Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, у якому вказує, що він перебував у трудових відносинах з Командитним товариством «Запорізький завод високовольтної апаратури - Вакатов» і Компанія» з 20 серпня 2007 року по 08 червня 2017 року. 11 березня 2013 року під час виконання своїх трудових обовязків з ним стався нещасний випадок, а саме - падіння у приямок електровізка. В результаті нещасного випадку він отримав «закритий перелом хірургічної шийки з відривом великого бугорка правої плечової кістки із задовільним станом уламків». Згідно висновку МСЕК №492425 від 11.07.2013року його визнано інвалідом 3 групи з 40% стійкої втрати професійної працездатності. 10.06.2014 року за результатами повторного огляду МСЕК позивачу встановлено 25 % втрати професійної працездатності без встановлення інвалідності. 26.05.2016 року позивачу було підтверджено втрату 25 % професійної працездатності без встановлення інвалідності та надано рекомендації амбулаторного та стаціонарного лікування у травматолога, санаторно-курортне лікування.У звязку з травмою та її наслідками позивач зазнав душевних страждань, не може вести повноцінний спосіб життя, зазнав порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості. Просить стягнути з відповідача на відшкодування моральної шкоди 50000 грн. У судове засідання позивач не зявився, його представник надав заяву про слухання справи за його відсутності. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно, належним чином, згідно діючого законодавства. Причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надавав. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що позивач з 20 серпня 2007 року по 08 червня 2017 року перебував у трудових відносинах з Командитним товариством «Запорізький завод високовольтної апаратури - Вакатов» і Компанія»». 11 березня 2013 року під час виконання своїх трудових обовязків з ним стався нещасний випадок, а саме - падіння у приямок електровізка. В результаті нещасного випадку він отримав «закритий перелом хірургічної шийки з відривом великого бугорка правої плечової кістки із задовільним станом уламків». Відповідно до п. 4 Акту проведення розслідування нещасного випадку, який відбувся 11.03.2013 р. (Форма Н-5) основною причиною настання нещасного випадку визнано невиконання електромонтерами вимог інструкції з охорони праці. Згідно висновку МСЕК №492425 від 11.07.2013року [PERSON] визнано інвалідом 3 групи з 40% стійкої втрати професійної працездатності. 10.06.2014 року за результатами повторного огляду МСЕК йому встановлено 25 % втрати професійної працездатності без встановлення інвалідності. 26.05.2016 року позивачу було підтверджено втрату 25 % професійної працездатності без встановлення інвалідності та надано рекомендації амбулаторного та стаціонарного лікування у травматолога, санаторно-курортне лікування. Згiдно до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови працi. Стаття 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які причинили втрату працездатності» передбачає відшкодування моральної шкоди застрахованим особам незалежно від відшкодування майнової шкоди i є одним iз способів захисту особистих немайнових прав працівника. Спеціальним законом, яким урегульовано питання відшкодування працівникові (застрахованій особі) за рахунок коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України моральної шкоди в разі нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання, якi призвели до втрати працівником працездатності є Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування вiд нещасного випадку на виробництвi та професiйного захворювання, якi спричинили втрату працездатностi". Оскiльки вiддiлення Фонду на час виникнення спiрних правовiдносин у зв'язку зi змiною спецiального закону не вiдповiдає за завдану моральну шкоду, то в разi отримання працiвником виробничої травми чи професiйного захворювання в цей перiод він набуває права на вiдшкодування моральної шкоди на загальних пiдставах, установлених законом. Вiдповiдно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних i нешкідливих умов працi покладається на власника або уповноважений ним орган. Частиною 1 ст. 237-1 КзпП України передбачено, що вiдшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працiвнику провадиться в разi якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язкiв i вимагають вiд нього додаткових зусиль для органiзацiї свого життя. Відповідно до розяснень, що містяться у п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України вiд 31.03.1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про вiдшкодування моральної (немайнової) шкоди" згідно з ст. 237-1 КЗпП України за наявностi порушення прав працiвника у сферi трудових вiдносин, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життевих зв'язкiв чи вимагає вiд нього додаткових зусиль для органiзацiї свого життя, обов'язок по вiдшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Вiдповiдно до ст.23 ЦК України особа має право на вiдшкодування моральної шкоди, завданої внаслiдок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фiзичному болю та стражданнях, яких фiзична особа зазнала у зв'язку з калiцтвом або iншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фiзична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведiнкою щодо неї самої, членiв її ciм'ї чи близьких родичiв; у душевних стражданнях, яких фiзична особа зазнала у зв'язку iз знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженнi честi та гiдностi фiзичної особи, а також дiлової репутацiї фiзичної або юридичної особи. Моральна шкода вiдшкодовується грiшми, iншим майном або в iнший спосiб. Розмiр грошового вiдшкодування моральної шкоди визначається судом залежно вiд характеру правопорушення, глибини фiзичних та душевних страждань, погiршення здiбностей потерпiлого або позбавлення його можливостi їх реалiзацiї, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є пiдставою для вiдшкодування, а також з урахуванням iнших обставин, якi мають iстотне значення. При визначеннi розмiру вiдшкодування враховуються вимоги розумності i справедливості. Судом встановлено, що [PERSON] завдано моральних страждань та переживань у зв'язку з травмою отриманою на виробництвi, який тривалий час був вимушений лікуватися, зазнав фізичного болю, отримав iнвалiднiсть 3 групи, а на теперішній час має підтверджену втрату 25 % професійної працездатності без встановлення інвалідності. Отже, сам факт отримання [PERSON] трудового каліцтва, з настанням таких негативних наслідків як визнання його інвалідом 3 групи з втратою 40 % працездатності, а пізніше - з втратою 25 % працездатності (без встановлення інвалідності), обмеженнями щодо умов та характеру праці свідчить про те, що Позивач в силу ч.І та п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав, і яка полягає у фізичному болі та стражданнях, яких він зазнав. Визначаючи розмiр моральної шкоди суд враховує стан здоров'я позивача, наслiдки отриманої травми, характер, ступiнь та тривалiсть моральних страждань, яких зазнав позивач, i вважає, виходячи з принципiв розумностi достатностi, виваженостi, необхiдним стягнути на користь позивача моральну шкоду у розмiрi 20000 грн. Оскільки позивачі по даній категорії справ звільняються від сплати судового збору при подачі позову, то такий на користь держави має бути стягнути з відповідача у сумі 640,00грн.

Outcome: partial