Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

09.03.2021 року до суду надійшов позов, в якому позивач КП «Водоканал» вказав, що в квартирі, розташованій за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] . Відповідачі користуються послугами КП Водоканал, але оплату за послуги підприємства вносять не в повному обсязі, і тому за період з 01.06.15р. по 30.11.20р. утворилась заборгованість в сумі 29244 грн.14 коп. Відповідачі не зверталися до позивача з питання переоформлення особового рахунку № [NUMBER] оформленого на ім`я [PERSON] . Мешканців будинку [ADDRESS] з травня 2015 року на абонентське обслуговування прийняв КП «Водоканал», тобто між КП «Водоканал» та власником/орендарем/квартиронаймачем кожної квартири окремо були укладені договори надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення. Станом на сьогодні між КП «Водоканал» та відповідачами договір про надання послуг централізованого постачання холодної води і водовідведення не укладений. Відсутність договору між КП «Водоканал» та споживачем, не є підставою для невиконання сторонами відповідних зобов`язань. Відповідачі користуються послугами КП «Водоканал», жодних звернень щодо відключення послуг до підприємства, скарг щодо якості послуг не надавав, тобто відповідно до норм законодавства, є споживачем послуг. Таким чином, Комунальне підприємство "Водоканал" надаєж воду і здійснює прийняття стоків в комунальну каналізацію відповідачеві, тобто виконує зобов`язання в повному обсязі та не порушує право відповідача на отримання послуг централізованого водопостачання та водовідведення. Нарахування за користування послугами водопостачання та водовідведення проводяться виходячи з розміру затверджених тарифів та затверджених питомих норм водоспоживання установленому порядку, відповідно до кількості осіб за вказаною адресою. Просить стягнути з відповідачів [PERSON] , [PERSON] заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01.06.2015 року по 30.11.2020 року в загальній сумі 29244,14 грн., та сплачені судові витрати. Ухвалою від 18.03.2021 року, відкрито провадження по справі і визначена форма розгляду справи: за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. 06.04.2021 року від представника відповідачки - адвоката Коломоєць І.В. до суду надійшла заява про об`єднання цієї справи з цивільною справою №337/498/20 (суддя Бредун Д.С.) за позовом [PERSON] , [PERSON] , до КП «Водоканал» про захист прав споживачів. 06.04.2021 року від представника відповідачки - адвоката Коломоєць І.В. до суду надійшов відзив на позов у якому вказано, що правовідносини з постачання питної води з мешканцями будинку [ADDRESS] , врегульовані на підставі діючого договору між КП Водоканал та ЖБК «Весна-2»№ 397 від 02.11.2005р.. Договір є діючим, не розірвано. Споживання та облік питної води здійснюється на підставі приладів обліку. Мешканці квартири [ADDRESS] , є споживачами питної води на підставі прибору обліку марки КВ-15 № 400005, а не на підставі питомої норми води за кількістю зареєстрованих осіб, який було встановлено 28 вересня 2011 р., що підтверджується актом «на снятие и установку прибора учета холодной воды». Доданий до позову розрахунок заборгованості, вказує про нараховані суми за період з червня 2015 року по листопад 2020 р., без зазначення на підставі чого нараховані суми - на підставі приладів обліку чи на підставі кількості зареєстрованих осіб. Не вказано вартості водопостачання та вартості водовідведення, не вказано кількість кубічних метрів спожитої води, тариф, показники лічильника. Розрахунок є економічно необґрунтованим, здійснений на припущеннях. Доданий до позову розрахунок, вказує про нараховані суми за період з червня 2015 року по листопад 2020 р. так, за червень 2015 року нараховано 287,86 грн., за липень 2015 р., 508,84 грн., за серпень 2015 р. 278,44 грн. і т.д. Однак, за виставленими рахунками КП Водоканал до спати за особовим рахунком № [NUMBER] , за червень 2015 р - 287,86 грн., за липень 2015 р - 796,70 грн., за серпень 2015р., 1075,14 грн. та ін. Тобто, суми до сплати вказані в рахунках та суми до сплати вказані в розрахунку до позову - є різні. Звідки взялися саме ці суми - не зрозуміло. Розрахунок заборгованості за особовим рахунком № [NUMBER] та рахунки на сплату житлово комунальних послуг КП Водоканал з 2015 р. - квартиронаймачем вказують [PERSON] . Однак не зрозуміло чому позов пред`явлено до [PERSON] та [PERSON] . Належний відповідачем в даній справі є [PERSON] . Відповідачі не є споживачами питної води КП Водоканал, не сплачували жодного рахунку за питну воду з травня 2015 року по листопад 2020 р., договору на споживання води з КП Водоканал не укладали. Тобто, цивільно-правові договори у відповідачів з КП Водоканал - відсутні. Мешканці квартири [ADDRESS] - споживають воду через колективного споживача ЖБК «Весна -2», який в свою чергу є споживачем питної води КП Водоканал, на підставі договору. Тому, всі спірні питання з оплати за спожиту воду, мають вирішуватися між КП Водоканал та ЖБК «Весна-2». Позивачем пропущено трирічний строк позовної давності. Трирічний строк позовної давності має бути застосований до заборгованості за період з червня 2015 року по березень 2018 року, так як з позовом позивач звернувся в березні 2021р. В позові вказано, що рішення Запорізької міської ради № 546 від 28.10.1999 р. «Про порядок оплати послуг за водоспоживання та водовідведення» є акт органу місцевого самоврядування, який є обов`язковим для виконання на території м. Запоріжжя, та є підставою для виникнення правовідносин між КП Водоканал та споживачами по водопостачанню, а відтак і по сплаті вищевказаних послуг. Однак, зазначене рішення за № 546, не містить приписів про надання послуг водопостачання КП Водоканал в місті Запоріжжі. Окрім того, що вказане рішення, давно втратило чинність, воно стосується державного підприємства «Водоканал», а не комунального підприємства. Так, пункт № 3.1 вказаного рішення вказує - передати функції по збору платежів від населення, що мешкає в будинках комунальної власності - державному підприємств «Водоканал». Тобто, відсутні обставини що вказують на встановлення правовідносин КІ Водоканал та відповідачів. Вказане рішення є не чинним, не підлягає застосуванню в даній справі. З червня 2015 року, КП Водоканал не вжив жодного заходу, не надіслав копії договору відповідачам для споживання та оплати питної води, в той час як законодавець, покладає таки обов`язок саме на КП Водоканал. На підставі зазначеного, просить відмовити в задоволенні позову, стягнути судові витрат з позивача. 15.04.2021 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій вказано, що 04.03.2015 року на адресу КП «Водоканал» від голови правління ЖБК «Весна-2» надійшла заява про укладання договорів із мешканцями будинку [ADDRESS] про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. До заяви були долучені усі необхідні документи, з підтвердженням повноважень заявника, на підставі чого з мешканцями даного будинку було укладено заявлені договори. Станом на сьогодні між КП «Водоканал» та відповідачами договори про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення не укладені. Рішення Запорізької міської ради №546 від 28.10.1999 «Про порядок оплати послуг за водоспоживання та водовідведення» є акт органу місцеві самоврядування, який є обов`язковим для виконання на території м. Запоріжжя та підставою для виникнення правовідносин між КП «Водоканал» та споживачами водопостачанню та водовідведенню, а відтак і по сплаті вищевказаних послуг. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від виконання зобов`язань. Отже, відсутність договору між КП «Водоканал» та споживачем, не є піде для невиконання сторонами відповідних зобов`язань. Відповідачі користуються послугами КП «Водоканал», жодних звернень щодо відключення послуг до підприємства, скарг щодо якості послуг не надавали, тобто відповідно до вищезазначених норм законодавства, є споживачами послуг. Таким чином, Комунальне підприємство "Водоканал" надає воду і здійснює прийняття стоків в комунальну каналізацію позивачам, тобто виконує зобов`язання в повному обсязі та не порушує право позивачів на отримання послуг централізованого водопостачання та водовідведення. Листом вих. № 10689 від 12.09.2019р. на адресу відповідачів для підписання був направлений проект договору про надання послуг з питного водопостачання та водовідведення. Договір підписаний не був. КП «Водоканал» здійснює свою діяльність в межах, установлених законами України. Порядок розрахунків за послуги водопостачання та водовідведення передбачений Законом України «Про житлово-комунальні послуги», «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630. Нарахування за користування послугами водопостачання та водовідведення проводяться виходячи з розміру затверджених тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку, відповідно до кількості осіб, проживаючих за вказаною адресою. Тобто, споживач послуги має право встановити індивідуальний засіб обліку. Для здійснення нарахувань за використані послуги згідно показань квартирного приладу обліку, підприємство має взяти його на абонентський облік. Особовий рахунок за адресою: [ADDRESS] , оформлений на ім`я [PERSON] . У виконання вимог Правил, КП «Водоканал» надсилало на вищезазначену адресу лист № 856 від 19.05.2015р. із проханням надати доступ до мережі, арматури, квартирних засобів обліку, а також прийняття їх на облік підприємства шляхом опломбування (в разі наявності). Також даним листом споживачу повідомлялося, що в разі ненадання такого доступу, нарахування по його особовому рахунку будуть здійснюватися у відповідності до встановлених норм водоспоживання. Крім того, контролерами КП «Водоканал», були здійснені виході на адресу відповідачів з метою