Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вищезазначеними позовними вимогами, які в подальшому уточнила. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 10.06.2013 року була прийнята на роботу до ПАТ «КБ «Актив - Банк» на посаду керівника групи продажів Відділення № 12 у м. Харкові, 14.10.2013 року переведена на посаду керівника групи продажів Відділення № 46 у м. Харкові, а 29.10.2014 року була звільнена із займаної посади у зв'язку зі скороченням штату за п.1 ст.40 КЗпП, що підтверджується записами у трудовій книжці та наказом про звільнення № 503-п від 23.10.2014 року. З квітня 2014 року відповідачем неодноразово порушувались строки виплати заробітної плати. 17.09.2014 року [PERSON] письмово звернулась до відповідача із заявою про надання довідки про загальну суму заборгованості із заробітної плати, однак, по день звільнення довідку не отримала. 28.10.2014 року на корпоративну електронну пошту позивачу було надіслано розрахункові листи за серпень, вересень та жовтень 2014 року, відповідно яких станом на 29.10.2014 року відповідач нарахував та частково виплатив заробітну плату. Так, за вересень та частину жовтня 2014 року заробітну плату в сумі 10155, 99 гривень було виплачено на картковий рахунок та 761,70 гривень - через касу Відділення № 46 ПАТ «КБ «Актив-Банк». Крім того, за період з 07.11.2014 року по 06.01.2015 року банком також було виплачено позивачу 3 500,00 гривень. Таким чином, на час подання уточнених позовних вимог, заборгованість відповідача з виплати заробітної плати склала 17260, 00 гривень, які позивач просила стягнути з відповідача, а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, який за розрахунком позивача на час подання уточнених позовних вимог склав 13999, 04 гривень. Також, позивач просила стягнути з відповідача спричинену моральну шкоду в розмірі 10 000, 00 грн., оскільки, через невиплату заробітної плати була змушена відмовляти собі у необхідних речах, позичати гроші для купівлі продуктів харчування та сплати комунальних платежів, через нестачу грошей не змогла влітку оздоровитися, що завдало їй моральних страждань, які полягають у втраті душевного спокою та нормальних життєвих зв'язків. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за ії відсутності, уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, на підставі наданих доказів, в межах заявлених позовних вимог, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. 10.06.2013 року [PERSON] була прийнята на роботу до ПАТ «КБ «Актив - Банк» на посаду керівника групи продажів Відділення № 12 у м. Харкові, 14.10.2013 року переведена на посаду керівника групи продажів Відділення № 46 у м. Харкові, що підтверджується записами у трудовій книжці. (а. с.5-7). 29.10.2014 року [PERSON] звільнена із займаної посади у зв'язку зі скороченням штату на підставі п.1 ст.40 КЗпП згідно наказу тимчасової адміністрації Публічного Акціонерного Товариства «Комерційний Банк «Актив - Банк» № 503-п від 23.10.2014 року. (а. с.9). 17.09.2014 року позивач письмово звернулась до відповідача із заявою про надання довідки про загальну суму заборгованості із заробітної плати станом на 03.09.2014 року, однак, відповіді не отримала. (а.с.8). 28.10.2014 року на корпоративну електронну пошту [PERSON] було надіслано розрахункові листи за серпень, вересень та жовтень 2014 року, відповідно яких станом на 29.10.2014 року відповідач нарахував та частково виплатив заробітну плату в наступному розмірі: за серпень 2014 року нараховано - 9023, 97 грн., сума до виплати - 7258, 88 грн., фактично виплачено - 0, 00 грн., заборгованість - 7258, 88 грн.; за вересень 2014 року нараховано - 9349, 81 грн., сума до виплати 7520, 99 грн., фактично виплачено - 7520, 99 грн., заборгованість - 0,00 грн., за жовтень 2014 року нараховано - 20862, 27 грн., сума до виплати - 16897, 82 грн., фактично виплачено - 3396, 70 грн., заборгованість - 13501, 12 грн. (а. с. 16). Так, за вересень та частину жовтня 2014 року заробітну плату в сумі 10155, 99 гривень [PERSON] було виплачено на картковий рахунок та 761,70 гривень - через касу Відділення № 46 ПАТ «КБ «Актив-Банк». (а. с.14-15). Таким чином, заборгованість відповідача по виплаті заробітної плати на дату звільнення 29.10.2014 року склала 20760, 00 гривень. з яких за серпень 2014 року - 7258, 88 гривень, за жовтень 2014 року - 13501, 12 гривень. 06.01.2014 року [PERSON] подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій зазначила, що за період з 07.11.2014 року по 06.01.2015 року ПАТ «КБ «Актив-Банк» було виплачено заборгованість по заробітній платі в сумі 3 500, 00 гривень, що підтверджується випискою з карткового рахунку № [NUMBER], у зв'язку з чим, просила стягнути з відповідача заборгованість із виплати заробітної плати в розмірі 17260, 00 гривень. (а.с.41). Суд вважає, що позов в цій частині підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до частини 1 ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Згідно із ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КзПП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно положень ст. ст. 1, 21, 24, 29, 30 Закону України "Про оплату праці", вимоги яких поширюються на дані правовідносини та передбачають, що власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа за виконану працівником роботу зобов'язується виплачувати йому заробітну плату, передбачену трудовим договором між працівником і власником підприємства, у передбачені законом строки та при кожній виплаті заробітної плати повинен повідомляти працівника про дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці. Крім того, згідно зі ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 13, від 24.12.1999 року, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним вину підприємства в невиконанні вимог ст. ст. ст. ст. 47, 110, 115 КЗпП України, ст. ст. 1, 15, 21, 24, 29, 30 Закону України "Про оплату праці", вимоги яких поширюються на дані правовідносини, що призвело до невиплати [PERSON] належної при звільненні всієї суми, що підлягає виплаті при відсутності спору про їх розмір. Отже, оскільки належним доказом отримання коштів позивачем може бути лише платіжна відомість, документ по якому здійснюється видача заробітної плати, позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, що відповідно до заяви позивача про уточнення позовних вимог, із розрахунку 437, 47 гривень на день, за весь час затримки з 30.10.2014 року по день фактичного розрахунку станом на 15.12.2014 року складає 13 999, 04 гривень за 32 робочі дні, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, суд вважає вірним у задоволенні позову в цій частині відмовити з підстав їх недоведеності, оскільки позивачем не надано належних, допустимих доказів в обґрунтування підтвердження факту спричинення моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків з вини відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з «Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 312 (триста дванадцять) гривень 60 копійок. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial