Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна, яке є у спільній частковій власності, а саме: будинковолодіння садибного типу, що знаходиться в [ADDRESS], обґрунтовуючи свої вимоги тим, що під час шлюбу з [PERSON] вони набули по 1/2 частині даного будинковолодіння, є співвласниками вказаної садиби і володіють нею на праві спільної часткової власності. Оскільки, після розірвання шлюбу сторонами не було досягнуто домовленості про поділ вказаного домоволодіння, то просить суд поділити дане майно в натурі. В попередньому судовому засіданні [PERSON] та її представником було заявлено зустрічний позов до [PERSON] про визнання права власності на 1/4 частину майна, що є у спільній сумісній власності, мотивуючи тим, що 1/2 частина спірного будинковолодіння належить їй на праві спільної часткової власності відповідно до договору дарування, укладеного між [PERSON] та [PERSON], а інша 1/2 частина - є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], оскільки, була набута під час шлюбу між сторонами, тому просить визнати за нею право власності на 1/4 будинковолодіння садибного типу, що знаходиться в [ADDRESS], а в задоволенні позовних вимог [PERSON] - відмовити. Дані позови були об»єднані в одне провадження і до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору за клопотанням сторін було залучено Бахмацьке відділення Прилуцької МБТІ та Бахмацьку міську раду. В судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] заявлений позов підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, зустрічний позов [PERSON] не визнав в повному обсязі, подав на нього заперечення і просив відмовити в його задоволенні. Представник позивача за первісним позовом [PERSON] суду пояснив, що спірне будинковолодіння є спільною частковою власністю [PERSON] та первісної відповідачки і це було встановлено в ході розгляду цивільної справи №2/2501/1025/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл сумісного майна подружжя як в суді першої, так і апеляційної інстанції, а тому просить первісний позов задовольнити, розподіливши спірне будинковолодіння за першим варіантом розподілу, визначеним експертом та встановивши порядок користування земельною ділянкою за першим варіантом порядку користування, визначеним експертом, а в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на 1/4 частину майна, що є у спільній сумісній власності - відмовити. [PERSON] судовому засіданні первісний позов не визнала в повному обсязі, просить в його задоволенні відмовити, а зустрічний позов - задовольнити. Представник відповідачки за первісним позовом [PERSON] суду пояснив, що 1/2 частину домоволодіння, яке знаходиться в [ADDRESS], [PERSON] успадкувала після смерті своєї матері і 18.03.1982 року подарувала [PERSON] Проте, вказаний будинок був знесений і на його місці був побудований новий, який прийнятий в експлуатацію в листопаді 1986 року, а, отже, набутий під час шлюбу між сторонами. Власниками даного домоволодіння були зареєстровані [PERSON], який на той час був чоловіком [PERSON] та її донька [PERSON] Згідно договору дарування від 23.01.2008 року [PERSON] одержала в дарунок від [PERSON] 1/2 частину вказаної вище садиби, тому дана 1/2 частина спірного домоволодіння належить виключно їй, а інша 1/2 частина є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], і кожен з них має право на 1/4 його частину, тому просить суд відмовити в задоволенні первісного позову, а зустрічний позов задовольнити, визнавши за [PERSON] право власності на 1/4 частину домоволодіння, яке знаходиться в [ADDRESS]. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Бахмацького відділення Прилуцької МБТІ Куйдін О.О. суду пояснив, що будинок, навколо якого виник спір між сторонами, є новоствореним об»єктом, який був побудований і введений в експлуатацію в 1986 році на місці знесеного і на даний будинок видано нову документацію, але він входить до складу того ж будинковолодіння по [ADDRESS], що і знесений будинок. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Бахмацької міської ради Тищенко Є.В. суду пояснив, що поділ спірного домоволодіння між сторонами можливий. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, третіх осіб, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Як було встановлено в судовому засіданні сторони по справі з 11 листопада 1978 року по 26 вересня 2012 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину № 233 від 24.01.1978 року, після смерті своєї матері [PERSON] відповідачка за первісним позовом - [PERSON] одержала у спадок 1/2 частину будинку з відповідною частиною господарських будівель розташованих в [ADDRESS]. Згідно копії договору дарування № 1669 від 24.09.1980 року 1/2 частину вказаного вище будинковолодіння прийняла у дар від попереднього власника [PERSON] донька сторін по справі - [PERSON] 18.03.1982 року [PERSON] подарувала належну їй частину спірного будинковолодіння [PERSON], що підтверджується копією договору дарування № 476 від 18.03.1982 року. Отже, будинковолодіння в [ADDRESS] на праві спільної часткової власності на той час належало позивачеві за первісним позовом [PERSON] та доньці сторін по справі [PERSON] на підставі вищезазначених договорів дарування. 11.08.1987 року виконавчим комітетом Бахмацької міської ради на підставі рішення № 320 від 03.10.1986 року [PERSON] взамін договору дарування від 18.03.1982 року було видано свідоцтво № 1763 про право приватної власності на 1/2 частину спірного домоволодіння, а [PERSON] взамін договору дарування від 24.09.1980 року - аналогічне свідоцтво № 1764. Таким чином, з 11.08.1987 року право спільної часткової власності власників домоволодіння в [ADDRESS] посвідчувалось відповідними свідоцтвами про право приватної власності, які були видані виконавчим комітетом Бахмацької міської ради взамін договорів дарування. Вищевказані документи містяться в інвентарній справі № 5034 ( а.с. № 5034 - 29, 32,35-36,42,43). Як вбачається з копії договору дарування частки житлового будинку [PERSON] 23.01.2008 року подарувала належну їй 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS] первісній відповідачці - [PERSON] Отже, на момент вирішення спору щодо розподілу вищевказаного будинковолодіння воно перебуває у спільній частковій власності сторін і кожній з них належить по 1/2 його частині, що підтверджується інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно. Також, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 16.09.2013 року встановлено, що будинковолодіння розташоване в [ADDRESS] не є об»єктом спільної сумісної власності подружжя. Окрім того, ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 09.12.2013 року також було встановлено, що даний будинок не є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки, кожна із сторін набула право власності на 1/2 частину будинку на підставі договорів дарування і вищевказане рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 16.09.2013 року було залишено без змін. Оскільки, відповідно до положень ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, то встановлені вищевказаними судовими рішеннями обставини є преюдиціальними для розгляду даної справи, а саме те, що спірне будинковолодіння садибного типу, яке розташоване в [ADDRESS] не є об»єктом спільної сумісної власності подружжя. Виходячи з вищевикладеного зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на 1/4 частину майна, що є у спільній сумісній власності задоволенню не підлягає, оскільки спірне домоволодіння не є об»єктом спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до положень ст. ст. 355, 356 ЦК України вбачається, що майно, яке знаходиться у власності двох або більше осіб - співвласників, належить їм на праві спільної власності і є їх спільним майном. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві спільної власності є спільною частковою власністю, а без визначення часток - спільною сумісною власністю (ч. 1 ст. 356, ч. 1 ст. 368 ЦК України). Ознакою права спільної власності є множинність суб'єкта та єдність об'єкта (ч. 1 ст. 355 ЦК України). Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. А виходячи із змісту ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 03.04.2013 року по справі № 6-12цс13, що кореспондується з п.6 Висновків Верховного Суду України, викладених у постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, за перше півріччя 2013 року від 01.07.2013 року, виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Також, в абзаці першому пункту 6 постанови Пленуму "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок" від 4 жовтня 1991 р. N 7 визначено, що при вирішенні справ про виділ у натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, слід мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири