Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

22 листопада 2018 року Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулося в суд із позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд ухвалити рішення, яким стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 28.04.2015 року у розмірі 65804,68 грн. та сплачені судові витрати у розмірі 1762,00грн. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 28.04.2015 року відповідно до укладеного договору №б/н відповідачу [PERSON] , АТ «КБ «Приватбанк» надало кредит у розмірі 44000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач дала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", та «Тарифами Банку», складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Пунктом 1.1.3.2.4 договору для АТ КБ «Приватбанк» передбачена можливість зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору. Таким чином розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених п. 1.1.3.1.9. договору. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 договору. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 договору - при порушенні позичальником строків платежу по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. +5% від суми позову. Відповідач не надавала своєчасно грошові кошти банку для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов договору, внаслідок чого в неї виникла заборгованість перед позивачем, що становить: заборгованість за кредитом 43951,86грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом 18243,07грн., штраф (фіксована частина) 500,00грн., штраф (процентна складова) 3109,75грн., що всього складає 65804,68гривень. Заочним рішенням від 31.01.2019 року позов задоволено частково, ухвалено стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», ЄДРПОУ 14360570, місцезнаходження якого: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д заборгованість за кредитним договором № б/н від 28.04.2015 року, яка складається із: заборгованості за кредитом - 43951 (сорок три тисячі дев`ятсот п`ятдесят одну) гривню 86 копійок, заборгованість по відсоткам за користування кредитом 18243 (вісімнадцять тисяч двісті сорок три) гривні 07 копійок та 1665 (одну тисячу шістсот шістдесят п`ять) гривень 34 копійки судового збору. 09.10.2020 року, представником відповідача - адвокатом Пащуком А.І., подано заяву про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та скасування заочного рішення по даній справі . З підстав викладених в ухвалі суду від 13 жовтня 2020 року заяву представника відповідача задоволено, поновлено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, який пропущено з поважних причин та скасовано заочне рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 31 січня 2019 року по цивільній справі № 466/9331/18, справу призначено до розгляду в спрощеному порядку. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав до суду відповідь на заяву, в якому підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак його представник подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначає, що жодних тарифів про надання банківських послуг не підписувала, позов визнав частково, а саме у частині тіла кредиту. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 28.04.2015 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 44000,00 грн. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Позивач свої обов`язки перед позичальником виконав, надавши відповідачу кредит в розмірі 44000,00 гривень у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач в односторонньому порядку порушив взяті на себе договірні зобов`язання, у встановлений договором строк. В результаті цього утворилась заборгованість. Виходячи з положень ст.ст. 1050, 612 ЦК України відповідач прострочила виконання зобов`язання за кредитним договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно наданого банком розрахунку станом на 07.08.2018 року заборгованість складає 65804,68 грн., з яких: заборгованість за кредитом 43951,86грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом 18243,07грн., штраф (фіксована частина) 500,00грн., штраф (процентна складова) 3109,75грн. Оцінюючи доводи позовної заяви про те, що Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку є складовою частиною кредитного договору, суд вважає за необхідне звернути увагу на таке. З матеріалів справи вбачається, що сторони уклали кредитний договір шляхом, зокрема підписання угоди та приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в Приват Банку. У цій угоді міститься умова, згідно якої відповідач згідний, що така угода разом із Умовами і правилами надання послуг, а також Тарифами складають між позичальником та банком договір про надання банківських послуг. Оцінивши такі умови договору та спосіб його укладення, суд вважає, що укладення договору кредиту у формі заяви, якою сторона позичальника приєднується до типових умов договору, відповідає вимогам ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору у цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Однак, вирішуючи спір у даному конкретному випадку, суд вважає за необхідне на підставі належних та допустимих доказів детально перевірити та оцінити обставину укладення такого договору, а також його умови. У своїй позовній заяві позивач посилається на те, що підписана угода разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг у ПриватБанку, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між [PERSON] та банком договір кредиту. Однак, Умови та правила надання банківських послуг у ПриватБанку та Тарифи на обслуговування карти, які долучені до справи, не можуть визнаватись як складова частина кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем, оскільки вони не містять ані дати їх складання, ані підпису позичальника, чи будь-якої іншої ознаки, яка б могла дозволити встановити факт обізнаності позичальника саме із цими умовами та тарифами на момент підписання заяви про отримання кредиту. Згідно положень ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до вимог ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). При таких фактичних обставинах справи, суд вважає, що умови кредитування, на які посилається позивач, не були узгоджені стороною позичальника, а тому дійшов висновку, що Умови та правила надання банківських послуг у ПриватБанку, а також Тарифи банку не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору кредиту. Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13 червня 2018 року у справі № 226/3556/15-ц, не відійшовши таким чином від правових висновків в аналогічних правовідносинах, зроблених Верховним судом України у справі № 6-240цс14 від 11.02.2015 року та № 6-16цс15 від 11.03.2015 року. Крім того, аналогічний правовий висновок детально викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19. Таким чином, позовні вимоги у частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 18243,07 грн., штраф (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн. та штраф (процентова складова) у розмірі 3109,75 грн. не підлягають до задоволення у зв`язку із їх недоведеністю, оскільки позивач на виконання вищенаведених вимог ст. ст. 81, 89 ЦПК України, не надав належних та допустимих доказів на підтвердження встановлення процентів за користування кредитом, штрафних санкцій, виходячи з того, що відповідач не підписував Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, якими передбачено їх нарахування. У той же час, сума заборгованості за кредитом у розмірі 43951,86 грн. позивачем доведена повністю і така підлягає стягненню з відповідача. Так, відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. В силу ст. ст.525,526,530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у встановлений строк. Таким чином, заборгованість за тілом кредиту підлягає стягненню з відповідача в користь позивача в примусовому порядку, у стягненні процентів та штрафів слід відмовити. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Відповідно до п.3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, виходячи з принципу пропорційності, розрахунок судового збору, який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, виглядає наступним чином: 43951,86 х 1762,00 : 65804,68 = 1176,86 грн. У зв`язку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 1176,86 грн. судового збору.

Outcome: partial