Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Лужанської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, треті особи без самостійних вимог: Рахівська державна нотаріальна кантора, Реєстраційна служба Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначено, що після смерті чоловіка позивачки, [PERSON], який помер [INFO] року, залишилося спадкове майно, яким являється житловий будинок [ADDRESS]. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, позивачка звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено, про що державним нотаріусом Рахівської ДНК було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Згідно будівельного паспорта [PERSON] на підставі рішення Рахівської районної ради народних депутатів від 02.11.1979 року №220 надано дозвіл на забудову земельної ділянки. Отже, підставою виникнення в останнього права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього житла з додержанням вимог законодавства Тому, на підставі наведеного просила визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом, на житловий будинок [ADDRESS] Позивачка [PERSON] в судовому засіданні присутня не була. Не з'явилася в судове засідання і її представник [PERSON], подавши заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги повністю підтримує, на задоволенні позову наполягає. Представник відповідача - Лужанської сільської ради Рахівського району в судове засідання не з'явився. В.п сільського голови А.Є.Глушко надано заяву про розгляд справи у відсутності представника ради, позов визнають. Представник третьої особи - Рахівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився. Завідуюча нотаріальною конторою Пріц О.І. надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує. Представник третьої особи - Реєстраційної служби Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку. Згідно ст.ст.1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Встановлено, що позивачка [PERSON] являється дружиною спадкодавця [PERSON], померлого [INFO] року, що стверджується свідоцтвом про смерть, а отже є, в силу ст. 1261 ЦК України спадкоємцем першої черги спадкування за законом. Звернення позивачки до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням її права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в її користь, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право власності на спадковий будинок. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Норми ст. 392 ЦК не застосовуються щодо вимог про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва (ч. 3 ст. 376 ЦК), оскільки особа не є власником, а лише заявляє вимогу про встановлення права власності на об'єкт самочинного будівництва. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд [ADDRESS], виданої КП «БТІ» Рахівської районної ради, вказаний спадковий будинок побудований у 1986 році. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно довідки виконавчого комітету Лужанської сільської ради Рахівського району Закарпатської області № 731 від 12 грудня 2013 року, житловий будинок [ADDRESS] дійсно, згідно по господарської книги належав [PERSON]. Також таке підтверджується будівельним паспортом на забудову земельної ділянки від 1979 року та свідоцтвом на забудову садиби в сільських населених пунктах, а отже його не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва. При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе двома способами: шляхом пасивної поведінки спадкоємця, яка передбачена ч.3 ст. 1268 ЦК України, яка встановлює, що для прийняття спадщини достатньо того факту, що спадкоємець, мешкав разом з померлим і протягом строку для прийняття спадщини не відмовився від неї. Такі спадкоємці також подають заяву про видачу їм документа, що підтверджує їх право на успадковане майно, але можуть це зробити незалежно від закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини; шляхом активної поведінки, тобто подачі заяви про прийняття спадщини та видачі їм відповідного свідоцтва. Для такого способу прийняття спадщини, який буде стосуватися всіх інших спадкоємців, існує певний строк для подачі заяви. Судом встановлено, що позивачка прийняла спадщину, оскільки постійно проживала із спадкодавцем. Таким чином, враховуючи, що позивач по справі належить до першої черги спадкоємців за законом, фактично прийняла спадщину, майнового спору з приводу спадкування не існує, що стверджено Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. Питання відшкодування судових витрат позивачем не ставилось.

Outcome: approved