мати. Батько учениці жодного разу не з'явився в школі, не відвідував батьківських зборів і не цікавився життям дитини. У відповіді ТОВ «Академія розвитку інтелекту «Смартум Україна» зазначено, що навчалась в академії ментальної арифметики з вересня 2016 по жовтень 2018 року. Оплачували, приводили на заняття і виконували домашні завдання мама [PERSON], бабуся [PERSON], дідусь [PERSON]. Батька жодного разу не бачили і від дівчинки про нього не чули. У характеристиці з ДЮСШ № 10 зазначено, що за час навчання в ДЮСШ активну участь в житті [PERSON] приймає мама, бабуся і дідусь. Матеріальне забезпечення покладається повністю на мамі. Батька за весь час навчання в навчально-тренувальної групі ніхто не бачив, участь в житті дитини батько не приймає. В акті ЖБК «Протон-4» зазначено, що, зі слів сусідів, батько дитини не відвідує не проживає з нею з літа 2014 року. Не приймає участі у її вихованні. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22.04.2014 року у цивільній справі № 337/1024/14-ц з відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання малолітньої дочки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 гривень щомісяця, починаючи з 01.04.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам, виданого Хортицьким відділом державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, заборгованість по аліментам (на утримання дитини) станом на 01.11.2018 року становить 27 000 грн. Після припинення шлюбних відносин сторони мешкають окремо, дитина мешкає з матір'ю і знаходиться на її утриманні та вихованні. Батько дитини з дитиною не спілкується, заходів для забезпечення належних умов розвитку та виховання дитини не приймає. В абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Відповідно до ч.8,9 ст.7 Сімейного кодексу України (далі СК України), регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому, відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст.141,155 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків, мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, орган опіки та піклування, а також другі особи. Згідно Акту обстеження умов проживання від 13.03.2019 року для неповнолітньої дитини [PERSON] у квартирі [ADDRESS], створено такі умови: у дитини окрема кімната , в якій є шафа для одягу, диван, стіл, іграшки, шкільне приладдя, засоби с особистої гігієни , одяг та взуття. Згідно висновку органу опіки та піклування в особі районної адміністрації ЗМР по Хортицькому району від 21 березня 2019 року за №0273/01-22/01, визнано доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO]. З'ясувавши повно, всебічно та об'єктивно обставини справи, оцінивши надані суду докази за своїм внутрішнім переконанням, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає необхідним позов задовольнити, оскільки він визнаний відповідачем повністю. Він не оспорює ту обставину, що, будучи батьком дитини, з дитиною не спілкується, заходів для забезпечення належних умов розвитку та виховання дитини не приймає, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню, розвитку та утриманню дитини. При цьому, суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав, оскільки, на думку суду, він складений з урахуванням усіх конкретних обставин справи та не суперечить інтересам дитини. Судом встановлено, що позивач не чинила відповідачу перешкод для виконання ним своїх батьківських обов'язків, внаслідок чого суд приходить до висновку, що відсутність спілкування з дитиною та не прийняття участі у її вихованні та забезпеченні є свідомими діями відповідача, які залежали виключно від його волі. В своїй сукупності докази по справі є достатніми для висновку про ухилення відповідачем від своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 164 СК України, підставою позбавлення батьківських прав в даному випадку є ухилення батьком від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Отже суд вважає встановленим та доведеним наявність законних підстав для позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO]. На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити повністю. На підставі викладеного та

Outcome: approved