Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до Слов»янської міської Ради Донецької області, Ярівської селищної Ради Краснолиманського району Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, обгрунтувавши свої позовні вимоги тим, що [INFO] помер їх дід і батько - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частки квартири [ADDRESS]. Спадкоємцями за законом після смерті є його діти: [PERSON] - їх - [PERSON] і [PERSON], батько і чоловік, і - [PERSON]. 04 лютого 2010 року [PERSON] та їй - [PERSON] державним нотаріусом Першої Слов'янської державної нотаріальної контори видано Свідоцтво про право спадкування за законом по реєстру № 2-260, згідно якого вона - [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за законом в рівних долях на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Однак, право власності на підставі вищевказаного свідоцтва не було [PERSON] зареєстровано в КП Бюро технічної інвентаризації міста Слов'янська. [INFO] помер [PERSON], який постійно мешкав в місті Слов'янську. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 3/4 частини квартири [ADDRESS]: 1/2 частина квартири належала померлому, на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Слов'янською міською радою 01 серпня 1997 року, зареєстрованого в Слов'янському Бюро технічної інвентаризації 14 серпня 1997 року за № 10495 в книзі 12, реєстраційний номер в Реєстрі права власності на нерухоме майно № 27758467; а 1/4 частина - на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою Слов'янською державною нотаріальною конторою по реєстру № 2-260. Спадкоємцями за законом на вказане майно в рівних частках є вони - [PERSON] - син померлого, [PERSON] - дружина померлого та [PERSON] - мати померлого. Спадщину вони всі прийняли, подавши про це відповідні заяви до Першої Слов'янської державної нотаріальної контори. Однак свідоцтво про право власності на спадщину не отримали. [INFO] померла [PERSON], яка не встигла оформити свої спадкові права після смерті [PERSON] Крім того, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, розташованого в [ADDRESS]. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є в рівних частках : [PERSON] - її онук за правом представлення у відповідності з ч. 1 ст. 1266 Цивільного кодексу України, і - [PERSON] - донька спадкодавця. Спадщину вони прийняли, подав про це заяву до Першої Слов'янської державної нотаріальної контори. Вона - [PERSON], почала оформлювати свої спадкові права після смерті своєї матері - [PERSON] в 2012 році. Державним нотаріусом Першої Слов'янської нотаріальної контори від 22 лютого 2012 року їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/12 частину квартини [ADDRESS] та житловий будинок [ADDRESS], оскільки право власності на частину квартири не було [PERSON] зареєстровано в Бюро технічної інвентаризації міста Слов'янська, а на будинок були відсутні правовстановлюючі документи. У зв'язку з відмовою нотаріуса у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, вона - [PERSON], звернулася в Краснолиманський міський суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно , рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 29 травня 2012 року за нею - [PERSON] було визнано право власності на 1/24 частину квартири [ADDRESS] та 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових споруд в [ADDRESS]. В іншій частині право на спадкове майно не оформлено. 28 грудня 2013 року державним нотаріусом Першої Слов'янської державної нотаріальної контори їм - [PERSON] та [PERSON] видані Свідоцтва про право на спадщину за законом, згідно яким вони є спадкоємцями в рівних частинах після смерті [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1500 га, яка розташована в [ADDRESS], та грошові вклади, які належали [PERSON] У видачі Свідоцтва про право на спадщину на частину квартири [ADDRESS] та 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель, розташованих в [ADDRESS], Постановою державного нотаріуса Першої Слов'янської державної нотаріальної контори від 27 грудня 2013 року їм знову було відмовлено, оскільки вони не можуть надати правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями, розташований в [ADDRESS], а також, у зв'язку з тим, що право власності [PERSON] на 1/4 частку квартири [ADDRESS] не було ним зареєстровано у відповідності з законодавством, яке діяло на момент отримання вказаного свідоцтва. Вважають, що за ними має бути визнано право власності на квартиру [ADDRESS] в наступних частках: за [PERSON] на 3/8 частини, за [PERSON] - на 1/4 частину, за [PERSON] на 1/12 частину, а за [PERSON] також і право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових споруд, розташованого в [ADDRESS], у зв'язку з тим, що: - у відповідності з Свідоцтвом про право власності на житло, виданим 01 серпня 1997 року Слов'янською міською радою, [PERSON] на праві приватної власності належить 1/2 частина квартири [ADDRESS]; - згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 04 лютого 2010 року [PERSON] державним нотаріусом Першої Слов'янської державної нотаріальної контори, йому належить 1/4 частина квартири [ADDRESS]; - [PERSON] не зареєстрував право власності на частину квартири в Бюро технічної інвентаризації міста Слов'янська в результаті своєї юридичної безграмотності. - на теперішній час іншого порядку оформлення права власності на вказану вище частину квартири, яка належить [PERSON], не існує; - житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями, розташований в [ADDRESS], був побудований [PERSON] на земельній ділянці, яка їй належала, на теперішній час, право власності на вказану земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 28 грудня 2013 року, в рівних частках належить їм [PERSON] та [PERSON]; - вони є спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] та [PERSON], згідно ст.ст. 1261, 1266 Цивільного кодексу України, спадщину вони прийняли. Просять суд визнати за - [PERSON] право власності на 3/8 частини квартири [ADDRESS] та 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель в [ADDRESS]. Визнати за - [PERSON] право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS]. Визнати за - [PERSON] право власності на 1/12 частину квартири [ADDRESS]. Позивач [PERSON] до судового засідання не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. 28 серпня 2014 року від позивача надійшла до суду Заява, в якій він просить суд розглянути справу без його участі та задовольнити його позовні вимоги ( а.с. 46). Позивач [PERSON] до судового засідання не з»явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. 28 серпня 2014 року від [PERSON] надійшла до суду Заява, в якій вона просить суд розглянути справу без її участі та задовольнити її позовні вимоги ( а.с. 46). Позивач [PERSON] до судового засідання не з»явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. 28 серпня 2014 року від [PERSON] надійшла до суду Заява, в якій вона просить суд розглянути справу без її участі та задовольнити її позовні вимоги ( а.с. 46). Представник відповідача - Слов»янської міської Ради Донецької області до судового засідання не з"явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи. Направив до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без участі представника Слов»янської міської Ради Донецької області та постановити рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи.( а.с.35). Представник відповідача - Ярівської селищної Ради Краснолиманського району Донецької області до судового засідання не з"явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи. Направив до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без участі представника Ярівської селищної Ради Краснолиманського району Донецької області та постановити рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи.( а.с. 38 ). Суд, розглянувши подані заявником документи та матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Слов»янської міської Ради Донецької області, Ярівської селищної Ради Краснолиманського району Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом підлягають задоволенню повністю з огляду на їх законність та обґрунтованість. Згідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як встановлено в судовому засіданні [INFO] помер дід і батько позивачів - [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частки квартири [ADDRESS] ( а.с. 13). Спадкоємцями за законом після смерті є його діти: [PERSON] - їх - [PERSON] і [PERSON], батько і чоловік, і - [PERSON]. 04 лютого 2010 року [PERSON] та їй - [PERSON] державним нотаріусом Першої Слов'янської державної нотаріальної контори видано Свідоцтво про право спадкування за законом по реєстру № 2-260, згідно якого вона - [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за законом в рівних долях на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. ( а.с. 12) Однак, право власності на підставі вищевказаного свідоцтва не було [PERSON] зареєстровано в КП Бюро технічної інвентаризації міста Слов'янська. [INFO] помер [PERSON], який постійно мешкав в місті Слов'янську ( а.с. 8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 3/4 частини квартири [ADDRESS]: 1/2 частина квартири належала померлому, на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Слов'янською міською радою 01 серпня 1997 року, зареєстрованого в Слов'янському Бюро технічної інвентаризації 14 серпня 1997 року за № 10495 в книзі 12, реєстраційний номер в Реєстрі права власності на нерухоме майно № 27758467; а 1/4 частина - на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою Слов'янською державною нотаріальною конторою по реєстру № 2-260 ( а.с. 12-13). Спадкоємцями за законом на вказане майно в рівних частках є - [PERSON] - син померлого, [PERSON] - дружина померлого та [PERSON] - мати померлого. Спадщину вони всі прийняли, подавши про це відповідні заяви до Першої Слов'янської державної нотаріальної контори. Однак свідоцтво про право власності на спадщину не отримали. [INFO] померла [PERSON], яка не встигла оформити свої спадкові права після смерті [PERSON] Крім того, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, розташованого в [ADDRESS]. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є в рівних частках : [PERSON] - її онук за правом представлення у відповідності з ч. 1 ст. 1266 Цивільного кодексу України, і - [PERSON] - донька спадкодавця. Спадщину вони прийняли, подав про це заяву до Першої Слов'янської державної нотаріальної контори. [PERSON], почала оформлювати свої спадкові права після смерті своєї матері - [PERSON] в 2012 році. Державним нотаріусом Першої Слов'янської нотаріальної контори від 22 лютого 2012 року їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/12 частину квартини [ADDRESS] та житловий будинок [ADDRESS], оскільки право власності на частину квартири не було [PERSON] зареєстровано в Бюро технічної інвентаризації міста Слов'янська, а на будинок були відсутні правовстановлюючі документи. У зв'язку з відмовою нотаріуса у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, [PERSON], звернулася в Краснолиманський міський суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно , рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 29 травня 2012 року за нею - [PERSON] було визнано право власності на 1/24 частину квартири [ADDRESS] та 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових споруд в [ADDRESS] ( а.с. 19-24). В іншій частині право на спадкове майно не оформлено. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» п.1 «Слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обгрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі Свідоцтва про право на спадщину». Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування». 28 грудня 2013 року державним нотаріусом Першої Слов'янської державної нотаріальної контори їм - [PERSON] та [PERSON] видані Свідоцтва про право на спадщину за законом, згідно яким вони є спадкоємцями в рівних частинах після смерті [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1500 га, яка розташована в [ADDRESS], та грошові вклади, які належали [PERSON] ( а.с. 14-15). У видачі Свідоцтва про право на спадщину на частину квартири [ADDRESS] та 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель, розташованих в [ADDRESS], Постановою державного нотаріуса Першої Слов'янської державної нотаріальної контори від 27 грудня 2013 року їм знову було відмовлено, оскільки вони не можуть надати правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями, розташований в [ADDRESS], а також, у зв'язку з тим, що право власності [PERSON] на 1/4 частку квартири [ADDRESS] не було ним зареєстровано у відповідності з законодавством, яке діяло на момент отримання вказаного свідоцтва ( а.с. 26-27). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків ( спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини являється останнє місце проживання спадкодавця. Стаття 1268 ЦК України встановлює, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» № 24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» « Момент виникнення права власності на річ ( майно) визначається законом. У відповідності до п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди в 1993 році регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року. Відповідно до вищевказаної Інструкції реєстрацію будинків із обслуговуючими будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадили бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих рад депутатів трудящих. Правила державної реєстрації об»єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, які були затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 19 січня 1996 року за № 31/1056 встановлювали порядок державної реєстрації об»єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб. До об»єктів нерухомого майна, що підлягає державній реєстрації, відносяться… квартири в багатоквартирних будинках. Відповідно до п.4.1 вищевказаних правил оформлення права власності на об»єкти нерухомого майна проводилось із видачею свідоцтва про право власності. Державні органи приватизації видавали Свідоцтва наймачам квартир у державному житловому фонді, які приватизували їх відповідно до Закону України від 19 червня 1992 року № 2482-Х11» « Про приватизацію державного житлового фонду». Згідно до вимог ст. 65-1 Житлового кодексу України «Наймачі жилих приміщень у будинках державного чи громадського житлового фонду можуть за згодою всіх повнолітніх членів сім»ї, які проживають разом з ними, придбати займані ними приміщення у власність на підставах, передбачених законодавством». Згідно до статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» ( який діяв на той період часу) «Приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир ( будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень ( підвалів, сараїв і т.і) державного житлового фонду на користь громадян України. Квартира [ADDRESS] належала в рівних частках [PERSON] та [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 01 серпня 1997 року, виданого Слов»янською міською Радою згідно розпорядження № 1106-р від 29 липня 1997 року ( а.с. 13). У відповідності до статті 12 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» ( який діяв на той період часу) «Власник приватизованого житла має право розпорядитися квартирою ( будинком) на свій розсуд: продати, подарувати, заповісти, здати в оренду, обміняти, закласти, укладати інші угоди, не заборонені законом.» Згідно вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків ( спадщини) від спадкодавця до спадкоємців, до складу спадщини входять всі права та обов»язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1223 ч.3 ЦК України передбачає, що « Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини». У відповідності до ст. 1220 ЦК України: ч.1 « Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою». ч.2 « Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою». Згідно до ст. 1218 ЦК України « До складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.» Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об»єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. У відповідності до ст. 392 ЦК України « Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує право власності». У відповідності до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» «Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок та інш. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно з»ясовувати: -чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов»язкової реєстрації таких прав. Аналіз усіх вищенаведених Законів та підзаконних актів дає суду всі підстави вважати, що на момент смерті [PERSON] і [PERSON] були власниками квартири [ADDRESS], право власності на вказане майно вони набули правомірно. