Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

16 березня 2016 р. [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на майно у порядку спадкування та поділ спільного майна. Під час розгляду справи [PERSON] та [PERSON] свої частини спільного майна виділили в самостійну адресу: Одеська область, м. Одеса, провулок Килимовий, літ. №2-А ([PERSON]М.), реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1002723051101, літ. №2-Б ([PERSON]Г.) реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 496345651102. Представник позивача в судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовну заяву про зменшення та уточнення позовних вимог до [PERSON] про визнання права власності на майно у порядку спадкування та поділ спільного майна пітримав в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися належним чином повідомлялися. Відповідачка [PERSON] заявлений позов визнала і подала заяву до суду про розгляд справи без її участі. Відповідно до ст..61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4ст. 174 ЦПК Україниу разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Ст.ст.15,16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового або немайнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права. Матеріалами справи встановлено, що 05 жовтня 1960 року [PERSON]І була виділена земельна ділянка площею 515 кв. м. за адресою: м. Одеса, провулок Килимовий, 2, що підтверджується договором про надання земельної ділянки для забудови житлового будинку реєстр №8268 на підставі рішення Іллічівського РВК від 26.12.1958 року за №1314. У 1966 році [PERSON] вступила у шлюб [PERSON], після реєстрації шлюбу,їй було присвоєне прізвище «Козючіць». У період цього шлюбу в 1966 року народилася донька [PERSON], якій після реєстрації шлюбу їй присвоєне прізвище [PERSON]. Під час шлюбу [PERSON]Ф був побудований будинок під літ. «А» що розташований за адресою :м.Одеса, провулок Килимовий , що вбачається з технічного паспорту від 01.09.2015 року . 14.11.1972 року між [PERSON] та [PERSON] за рішенням Іллічівського районного суду м. Одеси шлюб був розірваний та поділене майно, таким чином, за [PERSON] було визнано право власності на 11/25 частин домоволодіння, розташованого по Килимовому провулку за №2 в м. Одесі, за [PERSON] визнано право власності на 14/25 частини домоволодіння, розташованого по Килимовому провулку за № 2 в м. Одесі. Проте, порядок користування земельною ділянкою не встановлювався. 23.02.1977 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] і змінила прізвище [PERSON], що вбачається з свідоцтв про шлюб серії І-ЖД №351515, вд 23.02.1977 року. У цьому шлюбі 04 березня 1974 року народився [PERSON] У 1977 році [PERSON]зареєстрував шлюб з [PERSON] 05.09.1996 року [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 11/25 частин домоволодіння, які складалися з житлового будинку літ. «А» у складі житлової кімнати 1-3 площею 7,8 кв. м, житлової кімнати 2-1 площею 7,6 кв. м, які були утворені в результаті поділу кімнати площею 16,3 кв. м, кімнати 2-2 площею 7,0 кв. м, цистерни з краном, сараїв та літньої кухні, самовільно збудованої [PERSON]. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] були його донька [PERSON] та його дружина [PERSON] в рівних частках на 11/50 частини домоволодіння, розташованого по Килимовому провулку №2 в м. Одесі літ. «А». [PERSON] та [PERSON] отримали спадщину. У 1998 році [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді ? частини від 11/50 частки домоволодіння літ. «А», розташованого по Килимовому провулку №2 в м. Одесі. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] були її діти [PERSON] та [PERSON], які отримали спадщину після смерті матері у рівних частинах. У лютому 2014 році [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про поділ майна (домоволодіння) та встановлення порядку користування земельною ділянкою. Згідно рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2014 року та ухвалами Малиновського районного суду м. Одеси від 15 липня 2014 року позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про поділ майна та встановлення порядку користування земельною ділянкою задоволено. [PERSON] виділено в користування на праві приватної власності 12/100 частини домоволодіння під №2 по Килимовому провулку в м. Одесі літ. «А», які складаються з житлового будинку під літ. «А» в складі приміщень №1-3 житловою площею 7,6 кв. м.. Визнано за [PERSON] право власності на 59/100 частин домоволодіння №2, розташованого по провулку Килимовому № 2 в м. Одесі, які складаються з житлового будинку під літ. «А» в складі приміщень №1-1 житловою площею 21,1 кв. м, №1-2 кухні площею 10,1 кв. м, №1-4 коридор (веранда) площею 6,0 кв. м, сарай літ. «Н», загальною площею 59,4 кв. м та житловою площею 36,5 кв. м. Виділено [PERSON] та [PERSON] в користування 29/100 частин домоволодіння за №2, розташованого по провулку Килимовому в м. Одесі, які складаються з житлового будинку під літ. «А» в складі приміщень №2-1 житлова площа 7,6 кв. м, №2-2 кухня площею 7,4 кв. м, вбиральня «Г», цистерна 1, навіс літ. «а»-2. За [PERSON] та [PERSON] визнано право власності на 29/100 частин домоволодіння, розташованого по провулку Килимовому №2 в м. Одесі літ. «А» загальною площею 59,4 кв. м., житловою площею 36,5 кв. м. Горище розділене відповідно до виділених приміщень в житловому будинку. Виділено [PERSON] та [PERSON] в користування земельну ділянку площею 415 кв. м з урахуванням площі забудови приміщеннями житлового будинку під літ. «А» та надвірними спорудами, які позначені на графічному відображені малюнку 13 висновку експерта цифрами 1-2-3-10-9-8-7-6-5-1, які розташовані за адресою: м. Одеса, провулок Килимовий, 2. Вхід (вїзд) на територію земельної ділянки, яку виділено [PERSON] та [PERSON] організований з боку Килимового провулку через існуючі ворота та хвіртку (калитку). У період з 1975 року по 1980 рік мати позивача [PERSON] самовільно побудувала будинок під літ. «Б» з надвірними будівлями, розташований по провулку Килимовому №2 в м. Одесі, який складається з житлової кімнати №1-1 загальною площею 27,2 кв. м, житлової кімнати 1-2 загальною площею 8,2 кв. м, житлової кімнати 1-3 загальною площею 10,4 кв. м, житлової кімнати 1-4 загальною площею 11,8 кв. м, коридору 1-5 загальною площею 6,0 кв. м, коридору 1-6 загальною площею 9,0 кв. м, кухні 1-7 площею 6,5 кв. м, котельні 7а загальною площею 0,7 кв. м, санітарного вузла 1-8 площею 3,0 кв. м, коридору 1-9 площею 3,9 кв. м, коридору 1-10 площею 3,0 кв. м, коридору 1-11 площею 5,1 кв. м. Разом по літ. «Б» загальна площа 94,8 кв. м, житлова 57,6 кв. м, допоміжна 37,2 кв. м. Підсобні приміщення навіс, літ.літ. «М» «Ч» «О» - сараї, 1-6 огорожа, ІІ, ІІІ мостіння. У звязку з тим, що житловий будинок під літ. «Б» та прибудова до нього самочинно побудовані до 05.08.1992 року відповідно до п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затверджений наказом Держбуду України від 24.05.2001 року за №127 від 24.06.2001 р., зареєстрованого в Мінюсті України 10.07.2001 року за №582/5773, а також про внесення змін до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» не є самочинним, що підтверджується розрахунком ідеальних часток КП ОМБТІ від 01.09.2016 р., у якому вказано: «У звязку з тим, що житловий будинок літ. «А» з прибудовами літ. «а, а1»; житловий будинок літ. «Б» з прибудовою літ. «б» збудовано до 05.08.1992 року відповідно до п. 3.2. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, яка затверджена наказом Державного комітету будівництва та житлової політики України від 24.05.2001 року за №127 та зареєстрованої в Міністерстві Юстиції України 10.07.2001 року за №582/5773 із змінами та доповненнями не належать до самочинного будівництва. Згідно рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 03.02.2014 року справа №1519/16326/2012 Провадження №2/521/2666/14, ухвали Малиновського районного суду від 15.07.2014 р., справа №1519/16326/2012 Провадження №2р/521/39/14, виділено на праві приватної власності в користування гр.. [PERSON] та [PERSON] 12/100 частин домоволодіння, які зареєстрували свою долю. Вище зазначене рішення Малиновського районного суду м. Одеси набрало законної сили. Відповідно до ст..61 ЦПК України, Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Доля [PERSON] продана [PERSON], реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 496345651101 під самостійною адресою Одеська область, м. Одеса, провулок Килимовий, будинок 2-А. Доля [PERSON] виділена в самостійну адресу Одеська область, м. Одеса, провулок Килимовий, будинок 2-Б, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1002723051101». 10 березня 2015 року померла [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 59/100 частин будинку під літ. «А» з надвірними будівлями, розташованого по провулку Килимовий №2 в м. Одесі та будинок під літ. «Б». Відповідно до заповіту від 14.05.2014 р. посвідченого приватним нотаріусом Одького міського нотаріального округу Одеської області , [PERSON], заповіла [PERSON] все майно, яке належало їй на день смерті. [PERSON] прийняв спадщину, подав заяву до приватного нотаріуса Одеського нотаріального округу [PERSON]. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до постанови приватного нотаріус Одеського міського нотаріального округу від 02 жовтня 2015 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, у звязку з тим, що його мати [PERSON], не зареєструвала право власності на вказані будинки за літ. літ. «А», «Б». Також не зареєструвала право власності [PERSON] на виділену їй частину будинку літ. «А». На день смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 59/100 частини будинку №2 по провулку Килимовому в м. Одесі літ. «А». 59/100 частини складаються з житлового будинку літ. «А» в складі приміщень 1-1 житлова площею 21,1 кв. м, 1-2 кухні площею 10,1 кв. м, 1-3 житлова площею 7,8 кв. м, сарай літ. «Н», 1-4 коридор (веранда) площею 6,0 кв. м, загальною площею 60,0 кв. м, житловою площею 36,5 кв. м. А також на житловий будинок літ. «Б» з надвірними будівлями, розташований по провулку Килимовому №2 в м. Одесі, який складається з житлової кімнати 1-1 загальною площею 27,2 кв. м, житлової кімнати 1-2 загальною площею 8,2 кв. м, житлової кімнати 1-3 загальною площею 10,4 кв. м, житлової кімнати 1-4 загальною площею 11,8 кв. м, коридору 1-5 загальною площею 6,0 кв. м, коридору 1-6 загальною площею 9,0 кв. м, кухні 1-7 площею 6,5 кв. м, котельні 7а загальною площею 0,7 кв. м, санітарного вузла 1-8 площею 3,0 кв. м, коридору 1-9 площею 3,9 кв. м, коридору №1-10 площею 3,0 кв. м, коридору №1-11 площею 5,1 кв. м. Разом по літ. «Б» загальна площа 94,8 кв. м, житлова 57,6 кв. м, допоміжна 37,2 кв. м. Підсобні приміщення літ. «М»- навіс, літ. «Н», «О» - сараї, 1-6 огорожа, ІІ, ІІІ мостіння. Згідно до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтями\~1217,\~1258 ЦК України, передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтею 1218 ЦК\~встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно дост. 1233,1234 ,1235 ЦК України,заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. У відповідності до положень частин першої та другої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за законом чи за заповітом може прийняти спадщину або не прийняти її. He допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Відповідно до вимогст.1268 ЦК України позивач є таким, що прийняв спадщину, звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою у встановлений законом строк. Відповідно до норм ч. 5ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У листі ВССУ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13«Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (пункт 3.1.) передбачено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). У пункті 3.3 даного листа зазначається,що найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає\~ст. 392ЦК України,відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Слід звернути увагу, що після набуття чинності Цивільного кодексу України з 1 січня 2004 року встановлення факту володіння особою будинком на праві власності в порядку окремого провадження не допускається. Таким чином, не підлягає застосуванню судами п. 17ППВСУ від 31 березня 1995 року № 5"Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", яким передбачено встановлення факту володіння громадянином жилим будинком на праві власності, якщо власником було втрачено правовстановлюючий документ на цей будинок і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. Також відповідно до\~ст. 67 Закону України «Про нотаріат», згідно положень пункту 23Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від30.05.2008р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Тобто метою подання цього позову про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є усунення невизначеності у взаємовідносинах субєктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню. Відповідно до п. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно ст. 358 ЦК України, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Частиною 3 статті 88 ЗК України встановлено, що учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки вимагати відповідної компенсації. Під час розгляду справи співвласники [PERSON] та [PERSON] (відповідачі) виділили свої частини домоволодіння в окремі номера і зареєстрували домоволодіння за № 2-А та №2-Б. При таких обставинах співвласниками домоволодіння за №2 по Килимовому провулку в м. Одесі залишилися [PERSON] та [PERSON]. Згідно розрахунку ОМБТІ від 01.09.2016 року у фактичному користування [PERSON] знаходиться в літ. «А»: 1-3 житлова кімната пл.. 7,8 кв. м, ? частина навісу літ. «а3», що складає 6/100 частини домоволодіння. Житлова площа складає 7,8 кв. м., загальною площею літ. «А» 45,0 кв. м, житлова 28,9 кв. м, допоміжна 16,1 кв. м.. У користуванні [PERSON] знаходиться в літ. «А»: 1-1 житлова кімната пл.. 21, 1 кв. м, 1-2 кухня пл.. 10,1 кв. м, 1-3 житлова пл. 7, 8 кв. м, 1-4 коридор 6,0 кв. м.: літ. «а3» ? навісу. Загальна площа літ. «А» 45,0 кв. м. житлова 28,9 кв. м, допоміжна 16,1 кв. м.; в літ. «Б» - повністю: 1-1 житлова пл.. 27,2 кв. м, 1-2 житлова пл.. 8,2 кв. м, 1-3 житлова пл.. 10,4 кв. м, 1-4 житлова пл.. 11,8 кв. м, 1-5 коридор пл.. 6,0 кв. м, 1-6 коридор пл.. 9,0 кв. м, 1-7 кухня пл.. 6,5 кв. м, 1-7а котельня пл.. 0,7 кв. м, 1-8 санвузол пл.. 3,0 кв. м, 1-9 коридор пл.. 3,9 кв. м, 1-10 коридор пл.. 3,0 кв. м; Разом по літ. «Б» загальна площа - 94,8 кв. м, житлова площа 57,6 кв. м, допоміжна 37,2 кв. м. навіс літ. «М», що складає 94/100 частини вказаного домоволодіння. Разом по домоволодінню літ. «А» та літ. «Б» загальна площа 139 кв. м., житлова площа 86,5 кв. м допоміжна 53,3 кв. м. У звязку з тим, що житловий будинок літ. «Б» з прибудовами літ. «а,а1» та літ. «б» збудовані до 05.08.1992 року відповідно до п. 3.2. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, яка затверджена наказом Державного комітету будівництва та житлової політики України від 24.05.2001 року за №127 та зареєстрованої в Міністерстві Юстиції України 10.07.2001 року за №582/5773 із змінами та доповненнями не належать до самочинного будівництва і є спадковим майном після смерті [PERSON], що складає від усього домоволодіння 94/100 частини домоволодіння. Враховуючи вище викладене та докази надані позивачем на підтримку своїх позовних вимог, а також згоду відповідача з вимогами позивача суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON]І в повному обсязі. Відповідно до ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. На підставі наведеного та

Outcome: approved