Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та просить визнати кредит в розмірі 20 234,77 грн., отриманий ним в ПАТ «[PERSON] Аваль» згідно з кредитним договором № 014/0446/82/0046770 від 16 червня 2011 року, спільним боргом сторін, стягнути з відповідачки на його користь компенсацію в розмірі 16 681,58 грн. в рахунок сплачених ним платежів за цим кредитом в порядку виконання зобовязань за даним договором та розділити зобовязання за цим кредитним договором між сторонами в рівних частках - по 1/2 частині за кожним, посилаючись на те, що кредит використаний в інтересах сімї. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що під час зареєстрованого шлюбу він отримав кредит в ПАТ «[PERSON] Аваль» в розмірі 20 234,77 грн. згідно з кредитним договором № 014/0446/82/0046770 від 16 червня 2011 року. Кредитні кошти були витрачені на ремонт будинковолодіння № 87 по вул. Комсомольська с. Ротмістрівка Смілянського району добудовано котельню розміром приблизно 9 куб.м. Оскільки кредит був отриманий під час шлюбу, вважає, що незалежно від його припинення колишнє подружжя має рівні обовязки щодо зобовязань за кредитом. Під час розгляду справи відповідач збільшив розмір позовних вимог в частині стягнення з відповідачки компенсації і просить стягнути компенсацію в розмірі 17 682,47 грн. Відповідачка категорично заперечує проти позову, посилаючись на те, що вона дізналась про кредит, отриманий чоловіком в банку, вже після факту отримання ним кредиту, категорично заперечувала проти необхідності в ньому, згоди на його отримання позивачу не давала, так як вважала необхідності брати в банку кредит не було, оскільки її мати [PERSON] з 2009 року по теперішній час працює в Італії і за період 2009-2012 рр. грошовими переказами надіслала їй 6 550,00 євро, в 2009 році 2 150,00 євро, в 2010 році 1 600,00 євро, в 2011 році 2 600,00 євро, в 2012 році 200,00 євро, що по офіційному курсу НБУ становить 71 400,00 грн. - ці кошти були витрачені на потреби сімї. Пояснює, що вона постійно користувалась пенсійною карточкою своєї матері, на яку зараховувалась пенсія матері, кошти з якої використовувались щомісячно на потреби сімї: за 2011 рік - 30 091,79 грн., за 2012 рік 30 412,80 грн. Під час отримання позивачем у банку кредиту сторони працювали і отримували зарплату, яку також використовували на потреби сімї. Крім цього, шлюб між сторонами розірваний 15 лютого 2013 року і з часу отримання позивачем кредиту 16 червня 2011 року до моменту розлучення, подружжя один рік і вісім місяців погашало кредит разом, із спільного сімейного бюджету. Представник відповідачки проти позову заперечує та повністю підтримала відповідачку. В задоволенні позову слід відмовити повністю з наступних підстав. Статтею 69 Сімейного кодексу України передбачено право подружжя на поділ майна, що є обєктом права їх спільної сумісної власності. За Цивільним кодексом України (ч. 1 ст. 190) майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Таким чином, у разі поділу спільного майна подружжя підлягають поділу не тільки речі, але й майнові права та обовязки, що є обєктом права їх спільної сумісної власності. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 08 вересня 2001 року по 15 лютого 2013 року. 16 червня 2011 року позивач отримав в ПАТ «[PERSON] Аваль» кредит в розмірі 20 234,77 грн. згідно з кредитним договором № 014/0446/82/0046770. В судовому засіданні встановлено, що кредитні кошти використані на ремонт домоволодіння за адресою: вул. Комсомольська,87 с. Ротмістрівка Смілянського району, а саме: добудовано котельню до будинку. Домоволодіння за адресою: вул. Комсомольська, 87 с. Ротмістрівка Смілянського району належить [PERSON] - матері відповідачки згідно з свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 14 березня 1984 року, виданим виконавчим комітетом Ротмістрівської селищної ради Смілянського району, та свідоцтвом про право власності від 27 грудня 2002 року. Ці обставини сторонами визнані і доказуванню не підлягають. За загальним правилом відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Якщо ж майно придбане частково за рахунок отриманого подружжям кредиту, частково - за спільні кошти подружжя, а частково - за рахунок грошових коштів, належних одному з подружжя, то спільною сумісною власністю буде лише та частка майна, що придбана за рахунок кредиту, отриманого подружжям, та за спільні кошти подружжя. Інша ж частка майна, придбана за рахунок грошових коштів, що належали одному з подружжя, є особистою приватною власністю того з подружжя, за чиї особисті кошти вона придбана. Тому у разі придбання подружжям або одним з подружжя житла чи іншого майна у шлюбі за кошти, які є їх спільною сумісною власністю, таке майно вважається їх спільною сумісною власністю. У разі, якщо майно було придбано в інтересах сімї за кредитні кошти, таке майно також є спільною сумісною власністю подружжя, у тому числі, за умови, коли позичальником коштів та покупцем майна формально є лише один з подружжя. Отже, у відповідності до ч. 3 ст. 61 Сімейного кодексу України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Тобто, грошові кошти, отримані одним з подружжя за кредитним договором, укладеним в інтересах сімї, слід вважати спільними коштами подружжя. Відповідно, квартира або інше майно, придбане за такі кошти, також є обєктом права спільної сумісної власності подружжя і підлягає поділу також у випадку, коли покупцем квартири формально є лише один з подружжя. Якщо на дату поділу майна кредит повністю погашений, спільне сумісне майно подружжя підлягає поділу між чоловіком та дружиною за загальним правилом рівності часток. Якщо ж станом на дату поділу майна кредит погашений частково, необхідно вирішити питання щодо подальшого погашення кредиту, якщо він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї. Залишок заборгованості за кредитом є ще одним чинником, який впливає на спосіб поділу спільного майна подружжя. Ч.4 ст.65 Сімейного кодексу України та пункти 23-24 постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 р. № 11 розяснюють, що при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сімї. Законодавство не визначає поняття "в інтересах сімї". Однак, якщо подружжя проживає в придбаному у кредит будинку, то вважається, що майно використане в інтересах сімї. Отже, в результаті придбання подружжям будинку, квартири в кредит боргові зобовязання перед банком-кредитором несуть і чоловік, і дружина, а не тільки той із подружжя, хто підписав кредитний договір. Однак, кредитні кошти, отримані позивачем, були використані на майно, яке жодному з подружжя не належить, - а належить третій особі [PERSON] Цей факт підтвердив позивач в судовому засіданні, підтримуючи позовні вимоги про стягнення з відповідачки грошової компенсації, що становить 1/2 частину суми платежів, сплачених позивачем банку згідно з кредитним договором, а саме, зазначив, що кредитні кошти він за погодженням зі [PERSON] використав на проведення ремонту домоволодіння за адресою: вул. Комсомольська, 87 с. Ротмістрівка Смілянського району, яке належить [PERSON] Оскільки поліпшення є невіддільними від житлового будинку, їх неможливо визнати обєктом спільної сумісної власності подружжя, тому воно не підлягає поділу між подружжям, оскільки поліпшення належать третій особі [PERSON] Отже, другий з подружжя жодного відношення до цього майна не має з усіма наслідками, які з цього випливають. Крім того, на виконання ухвали суду в порядку забезпечення доказів ПАТ «[PERSON] Аваль» надіслав відповідь на запит суду про надання відповідачкою згоди на отримання її чоловіком кредиту, відповідно до якого кредит згідно з договором № 014/0446/82/0046770, укладеним між Банком та [PERSON], видавався без згоди дружини. Як вбачається із квитанцій про грошові перекази станом на 16 червня 2011 року (дата отримання кредиту) відповідачка отримала з Італії від [PERSON] 5 150,00 євро, що по офіційному курсу НБУ на момент отримання коштів становить 58 658,5 грн.; з довідки Управління Пенсійного фонду в м. Смілі та Смілянському районі від 12 жовтня 2015 року № 1316/02 вбачається, що за січень - червень 2011 року на момент отримання кредиту відповідачка отримала пенсію [PERSON] в розмірі 14 937,45 грн. - ці факти визнані позивачем в судовому засіданні, що підтверджує показання відповідачки, що вона згоди на отримання ним кредиту в банку не надавала, оскільки вважала, що необхідності в його отриманні немає. Оскільки кредитні кошти, отримані позивачем без згоди дружини, витрачені на майно, яке жодному з подружжя не належить, крім того, позивач в судовому засіданні не довів, що кредит ним брався в інтересах подружжя, суд приходить до висновку, що кредитні кошти витрачені позивачем не в інтересах сімї, якою вважається подружжя, а в інтересах третьої особи, якій належить майно, на поліпшення якого використаний кредит. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позивач звернувся в суд за захистом порушених його прав до неналежного відповідача, оскільки кредитні кошти використовувались на поліпшення домоволодіння, яке не являється спільним майном подружжя, клопотання про залучення належного відповідача сторонами не заявлялось, тому в задоволенні позову слід відмовити повністю. Відповідно до ст.88 ЦПК України з позивача на користь відповідачки необхідно стягнути судові витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката, в розмірі 500,00 грн. На підставі наведеного, ст.ст. 60, 65, 70, 71 СК України, ст. 368 ЦК України та

Outcome: approved