Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

08.12.2015 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що 19.05.2003 року в селі Мала Рача Радомишльського району Житомирської області померла її мати [PERSON], яка ще при житті зробила розпорядження у вигляді заповіту, де вказала, що на випадок її смерті все її майно вона заповіла дітям: [PERSON] та [PERSON], які прийняли спадщину шляхом подання заяви до нотаріальної контори. Нотаріусом було заведено спадкову справу. [PERSON] не має бажання прийняти спадщину, про що надав заяву, якою відмовивився від належної йому частини спадщини на користь позивача. До складу спадкового майна входить: житловий будинок № 12 по вул. Шевченка в с. Мала Рача, Радомишльського району, Житомирської області, який належав померлій [PERSON], яка прийняла в спадщину даний будинок, але не оформила своїх спадкових прав після смерті чоловіка [PERSON], який помер 13.05.1991 року в с. Мала Рача, Радомишльського району, Житомирської області, а також земельна ділянка площею 0,2500 га за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, с. Мала Рача, вул. Шевченка,12 та земельна ділянка площею 0,3500 га за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, Великорацька сільська рада, с. Мала Рача, що належали [PERSON], згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЖТ № 023961 від 21.02.2003 року. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що нотаріальна контора не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину через те, що відсутні правовстановлюючі документи на будинок та в правовстановлюючих документах на земельні ділянки містяться підтертості та внесені виправлення, що і змусило позивача вирішувати зазначене питання у судовому порядку. В судове засідання позивач не зявилася, надала заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, позов просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Третя особа не зявилася, надала заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності її представника, позовні вимоги просить задовольнити (а.с.42). Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п.4\~прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України,\~ЦК України\~застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності\~Цивільним кодексом України, положення цього\~Кодексу\~застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Із матеріалів справи вбачається, що позивач порушила у суді спір про визнання за нею в порядку спадкування за законом спадщини після смерті [PERSON], яка померла 19.05.2003 року, тобто між сторонами виникли правовідносини щодо прийняття спадщини, яка відкрилася до 01.01.2004 року (а.с.11). Враховуючи зазначене та фактичні обставини справи суд визначає, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню чинне на той час законодавство, а саме, відповідні правила\~\~ЦК УРСР\~1963 року.\~\~ За змістом статті 524 ЦК Української РСР, який був чинним на час смерті [PERSON], спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Отже, спадкоємством вважається перехід майна померлого (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) у порядку, передбаченому статтями 529 - 535 ЦК Української РСР. Відповідно до вимог\~ст.548 ЦК УРСР\~ для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно\~ст. 549 ЦК УРСР\~для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно із п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (яка діяла на час виниклих правовідносин) свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст.549 Цивільного кодексу). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути довідка виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця. Відповідно до листа нотаріуса № 1440/02-14 від 29.12.2015 р., № 90/02-14 від 05.02.2016 року, [PERSON] є такою, що прийняла спадщину, оскільки подала заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (а.с.38, 56-58). Розділом VІІ\~ЦК УРСР\~1963 року, а також спеціальним законодавством, зокрема,\~Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7\~"Про судову практику в справах про спадкування", згідно якого за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що [PERSON] померла 19.05.2003 року у віці 77 років в с. Мала Рача Радомишльського району Житомирської області (а.с.11). Ще при житті вона зробила розпорядження у вигляді заповіту, складеного 10.02.1993 року, та посвідченого виконкомом Великорацької сільської ради народних депутатів, згідно якого все своє майно вона заповіла своїм дітям [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). До складу спадкового майна, яке залишилося після смерті[PERSON], входить : - житловий будинок № 12 по вул. Шевченка в с. Мала Рача, Радомишльського району, Житомирської області, який належав померлій [PERSON], яка прийняла в спадщину даний будинок, але не оформила своїх спадкових прав після смерті чоловіка [PERSON], який помер 13.05.1991 року в с. Мала Рача, Радомишльського району, Житомирської області (а.с.22, 23); - земельна ділянка площею 0,2500 га за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, с. Мала Рача, вул. Шевченка,12 та земельна ділянка площею 0,3500 га за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, Великорацька сільська рада, с. Мала Рача, що належали [PERSON], згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЖТ № 023961 від 21.02.2003 року, виданий на підставі рішення 3-ї сесії 24-го скликання Великорацької сільської ради народних депутатів від 30.09.2002 року (а.с.19). Згідно виданих виконкомом Великорацької сільської ради довідок [PERSON] на день смерті постійно проживала та була зареєстрована в будинку №12, що розташований по вул. Шевченко в с. Мала Рача Радомишльського району Житомирської області. Крім померлої в цьому будинку ніхто не проживав та не був зареєстрований. Спадщину в шестимісячний строк прийняли діти: син [PERSON] та дочка [PERSON] шляхом догляду за будинком, обробітком земельної ділянки (а.с.12-13). Згідно копії технічного паспорта на житловий будинок №12 по вулиці Шевченко в с. Мала Рача, виготовленого 18.10.2015 року житловий будинок збудований в 1969 році (а.с.17-18), має інвентаризаційну вартість 174399 грн. (а.с.24). Відповідно до довідки КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» від 26.10.2015 року право власності на житловий будинок № 12 по вулиці Шевченко в с. Мала Рача Радомишльського району Житомирської області станом на 31.12.2012 року зареєстровано за гр. [PERSON] (а.с.23). 13.05.1991 року у віці 75 років в с. Мала Рача помер [PERSON] (а.с.10), спадщину після смерті якого прийняла його дружина [PERSON], але нотаріально спадщину оформити не змогла за браком коштів (а.с.13). Факт прийняття спадщини на будинок після смерті чоловіка [PERSON], яку фактично прийняла [PERSON], підтверджується виписками з по господарських книг виконавчого комітету Великорацької сільської ради за 1991-2005 роки (а.с.14-16). Відповідач [PERSON] надав суду копію заяви адресовану державному нотаріусу, в якій зазначає, що на спадкове майно, що залишилося після смерті матері [PERSON], він не претендує, гарантує, що звертатися до суду для поновлення строку для прийняття спадщини не буде, не заперечує проти оформлення спадщини на імя своєї сестри [PERSON]С.(а.с.66). Згідно листа державного нотаріуса від 15.03.2016 року № 231/02-14 позивачу розяснено, що у разі відсутності у неї правовстановлюючих документів на житловий будинок та на земельну ділянку рекомендовано звернутися до суду для визнання права власності на спадкове майно (а.с.67). Таким чином, єдиним спадкоємцем після смерті матері[PERSON] , який фактично прийняв спадщину і має бажання визнати право власності на спадкове майно являється позивач [PERSON], отже, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved