Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 28 грудня 2008 року рішенням Шацького районного суду Волинської області між нею та відповідачем було розірвано шлюб. Від даного шлюбу у подружжя є неповнолітня дитина: [PERSON] - [INFO]. Дитина залишились проживати разом з позивачем та повністю перебуває на її отриманні. Матеріальної допомоги на утримання своєї дитини відповідач не надає, в їх вихованні та розвитку ніякої участі не приймає, що ставить позивача у вкрай скрутне матеріальне становище. [PERSON], донька позивача, має діагноз: гострий пієлонефрит, активна фаза, гострий період, функція нирок збережена. Також донька знаходиться на "Д" обліку з приводу гострого пієлонефриту та в даний час знаходиться на амбулаторному протирицидивному лікуванні. [PERSON] ніде не працює, перебуває на обліку в Шацькій районній філії Волинського обласного центру зайнятості. Позивачу не відомий конкретний рівень доходів [PERSON], однак відомо, що він має постійний дохід, тому позивач вважає, що батько має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в сумі 1000 грн. та додаткові витрати у сумі 500 грн., до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, проте подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про місце та час розгляду справи, заяви про відкладення судового засідання чи проведення його у відсутності відповідача не подав. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO], є батьками: [PERSON] - [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЕГ № 065807 (а.с. 8). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно з вимогами ст. 180, ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до положень статей 182, 184 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] проживає разом з дитиною, яка перебуває повністю на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб № 1001 від 04.04.2018 року виданою Шацькою селищною радою Шацького району Волинської області (а.с. 9). Позивач ніде не працює, перебуває на обліку в Шацькій районній філії Волинського обласного центру зайнятості, що підтверджується довідкою № 275/02-3 від 03.04.2018 року (а.с. 12). \~ \~ \~ \~При визначенні\~розміру стягуваних\~аліментів суд\~враховує,\~що згідно\~із Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік», станом на 01.01.2018 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 1860 грн., меншим ніж 50 відстотків якого не може бути розмір аліментів. Також суд враховує те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька. \~ \~ \~ \~Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, з урахуванням того, що відповідач є працездатним, здоровим, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнітньої дитини у сумі 1000 грн., щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що участь у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Судом встановлено, що [PERSON], донька позивача, має діагноз: гострий пієлонефрит, активна фаза, гострий період, функція нирок збережена, що підтверджується випискою № 1241 із медичної картки стаціонарного хворого (а.с. 11). Також донька знаходиться на "Д" обліку з приводу гострого пієлонефриту та в даний час знаходиться на амбулаторному протирицидивному лікуванні, що підтверджується лікарсько-консультативним заключенням від 04.04.2018 року (а.с. 10). Згідно ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. За змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Враховуючи те, що відповідач зобов'язаний утримувати неповнолітню доньку на рівні з позивачем, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] додаткових витрат на утримання [PERSON] в розмірі 500 (п'ятсот) грн. щомісячно. Суд вважає визначений розмір аліментів та додаткових витрат достатніми та справедливими. З відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 704,80 грн. Згідно статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. На підставі статей 141, 180, 181, 182, 184, 185, 198 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved