Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулася до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - відповідач-1, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»), Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича (далі - відповідач-2, Приватний нотаріус Завалієв А.А.), в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 30.03.2017 року Приватним нотаріусом Завалієвим А.А., та зареєстрований в реєстрі за № 1812. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. вчинено виконавчий напис від 30.03.2017 року за № 1812, яким запропоновано стягнути з неї на користь АТ КБ «ПриватБанк», яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», заборгованість за кредитним договором № HMN0NN00000036 від 08.08.2008 року у розмірі 162 025,30 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 23 823,95 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 18 716,01 грн.; заборгованості за комісією у розмірі 1 362,55 грн.; заборгованості за пенею у розмірі 109 931,11 грн., заборговності по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн.; заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 7 691,68 грн. 25.07.2017 року старшим державним виконавцем Нетішинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Патерухою І.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 54366519 з примусового виконання зазначеного виконавчого напису нотаріуса. Постановою старшого державного виконавця Нетішинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Патерухи І.В. від 02.11.2017 року накладено арешт на грошові кошти боржника. Позивач вважає, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки його вчинено з порушенням процедури, передбаченої Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, а саме, нотаріус не пересвідчився у направленні боржнику та одержанні останнім письмової вимоги про усунення порушень; наявності безспірної заборгованості, а також не враховано строк, за який здійснюється стягнення. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.04.2018 року справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Кирилюк (Григоренко) І.В. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10.04.2018 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.05.2018 року позовну заяву [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню визнано неподаною та повернуто позивачеві. Постановою Апеляційного суду м. Києва від 22.08.2018 року ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 18.05.2018 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.08.2018 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та судове засіданні для розгляду справи по суті призначено на 16.11.2018 року. 16.11.2018 року справу знято зі складу у зв`язку із перебуванням головуючого судді у відрядженні та судове засідання призначено на 05.02.2019 року. 27.11.2018 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника АТ КБ «ПриватБанк» надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просив відмовити у задоволені позову, оскільки відповідач передав Приватному нотаріусу Бондар І.М. всі необхідні та належні документи, відтак, твердження позивача про те, що Приватним нотаріусом Завалієвим А.А. було вчинено виконавчий напис з порушенням переліку необхідних документів є помилковим та необґрунтованим. При цьому, представник АТ КБ «ПриватБанк» також зазначив, що нотаріус не перевіряє безспірність заборгованості. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.02.2020 року, у зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час та місце судового засідання, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 21.03.2019 року. 01.02.2019 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника АТ КБ «ПриватБанк» надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, яке було передане головуючому судді 05.02.2019 року. 21.03.2019 року справу знято зі складу у зв`язку із зайнятістю головуючого судді в іншому судовому провадженні та судове засідання призначено на 24.06.2019 року. 24.06.2019 року справу знято зі складу у зв`язку із зайнятістю головуючого судді в іншому судовому провадженні та судове засідання призначено на 29.10.2019 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.10.2019 року, у зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час та місце судового засідання, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 06.02.2020 року. 25.10.2019 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника АТ КБ «ПриватБанк» надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. 11.11.2019 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від Приватного нотаріуса Завалієва А.А. надійшла заява, у якій останній просить цивільну справу, розгляд якої призначено на 29.10.2019 року, здійснювати без його участі. 05.02.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника АТ КБ «ПриватБанк» надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. 06.02.2020 року справу знято зі складу у зв`язку із перебуванням головуючого судді на засіданні Вищої ради правосуддя та судове засідання призначено на 01.06.2020 року. 28.02.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від Приватного нотаріуса Завалієва А.А. надійшла заява, у якій останній просить цивільну справу, розгляд якої призначено на 01.06.2020 року, здійснювати без його участі. 27.05.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника АТ КБ «ПриватБанк» надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01.06.2020 року, у зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час та місце судового засідання, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 15.10.2020 року. 02.10.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від Приватного нотаріуса Завалієва А.А. надійшла заява, у якій останній просить цивільну справу, розгляд якої призначено на 15.10.2020 року, здійснювати без його участі. 15.10.2020 року справу знято зі складу у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному та судове засідання призначено на 19.01.2021 року. 13.01.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника АТ КБ «ПриватБанк» надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. 19.01.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача. В судове засідання 19.01.2021 року учасники справи не з`явились, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Частиною 1 ст. 223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Оскільки учасники справи були належним чином повідомлені про розгляд справи, у письмових заявах просили розглядати справу за їх відсутності, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи. Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 30.03.2017 року Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. вчинено виконавчий напис, реєстраційний № 1812, щодо стягнення з [PERSON] боргу за кредитним договором № HMN0NN00000036 від 08.05.2008 року, укладеним між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ «КБ «ПриватБанк», та [PERSON] у розмірі у розмірі 162 025,30 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 23 823,95 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 18 716,01 грн.; заборгованості за комісією у розмірі 1 362,55 грн.; заборгованості за пенею у розмірі 109 931,11 грн., заборговності по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн.; заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 7 691,68 грн. Строк за який здійснюється стягнення - з 08.05.2008 року до 11.11.2016 року (а. с. 67). 25.07.2017 року старшим державним виконавцем Нетішинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Патерухою І.В. винесно постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 54366519 з примусового виконання зазначеного виконавчого напису нотаріуса (а. с. 66). Постановою старшого державного виконавця Нетішинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Патерухи І.В. від 02.11.2017 року накладено арешт на грошові кошти боржника (а. с. 68). Згідно зі ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком. Така ж правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20.05.2015 року у справі № 6-158цс15. Як передбачено ст. 87 Закону України «Про нотаріат» в редакції, чинній на 30.03.2017 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» тут і надалі в редакції, чинній на 30.03.2017 року, встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5. Згідно з пп. пп. 1.1, 1.2 п. 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пп. 3.1 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Підпунктом 3.2 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, встановлено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Як встановлено пп. 3.4 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. В силу вимог пп. 3.5 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису додаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. 26.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Так, постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662 було внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, згідно п. 2 якої доповнено перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.". Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Постанова Київського апеляційного адміністративного суду набрала законної сили 22.02.2017 року. Таким чином, з 26.11.2014 року по 22.02.2017 року нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями на підставі наданого кредитором оригіналу кредитного договору та засвідченої стягувачем виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з тим, виконавчий напис Приватного нотаріуса Завалієва А.А. про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» було вчинено 30.03.2017 року, відтак, для вчинення виконавчого напису необхідно було надати оригінал нотаріально посвідченого кредитного договору. У порушення вимог чинного законодавства ПАТ КБ «ПриватБанк» при зверненні до Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. із заявою про вчинення виконавчого напису до заяви було додано, зокрема, копію кредитного договору та розрахунок заборгованості за кредитним договором № HMN0NN00000036 від 08.08.2008 року. При цьому, відповідачами не спростовано належними, достатніми та допустимими доказами вказаних обставин. Як визначено у ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, Верховним Судом у постанові від 12.03.2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) зроблено правовий висновок про те, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. На підтвердження безспірності заборгованості АТ КБ «ПриватБанк» надано тільки розрахунок заборгованості, що був підготовлений працівниками банку станом на 11.11.2016 року, що не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Так, належними доказами є первинні облікові документи, оформлені у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» та Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30.12.1998 року № 566. Розрахунок заборгованості є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків банку і не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача. Натомість, доказів надання приватному нотаріусу належним чином оформленої засвідченої виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості до матеріалів справи не долучено. Більш того, Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська 31.01.2013 року у цивільній справі № 202/18587/13-ц за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] та ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором ухвалено заочне рішення, яким позов задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № HMN0NN00000036 від 08.05.2008 року у розмірі 132 470,87 грн. За заявою [PERSON] вказане заочне рішення ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07.06.2018 року заочне рішення скасовано та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17.09.2018 року цивільну справу № 202/18587/13-ц за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] та ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором направлено за підсудністю до Славутського міськрайонного суду Хмельницької області. Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 23.11.2018 року відкрито провадження у цивільній справі № 682/3331/18 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] та ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором № HMN0NN00000036 від 08.05.2008 року. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.09.2018 року виконавчий лист № 202/18587/13-ц від 11.03.2013 року, виданий Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська у цивільній справі № 202/18587/13-ц за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] та ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, визнано таким, що не підлягає виконанню. Тобто на даний час триває судовий розгляд, що підтверджує наявність спору з приводу розміру заборгованості, відтак він не є безспірним. Крім того, суд звертає увагу, що виконавчий напис № 1812 від 30.03.2017 року вчинено щодо стягнення заборгованості за період з 08.05.2008 року по 11.11.2016 року. Тобто, стягнення проводиться більше ніж за вісім років, що є порушенням статті 88 Закону України «Про нотаріат» в редакції, чинній на 30.03.2017 року, щодо умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Разом з тим, у кредитному договорі від 13.07.2009 року сторони погодили, що кредит надається строком на 2 роки. Тобто вимогу АТ КБ «ПриватБанк» пред`явлено з пропуском трирічного строку позовної давності. Більш того, строк за який проводиться стягнення за спірним виконавчим написом перевищує строк, встановлений чинним законодавством, що є недопустимим. Згідно ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачами не надано будь-яких належних, достатніх та допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень, відтак, позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису від 30.03.2017 року, вчиненого Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., та зареєстрованого в реєстрі за № 1812 щодо стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 162 025,30 грн. таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованим та підлягають задоволенню. При цьому, суд зазначає, що коло осіб при зверненні до суду з позовом визначає позивач. Так, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства. Отже, нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі. Виходячи з норм Закону України «Про нотаріат», у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями. Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду від 14.08.2019 року № 519/77/18. За таких обставин, в позові [PERSON] до Приватного нотаріуса Завалієва А.А. слід відмовити. Враховуючи викладене,

Outcome: approved