Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

12.08.2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом у якому просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на нежитлову будівлю - гаражі (літ.А) загальною площею 673,10 м2, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивував тим, що зазначеним вище майном він відкрито добросовісно володіє та користується з 2002 року, що підтверджується довідкою Кам"янокриничанської сільської ради. Дане приміщення належало СВК імені «Щорса», яке в 2002 році було ліквідоване, а все належне майно було розпайоване між його членами. Підставою набуття права власності на дану будівлю стало придбання її позивачем у [PERSON] , який був власником даного приміщення на підставі придбаних ним майнових свідоцтв в інших членів СВК імені «Щорса» та яке було передане йому як власнику на підстав акту прийому-передачі від 10 червня 2002 року, та розрахунковим чеком-накладною від 06.06.2002 року. Однак, [PERSON] не оформив належним чином своє право власності на дане приміщення, та, згідно розписки від 29.04.2004 року, продав будівлю гаражів [PERSON] за 45 000 грн. На підставі викладеного, Позивач позбавлений можливості у позасудовому порядку оформити право власності на придбану у [PERSON] будівлю гаражів, а тому вимушений звернутися до суду. Позивач у судове засідання не з"явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку, заперечень проти позову не подав. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з"явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, згідно копії Акту прийомки-передачі від 10.06.2002 року (а.с.13) групі співвласників майна від СВК Щорса було передано приміщення автогаражів, за яке 06.06.2002 р., на підставі рішення загальних зборів пайовиків від 05.06.2002 року, [PERSON] сплатив 23778 грн., що підтверджується чеком-накладною від 06.06.2002 року (а.с.14). Не оформивши належним чином право власності на придбане майно, [PERSON] продав його за 45000 грн. [PERSON] , що підтверджується копією розписки (а.с.7) Позивач [PERSON] з 2002 року по теперішній час вільно відкрито володієвказаним приміщенням, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується матеріалами справи (а.с.9, 16). Приймаючи рішення, суд керується наступним. У відповідності до ст.344 ЦК України набувальна давність - одна з підстав набуття права власності. Частина 1 статті 344 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито й безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років або рухомим майном протягом 5 років, набуває права власності на нього. Суб`єктом набувальної давності може бути як фізична, так і юридична особа. Відповідно до ч.4. ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Згідно п. 9 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Згідно п. 11 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Згідно п. 13 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК а також; частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. За таких обставин суд вважає за необхідне задовольнити позов та визнати за позивачем право власності за набувальною давністю на приміщення гаражів. На підставі наведеного,

Outcome: approved