Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

18 квітня 2018 року [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про припинення частки у спільному майні та визнання права власності. В позовній заяві зазначає, що 12 серпня 1997 року органом приватизації Радехівського державного комунального підприємства "Будинковолодіння" було видано свідоцтво про право власності на квартиру (будинок) за № 1110. Відповідно до даного свідоцтва квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві власності за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частинах кожному. 01 березня 2018 року на підставі договору дарування часток квартири, шо посвідчений приватним нотаріусом Радехівського районного нотаріального округу Юрченко Оленою Василівною та зареєстрованого в реєстрі за № 282, [PERSON] прийняла у дар 29/33 (двадцять дев`ять тридцять третіх) часток квартири [ADDRESS] . Водночас, [INFO] померла [PERSON] , внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Одним із спадкоємців, який належним чином прийняв спадщину після смерті [PERSON] є [PERSON] , якій належить частка в спадковому майні, що залишилася після смерті спадкодавця. Зокрема, відповідач успадкувала право спільної часткової власності на 1/33 частки квартири [ADDRESS] . Однак, прийнявши спадщину після смерті спадкодавця, відповідач сьогодні не лише юридично не оформила своє право власності на частку в спірній квартирі, а й не має бажання її оформляти, оскільки має належне їй праві власності інше житло де і проживає відповідно. Однією із необхідних умов припинення за рішенням суду права особи на частку у спільному майні є те, що частка є незначною і не може бути виділена в натурі. Позивач володіє часткою в спірній квартирі. Розмір частки, яка належить позивачу на праві власності становить 32/33. В той час відповідач володіє часткою, яка складає 1/33 квартири [ADDRESS] . Також, звертає увагу суду на те, що розмір частки відповідача як співвласника житлового будинку, у відповідності до технічного паспорту на житловий будинок, не дає можливості навіть виділити в натурі 1/33 частки спірної квартири, оскільки це технічно неможливо. В зв`язку з цим, з метою визначення чи є технічна можливість виділити 1/33 частки у спірній квартирі, позивач 26 березня 2018 року звернувся із відповідною заявою про проведення судової інженерно-технічної експертизи квартири [ADDRESS] . 29 березня 2018 року, експертом Охремчуком Олександром Овксентійовичем, який має вищу будівельно-технічну освіту та кваліфікацію судового експерта з правом проведення інженерно-технічних експертиз, був наданий висновок № 7 судової інженерно-технічної експертизи, у відповідності до якого виділ в натурі 1/33 частки квартири [ADDRESS] технічно не можливий. З врахуванням вищенаведеного можна дійти висновку, що квартиру [ADDRESS] не можливо ні поділити в натурі між співвласниками, ні виділити частку у спільному майні одному співвласників, ні встановити порядок користування житловим будинком між співвласниками, оскільки частка відповідача є незначною. Враховуючи те, що частка відповідача у квартирі [ADDRESS] , є незначною, не можливий ні його поділ в натурі між співвласниками, ні виділ частки у спільному майні співвласникам, ні встановлення порядку його користування співвласниками, а також відповідач жодного дня не проживав в житловому будинку, не утримував його, не вносив жодних коштів у рахунок його ремонту та плати комунальних послуг, більше того вартість частки є незначною, а відповідач проживає в іншому житлі, - на думку позивача, припинення за рішенням суду прав відповідача на частку у спільному майні, яким є вказана вище квартира не завдасть істотної шкоди інтересам відповідачу та членам її сім`ї . Позивач вніс на депозитний рахунок Радехівського районного суду Львівської області ринкову вартість частки відповідача у квартирі [ADDRESS] , яка складає загальну грошову суму коштів у розмірі 12191 грн. 00 коп. (вартість 1/33 частки), про що свідчить відповідна квитанція про внесення на депозитний рахунок Радехівського районного суду Львівської області. Просить ухвалити рішення, яким припинити право спільної власності [PERSON] на 1/33 частки квартири [ADDRESS] та визнати за [PERSON] право власності на 1/33 частки в квартирі [ADDRESS] .. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив ухвалити рішення, яким задовольнити позов та не стягувати із сторони відповідача будь яких судових витрат. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечила щодо задоволення позову. Представник відповідача Ясіський Е . С . позовні вимоги визнав, не заперечував щодо його задоволення. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За правилами ст.ст.317,319 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суд встановив, що на праві спільної часткової власності належить 32/33 часток квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.08.2010 року (а.с.8-11). 12 серпня 1997 року органом приватизації Радехівського державного комунального підприємства "Будинковолодіння" було видано свідоцтво про право власності на квартиру (будинок) за № 1110. Відповідно до даного свідоцтва квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві власності за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частинах кожному (а.с.8,9) 01 березня 2018 року на підставі договору дарування часток квартири, шо посвідчений приватним нотаріусом Радехівського районного нотаріального округу Юрченко Оленою Василівною та зареєстрованого в реєстрі за № 282, [PERSON] прийняла у дар 29/33 (двадцять дев`ять тридцять третіх) часток квартири [ADDRESS] (а.с.10-11). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 03 квітня 2010 року (а.с.14). В той час відповідач володіє часткою, яка складає 1/33 квартири [ADDRESS] . У відповідності до ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга ст.183 цього кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Відповідно до частини першої статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. За змістом зазначеної норми закону припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених пунктами 1-3 частини першоїстатті 365 ЦК Українивипадку, але в тому разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сімї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Згідно з частиною другою статті 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-2784цс15. Відповідно до технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] така розташована на першому поверсі двохповерхового будинку та складається з двох кімнат житловою площею 37,1 кв.м., 1-а кімната 19,4 кв.м., 2-га кімната 17,7 кв.м., кухні площею 11,4 кв.м, вбиральні (поєднаної) площею 2,8 кв.м., коридору площею 3,3 кв.м. Загальна площа квартири складає 54,6 кв.м. (а.с.12-13). Висновком судової інженерно-технічної експертизи №7, складеного 29.03.2018 року Охремчуком Олександром Овксентійовичем , який має вищу будівельно-технічну освіту та кваліфікацію судового експерта з правом проведення інженерно-технічних експертиз, встановлено, що виділити в натурі 1/33 частки квартири [ADDRESS] технічно не можливий. Ринкова вартість 1/33 частки у квартирі [ADDRESS] , станом на час проведення дослідження, становить 12191,00 грн. (а.с.16-23). Відповідно до ст. 319 ЦК України власність зобовязує. Невиконання особою своїх обовязків як співвласника майна призводить до порушення прав інших співвласників майна. Тому ст. 365 ЦК України є в тому числі й механізмом знаходження найефективнішого власника. Судом встановлено, що позивач та відповідач не є членами однієї сімї, не проживають спільно і не ведуть спільне господарство, відповідач не бере участі у витратах, яких потребує утримання власності, блокує рішення щодо такого утримання, не здійснює ремонт квартири, не несе витрати зі сплати житлово-комунальних послуг,а тому спільне володіння та користування спірною квартирою є неможливим, адже такі обставини призводять до виникнення конфліктних ситуацій серед співвласників. Цивільний оборот потребує, щоб кожна річ знайшла відповідального та зацікавленого у її збереженні власника, який наділений правомочністю у її використанні найефективнішим чином. Будь-яке обмеження обороту не може бути вибачено без вагомих аргументів. В даній ситуації суд вважає, що набуття відповідачем позовом права власності на 1/33 частки квартири в порядку спадкування, що становить 1,7 кв.м. від загальної площі квартири, становить перепони в такому обороті, оскільки належна відповідачу частка є настільки незначною по відношенню до загальної площі квартири, що виключає можливість виділу такої частки в натурі та встановити режим спільного користування квартирою. Право власності відповідача на 1/33 частки квартири становить визначену майнову цінність, але не забезпечує правом на житло з врахуванням технічних та житлових норм. Позивач відповідно до вимог ч. 2 ст. 365 ЦК України на депозитний рахунок суду внесла кошти, сума яких дорівнює 1/33 вартості квартири, а саме 12191,00 грн. (а.с.24). Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже, на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається на частку іншим співвласником. Отже, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у звязку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання позивачем своїх зобовязань перед відповідачем. Верховний Суд України під час розгляду справи № 6-37цс13 від 15.05.05.2013 року висловив правову позицію, згідно з якою прийшов до висновку, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першоїстатті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Також, і під час розгляду іншої справи № 6-68цс14, Верховний Суд України також сформулював правову позицію від 02.07.2014 року, якою роз`яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. З постанови Верховного Суду України вбачається, що для ухвалення рішення про припинення права на частку в спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбаченої п.1-3 ч. 1 ст.365 ЦК України, яка обов`язково повинна бути в сукупності з обставиною, передбаченою п.4 ч.1 цієї статті. Згідно з правовим висновком Верховного Суду України від 13 січня 2016 року у справі № 62925цс15, з врахуванням закріплених в п. 6ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласникивідповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар. Таким чином, судом встановлено, що частка відповідача у спільній квартирі є незначною, є неподільною річчю та не може використовуватись сторонами спільно, істотного порушення прав відповідача у разі припинення права власності на його частку не вбачається. Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З огляду на те, що частка відповідача є незначною і не може бути виділена в натурі, а таке припинення права власності не завдасть істотної шкоди його інтересам та членам сім`ї, вартість частки внесені позивачем на депозитний рахунок суду, то суд вбачає наявність обставин, визначених п. 1 ч. 1 ст. 365 ЦК України, за умови, передбаченої п. 4 ч. 1 вказаної статті, а тому позов необхідно задовольнити із визнанням за позивачем права власності на компенсовану частку

Outcome: approved