здійснення технічного обстеження мереж позивачів та вузлів обліку (в разі наявності). Відповідачі, в свою чергу, такого доступу не надавали, на зв`язок не виходили, про що контролерами були складені відповідні акти. Оскільки доступ до мереж відповідачів ними не був наданий, у підприємства відсутня інформація щодо наявності/відсутності приладів обліку, їх стану та придатності до експлуатації. На підставі наведеного, КП «Водоканал» здійснює нарахування за послуги з водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] згідно із встановленою нормою водоспоживання. Таким чином, причиною здійснення нарахувань за надані підприємством послуги у відповідності до встановлених норм водоспоживання є умисне ненадання відповідачами доступу до мережі, арматури, квартирних засобів обліку. Ухвалою суду від 29.07.2021 року клопотання представника відповідача - адвоката Коломоєць І.В. про об`єднання цивільних справ, залишено без задоволення. У судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилась, сторони не заперечували проти розгляду справи за її відсутності. У с удовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з мотивів викладених у позові і відповіді на відзив. У судовому засіданні відповідачка [PERSON] з позовом не згодна. Вказала, що все що надано позивачем не являється безспірним фактом. Невідомо яким чином вівся розрахунок. У «Водоканала» відсутні правові підстави для стягнення заборгованості, так як постачальником послуг є ЖБК. Також пояснила, що вона користується послугами, та не сплачує за них «Водоканалу» з 2015 року, і також не платить до ЖБК. У квартирі зареєстровані дві особи, а вона є власницею квартири з 2009 року, а її батько [PERSON] помер. Представник відповідачки у судовому засіданні також, окрім іншого, вказала на пропуск строку позовної давності. Суд, розглянувши надані документи та матеріали, вислухавши пояснення сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року). Згідно ст. 23, 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуга з централізованого водопостачання, централізованого водовідведення надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до п. 2.2 нової редакції статуту комунального підприємства «Водоканал», затвердженого 26.09.2019 року розпорядженням Запорізького міського голови, предметом діяльності підприємства є забезпечення безперебійного постачання населенню, підприємствам, організаціям міста й області питної води відповідно до існуючого Державного стандарту та з переданими на експлуатацію Підприємству параметрами мереж і споруджень. На підставі пункту 3.1 рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 546 від 28.10.1999 року, начальник управління житлового господарства передав функції по збору платежів від населення, що мешкає в житлових будинках комунальної власності, державному комунальному підприємству «Водоканал». 02.11.2005 року між Житлово-будівельним кооперативом «ВЕСНА-2», як абонентом, та КП «Водоканал» укладено договір № 397 про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системі каналізації. Таким чином з 02.11.2005 року Житлово-будівельний кооператив «ВЕСНА-2» являвся колективним споживачем послуг КП «Водоканал», та здійснював розрахунки за отримані послуги. Головою правління ЖБК «Весна-2» Мєхтієвою І.А. складено акт на зняття 19.09.2011 року, і встановлення 28.09.2011 року засобу обліку(холодної води) за адресою [ADDRESS] . Акт підписаний сантехніком [PERSON] , і наймачем [PERSON] . Відповідно до листа КП «Водоканал» від 12.09.2019 року, до [PERSON] , КП «Водоканал» відкрило 01.05.2015 року особові рахунки, та здійснює нарахування за послуги водопостачання та водовідведення споживача послуг які мешкають у квартирах житлового будинку по [ADDRESS] за нормами водоспоживання затвердженими рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 01.12.2017 року за № 768. Також направлено проект договору «Про надання послуг з питного водопостачання і водовідведення». 19.05.2015 року на адресу квартири [ADDRESS] , позивачем надсилався лист із вказівкою на те, що на підставі протоколу №3 від 21.02.2015 року, загальних зборів членів ЖБК «ВЕСНА-2», листа голови правління ЖБК «Весна-2», квартира взята на абонентський облік, та висловлене прохання про надання доступу в квартиру для опломбування та взяття на абонентський облік приладу обліку холодної води. Згідно до акту КП «Водоканал», 09.06.2015 року, до квартири [ADDRESS] , доступу не було надано. Судом встановлено, що особовий рахунок на квартиру за адресою [ADDRESS] , за № 921057201 відкритий на [PERSON] . Даних про переоформлення особового рахунку на іншу особу, суду не надано. Відповідач [PERSON] , на підставі договору дарування від 26.09.2009 року, є власником квартири за адресою [ADDRESS] . Також у квартирі за адресою [ADDRESS] , окрім відповідача [PERSON] , зареєстрована відповідачка [PERSON] . Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник майна зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором і законом. Відповідно до ст. 67, 68 ЖК України наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інше) за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтею 64 ЖК України передбачено, що наймач і всі повнолітні члени сім`ї несуть солідарну майнову відповідальність за зобов`язаннями, пов`язаними з найманням житла. Згідно ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. У відповідності зі ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу. З висловленої Верховним Судом України правової позиції (постанова від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13), споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. За період з 01.06.2015 року по 30.11.2020 року позивач надав послуги з водопостачання води та водовідведення, з яких не оплаченими залишились послуги на суму 29244,14 грн., що підтверджується відповідним розрахунком. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за спірний період складений з чітким зазначенням нарахованих і сплачених сум окремо за кожен місяць. Належних доказів, які б спростовували цей розрахунок, або свій котррозрахунок, відповідачами не надано, тому суд приймає його за основу при винесенні судового рішення. Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання, підстави виникнення яких були передбачені в ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Положеннями ст. 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Разом із тим, статтею 256 ЦК України визначено позовну давність - строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Вона обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. При вирішенні заяви, яка міститься у відзиві на позов про застосування строку позовної давності, суд виходить з того, що до заявлених позовних вимог, відповідно до ст. 257 ЦК України, встановлено загальний строк позовної давності в три роки. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку. Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Метою встановлення в законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, можна зробити висновок, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене. За ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Так, позивач був обізнаний, що відповідачі протягом тривалого часу, а саме з червня 2015 року не здійснювали оплату за надані послуги, проте, до суду із даним позовом звернувся 09.03.2021 року, тобто зі спливом позовної давності за позовними вимогами, які заявляються за період до березня 2018 року включно. З урахуванням зазначеного, суд доходить до висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності щодо стягнення заборгованості, про застосування якого заявлено відповідачем. Таким чином, у даному випадку в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за період з 01.06.2015 року по 01.03.2018 року слід відмовити, у зв`язку із пропуском позивачем позовної давності. З урахуванням викладеного та наданого позивачем розрахунку заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення, задоволенню підлягають позовні вимоги за період з 01.03.2018 року по 30.11.2020 року включно у розмірі 15426,56 грн., так як судом враховується загальний розмір заборгованості за цей період в 16685,39 грн. - 410,48 грн.(як перерахунок і фактично борг за липень 2020 року) - 848,35 грн.(сплачених платежів відповідно розрахунку). Представником позивача не обґрунтоване віднесення сплаченої відповідачами суми в 470,35 грн., в рахунок оплати якогось минулого періоду. Посилання відповідачки на невідповідність сум вказаних у розрахунку заборгованості і виставлених їй квитанціях до оплати, суд сприймає критично, так як за період квітень-травень 2019 року, який входить в період виникнення заборгованості, суми у розрахунку заборгованості, який наданий позивачем, співпадають з виставленими відповідачці рахункам на сплату за цей період, із врахуванням водопостачання ХВП, водовідведення ХВП, водовідведення ГВП. Відповідачами не надано належних доказів на спростовування факту надання їм, як власнику квартири та особі яка зареєстрована у квартирі, або ж надання послуг іншою особою окрім позивача. Також відповідачами не було надано доказів на спростування наявної заборгованості по сплаті комунальних послуг, а також розрахунку наявної заборгованості, або ж доказів на погашення заборгованості, яка утворилася у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань з оплати наданих житлово-комунальних послуг. Суд не дає оцінку посиланням представника відповідача на правомірність використання, та отримання позивачем персональних даних відповідачки, і мешканців будинку, оскільки будь яких зустрічних позовних вимог із зазначених обставини, відповідачами не заявлялось. Таким чином, враховуючи та аналізуючи усі надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial