Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

23 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Врадіївського районного суду з позовом, в якому просить визнати громадянку [PERSON], [INFO], особою, яка втратили право на користування житловим приміщенням, розташованим по [ADDRESS] Позивач позов обґрунтовує тим, що йому на праві приватної власності відповідно до договору дарування від 14 травня 2009 року належить житловий будинок, розташований по [ADDRESS] 15 квітня 2010 року він уклав шлюб з відповідачем [PERSON], який був зареєстрований відділом РАЦС Врадіївського РУЮ Миколаївської області за актовим записом № 6. Від даного шлюбу у нього з відповідачем [PERSON] є спільна неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 15 жовтня 2014 року шлюб між ним та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач [PERSON] фактично з травня 2014 року у його житловому будинку не проживає, жодної участі в оплаті комунальних послуг та поліпшення стану будинку не приймає, добровільно з реєстраційного обліку не знялася. Оскільки відповідач не проживає у його житловому будинку, розташованому по [ADDRESS] більше одного року та він не може оформити субсидію на житлово - комунальні послуги. 5 серпня 2016 року він звернувся на адресу Врадіївської селищної ради Миколаївської області щодо зняття з реєстрації місця проживання відповідача [PERSON] з його житлового будинку, розташованого по [ADDRESS], але йому було відмовлено. У зв»язку з відмовою Врадіївської селищної ради Миколаївської області в односторонньому знятті реєстрації місця проживання [PERSON] з його житлового будинку, то він 5 серпня 2016 року звернувся до відповідача із заявою, в якій просив її добровільно знятися з реєстрації в строк до 16 серпня 2016 року, яку особисто було вручено відповідачу його братом [PERSON] Станом на 18 серпня 2016 року відповідач [PERSON] в добровільному порядку не знялася із реєстрації місця проживання з його житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] На сьогоднішній день він не може реалізувати свої права користування та розпорядження майном, оскільки в житловому будинку, розташованого по [ADDRESS] власником якого він є, зареєстрована його колишня дружина [PERSON] , яка фактично не проживає у вищезазначеному житловому будинку з травня місяця 2014 року та у добровільному порядку відмовляється знятися із реєстраційного обліку, у зв»язку з чим він змушений був звернутися до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені в позовній заяві. Не заперечували проти проведення заочного розгляду даної цивільної справи. Відповідач [PERSON] в судові засідання тричі не з»явилася, хоча про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином (згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень), про причину неявки суд не повідомила та не надала заяви про розгляд даної цивільної справи в її відсутність. Зі згоди позивача та його представника, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Врадіївська селищна рада Миколаївської області в судове засідання не направило свого представника, але на адресу суду надійшла заява від селищного голови Москаленко М.Л., в якій просить розглядати дану цивільну справу без присутності представника селищної ради, позовні вимоги визнають в повному обсязі та не заперечують проти їх задоволення. Заслухавши пояснення позивача та його представника, показання свідка та дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне. Як вбачається з матеріалів справи, позивач на підставі договору дарування від 14 травня 2009 року, зареєстрованого в реєстрі за № 464, посвідченого приватним нотаріусом Врадіївського районного нотаріального округу Лавріненко М.І. та згідно інвентарізаційної справи № 834, є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (договір дарування від 14 травня 2009 року, зареєстрований в реєстрі за № 464, посвідчений приватним нотаріусом Врадіївського районного нотаріального округу Лавріненко М.І.; інвентарізаційна справа № 834). Згідно довідки за вих. № 447 від 1 вересня 2016 року Врадіївського районного сектору УДМС України в Миколаївській області, довідки № 3498 від 26 липня 2016 року, виданої Врадіївською селищною радою Миколаївської області та записів будинкової книги відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (довідка за вих. № 447 від 1 вересня 2016 року Врадіївського районного сектору УДМС України в Миколаївській області; довідка № 3498 від 26 липня 2016 року, видана Врадіївською селищною радою Миколаївської області; будинкова книга). Відповідно до рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 15 жовтня 2014 року шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано, від даного шлюбу є спільна неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO] (рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 15 жовтня 2014 року; свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 11 червня 2014 року). З акта обстеження матеріально - побутових умов проживання сім»ї [PERSON] по [ADDRESS] від 26 липня 2016 року вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], однак за місцем своєї реєстрації не проживає (акт обстеження матеріально - побутових умов проживання сім»ї [PERSON] по [ADDRESS] від 26 липня 2016 року). Згідно відповіді № 343/2-13 від 5 серпня 2016 року Врадіївської селищної ради Миколаївської області щодо зняття з реєстрації відповідача [PERSON] з житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] позивачу було відмовлено, відповідно до чинного законодавства України (відповідь № 343/2-13 від 5 серпня 2016 року Врадіївської селищної ради Миколаївської області). Позивач [PERSON] у зв»язку з відмовою Врадіївської селищної ради Миколаївської області в односторонньому знятті з реєстрації [PERSON], 5 серпня 2016 року звернувся до відповідача [PERSON] із заявою, в якій просив в добровільному порядку знятися із реєстраційного обліку в строк до 16 серпня 2016 року та у разі відмови буде змушений звернутися до суду з позовом про визнання такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, дану заяву особисто було вручено відповідачу [PERSON] (дана заява позивача [PERSON].) Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] дала суду показання, що позивач [PERSON] є її сусідом та проживає сам в житловому будинку, розташованому по [ADDRESS] Також свідок [PERSON] зазначила, що [PERSON] був одружений на [PERSON] та вони разом проживали у вказаному будинку, однак його дружина [PERSON] у житловому будинку по [ADDRESS] не проживає вже більше двох років. В сукупності вищевикладеного вбачається, що відповідач [PERSON] більше двох років не користується житловим будинком позивача, розташованим по [ADDRESS], що свідчить про втрату нею інтересу щодо права на користування цим житлом. Відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла, охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Стаття 47 Конституції України передбачає, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Водночас, ст. 41 Конституції України визначено, що закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 379, ст. 380 ЦК України, об'єктом власності особи може бути, зокрема житло - житловий будинок. Положення ч. 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України передбачають право власника використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном. Відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України, право члена сім'ї власника будинку, який не є співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним з ним проживанням у цьому будинку. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Таким чином, порушене право власника житла підлягає захисту шляхом визнання відповідача [PERSON] такою особою, що втратила право на користування цим житлом, що дасть можливість власнику житлового будинку зняти її з реєстрації місця проживання, в порядку визначеному Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні". Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі вищевикладеного, вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а відтак такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved