Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

11.06.2013 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі позивач, кредитор) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач, позичальник) про стягнення заборгованості. В позові зазначив, що відповідно до укладеного договору №k3XRRX5000052 від 21.05.2007 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 3055,19 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору та на даний час продовжує ухилятися від виконання зобов'язань і заборгованості за кредитним договором не погашає. Станом на 16.01.2015 року має заборгованість на суму 37487,48 грн., яка складається з наступного: 12374,18 - заборгованість по процентам за користування кредитом; 823,35 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 22028,65 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500,00 грн. - штраф; 1761,30грн.- штраф (процентна складова). На даний час кредитна заборгованість відповідачем не погашена, тому просить стягнути в судовому порядку. Представник позивача на розгляд справи не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач та його представник при розгляді справи позовні вимоги заперечили, просять застосувати позовну давність до вимог позивача та відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, про що подали суду заяву. Заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази на ствердження цих обставин, суд вважає в задоволенні позовних вимог відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, тобто відповідно до умов договору у вказаний у договорі строк. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 21.05.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний догоір №k3XRRX5000052, який складається із заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт»), відповідно до якого кредитор надав позичальнику споживчий кредит в сумі 3055,19 грн. зі сплатою 12.00 % річних за користування коштами терміном до 21.05.2008 року (а.с.5). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором від 21.05.2007 року вбачається, що станом на 16.01.2015 року у позичальника виникла заборгованість у розмірі 37487,48 грн. внаслідок несвоєчасного виконання ним зобов'язання за кредитним договором, оскільки остання дата повернення відповідачем кредиту - 21.05.2008 року. /а.с.5/. А тому саме з цього часу були порушені обов'язки відповідача стосовно погашення кредиту, а у позивача виникло право у судовому порядку стягувати заборгованість за кредитом. Однак, як вбачається з позовної заяви, позивач звернувся до суду з зазначеним позовом 11 червня 2013 року, тобто з пропуском позовної давності. Згідно ст.ст.256,257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст.259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до п.5.5. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним Договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років (а.с.75). Таким чином сторони збільшили позовну давність яка передбачена ст. 257 ЦК України. Згідно п.7 ч.11 ст.11 ЗУ "Про захист прав споживачів", кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Пунктом 31 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" судам роз'яснено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Згідно ч.5 ст.261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Представник відповідача [PERSON], відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України , подав до суду заяву про застосування позовної давності, яка наявна в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думки учасників та врахувавши, що строк позовної давності по кредитному договору від 21.05.2007р. сплинув, оскільки позивач звернувся до суду із позовом 11.06.2013 року, а також те, що відповідач надав суду заяву про застосування строків позовної давності, суд вважає, що в задоволені позову ПАТ КБ «ПриватБанк» слід відмовити в повному обсязі. На підставі вищезазначеного,

Outcome: dismissed