Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення юридичного факту проживання однією сім»єю без державної реєстрації та визнання об»єктів спільної власності подружжя та розподіл майна подружжя, вказуючи, що вона проживала з відповідачем проживали однією сімєю без державної реєстрації з 1994 року.Даний факт підтверджують наступні документи:скарга до Генерального прокурору України 31.03.2000 року від [PERSON], який зокрема зазначає «.. перевищили свою владу та заподіяли моїй дружині [PERSON]І, середньої тяжкості тілесні пошкодження»;-скарга до народного депутата України [PERSON] від [PERSON], який зокрема зазначає «.. Виконуючи постанову про накладення арешту працівнику УБОЗу Прітченко та Мурачов 17 грудня 1999 року у присутності багатьох людей перевищили свою владу і заподіяли моїй дружині [PERSON], середньої тяжкості тілесні пошкодження»;скарга на незаконні дії працівників УБОЗ УМВС України в Черкаській області написана директором ПВКП «Метал-інвест» [PERSON]В, в які її чоловік зазначає «.. що у 1999 році моїй дружині [PERSON] у звязку з розглядом прокуратурою області матеріалів щодо заподіяння їй цими ж працівниками УБОЗу тілесних ушкоджень..»;лист Прокуратури Придніпровського району м.Черкаси від 14.03.2001 року №123ск/01 з якого вбачається що адреса місця проживання відповідача [ADDRESS] (адреса моєї квартири до шлюбу);лист Прокуратури Придніпровського району м.Черкаси від 19.02.2001 року №1р-01 в якому зазначається «направляємо заяву гр..[PERSON] про притягнення до кримінальної відповідальності осіб, що скоїли злочин відносно [PERSON] та з інших питань для приєднання її до кримінальної справи....»;лист Прокуратури Черкаської області від 15.02.2001 року № 04/2р-01 в якому зазначається «направляємо заяву гр..[PERSON]І, про притягнення до кримінальної відповідальності осіб, що скоїли злочин відносно [PERSON] та з інших питань для приєднання її до кримінальної справи....»;лист Прокуратури Черкаської області від 13.02.2001 року №04/2р-01 в якому зазначається «направляємо заяву [PERSON] щодо призначення йому судово - медичної експертизи та з інших питань,»;лист для [PERSON]І, від Прокуратури Черкаської області від 13.02.2001 року №04/2р-01 в якому зазначається «направляємо заяву [PERSON] щодо призначення йому судово - медичної експертизи та з інших питань..». Вказує, що відповідач взяв на себе обовязок виховувати її дитину - [PERSON]. Взагалі з 1994 року в їхньому житті був чіткий розподіл обовязків. 08 серпня 2002 року вони купили незакінчений будівництвом жилий будинок готовністю 56 %, що знаходиться в місті Черкаси, по вул..Б.Хмельницького, 33 (договір укладений на [PERSON]В.), який в подальшому добудували та визнано Соснівським районним судом м.Черкаси за [PERSON] право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано. 28 грудня 2005 року було оформлено державний акт на право власності на земельну ділянку 1000 кв.м. за адресою місто Черкаси вул..Б.Хмельницького, 33. 19 вересня 2002 року ними куплено частину комплексу будівель за адресою: м.Черкаси вул..Будіндустрії1 /Чигиринська 68, договір укладений на чоловіка. 27 листопада 2007 року сімєю [PERSON] куплено автомобіль [NUMBER]. Їхній шлюб був зареєстрований 05.12.2002 року. Через відсутність реєстрації їхнього шлюбу не було враховано її права спільної сумісної власності на вищезазначене майно. Оскільки за положеннями ст. 3 ч 2 СК України - Сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки, вважаю стосунки з відповідачем до реєстрації шлюбу сімейними. З метою настання юридичних наслідків передбачених главою 8 Сімейного Кодексу України, встановлення факту проживання однією сімєю відповідача з нею без державної реєстрації потребує судового розгляду в порядку окремого провадження цивільного судочинства, але відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 4 жовтня 1991 року №7 (зі змінами внесеними постановами від 25.12.1992 р, та 25.05.1998 р. №15) - заяви про встановлення юридичного факту, з метою подальшого вирішення питання про право, розглядаються судом за правилами позовного провадження цивільного судочинства. Позивачка вказує, що вона впевнена - її право спільної власності на вищезазначене майно виникає на підставі наступних положень: Ст. 368 ч. З ЦК України - [PERSON], набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст. 60 ч. 2 СК України - Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Ст. 61 ч. З СК України - Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Ст. 65 ч. 1 СК України - Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Ст. 74 ч. 1 СК України - Якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. За п. 2 пп. «г» Постанови Пленуму ВСУ від 22 грудня 1995 року за № 20 ( зі змінами, внесеними постановою від 25.05.1998р. за №15) - Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності - судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ за позовами, зокрема про поділ спільного майна подружжя. Ст. 392 ЦК України - Власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Вищевикладене доводиться документами, що додано до справи, засвідчити наші з відповідачем стосунки може будь-хто зі спільних знайомих та родичів. А тому, просить суд встановити юридичний факт проживання однією сімєю без державної реєстрації [PERSON] та [PERSON] з 1999 року по 2002 рік; визнати обєктом спільної власності подружжя житловий будинок з гаражем, цокольним поверхом та мансардою літ.А-2, огорожу №1-3 та замощення літ. 1 по вул..Б.Хмельницького, 33 що в м.Черкаси та визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаної будинку; визнати обєктом спільної власності подружжя земельну ділянку площею 1000,0 кв.м. по вул.,[PERSON], 33 у м.Черкаси та визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаної земельної ділянки; визнати обєктом спільної власності подружжя частину комплексу будівель, а саме частина будівлі літ.А-ІІІ, а саме приміщення 2-го поверху з №26 по №42, площею 171,3 кв.м, частина приміщень сходів №№1, 25, 46 загальна площа 12,37 кв.м., будівлі літ. Б-1 площ. 247,1 кв.м, який знаходиться за адресою : м.Черкаси, вул..Будіндустрії 1 / Чигиринська 68 та визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаних будівель; визнати обєктом спільної власності подружжя автомобіль [PERSON] 414 2007 року випуску ДМ3 СА0298АО, № кузова 33020070469722, № двигуна 40522Р73124284, № шасі Х9633020072250055, технічний талон ГД041782, свідоцтво САС045930 та визнати за нею право власності на 1/2 частину автомобіля; судові витрати покласти на відповідача. 24 лютого 2017 року позивачка [PERSON] надала заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила:встановити факт спільного проживання, ведення спільного господарства, побуту та бюджету нею та [PERSON], які не перебували у зареєстрованому шлюбі між собою, з 01 січня 1994 року по 04 грудня 2002 року;встановити факт, що майно: а) житловий будинок з надвірними спорудами (56% незакінченого будівництва) по вул.Б.Хмельницького, 33 в м.Черкаси, який придбаний [PERSON] згідно договору купівлі - продажу від 08.08.2002р.; б) частина майнового комплексу по вул.Будіндустрії, 1/Чигиринська, 68 в м.Черкаси, яка придбана [PERSON] у ТОВ «Рембудмонтаж» згідно договору купівлі-продажу від 19.09.2002р.; придбане внаслідок спільної праці [PERSON] та [PERSON] , як сімї;визнати об'єктом спільної сумісної власності [PERSON]та [PERSON] житловий будинок з надвірними спорудами по вул. Б. Хмельницького, 33 в м.Черкаси;визнати обєктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] частину майнового комплексу по вул.Будіндустрії1/Чигиринська, 68 в м.Черкаси, яка придбана відповідачем у ТОВ «Рембудмонтаж» згідно договору купівлі-продажу від 19.09.2002р.;в порядку поділу майна, визнати право особистої приватної власності [PERSON] на 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами по вул. Б.Хмельницького, 33 в м.Черкаси;в порядку поділу майна, визнати право особистої приватної власності [PERSON] на 1/2 частку частини майнового комплексу по вул.Будіндустрії, 1/Чигиринська, 68 в м.Черкаси, яка придбана відповідачем у ТОВ «Рембудмонтаж» згідно договору купівлі-продажу від 19.09.2002р.;в порядку поділу майна, визнати право особистої приватної власності [PERSON] на 1/2 частку земельної ділянки площею 1000,0 кв.м. по ул.Б.Хмельницького, 33 у м.Черкаси, яка надана у власність відповідачу згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 28.12.2005р. серія ЯА №705914;визнати право оренди [PERSON] на 1/2 частки земельної ділянки площею 498 кв.м. по вул.Б.Хмельницького, 33 у м.Черкаси, яка надана в оренду відповідачу на підставі рішення Черкаської міськради від 07.07.2005 року №8-414;в порядку поділу майна, визнати право особистої приватної власності [PERSON] на 1/2 частку виробничо-технічного обладнання (згідно Переліку), яке знаходиться за адресою: м.Черкаси, вул.Будіндустрії, 1/Чигиринська, 68;в порядку поділу майна, визнати право особистої приватної власності [PERSON] на 1/2 частку автомобіля ГАЗ 3302-414, 2007 року випуску, свідоцтво про реєстрацію САС 045930, ДНЗ СА0298АО;стягнути з відповідача на користь [PERSON] 1/2 частину доходів від підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], за період часу з моменту укладення шлюбу (05.12.2002р.) до фактичного припинення шлюбних відносин (01.12.2015р.);стягнути з відповідача на користь [PERSON] 1/2 частину доходів від господарської діяльності Приватного виробничо-комерційного підприємства «Метал-Інвест», ідентифікаційний код 24420505, за період часу з моменту укладення шлюбу (05.12,.2002р.) до фактичного припинення шлюбних відносин (01.12.2015р.). 09 серпня 2017 року представник позивача [PERSON] надала уточнену позовну заяву, вказуючи, що з 1 січня 1994 р. по 1995р. позивачка з відповідачем почали проживати як подружжя без реєстрації шлюбу на орендованій квартирі, а вже з 1995 р. по 4 грудня 2002 р. позивачка по справі [PERSON] та відповідач [PERSON] почали проживати разом як цивільне подружжя за адресою [ADDRESS]. 04 грудня 2002 р. ними було укладено шлюб і до придбання будинку № 33 по вул. Б. Хмельницького в м. Черкаси вони продовжили проживати у її квартирі № [ADDRESS]. Після продажу її квартирі, яка їй належала на праві приватної власності всі виручені від продажу кошти вона вклала у добудову будинку і введення його в експлуатацію, а вони перейшли проживати на орендовану квартиру. На даний час шлюб між ними не розірвано. Просить суд задовольнити всі позовні вимоги, які викладені в редакції від 24.02.2017 року ( том.2арк.спр.146-158) та поділити майно набуте під час проживання як подружжя та майно набуте під час шлюбу по 1/2 на кожного з визнанням права власності. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити та оголосила промову(том.№3 арк.спр.214-219) Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та оголосив промову в судових дебатах ( том.3 арк. спр.227-236) та просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених в запереченні (том №3 арк.спр.88-94)та оголосив в судовому засіданні промову (том.3арк.спр.220-226),просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Представник третьої особи ПАТ КБ «ПриватБанк»в судове засідання не з»явився, просив справу слухати в його відсутність. Представник третьої особи Черкаської міської ради в судове засідання не з»явився ,просив справу слухати в його відсутність. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що до 2015 року вони перебували з [PERSON] в дружніх відносинах. Після першого судового засідання виявилось, що відповідач його не знає, незважаючи навіть на те, що він приходив до нього додому на його день народження та їв за його столом і пив. Свідок [PERSON] зазначив, що його, це як людину обурило. Свідок вказав, що коли у [PERSON] були важкі періоди він підійшов до нього і попросив допомоги в якості надання грошової позики. Запевнив, що через два тижня він йому їх верне. Суму в доларах свідок не зазначив. Питань у свідка не виникло, в звязку з тим, що він знав, що вони з дружиною працюють, у них був великий бізнес. Бізнес йшов погано, в звязку з тим, що [PERSON] купляли будинок, гроші брали частками, бізнесові гроші були в обороті. Він декілька раз підходив до [PERSON], казав щодо повернення грошей, на що він обіцяв віддати, і не віддав. Позичав на два тижня, а вже 12 років не віддає. Також, свідок вказав, що був на виробництві у позивачки, вона людина- трудівниця. Вона розвила бізнес в іншому приміщені, взяла техніку, він трохи допоміг їй з ремонтом обладнання, так як воно було несправним. В нього такі можливості є. [PERSON] йому розказала, що нещодавно на «повишених» тонах у них була розмова, і відповідач сказав: «Так, я гроші взяв але віддавати не буду». Це і спонукало його розповісти, зараз про це. Свідок також зазначив, що вони придбали ділянку № 96 та знали їх з осені 2002 року. Цей будинок будував його приятель.В нього склалося враження що це сім'я, і жили [PERSON] як сім'я. Лише в 2015 році вони дізналися, що у них проблеми. Коли вони придбали будинок, то в ньому були лише стіни і дах. Потім вони поміняли дах, засклили вікна, з часом пішли внутрішні роботи на першому поверсі, огорожа. Жити вони почали через три роки після покупки з 2005 року.В будинку їх з дружиною один раз були. Пару раз в дворі гуляли. В будинку на другий поверх не піднімався. Бачив кухню обладнану, обстановка нормальна.Все це будувалось подружжям. [PERSON] живе там. Заходить до них в гості. Він часто її баче, але не перевіряє живе вона чи ні. Перед будинком завжди працювали люди, город завжди був в порядку.В 2002 будинок не був придатний для проживання, перший раз в гостях до них приходили до 2008 року. До моменту позики грошей вони один одного знали. До 2005 року були просто сусідські відносини.До 2015 року свідок з відпорвідчем нормально спілкувались, він нагадав йому про позичені кошти, акцентував увагу що він купив новий автомобіль, на що він відповів що це авто його друга, який зараз знаходиться в АТО.Тільки в 2015 році він дізнався, що дочка [PERSON] це його не рідна дочка. І що у нього є інша сім'я. Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивача та відповідача знає особисто, вони сусіди. Вони ходять один до одного в гості. Відносини між ними завжди добрі були вони все робили разом. І в дворі працювали разом і до них разом приходили. Позивача та відповідач знає з 2002 року, вони тоді ще не жили але добудовували будинок. Це була сімейна пара. І все вони робили разом. І ввечері сідали разом вечеряти. Спочатку, коли вони придбали будинок, там навіть вікон не було, вони повністю все робили вікна вставляли кришу міняли, цементували, штукатурили. Огорожи та доріжок не було. Вони придбали будинок як коробку. Вона ніколи не цікавилася про те хто саме це купив будинок, так як вони разом все робили. Вони поступово все наладжували. Меблі є на кухні та в позивачки кімнаті та вона баче її в цьому будинку. Вона запитувала її про те чим вони займаються і вони відповідали, що в них своє виробництво по виробництву матраців. У них були відрядження, в які вони їздили разом. З 2014 почались проблеми в їх сім'ї , коли [PERSON] на сторону [PERSON] разом на дільниці працювали, листя прибирали. Але частіше мама позивачки все це робила, потім люди [PERSON] і Коля, а зараз хлопчик якийсь. Маму і сестру бачила лише один раз - на день народження. [PERSON] зазначила, що їй було відомо що в них не спільна дитина. Колись вона запитувала чи шлюб зареєстрований чи ні, на що [PERSON] відповіла їй що зареєстрований.За даною адресою свідок проживає з 2002 року, про те, що у [PERSON] є своя дочка, відомо їй з 2015 року. Свідок [PERSON] суду пояснила, що сторін по справі знає, вони сусіди, діти навчались в одному класі, разом спілкувались, бували на днях народженнях. Вони проживали в сусідньому будинку на першому поверсі. Коли вони разом проживали, то були дружні відносини. [PERSON] дружать з [PERSON]. Свідок вказала, що в 2000 році вони отримали квартиру, рік на те щоб діти познайомились і вони вже потім почали спілкуватися. Познайомились на батьківських зборах, коли додому йшли разом. На батьківські збори приходила [PERSON], але бувало що і [PERSON]. [PERSON] знали як подружню пару, так як вони завжди все робили разом. Коли спілкувались, то не знали чи розписані вони чи ні. А вже пізніше їх запросили на весілля. Є навіть фото на східцях з ЗАГСУ, потім гуляли в ресторані «Амазон». Квартира була двокімнатною та мебльована.Одного разу [PERSON] возили їх показати будівлю, там ще ремонту не було, воно знаходиться в стороні Червоної слободи. Коли був будинок пустий вони ввечері разом гуляли, [PERSON] пропонували їм піти подивитися, [PERSON] показувала свій город, а [PERSON] будинок і розповідав що у нього де буде. Також, [PERSON] розповідав їм, що вони продають квартиру і почнуть в будинку робити ремонт. Руслан і [PERSON] запрошували завжди до них приходити на чай. Також, коли вони продали квартиру і вони приходили до них в гості, то [PERSON] показував їм будинок. З Мельниками вони спілкувалися майже кожного вечора з вересня 2000 року. Спочатку були сусідські, потім дружні відносини. Свідок знала, що він займається матрацами.Свідок ніколи не чула щоб [PERSON] збирався розлучитись, про дитину дізнались лише через рік, так як коли вона народилась вони ще тісно спілкувались. Свідок [PERSON] суду пояснив, що вона знає і позивача і відповідача.Працювала раніше у [PERSON] на фірмі. Пять років вже не працює. Фірма займається виготовленням ватяних матраців. Коли свідок працювали, то там було два поковочних станка, був марш, дві швейні машинки нові «Сірупа», і дві старі машини, була щіпальна машина, набивочний шкаф, ватінна лінія. Свідок вказала, що у сторін були гарні відносини. Вони були гарною парою, з 2012 року почали часто сваритися. На тілі [PERSON] бачила синяки. Вона казала, що [PERSON] її побив. [PERSON] була замісником директора. Було таке, що коли до [PERSON] підходили щоб дати зарплату, то він казав - ідіть до [PERSON] , їй батьки дали гроші. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знає і позивача і відповідача. В 1994 році вона отримала квартиру за адресою [ADDRESS]. Трохи пізніше засилилися [PERSON], це був 1995 рік. Через дітей вони почали спілкувалися, в 5 класі вона приходила допомагати дитині з математикою. Коли вона до них приходила, то думала що це їх дитина, і думала що це подружня пара. В 2002 році свідок приїхала на Гагаріна 45, і після цього вона ще приходила, то зустрічала Іру і вона казала, що кошти з продажу квартири будуть на ремонт хати. В гостях в будинку в них не була. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] є братом його колишньої дружини [PERSON] В 1994 році свідок оформив шлюб з своєю колишньою дружиную [PERSON]., свідками були [PERSON] і [PERSON]. В підтвердження є фото. Потім вони переїхали в район «Митниці». [PERSON] отримала квартиру, адресу не памятає, вони приходили в гості, вони вели спільне господарство, спільний побут , спільні кошти, вони були як чоловік і дружина. В 2002 році [PERSON] вирішили одружитися, але без весіллля, в звязку з тим, що [PERSON] мати лежала в онколікарні. Потім вони купили дом, продали квартиру і робили ремонт, проживали на орендованій квартирі. А через рік переїхали. Іра дуже помагала [PERSON] з бізнесом , вони разом їздили. Навіть колись залишали дитину. Вони жили однією сімєю. Свідок вказав, що [PERSON] купив будинок - саму коробку, а після продажі [PERSON] квартири почали терміново робити ремонт.Було у них підприємство по виробленню матраців, [PERSON] там в офісі була постійно. На всі свята, на день народження батьків вони завжди приїжджали і були як сімя. В Червону слободу до батьків їздили дуже часто, [PERSON] завжди помагала патрати курей, копати картоплю.Розмов що до того, що [PERSON] одружився на [PERSON] по причині вагітності не було. Будинок був придбаний до їхнього одруження, але за спільні кошти. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вони проживають в одному будинку зі сторонами До розлучення проживали однією сімєю. Перший раз [PERSON] вона побачила на дні народженні, мама приїхала з ним до міста Умань, а вона там проживала у бабусі, їй було 5 років, це був 92-93 рік. На вулиці Гагаріна вони проживали по 2004 рік, вона закінчила 10 клас, вони переїхали на орендовану квартиру по вул. Лазарева. А в будинку ще не був зроблений ремонт. Вони проживали в одній кімнаті по вул. Гагаріна, разом робили все. На батьківські збори декілька раз приходили вдвох, в перший клас вели її вдвох. Школа була через двір від будинку. Вони працювали разом, через це вона своєї мами в дитинстві майже не бачила. В них були спільні поїздки і закордон. З нею залишалась чужа людина. Про придбання будинку було вирішено спільно.В 2002 році вони планувалося весілля, вони їздили обирали сукню. Але так трапилось, що бабуся попала в лікарню, і тому прийшли тільки свідки, навіть вона на розписі не була присутньою. [PERSON] зареєстрував її в будинку. Також, свідок зазначила, що бачила те , що [PERSON] бив маму не одноразово, бачила і шкодує, що вона забирала свої заяви з міліції. А забирала вона під погрозами її життю. Квартира була продана не менше ніж за 15000 доларів, на момент закінчення нею школи вони займалися виробництвом матраців. В 2006 році, після першого курсу, вона навіть допомагала на виробництві. Будівлю під виробництво прибрали в 2002 році.Подружні стосунки припинили з 2014 року, у мами власне виробництво з 2017 року. Суд, заслухавши думку учасників процесу,пояснення свідків [PERSON], [PERSON],[PERSON],[PERSON],[PERSON],[PERSON],вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки на підставі наявних у справі доказів обєктивно встановлено наступне. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК). В судовому засіданні встановлено такі факти та їм правовідносини. Ухвалою Придніпровського районного суду від 05.05.5018 року справу за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи: Черкаська міська рада, ПАТ КБ «Приватбанк» про встановлення юридичного факту проживання однією сім»єю без державної реєстрації та визнання об»єктів спільної власності подружжя та розподіл майна подружжя в частині п.11. уточнених позовних вимог про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 частину доходів від підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], за період часу з моменту укладення шлюбу (05.12.2002р.) до фактичного припинення шлюбних відносин (01.12.2015р.) та в частині п.12 уточнених позовних вимог про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 частину доходів від господарської діяльності Приватного виробничо-комерційного підприємства «Метал-Інвест», ідентифікаційний код 24420505, за період часу з моменту укладення шлюбу (05.12,.2002р.) до фактичного припинення шлюбних відносин (01.12.2015р.) ухвалено провадженням закрити. В судовому засіданні встановлено, що сторони проживали однією сімєю без державної реєстрації шлюбу з 01 січня 1994 року по 1995 рік , на орендованій квартирі по вул.Піонерській .В 1995 році [PERSON] отримала за ордером з державного житлового фонду 2-кімнатну квартиру №[ADDRESS]. У даній квартирі сторони спільно проживали,вели спільне господарство, побут і бюджет до 27.05. 2004 року. Дані обставини підтверджуються письмовими доказами у справі : документи-листування з органами прокуратури 2000-2001р.,в яких [PERSON] звертався до органів прокуратури і сам вказує ,що [PERSON] є його дружиною,а також відправлення поштової кореспонденції на ім»я [PERSON] за адресою м.Черкаси ,вул.Гагаріна,75кв.1 (том.1 арк.спр.7-14),медичні направлення для проходження аналізів [PERSON]В.(том2 арк.спр.35),спільне фото сторін 1994 рік на весіллі подружжя [PERSON].,який був свідком в судовому засіданні (том№1 арк.спр.73),спільне фото сторін 1994 р. з дочкою першокласницею [PERSON],яка була свідком в судовому засіданні (том№1 арк.спр.70),листи прокуратури,повістки про виклики до правоохоронних органів,конверти за 1999-2001) на ім»я [PERSON] за адресою [ADDRESS],довідками із СУБ «Митниця» Черкаської міської ради від 31.05.2012 року№415,414.Також,період спільного проживання ведення спільного господарства,побуту і бюджету підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON],[PERSON],[PERSON],[PERSON],[PERSON],[PERSON] 05 грудня 2002 року сторони уклали шлюб і до придбання будинку №33 по вул.Б.Хмельницького в м.Черкаси продовжували проживати у [INFO],яка належала позивачці на праві приватної власності. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири квартира №[ADDRESS] яка належала на праві приватної власності [PERSON]І.(том№1 арк.спр.156) була 27.05.2004 року продана за 14 тисяч 900 дол.США. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 березня 2017 року даний шлюб було розірвано. Від шлюбу спільних дітей не мають. Судом встановлено ,що за час спільного проживання,ведення спільного господарства,побуту та бюджету,спільної праці [PERSON] та [PERSON] було придбано незакінчене будівництво жилого будинку готовністю 56 %, що знаходиться в місті Черкаси, по вул..Б.Хмельницького, 33 (договір укладений на [PERSON]В.), який в подальшому був добудуваний та визнаний рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси за [PERSON] право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано.Як вбачається з мотивувальної частини рішення ,що відповідно до висновку управління містобудування та архітектури Черкаського міськвиконкому №5555/14 від 06.10.2008 року самовільно добудований житловий будинок з гаражем,цокольним поверхом та масандрою літ.А-2,огорожу№1-3 та замощення літ.1 по вул..Б.Хмельницького 33 ,що в м.Черкаси розташований без порушень вимог п.3.25 Державних будівельних норм України (ДБН360-92)і не погіршує нічиїх житлових умов і прав,не розташоване на міських мережах.Суд вважає ,що в період 2004-2008 роки в добудову будинку сторонами були внесені значні кошти,що підтверджується переліком робіт і матеріалів,які були направлені на добудову будинку.Також суд звертає увагу на попередній договір( том№2 арк.спр.104-106) від 25.09.2008 року,а саме на пункт 1.3 «д», в якому Продавець за договом [PERSON] визнає ,що вказаний будинок придбаний в період зареєстрованого шлюбу і є спільною сумісною власністю з [PERSON]. Після продажу квартири №1 [ADDRESS] кошти виручені від продажу квартири були спрямовані у добудову будинку№33 по вул.Б.Хмельницького в м.Черкаси. Відповідно до довідки з ЧООБТІ від 11.06.2012 року домоводіння за адресою м.Черкаси ,вул.Б.Хмельницького 33 зареєстровано на праві приватної власності за [PERSON] на підставі рішення суду від 07.11.2008 року виданого Соснівським райсудом і записано в реєстрову книгу під номером №6258. Також судом встановлено ,що за час спільного проживання,ведення спільного господарства,побуту та бюджету,спільної праці [PERSON] та [PERSON] було придбано частину комплексу будівель за адресою: м.Черкаси вул.Будіндустрії1 /Чигиринська 68, яка придбана [PERSON] у ТОВ «Рембудмонтаж» згідно договору купівлі-продажу №21063 від 19.09.2002р., посвідченого приватним нотаріусом і записано в реєстровану книгу під номером №1513,а саме част.А-ІІІ,а саме:пр.ІІ пов. З №26 по 42,пр. сходів №1,25,46,Sз-183,67кв.м; літ Б-І(245,7);В; част.№2 за 2,5 місяці до укладення шлюбу,із позивачкою.Проте його оплата була фактично здійснена в 2003-2004 роках,коли сторони перебували в зареєстрованому шлюбі.Доказами даних обставин є письмові докази(том.2 арк.спр.113-115),а саме претензія ТОВ «Рембудмонтаж»№0606/1-3 від 06.06.2003 року та ухвала Господарського суду Черкаської області від 02.10.2003 рокуу справі 16/3230,із яких вбачається що оплата вказаного об»єкту нерухомості здійснювалась фактично в 2003-2004 роках,тобто тоді коли сторони вже перебували в зареєстрованому шлюбі.Джерело походженя грошових коштів на оплату вказаного об»єкту нерухомості-були спільні кошти подружжя [PERSON]. Відповідно до рішення Черкаської міської ради від 07.07.2005 року№8-414 [PERSON] про передачу земельних ділянок передано безоплатно у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилих будинків,господарських будівель і споруд(присадибна ділянка),за основним цільовим призначенням земельна ділянка ,яка віднесена до категорій земель житлової та громадської забудови 1000,00кв.м та в оренду під город земельні ділянки що віднесені до земель сільськогосподарського призначення 498кв.м.(том2 (арк.спр.206). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку від 28.12.2005 року власником земельної ділянки площею 1000,00кв.м є [PERSON](том1.арк.спр.18). Частиною 1 ст. 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже за загальним правилом майно, придбане подружжям у кредит, є спільною власністю чоловіка та дружини. Відповідно до ст. 65 СК України договір укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї. Це означає, що дружина та чоловік незалежно від припинення шлюбу мають рівні права та обовязки щодо спільно нажитого у шлюбі майна, оскільки розірвання шлюбу не звільняє подружжя від зобовязань за кредитом. Відповідно до п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сімї. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає відповідно до ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. В роз'ясненнях, викладених у п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про прав застосування законодавства при розгляді справ про право на розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя» зазначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 18-2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» відповідно до положень статей 81, 116 ЗК окрема земельна ділянка одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, ні подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельна фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної части будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди відповідності до статей 120 ЗК, 377 ЦК. Пунктом 3 ч. 1 ст. 57 СК визначено, що особистою приватної власністю дружини (чоловіка) є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, а за кошти, які належали їй (йому) особисто. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 57 СК України (в редакції Закону № 4766- VI від 17 травня 2012 року) особистою приватною власністю дружини чоловіка є земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Відповідно до ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Доказів, які спростували б презумпцію спільності майна та доводили існування обставин, передбачених ст. 57 СК України відповідач не надав. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 65 СК України для укладення одним із подружжя, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності , користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок , будівлю, споруду розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Частиною 4 ст. 120 ЗК України визначено, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Пленум Верховного Суду України в п. 22 постанови від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснив, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям , а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Постановою Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 визначено, що відповідно до положень статей 81, 116 ЗК, зокрема, земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК, 377 ЦК . В силу ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист всіх субєктів права власності. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Встановлення факту спільного проживання, ведення спільного господарства, побуту та бюджету, в період часу до набрання чинності Сімейним кодексом України - до 1 січня 2004 року, має регулюватись Законом України «Про власність» та положеннями Постанов Пленуму ВСУ від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», від 22.12.1995р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності». Відповідно до роз'яснень, що містяться в пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України" (у редакції, яка була чинною на момент спірних правовідносин), спори про поділ майна осіб, які живуть однією сім'єю, але не перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають вирішуватися згідно з пунктом 1 статті 17 Закону України "Про власність", відповідних норм ЦК Української PCP та з урахуванням пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності. Правила статей 22, 28, 29 КпШС України в цих випадках не застосовуються. За змістом пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин), розглядаючи позови, повязані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є не лише майно, нажите подружжям за час шлюбу (статті 16 Закону Про власність, статті 22 КпШС України), а й майно, придбане внаслідок спільної праці членів сімї, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що обєдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю. А тому, суд вважає, що необхідно встановити факт спільного проживання, ведення спільного господарства, побуту та бюджету [PERSON]та [PERSON], які не перебували у зареєстрованому шлюбі між собою, з 01 січня 1994 року по 04 грудня 2002 року та встановити факт, що майно: житловий будинок з надвірними спорудами (56% незакінченого будівництва) по вул.Б.Хмельницького, 33 в м.Черкаси, який придбаний [PERSON] згідно договору купівлі - продажу від 08.08.2002р.; частина майнового комплексу по вул.Будіндустрії, 1/Чигиринська, 68 в м.Черкаси, яка придбана [PERSON] у ТОВ «Рембудмонтаж» згідно договору купівлі-продажу від 19.09.2002р.; придбане внаслідок спільної праці [PERSON] та [PERSON] , як сімї. Суд вважає, що все зазначене вище майно є обєктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON],а саме житловий будинок з надвірними спорудами по вул. Б. Хмельницького, 33 в м.Черкаси, частина майнового комплексу по вул. Будіндустрії 1/ Чигиринська, 68 в м. Черкаси, яка придбана [PERSON] у ТОВ «Рембудмонтаж» згідно договору купівлі-продажу №21063 від 19.09.2002р., посвідченого приватним нотаріусом і записано в реєстровану книгу під номером №1513,а саме част.А-ІІІ,а саме:пр.ІІ пов. З №26 по 42,пр. сходів №1,25,46,Sз-183,67кв.м; літ Б-І(245,7);В; част.№2. А тому , суд вважає за необхідне визнати право особистої приватної власності [PERSON] на Ѕ частку житлового будинку з надвірними спорудами по вул. Б.Хмельницького,33 в м.Черкаси, на Ѕ частку земельної ділянки площею 1000,0кв.м по вул. Б.Хмельницького ,33 у м. Черкаси , яка надана у власність [PERSON] згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 28.12.2005 року,серія ЯА №705914, на Ѕ частку частини майнового комплексу по вул. Будіндустрії 1/Чигиринська, 68 в м. Черкаси, яка придбана [PERSON] у ТОВ «Рембудмонтаж» згідно договору купівлі-продажу від 19.09.2002р.; Суд вважає, що моментом припинення шлюбних відносин між сторонами є 18 січня 2012 року, дата народження дитини [PERSON],матір»ю якої є [PERSON],а батьком [PERSON]. Також в січні 2012 року позивачку було звільнено з посади заступника директора ФОП [PERSON] та, на думку суду, усвідомлюючи неможливості спільного проживання та отримання доходів 07.04.2012 року [PERSON] реєструється як суб»єкт підприємницької діяльності.Відповідач був зареєстрований,як фізична особа підприємець на підставі свідоцтва від 03.11.2000року. Факт припинення шлюбних відносин в грудні 2015 року ,суд вважає ,що позивачкою не доведений,оскільки відповідно до вимог ч.2ст.3 Сімейного кодексу України сім»ю складають особи ,які спільно проживають,пов»язані спільним побутом,мають взаємні права та обов»язки,що не було, на думку суду, встановлено після січня 2012 року. Також, позивачка просила виділити 1/2 частини виробничо- технічного обладнання, що знаходиться в нежитловому приміщенні за адресою: м.Черкаси, вул.Будіндустрії, 1/Чигиринська, 68, а саме: на лінію по виробництву ватину, в яку входить вентилятор для подачі вати, чесальна машина, розкладник, шпулярник і прошивна машина загальною вартістю 55900,00грн.,обладнання для швейного цеху (швейні машини «Siruba» - 2 шт., швейна машина 22 клас - 2 вартістю 2559,00грн., оверлок - 1 шт.5118,00грн.,обладнання для виробництва матраців ватяних (щипальні машини для виробництва вати технічної - 2шт. вартістю 127950,00грн кожна, машина «Марш-1» для виробництва технічної вати та розроблення вовни - 1 шт., вартістю307080,00грн, вентилятори для набивки матраців - 2 шт., вартістю 10000,00грн. кожний, шафа набивочна, для набивки матраців - 2 шт., вартістю 15000,00грн. кожний, поковочна машина «ДМН 68» - 2 шт. вартістю 127950,00 кожна ) на загальну вартість 879116,00грн..[PERSON] позовні вимоги позивачки в цій частині не підлягають до задоволення та є недоведеними,оскільки позивачкою не надано доказів,які дали можливість суду ідентифікувати таке обладнання,встановити період його придбання та його приналежність,відповідно докази придбання такого майна сторонами під час перебування у шлюбі та за спільні сумісні кошти подружжя.А тому позов в цій частині підлягає повній відмові. Також, позивачкою при подачі позову не було сплачено судового збору за дані позовні вимоги ( 1 відсоток від вартості майна,але не більше 8000,00грн). З наданих позивачем документів вбачається ,що [PERSON] на підставі рішення Черкаської міської ради від 07.07.2005 року отримав у оренду земельну ділянку під город без права забудови площею 498кв.м за адресою м.Черкаси ,вул.Б.Хмельницького ,33.Тому суд вважає,що права власності [PERSON] на цю земельну ділянку не набув,тому визнавати таку земельну ділянку спільною сумісною власністю подружжя неможливо та не передбачено вимогами чинного законодавства ,тому позов в цій частині також підлягає відмові. Позивачкою, також, за дану позовну вимогу при подачі позову не було сплачено судовий збір в розмірі 640грн. Позовні вимоги в частині визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину автомобіляя ГАЗ 3302-414,2007 року випуску ,також не підлягають до задоволення.Суду не надано доказів позивачкою , про те ,що даний автомобіль був придбаний відповідачем,як фізичною особою.Також відсутні докази, що зазначений транспортний засіб був придбаний [PERSON],як фізичною особою-підприємцем.Судом встановлено ,що даний автомобіль був придбаний в кредит у ПАТ КБ «Приватбанк» і станом на момент припинення шлюбних відносин,тобто на 05.12.2011 року,заборгованість за кредитом ,без врахування поточних процентів, становить 57485,69грн.( том.2 арк.спр.14). Як вбачається з договору №384-07/Ч (том.4 арк.спр.84-85) [PERSON] купив автомобіль ГАЗ 3302-414,2007 року випуску за 89940,00грн. та відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №56 від 27 листопада 2007 року , вніс аванс за автомобіль 8994грн.00коп.(том.№4 арк.спр.83).На час розгляду справи ПАТ КБ «Приватбанк» на виконання ухвали не надав копію кредитного договору ,а відповідно до Додатку №1 до кредитного договору №24м/2011 року від 06.10.2011 року заборгованість по кредиту за [PERSON] на січень 2012 року ,сальдо кредиту 55517,82грн. та сума відсотків 30813.44грн.,а всього 86331.22 грн. Суд вважає ,що моментом припинення шлюбних відносин між сторонами є січень 2012 року, а тому погашення більшої частини кредитних зобов»язань за придбання вказаного автомобіля проводив [PERSON] самостійно після припинення шлюбних відносин з [PERSON] за рахунок грошових коштів.Позивачкою в судовому засіданні не доведено факт припинення шлюбних відносин у грудні 2015 року,тому визначити частку ,яка була сплачена за вказаний автомобіль,за період перебування в шлюбних відносинах є неможливим. Відповідач в судовому засіданні стверджував ,що даний автомобіль використовувався в підприємницькій діяльності з метою одержання прибутку. А тому в цій частині позов також не підлягає до задоволення. Також , суд враховує той факт,що грошові кошти на придбання незакінченого будівництва жилого будинку [PERSON] надав йому батько в сумі 12 тисяч 500 доларів США,що підтверджено розпискою [PERSON] суд вважає , що дані кошті були надані сім»ї [PERSON], які на 20.07.2002 року проживали разом, вели спільне господарство, побут і бюджет.(том.3арк.спр.95) . Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України , судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача необхідно стягнути судові витрати на користь позивачки,а саме в розмірі 243грн.60коп.за позовні вимоги про встановлення юридичного факту проживання однією сім»єю , за розподіл майна подружжя в розмірі 2754,51грн., за 2 заяви про забезпечення позову в розмірі 320 грн.00коп. та 275грн.60коп.,а всього 3593грн.71коп. Також з позивачки необхідно достягти судовий збір ,який не сплачений за позовні вимоги за розподіл майна виробничо- технічного обладнання, що знаходиться в нежитловому приміщенні за адресою: м.Черкаси, вул.Будіндустрії, 1/Чигиринська, 68 в в розмірі 8000,00грн. та за позовну вимогу в розмірі 640грн. за оренду землі за мінусом зайво сплаченого судового збіру в розмірі 243грн.84 коп. ,а тому підлягає до стягнення з позивачки в прибуток держави судовий збір в розмірі 8396,16грн. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: partial