Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про встановлення права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON], а [INFO] помер її батько [PERSON], після смерті якого залишився спадковий будинок з надвірними спорудами розташований по [ADDRESS], зареєстрований за померлим батьком після його смерті на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого Виноградівською районною державною адміністрацією 07 травня 2002 року на підставі розпорядження голови Виноградівської райдержадміністрації 07.05.2002 року №242. Спадкоємцями першої черги після смерті батька позивачки є п'ятеро дітей: дочки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та двоє синів [PERSON], [PERSON]. Позивачка вказує, що спадщину після смерті батька прийняв її рідний брат [PERSON], який був зареєстрований та постійно проживав у спадковому будинку, однак [INFO] він помер. Сім'ї у брата не було, він проживав один. Спадкоємцями другої черги після його смерті є позивачка та відповідачі по справі : [PERSON] та [PERSON]. Рідна сестра [PERSON] померла [INFO] в м.Бірбіджан Єврейської автономної області Російської Федерації. Після смерті брата [PERSON] позивачка в 6-ти місячний строк звернулась із заявою до приватного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу Рішко О.І. для оформлення спадщини. [PERSON] відмовилась від спадщини на користь позивачки. Спору між спаємцями за спадкове майно немає. В лютому 2016 року позивачка звернулась до нотаріуса, щоб видала свідоцтво про право на спадщину за законом. Постановою приватного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу Рішко О.І. від 10.02.2016 року заяву позивачки залишено без розгляду по тій причині, що відсутні необхідні документи для оформлення спадщини. У позивачки відсутній оригінал, є лише копія правовстановлюючого документа на будинок, у зв'язку з чим вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину через нотаріальну контору, тому звернулася до суду із позовом про визнання за нею права власності на спадковий будинок. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак нею подано до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилися, подали до суду письмові заяви, згідно яких вимоги позивачки визнають, проти задоволення таких не заперечують та просять суд розглянути справу у їхню відсутність. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необов'язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивачка в своїй позовній заяві, відповідачами позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.174 ЦПК України визнання ними позову прийнято судом. У відповідності до вимог ст. ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON], а [INFO] помер її батько [PERSON]. Після смерті батька позивачки [PERSON] залишилось спадкове майно: житловий будинок з надвірними спорудами розташований по [ADDRESS], зареєстрований за померлим після його смерті на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого Виноградівською районною державною адміністрацією 07 травня 2002 року на підставі розпорядження голови Виноградівської райдержадміністрації 07.05.2002 року №242. Спадкоємцями першої черги після смерті батька позивачки [PERSON] були його п'ятеро дітей: дочки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та двоє синів [PERSON], [PERSON]. У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК 2003 р., якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК 1963 р., у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Тому спадкування вказаної спадщини відбувалось за нормами права, які діяли на той час, а саме ст. 549 ЦК Української РСР в редакції Кодексу 1963 року. Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст.548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Ніхто із спадкоємців після смерті батька позивачки [PERSON] не звертався в нотаріальну контору із заявами про прийняття спадщини. У відповідності до положень ст.549 ЦК Української РСР, спадщину прийняв рідний брат позивачки [PERSON], який був зареєстрований та постійно проживав у спадковому будинку, що підтверджується довідкою за № 02-14/1050, виданою сільським головою ІІідвиноградівської сільської ради 29.06.2017 року. Брат позивачки [PERSON] помер [INFO]. Сім'ї у [PERSON] не було, він проживав один. Спадкоємцями другої черги після смерті [PERSON] є позивачка [PERSON] - рідна сестра померлого та відповідачі по справі : [PERSON] (рідна сестра померлого) та [PERSON] ( рідний брат померлого). Рідна сестра померлого та сторін [PERSON] померла [INFO] в м.Бірбіджан Єврейської автономної області Російської Федерації. Відповідачі по справі на спадковий будинок не претендують та не заперечують проти визнання права власності на такий за позивачкою. Відповідачка [PERSON] відмовилась від спадщини на користь позивачки, що стверджується заявою від 10.11.2015 року. Відповідно до ст. 1268 ЦК України позивачка в 6-ти місячний строк звернулась із заявою до приватного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу Рішко О.І. для оформлення спадщини після померлого брата [PERSON]. Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз'яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. У зв'язку з необхідністю отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті брата [PERSON], позивачка звернулася до приватного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу Рішко О.І. Разом з тим постановою приватного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу Рішко О.І. від 10.02.2016 року заяву позивачки залишено без розгляду по тій причині, що відсутні необхідні документи для оформлення спадщини. Оригінал правовстановлюючого документа на будинок у позивачки відсутній, є лише копія такого. Відповідно до п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Згідно із правилами, встановленими п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженими Наказом Мін'юсту від 22.02.2012 року N 296/5, для видачі свідоцтва про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, необхідно подати правовстановлюючий документ та Витяг із Державного реєстру речових прав. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно довідки КП «Виноградівське РБТІ» за №470 від 21.10.2015 року та Технічного паспорта на житловий будинок від 25.09.2015 року, житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] зареєстрований за [PERSON], який помер [INFO] на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого Виноградівською районною державною адміністрацією 07 травня 2002 року на підставі розпорядження голови Виноградівської райдержадміністрації 07.05.2002 року №242. загальна площа житлового будинку становить 94,2 кв. м., в тому числі житлова 66,2 кв.м. Відповідно до "Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно", рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих позивачкою доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved