Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

[PERSON] ([ADDRESS]) звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] ([ADDRESS]) про стягнення боргу, в обгрунтування своїх вимог вказував, що 12.05.2015 позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 9100 дол. США, а відповідач зобов"язався повернути позику до 31.12.2015. Через невиконання умов позики відповідачем 21.12.2015 сторони погодили наступний графік погашення заборгованості: 1000 дол. США повернуто 21.12.2015, до 21.01.2016 - повернути 650 дол. США, до 29.02.2016 - 650 дол. США, до 01.04.2016 - 6800 дол. США. Відповідач порушив умови договору та продовжував безпідставно користуватися коштами. Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 21.03.2017 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 173400 грн. боргу. Вказане рішення залишено без змін ухвалами апеляційного суду м.Києва від 16.05.2017 та від 21.03.2017. На виконання рішення Деснянського районного суду м.Києва від 21.03.2017 відкрито виконавче провадження 24.02.2017 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 173400 грн. боргу, проте, на даний час рішення не виконано, відповідач ухиляється від виконання рішення. У зв"язку з викладеним, просить суд стягнути з відповідача втрати внаслідок інфляції в розмірі 57024,12 грн. та 13197,40 грн. 3% річних. Позивач в судове засідання не з"явився, у наданому суду клопотанні просив розглянути справу без його участі, заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у відзиві на позов та в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні з тих мотивів, що нараховані позивачем інфляційні витрати безпідставні та не мають юридичної підстави для витребування, оскільки сума боргу зафіксована і визнана позивачем та судом у іноземній валюті і вже є значно більшою, ніж фактично отримана сума коштів. Крім того, 3% річних не підлягають нарахуванню та стягненню, оскільки борг виник у іноземній валюті, а відповідач жодним чином не ухилявся від виконання рішення суду та навпаки накопичував необхідну суму для розрахунку з позивачем на своєму розрахунковому рахунку приватного підприємця. Проте, ні судом, ні позивачем не встановлений порядок сплати боргу, а саме, яким чином він повинен виконуватись та які документи будуть підтверджувати факт повернення боргу або частини боргу. Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 12.05.2015 позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 9100 дол. США, а відповідач зобов"язався повернути позику до 31.12.2015. Через невиконання умов позики відповідачем 21.12.2015 сторони погодили наступний графік погашення заборгованості: 1000 дол. США повернуто 21.12.2015, до 21.01.2016 - повернути 650 дол. США, до 29.02.2016 - 650 дол. США, до 01.04.2016 - 6800 дол. США. Відповідач порушив умови договору та продовжував безпідставно користуватися коштами. Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 21.03.2017, залишеним без зміни ухвалою суду апеляційної інстанції 16.05.2017 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 173400 грн. боргу. Вказане рішення залишено без змін ухвалами апеляційного суду м.Києва від 16.05.2017 та від 21.03.2017. На виконання рішення Деснянського районного суду м.Києва від 21.03.2017 відкрито виконавче провадження 24.02.2017 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 173400 грн. боргу, проте, на даний час рішення не виконано, відповідач ухиляється від виконання рішення. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом України в постанові №6-2168цс-15 від 30 березня 2016 року, який в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язком для всіх судів, за змістом ч.2 ст.625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов'язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Встановлено, що рішенням суду від 21.03.2017 року у справі № 754/5628/16-ц, яке набрало законної сили 16.05.2017 року, було стягнуто грошові кошти в розмірі 173400 грн. як еквівалент 6800 доларів США і таке зобов'язання зводиться до сплати грошей, отже, є грошовим зобов'язанням, тому суд доходить висновку щодо наявності між сторонами грошових зобов'язань, які належним чином не виконані, що дає підстави для стягнення на користь позивача інфляційних витрат за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми, які входять до складу грошового зобов'язання, оскільки боржник зобов'язаний відшкодувати інфляційні витрати від знецінення неповернутих коштів за час виконання рішення суду про стягнення суми. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення та з відповідача на користь позивача необхідно стягнути інфляційні нарахування на суму боргу 173400 грн. за період з дати набрання законної сили рішенням суду у справі № 754/5628/16-ц : 16.05.2017 року по жовтень 2018р. ( межі позовних вимог) в сумі 25836,60 грн. із урахуванням офіційно оприлюднених індексів інфляції: 173400*1,016*1,002*0,999*1,02*1,012*1,009*1,01*1,015*1,009*1,011*1,008*1,00*1,00*0,993*1,00*1,019*1,017 - 173400) та 3 % річних за період з 16.05.2017 по 13.10.2018 в сумі 7482,32 (3%/100%/365 дн.*525 дн*173400 грн.), а всього - 33 318,92 грн. Позовні вимоги про стягнення інфляційних та 3% річних на підставі ст.625 ЦК України за період з квітня 2016 року до 16.05.2017 року на суму грошого зобов'язання 173 400 грн. не підлягають до задоволення, оскільки зі змісту рішення суду від 12.03.2017р. у справі № 754/5628/16-ц вбачається, що на момент звернення до суду позивач вказав, що спір між сторонами існує з приводу неповернення боргу 6800 доларів США та просив стягнути еквівалент вказаної визначеної в іноземній валюті суми - 173 400 грн., що було задоволено. Отже грошове зобов'язання в сумі 173 400 грн. є таким, що виникло з моменту набрання законної сили вказаним рішенням, а до цього моменту грошове зобов'язання виражалось у іноземній валюті в доларах США. За період існування правовідносин з боргового зобов'язання, вираженого в іноземній валюті відсутні підстави для нарахування інфляційних збитків, які стосуються процесів знецінення національної валюти, позивач скористався правом на стягнення еквіваленту суми боргу в іноземній валюті по курсу на момент звернення до суду у 2017 році, також відсутні підстави для нарахування за вказаний період 3% річних у національній валюті, які можуть нараховуватись у тій валюті, в якій існувало відповідне прострочене грошове зобов'язання. В порядку ст.141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір в розмірі 704,80 грн. підлягає до стягнення з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial