Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

24 липня 2017 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що вона є бабусею неповнолітнього [PERSON], [INFO]. [INFO] її донька, [PERSON] померла у 2006 році від завданих відповідачем тілесних ушкоджень, за що останнього вироком Новоазовського районного суду Донецької області було визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та засуджено до 12 років позбавлення волі. Батько дитини, [PERSON], відбував покарання в місцях позбавлення волі, але після звільнення він не намагався матеріально утримувати сина чи спілкуватися з ним. Рішенням колегії Орджонікідзевської районної адміністрації від 28 березня 2007 року №70/1 опікуном онука була призначена позивач. Онук проживає з нею та повністю перебуває на її утриманні. Батько дитині матеріально не допомагає, в фізичному та духовному розвитку участі дитини не приймає, не цікавиться його навчанням та будь-якими досягненнями. Вважає, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, просить позбавити його батьківських прав у відношенні сина [PERSON], [INFO]. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву з проханням розглядати дану справу без її участі. Крім того вказала, що вона наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, в якій визнав позовні вимоги у повному обсязі та проти їх задоволення не заперечував. Представник третьої особи, Органу опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради, що діє на підставі довіреності, Гавриш Я.О. у судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву з проханням розглядати дану справу без її участі. При ухваленні рішення просила максимально врахувати інтереси дитини. Суд, вивчивши доводи сторін, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського райуправління юстиції м. Маріуполя Донецької області, [PERSON] народився [INFO], батьками якого є [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції, актовий запис № 1817. Вироком Новоазовського районного суду Донецької області від 16 квітня 2007 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, та призначено покарання строком 12 років позбавлення волі. Відповідно рішення колегії Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради №70/1 від 28 березня 2007 року [PERSON], [INFO], призначена опікуном малолітнього [PERSON], [INFO]. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов КСН «Східний» №440 від 05 жовтня 2017 року вбачається, що в квартирі [ADDRESS] мешкають: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. З довідки спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №5 від 02 жовтня 2017 року № 344 вбачається, що [PERSON], [INFO], навчається у СШ №5 з 1-го по 9 класу (отримав базову освіту у 2017 році). Протягом навчання вихованням учня займалась бабуся [PERSON], [INFO]. Батько [PERSON] до школи не приходив, батьківські збори не відвідував, шкільним життям сина не цікавився. Відповідно до положень ст. 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав до суду має право звернутись, зокрема, особа, в сім'ї якої проживає дитина. Згідно з ч. 4 ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. З висновку Органу опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації № 4411-59944-44.1 від 17 жовтня 2017 року вбачається, що, встановлені під час розгляду заяви обставини, свідчать про ухилення батька [PERSON] від виконання батьківських обов'язків відносно неповнолітньої дитини [PERSON]. Комісія про захист прав дитини прийшла до висновку про достатність підстав для позбавлення батьків батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57- 60 ЦПК України. У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України, держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН Про права дитини, держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява № 39948/06), зокрема у пункті 49 зазначив, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати , що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини. Згідно зі ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Проте згідно матеріалів справи, відповідач [PERSON] після звільнення від відбування покарання з дитиною не спілкується, матеріально її не забезпечує, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, діє всупереч інтересам та потребам свого неповнолітнього сина [PERSON], що також він не заперечує та підтверджує. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Виходячи перш за все з інтересів самої дитини, обставин, що були встановлені в судовому засіданні, приймаючи до уваги, що дитина не проживає з батьком тривалий час і він не опікуються її долею, з дитиною не спілкуються, не цікавляться її життям, неповнолітня дитина не отримує від нього тепла, батьківської турботи, приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування Лівобережної райадміністрації, та перш за все добровільну згоду відповідача на позбавлення його батьківських прав, суд вважає за можливе позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Суд також вважає за необхідне роз'яснити відповідачу, що ст.169 СК України особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved