Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментах, стягнення неустойки та стягнення додаткових витрат на дитину. В обґрунтування позовних вимог вказала, що рішенням Соснівського районного суду від 18.11.2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], по 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дітьми повноліття, починаючі з 18.08.2011 року. Рішення набуло законної сили і звернуто до виконання. Виконавчий лист Соснівського районного суду № 2-4461/11 по стягнення аліментів з [PERSON] перебував на виконанні в ДВС Придніпровського району м. Черкаси з 02.02.2012 року. 25.06.2013 року була винесена постанова про закриття виконавчого провадження у зв'язку із тим, що виконавче провадження підпорядковане Соснівському ВДВС ЧМУЮ. Згідно з заявою позивача державним виконавцем Соснівського ВДВС Черкаського МУЮ Волошина В.П. був наданий розрахунок заборгованості по аліментах, відповідно до якого станом на 24.02.2014 рік [PERSON] повинно бути сплачено 4247,93 грн. Рішення суду не виконується через ухилення відповідача від уплати аліментів. З його вини виникла зазначена вище заборгованість з аліментів та має бути нарахована пеня (неустойка) за несвоєчасну сплату аліментів. Відповідач умисно ухиляється від сплати аліментів, заборгованість виникла з його вини. Розмір пені вирахуваний з червня 2013 року по 07.03.2014 року і становить 5732,86 грн. Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] малолітній доньці встановлено інвалідність на термін з 01.09.2012 року по [INFO] року. На даний час за довідкою № 550 донька потребує домашнього догляду. У зв'язку із хворобою донька проходила лікування з 29.01.2014 року по 12.02.2014 року, позивачка витратила для потреб дитини 1608 грн. та має право просити стягнути з відповідача 50% від даних витрат, що становить 804 грн. Враховуючи викладене, позивачка просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість по аліментам за період з 25.06.2013 року по 07.03.2014 року в розмірі 4247,93 грн., неустойку за період з червня 2013 року по 07 березня 2014 року в розмірі 5732,86, частину додаткових витрат - 804 грн., а всього 10784,79 грн. та судові витрати. В ході розгляду справи по суті позивачка збільшувала позовні вимоги, останньою заявою просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментам за період з 25.06.2013 року по 07.03.2014 року в сумі 4247,93 грн., неустойку за період з червня 2013 року по 29 квітня 2014 року в розмірі 7983,24 грн., частину додаткових витрат в сумі 2535 грн., а всього 14766,17 грн. Представник позивачки - [PERSON] в останнє судове засідання не з»явився, скерував до суду заяву, якою просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. В попередніх судових засіданнях суду пояснював, що ст. 196 СК України встановлено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розрахунок пені здійснюється шляхом множення одного відсотка від суми несплачених аліментів на кількість днів затримки виплати: з часу виникнення заборгованості (поточний місяць, за який нараховані аліменти) по день погашення заборгованості (день виплати аліментів). Верховний суд України в Постанові Пленуму від 21 грудня 2007 року ст. 22 визначив, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника за прострочення їх сплати у виді неустойки ( пені) настає за наявності вини цієї особи. На платника не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з невиплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Окрім стягнення заборгованості по аліментам за період з 25.06.2013 року по 07.03.2014 року в розмірі 4247,93 грн. та неустойки за період з червня 2013 року по 29.04.2014 року в сумі 7983,17 грн., представник позивачки просив суд стягнути з [PERSON] додаткові витрати в сумі 2535 грн., які позивачка понесла за період лікування дитини-інваліда та купівлю ліжок, оскільки як відомо, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов»язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. За письмовою згодою представника позивачки ухвалюється рішення при заочному розгляді відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що рішенням Соснівського районного суду від 18.11.2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], по 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дітьми повноліття, починаючі з 18.08.2011 року. Відповідно до ст. 14 ЦПК України судові рішення підлягають до обов'язкового виконання всіма громадянами України. У зв'язку з ухиленням відповідача від сплати аліментів за ним утворилася заборгованість в сумі 4247,93 грн., що підтверджується розрахунком старшого державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції. Позивачка не оспорює розмір заборгованості по аліментам. Відповідно до ст. 194 Сімейного Кодексу України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. За правилами ст. ст. 195, 196 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається державним виконавцем виходячи з фактичного заробітку (доходу), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення розміру заборгованості. Якщо боржник у цей період та на час визначення заборгованості не працював, така заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. У разі спору розмір заборгованості визначається судом. При виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Указана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 СК України. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" і відповідно до ч. 7 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження", а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження». Повторне стягнення із боржника суми, яка має бути ним виплачена у порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів недопустиме. Таким чином, суд вважає, що підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] в цій частині немає, а тому в їх задоволенні повинно бути відмовлено. Що стосується позовних вимог про стягнення пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину, то судом встановлено наступне. За ухилення від виконання судового рішення про стягнення аліментів законом встановлена відповідальність. Ст.196 СК України встановлено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувача аліментів має право на стягнення неустойки ( пені) у розмірі одного відсотка від суми аліментів за кожний день прострочки. З розрахунку ДВС вбачається, що заборгованість з аліментів в сумі 4247,93 грн. виникла з вини [PERSON] Оскільки заборгованість з аліментів виникла з вини відповідача, підлягає до нарахування пеня (неустойка) в розмірі 1 % за кожен день прострочення сплати аліментів. Відповідно до положень ст. 196 СК України розмір неустойки (пені) визначається шляхом множення 1% від суми нарахованих аліментів на кількість днів прострочки, починаючі з першого числа місяця, наступного за місяцем сплати, по день розрахунку. Ст.196 СК передбачено нарахування неустойки за кожен день прострочення без обмеження кількості цих днів. За ст. 20 СК України позовна давність до правовідносини, пов'язаних зі стягненням аліментів, не застосовується. Розрахунок станом на 15.04.2014 року: Строк прострочення за червень 2013 року починається із 01.07.2013 року і становить 303 днів, борг - 149,89 грн., 1% - 1,5 грн., неустойка за червень 2013 року - 454,50 грн. Строк прострочення за липень 2013 року починається із 01.08.2013 року і становить 272 днів, борг - 899,34 грн., 1% - 8,99 грн., неустойка за липень 2013 року - 2445,28 грн. Строк прострочення за серпень 2013 року починається із 01.09.2013 року і становить 188 днів, борг-399,34 грн., 1% - 3,99 грн., неустойка за серпень 2013 року - 961,59 грн. Строк прострочення за вересень 2013 року починається із 01.10.2013 року і становить 158 днів, борг - 899,34 грн., 1% - 8,99 грн., неустойка за вересень 2013 року -1896,89 грн. Строк прострочення за жовтень 2013 року починається із 01.11.2013 року і становить 181 днів, борг - 399,34 грн., 1% - 3,99 грн., неустойка за жовтень 2013 року - 722,19 грн. Строк прострочення за листопад 2013 року починається із 01.12.2013 року і становить 150 днів, борг - 399,34 грн., 1% - 3,99 грн., неустойка за листопад 2013 року -598,50 грн. Строк прострочення за грудень 2013 року починається із 01.01.2014 року і становить 119 днів, борг - 199,34 грн., 1% - 1,99 грн., неустойка за грудень 2013 року - 236,81 грн. Строк прострочення за січень 2013 року починається із 01.02.2014 року і становить 88 днів, борг - 451 грн., 1% - 4,51 грн., неустойка за січень 2013 року - 396,88 грн. Строк прострочення за лютий 2013 року починається із 01.03.2014 року і становить 60 днів, борг - 451 грн., 1% - 4,51 грн., неустойка за лютий 2013 року - 270,60 грн. Всього за період з червня 2013 року по квітень 2014 року розмір неустойки (пені) складає 7983,24 грн., які підлягають до стягнення з [PERSON] Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов»язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] малолітній [PERSON] встановлено інвалідність на термін з 01.09.2012 року по [INFO] року. На даний час за довідкою № 550 дитина потребує домашнього догляду. У зв'язку із хворобою малолітня [PERSON] проходила лікування з 29.01.2014 року по 12.02.2014 року, що підтверджено випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 515, позивачка витратила для потреб дитини 1608 грн. Згодом, [PERSON] витратила 534,65 грн. на придбання ліків на лікування обох дітей. Дані витрати підтверджено відповідними квитанціями. Витрати, зазначені вище, суд вважає додатковими, відповідно до ст.185 СК України, тому до стягнення з відповідача підлягає половина вказаної суми. Обов'язок з утримання дітей покладається законом рівною мірою на обох батьків. Сама назва гл. 15 СК України вказує на обов'язок кожного з батьків утримувати дитину. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача витрат на придбання ліжка двохповерхового з матрацом на загальну суму 2927 грн. до задоволення не підлягають, так як ці витрати не відносяться до додаткових витрат на дитину. Тому, до стягнення з відповідача підлягають понесені позивачкою витрати на лікування дітей (!/2 частини від загальної суми), неустойка (пеня) за несвоєчасну сплату аліментів, а також понесені позивачкою витрати на правову допомогу відповідно до ст. 84 ЦПК України. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial