Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 30 серпня 2003 року. Позивач вказує, що протягом останнього року сумісного проживання між ними виникають сварки, під час яких відповідач ображає брудними словами. Відсутнє взаєморозуміння, припинені сімейно-шлюбні відносини та ведення сумісного господарства, поновляти, які вони не бажають, оскільки склалися такі особисто-неприязні стосунки, що їх спільне проживання стало неможливим. Від шлюбу мають дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON] [INFO]. Посилаючись на вищевказані обставини просить шлюб розірвати. У судовому засіданні позивач на задоволенні позову наполягала, відповідач позов визнав повністю, примиритися сторони не бажають. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, суд знаходить за необхідне позов задовольнити, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб. Сторони з наслідками задоволення позову ознайомлені. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що передбачено ч.1 ст.24 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст.112 цього ж Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 30 серпня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Близнюківського районного управління юстиції Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження. Актовий запис №36. (а.с.4). Сімейно-шлюбні стосунки та спільне ведення господарства між ними припинені. Від шлюбу мають дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтв про їх народження (а.с.7-8). Спору по поділ майна, яке є їх сумісною власністю, не виникає. Вбачається, що сім'я сторін розпалася остаточно і зберегти її неможливо у зв'язку із небажанням сторін за вказаних обставин зберегти шлюб, особисто - неприязними стосунками, що склалися. Наведене свідчить, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечитьінтересам позивача, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Суд, оцінивши належність, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї неможливе, шлюб фактично розпався та існує формально, а тому позов і підлягає задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивач надалі бажає іменуватися шлюбним прізвищем "[PERSON]", про що вказала в позовній заяві. Таким чином, позивач має право після розірвання шлюбу на прізвище - "[PERSON]". Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Клопотання про стягнення на свою користь понесених судових витрат, позивачем не заявлене. А тому,

Outcome: approved