Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

20 лютого 2019 року до Краснолиманського міського\~суду Донецької\~областінадійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа Виконавчий комітет Лиманської міської ради Донецької області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням (а.с.4-6). Позивач [PERSON] та її представник [PERSON]Й, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, просять справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримують повністю, не заперечують проти заочного розгляду справи, про що суду надали відповідні заяви (а.с.35, 43). \~ \~ \~ \~ Відповідачі [PERSON] та [PERSON], будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи (а.с.32), в судове засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили, клопотання про розгляд справи без їх участі та відзиву на позовну заяву суду не надали. \~ \~ \~ \~Третю особу - Виконавчий комітет\~Лиманської міської\~ради Донецької\~області було повідомлено належним чином про дату, час та місце розгляду справи судом, однак представник за довіреністю [PERSON] до суду не прибула, просила справу розглянути без її участі, рішення ухвалити на розсуд суду, про що надала відповідну заяву ( а.с. 36, 37). Ухвалою суду від 10 квітня 2019 року прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень\~статті 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1\~статті 13 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Слобожанська, буд. 131, м. Лиман, Донецька область, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САА № 999595 від 13 серпня 2003 року, виданого на підставі рішення виконкому Краснолиманської міської ради від 18 червня 2003 року № 231 (а.с. 13), що також підтверджується наданими позивачем [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП "Бюро технічної інвентаризації" м. Слов"янськ № 1232912 від 13 серпня 2003 року (а.с. 12). Позивач [PERSON] є матір"ю відповідача [PERSON] та рідною бабусею відповідача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] серії ІІ-АД № 332861, виданого 16 липня 1976 року, актовий запис № 2018 (а.с. 18), та копією свідоцтва про народження [PERSON] серії І-НО № 368337, виданого 29 листопада 1995 року, актовий запис № 244 (а.с. 17). Згідно довідки № 6258, наданої 12.11.2018 року Відділом надання адміністративних послуг виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області, у житловому будинку № 131 по вул. Слобожанська в м. Лиман Донецької області окрім позивача зареєстровані відповідачі: [PERSON] та [PERSON], а також чоловік позивача - [PERSON] (а.с. 14). Чоловік позивача - [PERSON] помер 23 грудня 2016 року, що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії IV-АК № 890491, виданого 01 листопада 2018 року (а.с. 16) Відповідачі за вказаною адресою з липня 2014 року не мешкають, не користуються житлом, не зберігають в приміщенні належне їм майно, про що 14 листопада 2018 року складено відповідний акт, посвідчений головою мікрорайону [PERSON] (а.с.15). Вони фактично змінили місце проживання, однак дотепер не припинили попередньої своєї реєстрації згідно із законодавством України. Відповідно до ст. 8 [PERSON] України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. [PERSON] України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі [PERSON] України і повинні відповідати їй. [PERSON] України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі [PERSON] України гарантується. Ст. 41 [PERSON] України проголошує право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. При цьому право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Непорушність права власності проголошена і в низці міжнародних документів (ст. 17 Загальної декларації прав людини (ООН,10.12.1948),ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950). Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Нормами ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них (ст. 379 ЦК України). Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до\~ст. 405 ЦК України\~члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Поважними причинами відсутності члена сім'ї понад один рік може бути строкова служба в армії, навчання, лікування, тривалі відрядження тощо. Вимогами\~ст. 386 ЦК України\~передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Як зазначено в\~ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як вбачається із досліджених судом письмових доказів, з 13 серпня 2003 року у позивача виникло право власності на будинок, розташований за адресою: вул. Слобожанська, буд. № 131, м. Лиман, Донецька область, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Відповідачі протягом тривалого часу користувалися вказаним житловим приміщенням, але вже більше чотирьох років відсутні за адресою реєстрації. Власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. З огляду на це, суд вважає вимоги позивача стосовно визнання [PERSON] та\~[PERSON], такими, що втратили право користування житловим приміщенням, обґрунтованими і приходить до висновку про необхідність задоволення таких вимог. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.

Outcome: approved