Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

17.04.2013 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № К2ХRF804910069 від 12.03. 2008 року (далі - Договір) відповідач - [PERSON] отримав кредит у розмірі 9558,00 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,04 % на рік , на суму залишку заборгованості за кредитом . Позивач зазначає , що банк свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 9558,00 гривень. Зобов'язання за Договором відповідач належним чином не виконав. Станом на 29.03. 2013 року заборгованість за Договором становить 70551,92 гривень, яка що складається з наступного: 9558,00 грн. - заборгованість за кредитом; 503,59 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 4817,19 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 51837,33 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання; 500,00 грн. - штраф ( фіксована частина ); 3335,81 грн. - штраф ( процентна складова ). [INFO] відповідач помер і відбулася заміна відповідача, останнім було визнано правонаступника - [PERSON] Крім того позивач уточнив позовні вимоги і просить суд стягнути на його користь заборгованість за Договором в сумі 60307,16 гривень, яка складається з наступного: 9558,00 грн. - заборгованість за кредитом; 503,59 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 4817,19 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 50651,85 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання; 500,00 грн. - штраф ( фіксована частина ); 3276,53 грн. - штраф ( процентна складова ), а також судовий збір в сумі 693,07 грн., крім того позивач просить суд повернути зайво сплачений судовий збір в сумі 68,60 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позові і просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що її син вище зазначеного кредитного договору з банком не заключав, в м. Київ не працював і не проживав їй грошей не надавав крім цього просить суд застосувати строки позовної давності та відмовити в задоволенні позову. Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про відмову в задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що сторони уклали кредитний договор № К2ХRF804910069 від 12.03.2008 року (далі - Договір) за яким відповідач - [PERSON] отримав кредит на кредитну картку у розмірі 9558,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 9558,00 гривень. Відповідач зобов'язання за Договором відповідач належним чином не виконав. Станом на 29.03.2013 року заборгованість за Договором становить 60307,16 гривень, яка складається з наступного : 9558,00 грн. - заборгованість за кредитом; 503,59 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 4817,19 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 50651,85 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання; 500,00 грн. - штраф ( фіксована частина ); 3276,53 грн. - штраф ( процентна складова ), а також судовий збір в сумі 693,07 грн., крім того відповідачу необхідно повернути зайво сплачений судовий збір в сумі 68,60 грн. Відповідно до заяви позичальника банк надає позичальнику строковий кредит в сумі 9558,00 грн., строком на 24 місяці з 12.03.2008 року по 12.03.2010 року за умовами споживчого кредиту фізичним особам, відповідно до даної заяви відповідачу була видана кредитна картка ( а.с.3 ). Відповідно до розрахунку розміру заборгованості станом на 28.12.2009 року сальдо поточної заборгованості за кредитом дорівнює нулю, що свідчить про закінчення передбаченого в договорі про надання банківських послуг строку виконання зобов'язання по поверненню відповідачем коштів взятих у кредит ( а.с.2 ). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1049 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Споживчий кредит - це кошти що надаються кредитодавцем ( банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Відповідно до ч. 1 ст. 11 України "Про захист прав споживачів" між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки. Частиною 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно з частинами 3 і 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частиною 5 ст. 267 ЦК України передбачено, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Крім цього, відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Аналогічна правова позиція також висловлена Верховним Судом України в постанові від 16 квітня 2014 року у справі № 6-24 цс 14 та в постанові від 11 лютого 2015 року у справі № 6-240цс14. Відповідно до п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживача» кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Оскільки перебіг трирічного строку позовної давності за даним зобов'язанням є 28.12.2009 року, то останнім днем звернення до суду є 28.12.2012 року. З позовної заяви убачається, що позовна заява складена 12.04.2013 року і надійшла до суду 17.04.2013 року ( а.с.1 ) тобто поза межами строку, встановленого ст. 257 ЦК України, який закінчився 28 грудня 2012 року. Доказів про зупинення, переривання або зміни строку позовної давності по даній справі, а також про поважність причин пропуску позовної давності позивачем не надано. У судовому засіданні, до ухвалення судового рішення відповідач заявив про застосування судом строку позовної давності відповідно до вимог ст. 267 ЦК України. У відповідності до роз'яснень, викладених у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що строк для звернення до суду з позовом ним пропущено з поважних причин. Таким чином з огляду на вищевказане, оскільки відповідачем в судовому засідання заявлено про застосування строку позовної давності, а представником позивача не було надано суду жодних доказів того, що строк позовної давності пропущено з поважних причин, то в задоволенні позовних вимог слід відмовити в зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності. На підставі наведеного та встановленого ,

Outcome: dismissed