Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

17.07.2019 року позивач звернувся у суд до відповідача із вказаним позовом, та свої доводи мотивує тим, що 20.08.2017 року позивач домовився з відповідачами про ціну та всі інші істотні умови договору кіпівлі-продажу квартири [ADDRESS] , загальною площею 47,9 кв.м., житловою площею 28,5 кв.м. На підтвердження правочину відповідачі видали розписку, у якій підтвердили отримання ними грошей. В день підписання та видачі розписки відповідачі передали йому квартиру та з цього часу він безперешкодно користується квартирою. Коли позивач запропонував відповідачам оформити договір купівлі-продажу квартири нотаріально, то кожного разу вони посилаються на зайнятість у роботі. Оскільки сторони за договором домовилися по усім суттєвим умовам договору та відбулося повне його виконання обома сторонами, нотаріально не оформили договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] , загальною площею 47,9 кв.м., житловою площею 28,5 кв.м. Позивач в судове засідання не зявився, в позовній заяві просив розглянути справу за його відсутність, не заперечував проти винесення заочного рішення у разі неявки відповідача. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про день і час розгляду справи повідомлялися відповідно до вимог чинного законодавства, про причину неявки суд не інформувавли, тому суд визнає причину неявки вдповідачів неповажною і вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін, з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. За письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступного. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 316 ч.1 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ч.1.3 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором , який підлягає нотаріальному посвідченню виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов`язується передати майно у власність другій стороні, а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. 657 ЦК України договір купівлі - продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі та підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилася щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення договору, суд може визнати такий договір дійсним. Згідно ст.219 ч.2 ЦК України суд може визнати правочин дійсним, якщо буде встановлено, що відповідав справжній волі особі яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі. Так, згідно довідки № 498 від 26.06.2019 року виданою Волноваським бюро технічної інвентарізації квартира [ADDRESS] , загальною площею 47,9 кв.м., житловою площею 28,5 кв.м., зареєстровано КП "Волновським БТІ" 23.02.1993 року за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по 1/4 частці кожному на підставі свідотцтва про право власності на житло виданого 08.02.1993 року, Волноваським промислово-комерційним центром "Електрон", згідно розпорядження від 08.02.1993 оку, № 14, 29.06.1999 року за [PERSON] , [PERSON] по 1/8 частці кожному на підставі договору дарування частини квартири, посвідченої 23.04.1996 року, державним нотаріусом Ворлноваської держнотконтори, реєстр № 702. (а.с.29) Згідно розписки від 20.08.2017 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] отримали від позивача 80 000 00 грн. за продаж квартири.(а.с.30,31). Квартирою фактично володіє позивач, користується нею, гроші у повній сумі за вказану нерухомість передані відповідачам. Викладені докази приводять суд до впевненості, що між сторонами відбулася угода купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , загальною площею 47,9 кв.м., житловою площею 28,5 кв.м. і договір повинен бути визнаний дійсним, а за позивачем необхідно визнати право власності на вказану нерухомість. Повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які впливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, шляхом визнання за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 47,9 кв.м., житловою площею 28,5 кв.м. На підставі ст.ст. 220, 334, 392, 638 ЦК України,

Outcome: approved