Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

21 серпня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 11 лютого 2012 року між нею та відповідачем [PERSON] відділом реєстрації цивільного стану міста Шингоні комуни департаменту Майотта Французької Республіки, посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося через різні погляди, відсутність взаєморозуміння та довіри, постійні сварки, втрату почуття любові та поваги. Вважає, що їх сім`я фактично розпалася, подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Дітей від шлюбу не мають. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 10 вересня 2019 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, її представником - адвокатом В`язовим В.В. 9 жовтня 2019 року через канцелярію суду була подана заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання також не з`явився, 9 жовтня 2019 року надав до канцелярії суду через свого представника - адвоката Карпенка С.Ф. заяву про визнання позову та розгляд справи без їх участі. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Зважаючи на те, що у наданій суду письмовій заяві відповідач [PERSON] позов визнав, проти розірвання шлюбу з [PERSON] не заперечує, суд вважає можливим ухвалити рішення по суті справи. Так, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне: Судом встановлено, що 11 лютого 2012 року у Франції був зареєстрований шлюб між громадянином Французької Республіки [PERSON] , [INFO] , та громадянкою України [PERSON] , [INFO] , про що відділом реєстрації цивільного стану міста Шингоні комуни департаменту Майотта Французької Республіки видано акт про одруження (апостиль від 20.10.16 року № 3/2016). Малолітніх чи неповнолітніх дітей сторони не мають. На даний час сторони проживають в Україні за зареєстрованим місцем проживання дружини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . 30 серпня 2018 року Головним управлінням в Дніпропетровській області Державної міграційної служби України відповідачу [PERSON] було видано довіз на міграцію в Україну, згідно з яким йому дозволено постійне проживання в Україні. Згідно з нотаріальною посвідченою заявою [PERSON] від 21 січня 2019 року він проживає без реєстрації на території України за місцем реєстрації дружини [PERSON] . Також судом встановлено, що на даний час через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на життя сторони припинили шлюбні відносини, примиритися не бажають. Згідно з частиною першою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право». Відповідно до ст. 58 Закону України "Про міжнародне приватне право" шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Статтею 60 зазначеного Закону передбачено, що правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Відповідно до статті 63 Закону України "Про міжнародне приватне право" припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Статтею 51 Конституції України та статтею 24 Сімейного кодексу України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. При цьому статтею 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно зі статтею 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають суттєве значення. Враховуючи взаємовідносини, які склалися між сторонами, причини позову про розірвання шлюбу, викладені у позовній заяві, всі обставини життя сторін, відсутність у них спільних малолітніх чи неповнолітніх дітей, небажання сторін примиритися та зберегти шлюб, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов про розірвання шлюбу, укладеного між сторонами 11.02.2012 року, підлягає задоволенню. Відповідно до частини 1 статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені при зверненні до суду з цим позовом витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved