Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~31 липня 2017 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором за № б/н від 12.07.2012 року у розмірі 33900 грн. 63 коп., посилаючись на невиконання відповідачем договірних умов. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідачка та її представник повторно в судове засідання не зявились, повідомлені належним чином, від представника надійшла заява про відкладення розгляду справи, проте, поважність неявки до судового засідання нічим не підтверджена. У запереченнях на позовну заяву вказав, що банком пропущений строк для звернення до суду, тому просить застосувати строк позовної давності також до вимог про стягнення пені, штрафів, зазначає необґрунтованість розміру заявлених відсотків, просить зменшити розмір пені. Суд, дослідивши надані докази та матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що, відповідно до договору б/н від 12.07.2012 року, [PERSON] отримала кредит у розмірі 2600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Щодо зміни кредитного ліміту, банк керується п.2.1.1.2.3., п.2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з запропонованими ПАТ КБ "Приватбанк" умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою, тарифами банку складають кредитний договір між нею та банком, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні кредитного договору сторони керувались ч. 1\~ст. 634 ЦК України. Згідно з цієї\\ю\~статтею ЦК\~України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У ст. 599 ЦК України\~зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит на сплатити відсотки. ПАТ КБ "Приватбанк" свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором. \~ \~ \~ \~У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором, відповідач станом на 30.06.2017 року має заборгованість 33900,63 грн., яка складається з наступного: - 2596,57 грн. - заборгованість за кредитом; - 26013,55 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3200,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; штрафи, відповідно до пункту 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: 500,00 \~ \~ \~ \~грн. - штраф (фіксована частина). 1590,51 грн. - штраф (процентна складова).\~\~\~\~\~\~\~\~ Статтею 627 ЦК України\~передбачено, що, відповідно до\~ст.6 цього Кодексу,\~сторони є вільними в укладенні договору та визначенні\~умов договору. За змістом ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України,\~зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, відповідно до умов\~договору та вимог закону. Щодо клопотання відповідача про сплив строку позовної давності, згідно\~зі ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 5\~ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Статтею 253 ЦК України\~передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Відповідно до ст. 264ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Статтею 257ЦК України\~передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 4\~ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як вбачається з правових позицій, викладених в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі №614цс14, яка була ухвалена за наслідками перегляду цивільної справи за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Аналогічні правові позиції викладені в постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 181/467/17, стороною в якій було ПАТ КБ «Приватбанк». Зокрема, у вказаному судовому рішенні зазначено, що висновок судів попередніх інстанцій про початок перебігу позовної давності з моменту внесення позичальником останнього платежу на погашення кредитної заборгованості є помилковим. Згідно з умовами та правилами, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня дії картки, а не закінченням строку дії договору. Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104 цс16. Відповідно до ч. 4 ст.263 ЦПК України,\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Відповідно до правил користування карткою строк дії картки зазначено на лицевій стороні картки. Картка діє до останнього дня місяця, зазначеного на лицевому боці картки. Відповідно до довідки, виданої АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 18.07.2018 р. за № 30.1.0.0/2-20180716/5993, [PERSON] (ІПН [NUMBER]) згідно з кредитним договором б/н від 12.07.2012 року, отримала картки №5211537312044352, №5211537316065890, зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня 04.2016 року. Враховуючи наведене, суд вважає доведеним, що строк дії кредитної картки відповідачки був встановлений до 01.05.2016 року. За таких обставин, враховуючи наведені правові позиції та висновки Верховного Суду України, Верховного Суду, початок перебігу трирічного строку позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі почався 01 травня 2016 року, а щодо періодичних платежів - з моменту несплати чергового платежу, зокрема, щодо погашення процентів та сплати пені. З позовної заяви вбачається, що позов було подано 31.07.2017 року. Відносно перебігу позовної давності, що розпочався з дати останнього платежу за кредитною карткою вбачається, що [PERSON] здійснила останній платіж 30.06.2017 року, що також свідчить що строк позовної давності не сплив. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) суд керується наступним. Цивільно-правова відповідальність\~- це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків, як заходу цивільно-правової відповідальності, має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Враховуючи викладене та відповідно до\~статті 549 ЦК України,\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення\~строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (постанова судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 р. у справі № 6-1374цс17). Щодо відзиву відповідача про зменшення неустойки\~пені, то суд враховує норми ч.3\~ст.551 ЦК України, якою встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до\~ст.549 ЦК України,\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у випадку порушення боржником\~зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Отже, ч. 3\~ст. 551 ЦК України,\~з урахуванням положень\~ст. 3 ЦК України\~щодо загальних засад цивільного законодавства, та п. 4 ч.5\~ст. 12 ЦПК України,\~що суд сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав передбачених цим Кодексом та дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року в справі №6-100цс14.\~Пунктом 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що положення ч.3\~ст.551 ЦК України\~про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються, як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою\~статті 625 ЦК України, які мають іншу правову природу.\~При цьому, проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей\~1054,\~1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. \~\~\~\~ Істотними обставинами, в розумінні частини третьої\~статті 551 ЦК\~України, можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).\~\~ Суд враховує, що сума основного боргу складає 2596,57 грн., а сума пені 3200 грн, що перевищує суму основного боргу, тому суд вважає за можливе зменшити суму пені до суми основного боргу 2596,57 грн. Таким чином, з боржника на користь кредитора підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором, проценти за користування кредитом, окрім штрафів та із зменшенням суми пені, тому суд дійшов висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на нормах закону і повинні бути задоволені частково, у загальному розмірі 31206,69 грн. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України,\~необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір.

Outcome: partial