Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

18 жовтня 2013 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON]. про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 22 вересня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № DNNRGК00000005, відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 20 000 доларів США, а відповідач, в свою чергу, зобов'язався повернути суму кредиту, виплатити за користування кредитними коштами проценти в розмірі 12% % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23 вересня 2021 року. В порушення умов кредитного договору, відповідач припинив сплачувати суми за кредитом і відсотки за користування кредитними коштами, в зв'язку з чим, загальна сума заборгованості станом на 03 жовтня 2013 року становить 10 647,42 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03 жовтня 2013 року (7,99 грн. за 1 долар США) становить відповідно 85 072,89 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 9 122,09 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом - 962,05 доларів США; заборгованість по комісії - 336,00 долара США; пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 227,28 долара США. Позивач також зазначає, що в забезпечення виконання кредитного договору, 22 вересня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і відповідачем був укладений договір іпотеки № DNNRGК00000005, відповідно до якого, відповідач надав в іпотеку нерухоме майно - житловий будинок загальною площею 657,70 кв.м., житловою площею 27,90 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS]. Посилаючись на ст.ст. 33, 35, 39, 40 Закону України «Про іпотеку», ст.. 109 ЖК України, в позовній заяві Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» просило суд в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № DNNRGК00000005 від 22 вересня 2006 року в розмірі 10 647,42 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03 жовтня 2013 року (7,99 грн. за 1 долар США) становить відповідно 85 072,89 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок загальною площею 657,70 кв.м., житловою площею 27,90 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS], який належить на праві власності [PERSON], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Публічним акціонерним товариством «ПриватБанк» з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, виселити відповідача [PERSON] та інших осіб, які зареєстровані таабо проживають у спірному житловому приміщенні. В судове засідання представник позивача - Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, в зв'язку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню, з наступного. Згідно до ст. 11,16 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків є договори. Згідно до ст. 1054 ЦК України, по кредитному договору банк надає грошові кошти позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки за його користуванням. Судом встановлено, що 22 вересня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № DNNRGК00000005, відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 20 000 доларів США, а відповідач, в свою чергу, зобов'язався повернути суму кредиту, виплатити за користування кредитними коштами проценти в розмірі 12% % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23 вересня 2021 року. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Судом встановлено, що в порушення умов кредитного договору, відповідач припинив сплачувати суми за кредитом і відсотки за користування кредитними коштами, в зв'язку з чим, загальна сума заборгованості станом на 03 жовтня 2013 року становить 10 647,42 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03 жовтня 2013 року (7,99 грн. за 1 долар США) становить відповідно 85 072,89 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 9 122,09 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом - 962,05 доларів США; заборгованість по комісії - 336,00 долара США; пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 227,28 долара США., що підтверджується довідкою-розрахунком Банку Судом встановлено, що в забезпечення виконання кредитного договору, 22 вересня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і відповідачем був укладений договір іпотеки № DNNRGК00000005, відповідно до якого, відповідач надав в іпотеку нерухоме майно - житловий будинок загальною площею 657,70 кв.м., житловою площею 27,90 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS]. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що в разі, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику (кредит) частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини Позикодавець (Кредитор) має право дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до умов договору. Враховуючи те, що відповідач порушив умови кредитного договору, суд приходить до переконання, що Банк має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. У відповідності до ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. На підставі ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, в рішення суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленої ч.1 ст. 38 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмету іпотеки будь-якій особі-покупцеві. В зв'язку з наведеним, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими і підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 109 ЖК України та ч.2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. У відповідності до ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Статтею 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підстав, в тому числі, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням або виселення. В зв'язку з тим, що Банком не надано доказів того, що відповідач, або інші особи зареєстровані таабо проживають в спірному житловому приміщенні, суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частині виселення та знаття з реєстраційного обліку відповідача та інших осіб із спірного житлового приміщення не підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Згідно наданих квитанцій, позивач поніс судові витрати в сумі 850,73 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: partial