Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, третя особа: Виноградівське відділення ГУ ДМС України в Закарпатській області. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою Закарпатська область, Виноградівський район, с.Букове, вул.Борканюка, 47. Право власності на будинок підтверджується договором купівлі-продажу будинку №3437 від 25.11.2011 р. Відповідач по справі зареєстрований в належному позивачці будинку, але фактично не проживає в ньому з 17.06.2013 року у зв"язку з створенням нової сім"ї, виїхав нав постійне місце проживання до іншого населеного пункту, а саме до одного з сіл Перечинського району Закарпатської області, де проживає у цивільному шлюбі з іншою жінкою. Позивач та її представник в судове засідання не зявились, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач також в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник третьої особи про розгляд справи повідомлений наленжним чином, в судове засідання не зявився. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Із тексту та вимог позовної заяви вбачається, що позивач проситиь визнати відповідача такими, що втратив право на користування житловим будинком та скасувати (зняти з реєстраційного обліку) на підставі ст. 72 ЖК України, ст.ст. 317, 321, 379, 405 ЦК України. Главою №2 Житлового кодексу України регулюються правовідносини щодо користування житловими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду і відносини, які виникли внаслідок укладення договору найму житлового приміщення. За цих обставин положення ст.72 ЖК України на виниклі між сторонами правовідносини не поширюється. В судовому засіданні Встановлено, що позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою Закарпатська область, Виноградівський район, с.Букове, вул.Борканюка, 47. Право власності на будинок підтверджується договором купівлі-продажу будинку №3437 від 25.11.2011 р. Відповідач по справі зареєстрований в належному позивачу будинку, але фактично не проживає в ньому з 17.06.2013 року у зв"язку з створенням нової сім"ї, виїхав нав постійне місце проживання до іншого населеного пункту. Така поведінка відповідача, а саме не проживання по місцю реєстрації за адресою Закарпатська область, Виноградівський район, с.Букове, вул.Борканюка, 47, вже більше 2 років, а також те, що між ним з відповідачем не має ніяких домовленостей на рахунок проживання, реєстрації і користуванням належним позивачу на праві приватної власності житлового будинку, створює останньому перешкоди у використанні на власний розсуд своїм майном У добровільному порядку відповідач знятись з реєстраційного обліку небажає. З врахуванням наведеного, відповідач, втратив право на проживання та користування цього будинку, а тому на дані правовідносини поширюються положення Глави № 23,28 чинного Цивільного кодексу України. У відповідності до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст. 319 ЦК України), і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону (ч.1 ст. 319 ЦК України). Право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном передбачено ст.391 ЦК України. За встановлених судом обставин позов в цій частині підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою в день звернення особи із заявою в органи реєстрації. У відповідності до п. 3.1. ПОРЯДКУ реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг» від 10.12.2015 № 888-УПІ внесено зміни до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» від 11.12.2003 № 1382-ІУ (далі - Закон № 1382-ІV), які вступили в дію з 04.04.2016 року, а саме відповідно до абз. 6 ч.1 ст. 3 Закону № 1382-ІV органом реєстрації визначено - виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради, та функції з реєстрації / зняття реєстрації місця проживання / перебування фізичних осіб від територіальних підрозділів Державної міграційної служби України передано до вказаних вище виконавчих органів місцевого самоврядування. Таким чином, вимога позову про зняття з реєстрації відповідача слід відмовити, оскільки така вимога, на переконання суду, окремого вирішення у даному випадку не потребує, а задоволення попередньої позовної вимоги є підставою для зняття відповідача з реєстрації у спірному будинку, у порядку встановленого зазначеним Порядок та Законом. Загальними засадами диспозитивності цивільного судочинства, встановленими ст.11 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи наведене, а також те, що позивач питання про розподіл судових витрат не ставить, таке питання з урахуванням засад диспозитивності вирішенню не підлягає.

Outcome: partial