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, шляхом прийняття спадщини після смерті свого сина [PERSON], спадкоємець [PERSON] правомірно набула право власності на 1/12 частку квартири, яка розташована у [ADDRESS]. і тому у відповідності до ст.ст.. 1216, 1218 ЦК України за спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], [PERSON], [PERSON] - позивачами по справі слід визнати право власності на спадкове майно, а саме: квартиру [ADDRESS], як на майно отримане в порядку спадкування за законом. Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України від 16 травня 2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Як встановлено в судовому засіданні, земельна ділянка для будівництва житлового будинку за адресою- [ADDRESS] була виділена [PERSON] на підставі рішення 1Х сесії Ярівської селищної ради від 22 січня 1992 року, земельна ділянка була виділена в натурі, [PERSON] був виданий належним чином затверджений план забудови земельної ділянки. На ім»я спадкодавця був виданий належним чином затверджений дозвіл на будівництво житлового будинку і господарський будівль. Таким чином, житловий будинок та господарські споруди були побудовані спадкодавцем на виділеній для цих цілей земельній ділянці [ADDRESS], у передбачений законом спосіб, який діяв на час надання земельної ділянки. Будівництво житлового будинку було завершено у повному обсязі у 1992 році, що підтверджується даними інвентарної справи. Будівництво зазначеного будинку не було самочинним, що підтверджується наявністю вищевказаних дозвільних документів, відсутністю відповідної відмітки у інвентарній справі, прийняттям державою платежів за користування будинком. Після закінчення будівництва спадкодавець [PERSON] користувалася, як будинком так і земельною ділянкою, як власник. Побудований спадкодавцем житловий будинок не є самочинним будівництвом і є об»єктом завершеного будівництва, будувався відповідно до дозвільних документів на виділеній для цих цілей земельній ділянці. Побудований житловий будинок відповідає усім будівельним, санітарним, пожежним та іншим нормам, які застосовуються до будівль відповідного типу. Окрім того, після завершення будівництва, на підставі рішення виконкому Ярівської селищної ради від 27 березня 1996 року № 27.9 спадкодавцю під вже збудований житловий будинок була надана у приватну власність земельна ділянка, яка розташована у [ADDRESS]. Цільове призначення земельної ділянки-обслуговування житлового будинку і господарських будівль. Зазначене відповідно до ч.3 ст. 376 ЦК України є підставою для визнання права власності. Після смерті [PERSON] [PERSON] та [PERSON] прийняв спадщину шляхом подання до нотаріальної контори відповідної заяви. Відповідно до ч.1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщини є рівними. На підставі Рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 29 травня 2012 року за [PERSON] було визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових споруд в [ADDRESS]. ( а.с. 19-24). Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків ( спадщини) від спадкодавця до спадкоємців, до складу спадщини входять всі права та обов»язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1223 ч.3 ЦК України передбачає, що « Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини». У відповідності до ст. 1220 ЦК України: ч.1 « Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою». ч.2 « Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою». Згідно до ст. 1218 ЦК України « До складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.» Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об»єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» «Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок та інш. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно з»ясовувати: -чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності. Відповідно до ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції Закону N 1878- VI від 11 лютого 2010 року, який набрав чинності з 16 березня 2010 року права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов»язкової реєстрації таких прав. Відповідно до ч.2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно ( житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва ( створення майна). За змістом п.9 Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію збудованих до 31 грудня 2009 року індивідуальних житлових будинків, можливе за заявою власника ( користувача) земельної ділянки із обов»язковим наданням відповідного документу. Оскільки власник земельної ділянки- [PERSON] померла [INFO] ( а.с. 7) звернутися у відповідні органи із заявою про прийняття будинку до експлуатації її спадкоємці не можуть. На час виникнення у спадкодавця [PERSON] у 1992 році права власності на побудований нею житловий будинок, обов»язкова реєстрація права власності на нерухоме майно не була передбачена і не була обов»язковою. Спадкодавець [PERSON] правомірно набула право власності на побудований нею об»єкт нерухомого майна - житловий будинок, який розташований у [ADDRESS] та володіла ним на праві приватної власності. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] за життя правомірно фактично набула право власності на домоволодіння з господарськими та побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS] і тому у відповідності до ст.ст.. 1216, 1218 ЦК України за спадкоємцем [PERSON]- Каширським владиславом Вадимовичем слід визнати право власності на спадкове майно- ? частину домоволодіння з відповідною частиною господарських та побутових будівль та споруд [ADDRESS], як на майно отримане в порядку спадкування за законом після [PERSON], яка померла [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved