Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

19 березня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» звернулось з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №37.3/АА-048.07.2 від 21.05.2007 року. В судовому засіданні представник позивача - юрисконсульт відділу юридичного супроводження роботи з проблемними активами Управління судового провадження Смик Дарина Павлівна позовні вимоги підтримала в повному обсязі, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк», найменування якого з 17.06.2009р. у відповідності до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» було змінено на Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №37.3/АА-048.07.2 від 21.05.2007 року, за яким відповідачу був наданий кредит у розмірі 14972 доларів США терміном до 21.05.2014 року. 10.10.2008р. між ВАТ «Родовід Банк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до кредитного договору №37.3/АА-048.07.2 від 21.05.2007р. відповідно до якого процентна ставка за цим Договором встановлюється в розмірі 16% річних. В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору [PERSON] укладено Договір застави транспортного засобу №37.3/АА-048.07.2 від 21.05.2007р. марки КІА Сеrato 1.6. Також з метою забезпечення виконання зобов'язань з боку [PERSON], 21.05.2007р. між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки №37.3/АА-048.07.2 із зобов'язанням в повному обсязі відповідати перед ПАТ «Родовід Банк» за виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, в тому числі по борговим зобов'язанням. Відповідно до умов договору кредиту позивач виконав свої зобов'язання з надання кредиту. Позичальником систематично порушувались умови Кредитного договору, несвоєчасно виконувались зобов'язання щодо сплати щомісячних платежів (повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом). Через невиконання відповідачами своїх зобов'язань виникла заборгованість в розмірі 18 346,73 (вісімнадцять тисяч триста сорок шість) доларів США 73 центи та 288 155,62 (двісті вісімдесят вісім тисяч сто п'ятдесят п'ять) гривень 62 коп., з них: ●заборгованість за кредитом 11 214,22 доларів США; ●заборгованість по процентам 7 132,51 доларів США; ●пеня за кредитом та процентами 263 456,57 грн.; ●3% річних 24 699,05 грн. Просила позов задовольнити. Представник відповідачів, [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення, вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з [PERSON] 3% річних від суми простроченої основної заборгованості за кредитом та 3% річних від суми прострочених процентів за кредитом не підлягають задоволенню, оскільки є безпідставними, незаконними та не обґрунтованими, а також стверджує, що позовні вимоги ПАТ «Родовід Банк» в частині солідарного стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №37.3/АА-048.07.2 від 21.05.2007 року не підлягають задоволенню у зв'язку із закінченням строку пред'явлення вимог до поручителя. З'ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з таких міркувань. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 626 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті 530, 631 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Як убачається з матеріалів справи, сторони встановили як строк дії договору - до повного погашення позичальником заборгованості за кредитами та процентами за користування ними (пункт 7.6 кредитного договору), кінцевий строк повернення кредиту - до 21.05.2014 року (пункти 1.1; 3.2 кредитного договору), так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів - щомісяця до 10 числа включно кожного календарного місяця для основної заборгованості (пункт 3.1 кредитного договору) і для процентів за користування кредитом (пункт 3.3 Кредитного договору). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Про правові наслідки порушення зобов'язання боржником йдеться також у частині першій статті 611, частині другій - четвертій статті 612 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника. Як зазначалося вище, сторони встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню у строк до 21.05.2014р. Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Судом установлено, що згідно з умовами кредитного договору (пунктами 3.1, 3.3) позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним. Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами до 10 числа кожного місяця, а процентів - кожного 10 числа (включно) кожного календарного місяця, наступного за звітним, у рахунок якого вносяться кошти, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Як установлено судом відповідач [PERSON] перестав виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом, у зв'язку із чим у нього утворилась заборгованість за кредитним договором. Таким чином, твердження представника відповідача [PERSON] - [PERSON] щодо незаконності стягнення із відповідача 3% річних від суми простроченої основної заборгованості за кредитом та 3% річних від суми прострочених процентів за кредитом, є необґрунтованими. Водночас є помилковими і доводи представника відповідача [PERSON] щодо незаконності обґрунтування позивачем своїх вимог ст.1050 ЦК України, яка відноситься до параграфа 1 Глави 71 «Позика», оскільки згідно ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71. Разом з тим, в позовних вимогах ПАТ «Родовіб Банк» в частині солідарного стягнення з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №37.3/АА-048.07.2 від 21.05.2007 року слід відмовити, оскільки згідно ч.4 ст.559 ЦК України - порука припиняється після закінчення строку, встановленого договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлений, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Враховуючи те, що строк пред'явлення вимоги до поручителя [PERSON] закінчився, суд вважає за необхінне в задоволенні цієї частини позовної вимоги відмовити.

Outcome: partial