Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

27.03.2017 року представник позивача [PERSON], яка діє від імені та в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення страхового відшкодування та матеріальних збитків до [PERSON], третя особа - АТ «СГ «ТАС». В обґрунтування заявлених позовних вимог представником позивача, який діє від імені та в інтересах [PERSON], зазначено, що 05.06.2016 року в місті Києві по вулиці Вадима Гетьмана, будинок 2 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «КІА», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Фольцваген КІА», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] Постановою судді Солом»янського районного суду міста Києва від 29.06.2016 року винним у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON] За наслідками зазначеної дорожньо-транспортної пригоди автомобілю «КІА», д.н.з. [NUMBER] завдано механічних пошкоджень, чим була завдана майнова шкода його власнику. За зверненням позивача до АТ «СГ «ТАС» було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 12 097, 69 грн.. За результатами проведеного позивачем відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля вартість відновлювального ремонту склала 51 560, 00 грн., відповідно розмір невідшкодованих збитків склав т39 462, 31 грн. Позивач, як власник пошкодженого майна має право на відшкодування вартості відновлювального ремонту автомобіля «КІА», д.н.з. [NUMBER], який був пошкоджений з вини відповідача [PERSON] у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] просила стягнути з [PERSON] на користь позивача майнову шкоду у розмірі 39 462, 31 грн. та судові витрати по сплаті судового збору. У судовому засіданні позивач та його представник відсутні, представник позивача звернулася до суду з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, направлена судова повістка за зареєстрованим у встановленому законом порядку його місцем проживання повернута до суду з відміткою відділу зв'язку про закінчення терміну зберігання, що за правилами п. 5 ст. 74 ЦПК України є підставою для висновку про належне повідомлення сторони. Третя особа ПрАТ «СК «Україна» у судове засідання явку свого представника не забезпечило, про дату, час та місце розгляду справи повідомлене належним чином, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталося. З огляду на викладене, суд ухвалив, розглянути справу за відсутності представника позивача, відповідача та представника третьої особи, ухваливши заочне рішення, на підставі наявних у справі даних. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлений представником позивача [PERSON], яка діє від імені та в інтересах [PERSON] до [PERSON], третя особа Акціонерне товариство «Страхова група «ТАС»,позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.06.2016 року в місті Києві по вулиці Вадима Гетьмана, будинок 2 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «КІА», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Фольцваген КІА», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] Зазначена вище дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON], що підтверджується постановою судді Солом»янського районного суду міста Києва від 29.06.2016 року (а.с. 22). Відповідно до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов"язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За даними висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 342/7-16, складеного за заявою [PERSON] - СОД ФОП [PERSON] та за даними звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 342/7-16 від 03 серпня 2016 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Kia Shuma», реєстраційний номер [NUMBER], становить 23 519, 17 грн. (двадцять три тисячі п»ятсот дев»ятнадцять гривень 17 копійок); вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля «Kia Shuma», реєстраційний номер [NUMBER], без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на момент проведення дослідження, становить 51 562, 35 грн. (п»ятдесят одна тисяча п»ятсот шістдесят дві гривні 35 копійок) та ринкова вартість легкового автомобіля марки «Kia Shuma», реєстраційний номер [NUMBER], до моменту вчинення дорожньо-транспортної пригоди, становить 91 243, 80 грн. (дев»яносто одна тисяча двісті сорок три гривні 80 копійок). (а.с. 6-15). Станом на момент звернення до суду, позивачем автомобіль відремонтовано, розмір понесених ним витрат на проведення відновлювального ремонту легкового автомобіля «Kia Shuma», реєстраційний номер [NUMBER] склав 51 562, 35 грн. (а.с. 3, 4, 6-15). Отже, розмір відновлювального ремонту пошкодженого за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, легкового автомобіля «Kia Shuma», реєстраційний номер [NUMBER], який належить позивачу [PERSON], що мала місце з вини відповідача [PERSON], становить 51 562, 35 грн. (а.с. 3, 4, 6-15). Звертаючись до суду з позовом, представник позивача [PERSON], яка діє від імені та в інтересах [PERSON], зазначає, що обов'язкова цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Фольцваген КІА», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] була застрахована в Акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС» за полісом обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника зазначеного вище транспортного засобу № АЕ/ 5521961 від 16 грудня 2015 року. (а.с. 20). За зверненням позивача Акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 12 097, 69 грн. З цього випливає те, що розмір невідшкодованих збитків, пов»язаних безпосередньо з відновлювальним ремонтом легкового автомобіля «Kia Shuma», реєстраційний номер [NUMBER], становить 51 562, 35 грн. - 12 097, 69 грн. = 39 464, 66 грн. За правилами ст. ст. 1187, 1194 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухонебезпечних і вогненебезпечних, та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб; шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку; особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов'язок. Так, відповідно до ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров"я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому, договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик. Разом з тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, і особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його або третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування. За правилами ч. 1 ст. 12, ч. 2 ст. 14 ЦК України, особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд; особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Відповідно до ст. 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому, відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, з вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. На підставі викладеного вище, слід зазначити, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. В разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. А тому, суд приходить до висновку, що завдана позивачу [PERSON] майнова шкода, що залишилася невідшкодованою Акціонерним товариством «Страховою групою «ТАС» у зазначеному представником позивач розмірі 39 462, 31 грн. має бути відшкодована саме [PERSON] на задоволення позовних вимог позивача. Судові витрати, понесені позивачем у частині сплати судового збору, необхідно покласти на відповідача за правилами ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved