Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , котра сталася [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що після смерті [PERSON] , котра сталася [INFO] , відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, з права на земельну частку (пай) по КСП «Іскра» с. Суличівка, розміром 4,37 умовних кадастрових га, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН №026954. У вересні 2021 року в старих речах, які залишилися після смерті [PERSON] , позивачка знайшла заповіт, складений [PERSON] 12.04.2005 та посвідчений секретарем виконавчого комітету Малолиственської сільської ради за реєстровим №12, згідно якого померлий заповів все своє майно [PERSON] . Для оформлення спадщини позивачка звернулася до приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу. Однак нотаріус в усному порядку роз`яснила, що наразі не може завести спадкову справи у зв`язку з пропуском позивачкою шестимісячного строку для прийняття спадщини. Причиною пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини позивачкою стала її необізнаність про наявність заповіту. Тому, оскільки [PERSON] позбавлена можливості захистити своє права на спадщину, то звернулася з позовом до суду. У підготовче засідання позивачка та її представник надали заяви, в яких підтримують позов в повному обсязі та просили справу розглядати у їх відсутність. Представник відповідача у підготовче засідання надіслав заяву, в якій визнає позовні вимоги, стосовно їх задоволення покладається на розсуд суду та просив справу розглядати у його відсутність. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши позовну заяву та додані до неї письмові докази, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України та п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження обставин справи. Відповідно до ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно з ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно положень ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно правової позиції Верховного суду, викладеної у постанові від 26.06.2019 за результатами розгляду цивільної справи №565/1145/17, вбачається, що: "Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо". Таким чином, з огляду на те, що законодавець визнав таку причину пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як необізнаність про наявність заповіту, поважною, враховуючи обставини конкретної справи, визнання позовних вимог відповідачем, що не порушує прав та інтересів інших осіб, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску [PERSON] строку прийняття спадщини, що відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, є підставою для визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved