Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

[PERSON] звертаючись до суду з позовом до [PERSON] просить встановити порядок користування квартирою [ADDRESS], виділивши позивачу в користування кімнату літ " 8" площею - 9,9 кв.м, [PERSON] - кімнату літ. " 9" площею 10,5 кв.м з лоджією, а передпокій, кухню,ванну, вбиральню, кладову залишити у спільному користуванні. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником 6/11 частин квартири [ADDRESS]. За життя його матері між ним було укладено договір про порядок користування даною квартирою: позивач користувався кімнатами «3» та «4», а [PERSON] кімнатами «8» та «9», що складає 5/11 частин квартири. Після смерті матері позивача відкрилась спадщина, спадкоємцями якої стали позивач та відповідач в рівних частинах (5/22 частин вищевказаної квартири). Зазначає, що на даний час вони не можуть дійти згоди щодо користування кімнатами у квартирі, тому постало питання про визначення порядку користування даною квартирою. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнала частково, не заперечувала проти визначення порядку користування житлом, однак зазначила, що на даний час користується кімнатою площею 9,9 кв.м. Після перерви, позивач та відповідач в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені, надали суду заяви про продовження розгляду справи без їх участі, позивач позов підтримує, відповідач визнає повністю позов. Представник ОЖБК м. Чернігова, який ухвалою суду від 16.10.2014 року було залучено до розгляду справи в якості третьої особи, в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, а також вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Суд визнав за можливе продовжити розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних у матеріалах справи даних та доказів. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, після перерви фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося через неявку осіб, які беруть участь у розгляді справи. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. За правилом ч.3 ст. 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, і якою передбачено, що всі суб'єкти права власності є рівними перед законом з точки зору гарантій рівності умов здійснення власниками своїх прав. Відповідно до ст. 47 Конституції України, ч. 3 ст. 9 Житлового кодексу України кожен громадянин має право на житло та ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням. При розгляді справи судом встановлено, що на підставі договору дарування від 02 грудня 2004 року [PERSON] (мати позивача) подарувала [PERSON] (позивачу) 6/11 частин квартири [ADDRESS] (а.с.4). Право власності на дану частку квартири позивач зареєстрував в Чернігівському МБТІ 03 лютого 2005 року, реєстраційний номер 7696856 (а.с.5). Відповідно договору від 28 квітня 2005 року позивач та його мати встановили порядок користування квартирою [ADDRESS]. Згідно встановленому порядку позивач [PERSON] користується кімнатами «3» та «4» площею 16,8 кв.м та відповідно 7,7 кв.м, а його мати - [PERSON] користується кімнатами «8» та «9», площею 9,9 кв.м та відповідно 10,5 кв.м (а.с.6). Як вбачається із матеріалів справи [INFO] року [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] спадкоємцями її майна, а саме 5/11 частин квартири [ADDRESS] є позивач та відповідач. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.03.2014 року (а.с.7) [PERSON] та [PERSON] отримали у спадщину по 5/22 частин вищевказаної квартири (а.с.7). Право власності на дану частку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.8). На даний час у спірній квартирі зареєстрована відповідач зі своєю матір'ю та донькою (а.с.26). Як вбачається з матеріалів справи, спірна квартира, загальною площею 73.9 кв.м, складається з чотирьох ізольованих житлових кімнат загальною житловою площею 44,9 кв.м, з них кімната 3 площею 16,8 кв.м, кімната 4 площею 7,7 кв.м, кімната 8 площею 9,9 кв.м., кімната 9 площею 10,5 кв.м., інших підсобних приміщень - кухні, коридора, ванної, вбиральні, кладової та лоджії (а.с.13-15). Порядок здійснення права спільної часткової власності встановлений статтею 358 ЦК України. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є у спільній частковій власності. За відсутності згоди порядок володіння та користування спільним майном визначається судом. При цьому, особі може бути виділено в користування жиле приміщення менше за жилу площу, що припадає на неї, виходячи із її частки у праві спільної часткової власності. Пунктом 14 Постанови Пленуму ВС України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Спірна квартира згідно з правовстановлюючими документами є спільною частковою власністю сторін у справі, які мають право визначити порядок користування спільною річчю, установити, хто і, яким приміщенням буде користуватися. Враховуючи, що відповідач позовні вимоги визнав, визначений сторонами порядок користування спірною квартирою є можливим, оскільки не погіршить права власності та житлові права відповідача, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню повністю.

Outcome: approved