Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із заявою, де просить встановити факт проживання її із спадкодавцем [PERSON] однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] року померла [PERSON], з якою вони проживали спільно з травня 2006 року. Після смерті останньої відкрилась спадщина на житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS], що належав померлій. За вказаною адресою вона із померлою проживали разом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, між ними постійно було порозуміння та довіра, до того ж остання, являючись особою похилого віку, потребувала сторонньої допомоги, яку набавала заявник. Також вказала, що дітей, чи інших родичів [PERSON] не мала. Тож, після смерті останньої вона, знаючи про відсутність спадкоємців першої-третьої черги, та являючись єдиним спадкоємцем четвертої черги, фактично вступила в управління і володіння спадковим майном, продовжуючи проживати у будинку, підтримуючи його в належному стані. При цьому, у встановлений законом шестимісячний строк після смерті [PERSON] звернулась до Жовтоводської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, постановою державного нотаріуса, їй відмовлено у зв'язку із відсутністю документів, підтверджуючіх факт проживання із спадкодавцем однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини. [PERSON] та її представник - адвокат Залевська О.В. у судовому засіданні вимоги заяви підтримали з підстав викладених у ній та просила суд встановити факт проживання заявника із спадкодавцем [PERSON] однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Представник заінтересованої особи [PERSON], повноваження якої підтверджуються довіреністю № 2/4-1300-01-13 від 03.06.2016 року в судове засідання не з'явилась, однак подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, не заперечує щодо задоволення заявлених вимог. Вислухавши пояснення заявника, представника заявника, допитавши свідків, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. [PERSON], являючись особою похилого віку, проживала за адресою [ADDRESS]. У травні 2006 року остання, потребуючи сторонньої допомоги, і не маючи родичів, стала проживати разом із [PERSON], яка допомагала їй по господарству. При цьому остання переїхала і вони стали мешкати спільно у вказаному домоволодінні. Дані особи вели спільне господарство, мали спільний бюджет, яким розпоряджались за домовленості разом (а.с. 16). Житловий будинок розташований за адресою [ADDRESS], належить на праві власності [PERSON], про що свідчить копія договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Кубай Л.В., зареєстрованого в реєстрі за № 509, копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, технічного паспорту (а.с. 9, 10, 11-14). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Жовтоводського міського управління юстиції у Дніпропетровській області [INFO] року [PERSON] померла, про що складено відповідний актовий запис № 722 (а.с. 7) Того ж дня відкрилась спадщина до якої ввійшли усі права та обов'язки, що належали останній на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті відповідно до вимогст.1218 ЦК України. У встановлений законодавством шестимісячний строк після смерті останньої, [PERSON], достовірно знаючі про відсутність спадкоємців першої-третьої черги і являючись єдиною спадкоємицею четвертої черги, звернулась до Жовтоводської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. У зв'язку із чим заведено спадкову справу (а.с. 8). Відповідно постанови державного нотаріуса Жовтоводської державної нотаріальної контори від 12 травня 2016 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок за адресою [ADDRESS], після смерті [INFO] року [PERSON] Причиною відмови стала відсутність документів, що підтверджували б факт проживання зі спадкодавцем однією сім'єю (а.с.19). Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], кожна окремо зазначили що протягом тривалого часу знали померлу [PERSON], з якою проживали по сусідству і перебували у дружніх стосунках. У 2006 році помер чоловік останньої і вона залишилась одна, оскільки інших родичів не мала. [PERSON] являлась особою похилого віку, мала незадовільний стан здоров'я, відтак потребувала сторонньої допомоги. На допомогу останній прийшла [PERSON], яка переїхала до неї і стала проживати із старенькою з 2006 року за адресою [ADDRESS]. При цьому, [PERSON] та [PERSON] вели спільне господарство, мали спільний бюджет, остання доглядала її до смерті, займалась її похованням і у подальшому продовжила мешкати у вказаному будинку. Відповідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до вимог ст. 256 ЦПК України суд встановлює факти, що мають юридичне значення, зокрема, факт проживання однією сім'єю. Статтею 3 СК України визначено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Враховуючи положення ст. 3 СК України та п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», згідно яких сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. До таких спадкоємців слід віднести тих осіб, які не пов'язані із спадкодавцем кровним спорідненням, не були його родичами, не знаходилися у шлюбі та інших осіб, які з певних причин проживали однією сім'єю. При цьому ст. 2 СК містить відкритий перелік осіб, які належать до членів сім'ї. Однак поняття "проживання однією сім'єю" та "член сім'ї" не є тотожними. Особа може бути близьким родичем спадкодавця, тобто відноситися до членів сім'ї, проте не проживати з ним однією сім'єю. Центральною ознакою проживання спадкоємця однією сім'єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. До кола осіб, які можуть одержати право на спадкування за ст. 1264 ЦК відносяться й інші родичі спадкодавця, причому ними можуть також особи однієї статі зі спадкодавцем, або особи, які взагалі не пов'язані спорідненням зі спадкодавцем. Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», викладених у абзацах 1 та 4 пункту 21, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоч і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Відповідно до положень статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.1264 ЦК України, в четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини. При цьому, для застосування ст. 1264 ЦК України доказуванню підлягає факт проживання із спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, встановлення факту проживання однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини має для заявника юридичне значення, оскільки дасть змогу скористатися своїм правом на отримання спадщини. Відповідно до ст.ст.59, 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановленихст.61 цього Кодексу. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, оскільки факти, викладені у ній, знайшли своє підтвердження. На підставі викладеного,

Outcome: approved