Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

15 червня 2016 року Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до [PERSON]. про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, який уточнив під час судового розгляду. В обгрунтування позову зазначав, що позивачем відповідачу надавались послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у квартиру за адресою:м. Запоріжжя, [ADDRESS]. Відповідач протягом тривалого періоду часу належним чином не виконує свої зобов'язання по оплаті наданих послуг, в зв'язку з чим, за період з 01.05.2010 року по 31.05.2011 року утворилася заборгованість у розмірі 1662,00 грн. Позивач просить стягнути з відповідача у судовому порядку суму заборгованості за надані послуги у розмірі 1662 грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378 грн. 00 коп. У судове засіданні представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи у відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, у відповідно до ст. 74 ЦПК України. Причини неявки суду не повідомила. Заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи від неї не надходило. В матеріалах справи наявні письмові заперечення, які були підтримані представником відповідача у судових засіданнях. Прийнявши до уваги думку представника позивача щодо вирішення справи, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Згідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає справу у межах вимог, заперечень, та доказів наданих сторонами. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Згідно п.1.1. статуту Концерн «Міські теплові мережі»створено на підставі рішення 34 сесії 23 скликання Запорізької міської ради від 11.01.2002 року № 17 «Про створення комунальних підприємств теплових мереж», згідно іззаконами України «Про місцеве самоврядування в Україні», згідно Рішенню Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 25 від 29.01.2009 року «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» у м. Запоріжжя, починаючи з 01.01.2009 року виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено Концерн «МТМ». Пунктом 2.1. Статуту встановлено, що основною метою діяльності концерну «МТМ»є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпеченняспоживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу концерну. Судом встановлено, що [PERSON] [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO] з 1997 року (а.с. 15) і є власником обєкта опалення розташованого у [ADDRESS] (а.с.64). Згідно до ст.ст.66,67,162 ЖК України\~за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Статтею 317 ЦК України\~передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. ст. 319, 322 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов'язує. Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Місце реєстрації та проживання власника на зміст права власності не впливає, а відтак, доводи відповідача щодо проживання за іншою адресою не впливає на його обовязок утримувати майно, що йому належить. Згідно з ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства у встановлений договором строк, а відповідно до ст.64-68 ЖК України наймач /або власник/ жилого приміщення та повнолітні члени його сім'ї зобов'язані своєчасно та належним чином сплачувати комунальні послуги. У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 18 „Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Судом встановлено, що позивач у період з 01.05.2010 року по 31.05.2011 року надавав відповідачу послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у приміщення, розташоване за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 192/157 на загальну суму 1662,00 грн. Відповідачем оплата за надані послуги не проводилася, станом на 01.06.2011 року загальна сума заборгованості становить 1662,00 грн., що підтверджено розрахунком суми заборгованості. Розрахунок заборгованості, доданий до позовної заяви не суперечить положенням цивільного процесуального законодавства України, адже нормами ЦПК не передбачено вимоги, відповідно до яких повинен бути оформлений розрахунок заборгованості і обґрунтовано підтверджує заявлені вимоги . Судом встановлено, що позивач виконував свій обов'язок по наданню послуг, такі послуги позивачем надавались, відповідач ними користувався, а тому виходячи із положень ст. 162 ЖК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідач зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги, і суду не було надано відповідачем доказів у відповідності до вимог передбачених ст. 60 ЦПК України по спростуванню наданих послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Відповідно до вимог п.1 ч.3 ст.20 Закону України " Про житлово-комунальні послуги" споживач зобовязаний укласти договір про надання житлового комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Обов'язок наймача (власника) квартири укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 8 жовтня 1992 року. Відповідно до п. 7 „Правил користування приміщеннями житлових будинків", затвердженими постановою KM України від 24 січня 2006р. № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що письмовий договір про надання послуг з централізованого опалення між Концерном „МТМ та відповідачем не укладався, тому плату за послуги з теплопостачання відповідач зобовязаний був вносити щомісяця не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. При цьому ні ЦК України, ні ЖК України, ні Законом України „Про житлово-комунальні послуги випадки, в яких недодержання сторонами письмової форми правочину про надання житлово-комунальних послуг, має наслідком його недійсність, не передбачені, а тому відсутність письмового договору між позивачем та відповідачами не позбавляє відповідача обов'язку сплатити фактично отримані ним послуги з централізованого опалення. Незважаючи на відсутність договору, в цілях недопущення порушення конституційного права громадян на забезпечення їх здоровя (ст. 3 Конституції України) та права на достатній життєвий рівень для себе і своєї сімї (ст.48 Конституції України), що включає праве на житло, Концерн «МТМ» здійснював та продовжує здійснювати постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що між Концерном «МТМ» та [PERSON] існують зобовязання, хоч договір не було укладено, а відсутність укладеного договору не позбавляє відповідача обовязку здійснювати оплату за отримані послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, і відмова споживача здійснювати оплату згідно діючих, затверджених тарифів є неправомірною. Слід зазначити, що по теперішній час [PERSON] не зверталася до Концерну МТМ і не цікавилася можливістю укласти договір на постачання теплової енергії, оскільки жодного доказу на підтвердження цього не надала і у судовому засіданні представник відповідача наполягав, що обовязок укласти договір має лише Концерн „МТМ. Відповідно до ст. 20, ст. 32 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги щомісяця у строки, встановлені договором або законом. Отже, суд вважає за необхідне стягнути із [PERSON] на користь Концерну «МТМ» заборгованість за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, яка виникла в періоди з 01.05.2010 року по 31.05.2011 року на загальну суму 1662 гривень. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача сплачені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved