Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

16.05.2018 [PERSON] подала до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області позовну заяву про визнання права на земельну частку (пай) площею 2,72 умовних кадастрових гектарах на території Савинцівської сільської ради, в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що її батько [PERSON] 04 березня 1997 року був включений до списку громадян бувших членів КСП, які мають право на земельну частку (пай) колгоспу «Більшовик», реорганізованого в КСП «Колос». За життя [PERSON] земельний сертифікат не отримав. Після його смерті відкрилася спадщина, яку прийняла його дружина [PERSON] Яка була матірю позивача. [PERSON] також не отримала земельного сертифікату та не оформила державного акту на спірну земельну частку (пай). 10 серпня 2017 року приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального органу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] було відмовлено через відсутність документів, що підтверджують право власності на земельну частку (пай) спадкодавця [PERSON] Інших спадкоємців крім позивача не має. Тому [PERSON] звернулася до суду за захистом своїх прав та просить суд визнати за нею, право в порядку спадкування за законом після смерті матері 06.05.2012 року [PERSON] на земельну частку (пай), на території Савинцівської сільської ради Миргородського району, площею 2,72 га (в умовних кадастрових гектарах), право на яку мав її чоловік [PERSON], який помер 23.02.1996 року та був включений на підставі Державного акту на право колективної власності на землю II -ПЛ № 000076 від 12 березня 1997 року до списку громадян-членів КСП «Колос», які мають право на земельну частку (пай) за № 292. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Стверджував, що позивач на законних підставах є спадкоємцем померлого батька [PERSON] оскільки її мати [PERSON] прийняла спадщину після свого померлого чоловіка. А [PERSON] прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] Батько [PERSON] був включений до списку членів КСП «Колос», які мають право на земельну частку (пай), який ніким не оскаржений, тому має право на вказану земельну частку (пай). Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відзиву на позовну заяву, інших клопотань не подав. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права. Судом відповідно до ст.81 ЦПК України на підставі поданих позивачем доказів та матеріалів справи встановлено, що [PERSON] помер 23 лютого 1996 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-КЕ №006442, запис №5, дата видачі свідоцтва 26 лютого 1996 (а.с. 73). 12 березня 1997 року на підставі рішення Савинцівської сільської ради від 04 березня 1997 року колективному сільськогосподарському підприємству "Колос" було видано Державний акт на право колективної власності на землю II -ПЛ № 000076 (а.с.112). Відповідно до додатку №1 до державного акту серія ІІ ПЛ № 000076 [PERSON] був включений до списку громадян - членів КСП, які мають право на земельну частку (пай) за № 292 (а.с.118, 28, 29). Згідно розпорядження голови Миргородської райдержадміністрації № 49 від 21.02.1997 року, розмір земельної частки (паю) в КСП «Колос» становить 2,72 га в умовних кадастрових гектарах (а.с.16). За життя [PERSON] право власності на вищезазначену земельну частку (пай) не оформив. На даний час отримати правовстановлюючі документи (їх дублікат) на вказане майно не можливо через смерть спадкодавця, оскільки його цивільна правоздатність, як, фізичної особи, припинена у момент його смерті (ч. 4 ст. 25 ЦК України). Постановою приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON], [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), що знаходиться на території Савинцівської сільської ради Полтавської області в зв'язку з неможливістю вчинення нотаріальної дії з підстав відсутності документу, що підтверджує право власності на земельну частку (пай) померлому [PERSON] (а.с.21). Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Міщенко) уклали шлюб 12 липня 1974 року (а.с. 73). Після смерті чоловіка вона прийняла спадщину до складу якої входить 1/2 частина будинкуз надвірними побудовами в с. Савинці по вул. В. Сорочинська,7, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину (а.с.78). Згідно свідоцтва про народження, свідоцтва про укладення шлюбу батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 32,33). [PERSON] померла 06 травня 2012 року, після її смерті прийняла спадщину дочка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с.55). Відповідно до п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила книги шостої Цивільного кодексу України «Спадкове право» застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Статтею 1216 ЦК України зазначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта па право колективної власності на землю. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" визначено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права\~на земельну\~частку (пай)\~з дня\~видачі цього\~акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, зокрема й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Оскільки, земельна ділянка в натурі (на місцевості) не виділялась, сертифікат на право на земельну частку (пай) на імя [PERSON] не видавався. [PERSON] хоча і був членом колгоспу «Більшовик» реорганізованого в КСП «Колос», але був включений до списку громадян членів КСП «Колос» які мають право на земельну частку (пай) 04.03.1997 тобто після його смерті, яка настала 23.02.1996 року. 12 березня 1997 року Державним актом на право колективної власності на землю передано у колективну власність земельну ділянку площею 3203,1 гектарів КСП «Колос» на підставі рішення Савинцівської сільської ради народних депутатів від 04.03.1997 року. Відповідно до ч. 2 ст. 9 ЦК України (1963 року) правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю. Таким чином [PERSON] на день його смерті 23.02.1996 року не набув права як член колишнього КСП «Колос» на отримання земельної частки (пай), оскільки процес розподілу земельних часток (паїв) розпочався після його смерті. Позивачем не надані суду належні та допустимі докази, які б безспірно свідчили про те, що на час смерті її батько мав право на отримання земельної частки (паю). Тому судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які позивач посилається як на підстави своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні достовірно встановлено, що на момент смерті 23 лютого 1996 року батько позивача [PERSON] не мав права на земельну частку (пай) площею 2,72 га розташовану на території Савинцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області. Відповідно до\~положень ст.548\~Цивільного кодексу\~Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до\~положень ст.549\~Цивільного кодексу\~Української РСР визнається дві умови, які свідчать, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені статті 549 ЦК Української РСР дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Позивачем не надано суду доказів про набуття права на отримання вказаної земельної ділянки матірю позивача [PERSON] як спадкоємцем після смерті її чоловіка [PERSON] як спадкодавця, - тобто не надані суду докази, що мати позивача успадкувала право на вказану вище земельну частку (пай). Також позивачем не надані докази, які свідчать, що вказана земельна частка (пай) була включена до спадкового майна після смерті батька позивача [PERSON] Суд не приймає до уваги твердження представника позивача, що включення до списку (додаток №1 до Державного акту серія ІІ-ПЛ №000076) [PERSON] є беззаперечним доказом права на земельну частку [PERSON], оскільки не ґрунтується на законі та спростовуються вищенаведеними обґрунтуваннями. А тому на підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що у суду відсутні правові підстави визнання за позивачем права на зазначену земельну частку (пай). В звязку\~з вищенаведеним\~суд вважає,\~що взадоволенні позовних вимог позивача про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] 23.02.1996 року- необхідно відмовити.

Outcome: dismissed