Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Братської селищної ради Братського району Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно. В своєму позові позивач зазначив, що разом зі своєю сім'єю, починаючи з березня 2005 року, користуються домоволодінням [ADDRESS]. Позивач здійснює необхідний ремонт, сплачує комунальні платежі, користується земельною ділянкою біля будинку та всіма господарськими будівлями та спорудами, що є біля будинку. [PERSON] зазначила, що отримала цей будинок як сім'я, яка потребує покращення житлових умов. Згідно рішення Братської селищної ради Братського району Миколаївської області № 21 від 21 жовтня 2005 року, їй надано тимчасово вищевказаний житловий будинок, який належав померлому [PERSON], у п. 2 даного рішення зазначено, що буде вирішено питання щодо продажу безкоштовно позивачу цього будинку. Однак, пройшло 12 років, а право власності на будинок позивач оформити не має можливості, оскільки не є власником даного нерухомого майна. До початку судового засідання позивач надав заяву, в якій підтримав заявлені вимоги та просив суд розглядати справу за його відсутності. В судове засідання представник відповідача не зявився, до суду надіслав заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив. Згідно рішення Братської селищної ради Братського району Миколаївської області № 21 від 21 жовтня 2005 року, [PERSON] надано тимчасово житловий будинок за адресою: [ADDRESS], який належав померлому [PERSON], у п. 2 даного рішення зазначено, що буде вирішено питання щодо продажу безкоштовно позивачу цього будинку (а.с. 5). [PERSON] з 2005 року проживає за адресою: [ADDRESS] (арк.с. 10). Згідно довідки від 29.11.2016 року КП "Вознесенське МБТІ", житловий будинок [ADDRESS] зареєстрований за [PERSON] (а.с. 17). Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом (ст. 344 ЦК України). Пунктом 9 Постанови пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Матеріалами справи підтверджено, що позивач більше 10 років відкрито мешкає у житловому будинку (арк.с. 5, 10), право на користування житловим будинком набула на законних підставах, несе витрати на його утримання (арк. с. 8, 9). Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1 ч. 2 вказаної статті, способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вказане, суд вважає що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, за позивачем слід визнати право власності на житловий будинок. Судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved