Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON],[PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог зазначивши, що йому на на праві власності належить житловий будинок, який розташований по вул.Пушкіна, 21, в селі Григорівка Васильківського району, Дніпропетровської області. В даному будинку з 2003 року також зареєстрована відповідачка [PERSON], а потім її донька [PERSON], 14.10.2005року народження. . Однак, відповідачка з моменту реєстрації фактично в будинку не проживає. Реєстрація відповідачки в його будинку перешкоджає йому здійснювати своє право власності вказаним житловим приміщенням, розпоряджатися ним, оплачувати комунальні послуги і т.п. В зв'язку з чим просив суд визнати [PERSON] та її доньку такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позов та просила його задовольнити. Відповідачка [PERSON] позов не визнала, в заяві на ім"я суду вказала,що проживала в будинку позивача з 1996року, коли її мати стала проживати (співмешкати) разомз [PERSON].У неї у власнсоті не має житла , вона винаймає квартиру, де її ніхто не зареєструє місце проживання. Просила відкласти розгляд справи для підготовки заперечень проти позову та збору документів для їх підтвердження. За клопотанням відповідачки справа розглядом відкладалась на 03 жовтня 2016року, в призначений час [PERSON] в судове засідання не з"явилась , про причини неявки суд не повідомила, заперечень по суті позову не надала. 19.10.2016року [PERSON] в судове засідання не з"явилась, про причини неявки суд не повідомила. 26 жовтня 2016року відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не зявилася. Про день, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомила. В порядку ч.4 ст.169 ЦПК України зі згоди позивача суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, чи інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. В ході судового розгляду встановлено, що [PERSON]. на праві приватної власності належить житловий будинок, який розташований по вул. Пушкіна,21 в селі Григорівка. Васильківського району Дніпропетровської області,що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.(а.с.4-5). В даному будинку 14.10.2003року зареєстрована [PERSON] [INFO], її донька [PERSON] [PERSON] народження, зареєстрована в будинку з 02.11.2005року народження, які не проживають в будинку, що підтверджується актом депутата від 23.06.2016року(.а.с.8). Факт не проживання відповідачів по вул.Пушкіна, 21 в селі Григорівка підтвердила відповідач [PERSON], вказавши фактичне місце проживання [INFO].(а.с .15). Відповідачі не є родичами чи членми сім"ї позивача.(а.с.7). Доказів щодо збереження за нею права користування житловим приміщенням понад строки встановлені ст.71ЖК України відповідач не надала. На підставі ст. 391 ЦК України, власник має права вимагати усунення перешкод його права, хоч вони і не поєднані з позбавленням володіння. Згідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей. Член сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним в будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Судом не встановлено наявності між сторонами угоди про порядок користування жилим приміщенням. Згідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України, припинення сімейних відносин з власником житлового будинку не позбавляє колишніх членів сім'ї права користування займаним житловим приміщенням. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Домовленості про користування спірним житловим будинком між сторонами не було. Враховуючи те, що [PERSON].та її малолітня донька [PERSON] не проживає в спірному житловому приміщенні понад один рік, не надала суду доказів наявності поважних причин, які перешкоджали їй користуватися житловим приміщенням, суд приходить до переконання, що відповідачка може бути визнана такою, що втратила право користування спірним житлом. Відповідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved