Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

14.11.2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів 1120,97 доларів США заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом, 28882,53 грн. пені та судові витрати. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 12 квітня 2007 року між ВАТ АБ „Укргазбанк" в особі Львівської філії ВАТ АБ „Укргазбанк" та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №43-р. Предметом кредитного договору було надання [PERSON] кредиту в сумі 17000,00 доларів США на строк з 12 квітня 2007 року по 11 квітня 2019 року із сплатою процентів за користування кредитом виходячи із 12,5 % річних. Надання вищезазначеної суми кредиту було здійснено шляхом перерахування коштів на поточний рахунок [PERSON] [NUMBER]. У зв'язку з виникненням заборгованості за кредитним договором, 08.05.2015 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області було ухвалено рішення про солідарне стягнення з відповідачів 5211,53 доларів США, що еквівалентно 107995,72 грн. та 1525,53 гривень та 1152,48 грн. понесених судових витрат.Заборгованість була розрахована станом на 06 квітня 2015 року.Оскільки, відповідачем було погоджено добровільне погашення виконавчі листи, які були їм видані за рішенням суду від 08.05.2015 року, не були пред'явлені до виконання. На протязі 2015-2017 років, відповідачем було добровільно погашено наявну заборгованість по договору в розмірі 4802,32 доларів США. Однак, умови кредитного договору не передбачали зупинення нарахування процентів у зв'язку з винесенням рішення суду про дострокове повернення всієї суми кредиту, а також враховуючи, що остаточно кредит відповідачем був повернутий 27.11.2017 року ними продовжувались нарахування відсотків за користування кредитними коштами, розмір якої станом на 09.10.2018 року становить - 1120,97 доларів США. Крім того, звертають увагу суду на те, що недотримання [PERSON] зобов'язань щодо сплати процентів у строки, визначені п.3.3.2. кредитного договору, позивачем на підставі п.5.3 кредитного договору нараховано пеню за несвоєчасну сплату відсотків в розмірі 0,1% від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення платежу, що станом на 09 жовтня 2018 року становить 28882,53 гривень. В зв'язку з наведеним просять позов задоволити. 15.11.2018 року направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку, відповідь на який судом отримано 04.12.2018 року. Ухвалою від 06.12.2018 року в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін 27.12.2018 року, встановлено відповідачу п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позовну заяву, пред'явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п'ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу - п'ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. 22.12.2018 року від відповідачки [PERSON] надійшло клопотання про розгляд даної справи в порядку загального позовного провадження, відзив на позовну заяву та докази направлення таких позивачу. 27.12.2018 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву та докази направлення такого позивачу, розгляд справи відкладено для надання можливості позивачу подати відповідь на відзив. 22.01.2019 року від представника позивача Шищак І.С. надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності та підтримання позовних вимог. Проти заочного розгляду не заперечує. Ухвалою від 22.01.2019 року в задоволенні клопотання відповідачки [PERSON] про розгляд даної справи в порядку загального позовного провадження відмовлено. В судове засідання на 22.01.2018 року учасники справи в судове засідання не з'явились. Представник позивача - Шищак І.С. в судове засідання не з'явився, відповіді на відзив суду не подав. Однак, як зазначено вище, надіслав суду клопотання, в якому просить проводити розгляд даної справи у відсутності представника позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного розгляду не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання (а.с. 56). Позову не визнали з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, а відтак суд визнав їхню неявку неповажною та розглянув справу у їхній відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Вимогами ст. ст. 13, 81 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Матеріалами справи встановлено, що 12 квітня 2007 року між ВАТ АБ „Укргазбанк" в особі Львівської філії ВАТ АБ „Укргазбанк" та [PERSON] укладено кредитний договір №43-р. Предметом даного кредитного договору було надання [PERSON] кредиту в сумі 17000,00 доларів США на строк з 12 квітня 2007 року по 11 квітня 2019 року із сплатою процентів за користування кредитом виходячи із 12,5 % річних. Надання вищезазначеної суми кредиту було здійснено шляхом перерахування коштів на поточний рахунок [PERSON] [NUMBER]. В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором було укладено договір поруки №1 від 12.04.2007 року між позивачем, відповідачем [PERSON] та [PERSON] Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08.05.2015 року стягнено солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 5211,53 доларів США, що еквівалентно 107995,72 грн., 1525,53 грн. та 1152,48 грн. понесених судових витрат. Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами кредитного договору №43-р від 12.04.2007 року сторони погодили щомісячно не пізніше останнього банківського дня місяця сплачувати проценти за користування кредитом на рахунок 220816018940.840 (відповідно до додаткової угоди від 05.05.2009 р. на рахунок 37390018940.840) виходячи з 12,5% річних (п.3.3.2.). Разом з тим, суд приймає до уваги посилання відповідачів [PERSON] та [PERSON] зазначені у відзиві на позовну заяву, щодо того, що право нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо за рішенням про стягнення кредитної заборгованості заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором. Вищенаведене повністю відповідає висновку викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 передбачено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року № 6-1412цс16 та підтверджений постановою Верховного суду від 16 січня 2018 року у справі № 305/1133/15-ц, провадження № 61-86св18. Як встановлено в судовому засіданні, позивач реалізував свою право та в 2015 році звернувся з позовом до відповідачів про дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитним договором. Таким чином, суд приходить до переконання, що право позивача нараховувати передбачені договором проценти припинилось після звернення до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 19 вересня 2018 року справа № 643/16336/16-ц, провадження № 61-12848св18 (ЄДРСРУ № 76596781), від 12 вересня 2018 року справа № 473/825/16-ц, провадження № 61-3240св18 (ЄДРСРУ № 76502922), 12 вересня 2018 року справа № 186/1974/14-ц, провадження № 61-24172св18 (ЄДРСРУ № 76502947) та ін. Крім того, Верховний Суд у своїй постанові від 14.02.2018 року у справі № 564/2199/15-ц зазначив, що згідно ст. 611 ЦК України після того, як кредитор направив боржнику вимогу про дострокове погашення кредиту, він змінив терміни повернення кредиту, які були передбачені кредитним договором. Водночас сам кредитний договір припинив свою дію з дати направлення вимоги про дострокове погашення кредиту. Оскільки кредитний договір припинив свою дію, то у кредитора відсутні підстави для стягнення після дати направлення вимоги про дострокове повернення кредиту. Таким чином, оскільки судом встановлено безпідставність позовних вимог в частині стягнення відсотків за кредитом, а відтак суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині стягнення пені та відшкодування судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed