Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів на неповнолітню дитину, мотивуючи свої вимоги тим, що її донька [PERSON], [INFO], має малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відомості про батька дитини в свідоцтві про народження записані відповідно до ст.135 СК України. З народження її онук [PERSON] проживає з нею та мати дитини, починаючи з 2014 року, проживає окремо, веде аморальний спосіб життя та жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує. Крім того, за її ініціативою та враховуючи байдужість матері до долі її сина, її онук зареєстрований за її адресою проживання в належній їй квартирі. Всі питання щодо виховання онука вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідачки. Дитина знаходиться на повному її утриманні. Для виховання дитини вона прикладає всі свої зусилля та можливості, а саме: онук має всі необхідні матеріально-побутові умови для дитини відповідного віку, між нею та [PERSON] гармонійні та дружні відносини, вона намагається виховувати його в любові та взаєморозумінні. Вона самостійно готує онука до школи, в той час коли відповідачка самоусунулась від виконання батьківських обов'язків. Вона неодноразово намагалась звернути увагу доньки на необхідність піклування за сином, на що отримувала негативну відповідь. [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає сину доступу до культурних та інших духовних цінностей; не цікавиться його успішністю в школі та в спортивних гуртках; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти; навіть не намагається створити належні матеріально-побутові умови для сина. Просила суд позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO], та стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку від дня пред'явлення вказаного позову. В судовому засіданні позивачка та її представник - адвокат Коробко С.В. (ордер на надання правової допомоги серія ЗП №050609) - підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили позов задовольнити. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. В матеріалах справи є заява [PERSON] про розгляд у судовому засіданні питання про позбавлення її батьківських прав без її участі, з рішенням суду згодна, підпис на якій засвідчений приватним нотаріусом Бердянського районного нотаріального округу Коноваловою О.В (а.с.18). Представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради - Аліпова І.А. (довіреність №01-0002/40 від 03.01.2017р.) - не заперечувала проти задоволення позову. Крім того, надала висновок органу опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради про позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітнього сина. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона сваха позивачки, відповідачка їй доводиться невісткою, а дитина [PERSON] - це її онук. Зазначила, що [PERSON] постійно проживає з позивачкою - його бабою, яка займається його вихованням, знаходиться на її утриманні. До неї [PERSON] приходить у вихідні дні. Де знаходиться [PERSON] вона не знає, останній раз бачила її у червні 2016 року. Онук [PERSON] їй розповідав, що співмешканець матері знущався над ним, примушував мити підлогу в під'їзді, забирав гроші. Відповідачка на утримання сина грошей не надає, рік тому вона вживала наркотики. Позивачка ніколи не заважала дитині в спілкуванні з матір'ю. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що позивачка - це її кума, знає її з 80-х років. Знає, що онук [PERSON] - [PERSON] проживає з бабою, навесні він пішов жити до матері, але повернувся до баби. Мати дитини - відповідачка пішла жити до співмешканця, не цікавиться життям сина, матеріально не утримує, її тільки цікавлять проблеми співмешканця. [PERSON] дуже засмучується через те, що матір не цікавиться його життям. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона з позивачкою сусіди з 2006 року, разом працювали в порту, часто була в неї вдома. Відповідачка - донька [PERSON], самоусунулась від свої батьківських обов'язків. Коли був живий батько дитини, то він більше піклувався про сина. Колись [PERSON] забрала [PERSON] до себе, але дитина замкнулася в собі, став недоглянутим, речі були не випрані, мати за дитиною не доглядала, крім того її співмешканець знущався над ним, давив на нього психологічно. Тому [PERSON] повернувся до бабусі, зараз він вже нормально спілкується, [PERSON] купила йому диван, обставила кімнату, піклується про нього, доглядає, він знаходиться на утриманні баби. Відповідачка десь мешкає з співмешканцем, веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, вживала наркотичні засоби. Суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, представника третьої особи, свідків, та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що малолітній [PERSON] народився [INFO] у батьків: мати - [PERSON], батько - [PERSON], відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України (а.с.7, 58). Згідно довідки вуличного комітету №13 м. Бердянська від 30.08.2017 р. [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS]. До складу її сім'ї (зареєстрованих) входять: донька [PERSON], онук [PERSON], [INFO], та онук [PERSON], [INFO]. Як вбачається з довідки Бердянської ЗОШ І-ІІІ ступенів №5, [PERSON], [INFO], навчається у Бердянській ЗОШ №5 у 8-в класі (а.с.14). Згідно характеристики вуличного комітету №13 м. Бердянськ та характеристики з місця роботи, [PERSON] в побуті характеризується задовільно, виховує неповнолітнього онука [PERSON], до дитини уважна, турботлива, приймає активну участь в розвитку та освіті дитини, забезпечує його всім необхідним. За період праці зарекомендувала себе сумлінним робітником, за час праці порушень трудової дисципліни не було, користується повагою колег (а.с.12, 13). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що дитина проживає разом з бабусею [PERSON], знаходиться на її утриманні, вона створює для дитини необхідні умови для повноцінного життя та розвитку. За інформацією КУ "Бердянський психоневрологічний диспансер" від 08.11.2017р. №2358, [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS], перебуває на обліку у лікаря-нарколога КУ "БПНД" ЗОР з 2016 року з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіатів (а.с.49). Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог п. 2 ч.1 ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно роз'яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області надав суду висновок № 01-0301/47 від 11.01.2018р., з якого вбачається, що 30.11.2017 року службою у справах дітей виконавчого комітету Бердянської міської ради було обстежено умови проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та встановлено, що для всебічного розвитку. Психолого-педагогічною характеристикою, наданою загальноосвітньою школою №5 зазначено, що [PERSON] - учень 8-В класу виховується не в повній сім'ї. Мати - [PERSON], не відвідує батьківські збори, потрібну інформацію дізнається лише в телефонному режимі. Більшість часу хлопець проводить із бабусею - [PERSON], з якою проживає на даний момент. 30.10.2017р. в службі у справах дітей виконавчого комітету Бердянської міської ради була проведена бесіда з малолітнім [PERSON], який власноруч написав заяву, в якій зазначив, що згоден на позбавлення матері батьківських прав, оскільки вона не займається його вихованням більш двох років, не цікавиться його життям, на батьківські збори до школи не приходить, байдужа до нього. Крім того орган опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради в інтересах малолітнього вважав доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до сина [PERSON], [INFO], оскільки вона свідомо усунулась від виконання батьківських обов'язків по відношенню до сина, не піклується про її виховання, матеріально не утримує, не турбується про всебічний розвиток, здоров'я, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, фактично мати існує лише за документами. Зазначений висновок повністю узгоджується з іншими матеріалами справи, в тому числі підтверджений дослідженими у судовому засіданні доказами. Крім того, мати дитини [PERSON] 07.09.2017 року написала заяву, засвідчену приватним нотаріусом Бердянського районного нотаріального округу Коноваловою О.В., в якій зазначила, що згодна на позбавлення батьківських прав. З рішенням суду згідна. Згідно принципу 6 Декларації про права дитини від 20.11.1959 року, яка проголошена Генеральною Асамблеєю ООН, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна зростати, окрім іншого, в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч.1 та ч.2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, позбавлення відповідачки батьківських прав на даний момент, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, враховуючи свідоме нехтування матір'ю своїми батьківськими обов'язками, що знайшло підтвердження у судовому засіданні, на думку суду є єдиним можливим засобом забезпечення дитині спокійного життя та гармонічного виховання, як того вимагає ст. 150 СК України. Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, що є підставою відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України для позбавлення його батьківських прав. Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню в інтересах малолітньої дитини. При цьому застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення відповідачки батьківських прав, вона має право бути поновленою у батьківських правах відносно свого сина відповідно до положень ст.169 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, відповідачка допомогу на дитину не надає, хоча працездатна. Тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, стягнувши з відповідачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1200 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею документально підтверджені судові витрати в розмірі 640,00 грн (квитанція №0.0.846345496.1 від 12.09.2017р.), а також на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved