overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

11 березня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS], оскільки відповідач не проживає в ньому з 2001 року без поважних причин. Представник позивача в судове засідання подала клопотання про розгляд справи без її участі, вказавши, що позивач позов підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. У матеріалах справи є заява [PERSON], в якій він просить справу розглядати без його участі, вказавши, що позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло (а/с 5). В даній квартирі, крім позивача, зареєстрований також її син - [PERSON], про що свідчить довідка від 04 березня 2015 року, видана Комунальним підприємством "ЖЕК-10" Чернігівської міської ради (а/с 8). Як зазначила позивач у позові, відповідач у 2001 році виїхав у Росію і з того часу не повертався, участі у витратах на утримання житла він також не приймає. Згідно акту, затвердженого начальником Комунального підприємства "ЖЕК-10" Чернігівської міської ради від 14.03.2015 року, зі слів сусідів [PERSON], [PERSON] та в результаті огляду квартири встановлено, що [PERSON] не проживає за місцем своєї реєстрації з 2001 року. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. ст. 1, 3 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власника майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, позовна вимога про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням з підстав, передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України, підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

11 березня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. 4-5). Позивач [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, суду надав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі в підготовчому засіданні, на позовних вимогах наполягає, просить позов задовольнити (а.с. 26). Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, надала суду заяву, в якій позов визнала, не заперечує проти розірвання шлюбу та просить справу розглянути без її участі в підготовчому засіданні (а.с. 27). На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28 жовтня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції м. Донецька, відповідний актовий запис № 462 (а.с. 12). Від сумісного життя сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], батьками якої відповідно до копії свідоцтва про народження серії І-НО № 122062 від 18 липня 2007 року, є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с. 13). Сторони припинили шлюбні відносини у 2014 року з причин різних поглядів на життя, нерозуміння один одного. Сторони не підтримують шлюбні відносини та однією сім'єю не мешкають. Майнового спору та спору щодо виховання дитини сторони не мають. Відповідно до ст. 104, 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає збереження сім'ї сторін неможливим, позов законним, обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню у зв'язку з тим, що сторони не підтримують шлюбні відносини, однією сім"єю не проживають, на примирення не згодні, позивач наполягає на розлученні, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Крім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що відповідач жодних пояснень та клопотань з цього приводу не надала, суд вважає за необхідне залишити їй прізище "Волкова".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

11 вересня 2008 року між ЗАТ "АКЦЕНТ - БАНК" (правонаступником якого є ПАТ "АКЦЕНТ - БАНК") та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н за умовами якого він отримав кредит в сумі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з терміном дії протягом 12 місяців, якщо жодна із сторін не заявила про його припинення то договір лонгується на той же термін. Позивач, посилаючись на те, що [PERSON] взяті на себе зобов'язання не виконує, звернувся в суд з позовом про стягнення з нього 13773 грн. 33 коп.. Відповідач в судове засідання не з'явився. Судом встановлено, що позивач надав [PERSON] 11 вересня 2008 року за кредитним договором, а він отримав кредит в сумі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та дією протягом 12 місяців, якщо жодна із сторін не заявила про його припинення то договір лонгується на той же термін. Відповідно до кредитного договору [PERSON] повинен був здійснювати погашення кредитів та процентів щомісячно. В порушення цього відповідач не сплачував своєчасно кредит та відсотки і станом на 04.04.2014 року допустив заборгованість у сумі 13773 грн. 33 коп. (1741 грн. 91 коп. - заборгованість за кредитом, 6489 грн. 36 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4410 грн. 00 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 632 грн. 06 коп. - штраф (процента складова)). Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядку встановленому договором. З відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп.. На підставі ст.ст.526, 1049,1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

11 вересня 2014 року позивачка звернулась з вищеназваною позовною заявою, в якій зазначила, що відповідач є батьком дітей: сина [PERSON] [INFO], сина [PERSON], [INFO] від участі у вихованні та утриманні дитини самоухиляється, не турбуються про здоров'я і розвиток дитини. Позивачка в ході судового засідання підтримала свої позовні вимоги. Відповідач позов визнав. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення ним повноліття. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO] (код [NUMBER]), який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], працює в ТОВ ""Промтоварний ринок"" (код 20942626), контролером є батьком неповнолітніх дітей: сина [PERSON] [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , які знаходяться фактично на утриманні позивачки [PERSON]Л, яка мешкає за адресою [ADDRESS] Відповідач від участі у вихованні та утриманні дитини ухиляється. Відповідно до ст. 182 СК України та враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, якій не має постійного доходу, а також думку сторін, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 від всіх видів його заробітку, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, щомісячно, починаючи з дня подання позову. Відповідно до ст.367 ч.1 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає можливим стягнути судові витрати з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

11 вересня 2015 року позивач Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський Акціонерний Банк" звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. З позовної заяви вбачається, що 23 червня 2011 року між Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський Акціонерний Банк" та відповідачем був укладений договір банківського обслуговування №BLaЖГА00046427, за яким позивач надав відповідачу кредит на поточні потреби у сумі 6 000,00 грн. Термін повернення кредиту - 23 червня 2014 року. Процентна ставка за користування кредитом становить 15 % річних, щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом - 1,75 % від суми кредиту. Проте відповідач свої зобов'язання, передбачені договором, порушила, тому позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за договором, що станом на 25 серпня 2015 року становить на загальну суму 13 079,89 грн., що складається з заборгованості по поверненню кредиту - 2 024,65 грн., по сплаті відсотків - 584,85 грн., по сплаті комісії - 945,00 грн., штраф (пеня) за несвоєчасне виконання зобов'язань - 9 525,39 грн. У судове засідання представник позивача не прибула, проте надала заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила суд їх задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місто слухання справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

11 вересня 2018 року позивач звернувся до Першотравенського міського суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який надійшов в провадження суду 19 вересня 2018 року. В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 03 липня 2012 року відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 15 000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Власник картрахунку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, що передбачено п.2.1.1.5.7 договору. Овердрафт - це короткостроковий кредит який надається банком клієнту у разі перевищення суми операцій по платіжній картці над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються договором можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом погодження, тобто обміну інформацією по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку (www.privatbank.ua) або інший інтернет/SMS-ресурс, зазначений банком. Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) ПАТ КБ «ПриватБанк», що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29 липня 2009 року, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05 жовтня 2011 року

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

11 вересня 2018 року позивач звернувся до Першотравенського міського суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який надійшов в провадження суду 19 вересня 2018 року. В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідно до\~укладеного договору № б/н від 24 лютого 2006 року відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 1 000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Власник картрахунку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, що передбачено п.2.1.1.5.7 договору. Овердрафт це короткостроковий кредит який надається банком клієнту у разі перевищення суми операцій по платіжній картці над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються договором можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом погодження, тобто обміну інформацією по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку (www.privatbank.ua) або інший інтернет/SMS-ресурс, зазначений банком. Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) ПАТ КБ «ПриватБанк», що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29 липня 2009 року, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05 жовтня 2011 року

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

11 грудня 2014 року до Овідіопольського районного суду в Одеської області звернувся представник позивача з вищевказаною позовною заявою з якої вбачається, що 13 грудня 2007 року між банком та [PERSON], [INFO], ( код [NUMBER] ) був укладений кредитний договір. Відповідно до якого банк надав відповідачці кредит на суму 3000 гривень., банк свої зобов'язання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується кредитним договором. Відповідачка свої зобов'язання не виконує. Станом на 31 жовтня 2014 року сума заборгованості за вищевказаному кредитному договору складає - 12345 грн. 34 коп. В зв'язку з чим просить суд стягнути з відповідачки [PERSON] на користь ПАТ КБ " Приватбанк" заборгованість у розмірі 12345 грн. 34 коп. за кредитним договором б/н від 13.12.2007 року, та судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. В судове засідання представник позивача не з"явився, але направив на адресу суду заяву в якій просив розглянути справу у відсутність їхнього представника, не заперечує проти прийняття заочного рішення. Відповідачка повторно в судове засідання не з"явилася, хоча була повідомлена повторно, належним чином причини не явки суду не відомі. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає можливим задовольнити позовну заяву представника позивача. Відповідно до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 13 грудня 2007 року між банком та [PERSON], [INFO], ( код [NUMBER] ) був укладений договір. Відповідно до якого банк надав відповідачці кредит на суму 3000 гривень. Банк свої зобов'язання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується кредитним договором. Відповідачка свої зобов'язання не виконує. Станом на 31 жовтня 2014 року сума заборгованості за вищевказаному кредитному договору складає: - заборгованість за кредитом - 7790 грн. 17 коп.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 3391 грн. 11 коп.; - заборгованість по комісії за користування кредитом - 100 грн. - штраф ( фіксована частина) - 500 грн.; - штраф ( процентна складова) - 564 грн. 06 коп. А всього сума заборгованості по вищевказаному кредитному договору становить 12 345 грн. 34 коп. Розрахунок заборгованості по кредитному договором судом перевірений та складений вірно. В зв'язку з вищевикладеним суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Позивач при поданні позову сплатив судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп., а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

11 грудня 2014 року МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за послуги по теплопостачанню в сумі 1 490 грн. 59 коп. за період з 1 серпня 2013 року по 31 жовтня 2014 року. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідач є мешканцем [ADDRESS], не здійснює оплату за комунальні послуги в повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про здійснення розгляду справи без його участі, у випадку неявки відповідача, просив провести заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляд справи був повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі не надсилав. Суд із письмової згоди представника позивача ухвалив заочний розгляд справи відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що місце проживання [PERSON], у встановленому законом порядку з 27 червня 1991 року зареєстровано за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою УДМС України у Хмельницькій області від 16 грудня 2014 року, довідкою про склад сім'ї від 14 листопада 2014 року. За цією адресою МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» надає відповідачу послуги по теплопостачанню за затвердженими в установленому порядку тарифами, кількість проте останній не оплачує їх в повному обсязі, внаслідок чого за період з 1 серпня 2013 року по 31 жовтня 2014 року заборгованість становить 1 490 грн. 59 коп., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", п. 7 "Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. № 572, споживач зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. В силу ст.19 Закону України «Про теплопостачання» від 2 червня 2005 року споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ст. 67 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ч.1 ст.64 Житлового кодексу України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь МКП «Хмельницьктеплокомуенерго» підлягає стягненню заборгованість за послуги по теплопостачанню в сумі 1 490 грн. 59 коп. Відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати по справі становлять 243 грн. 60 коп., які підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача З урахуванням викладеного,

Outcome: approved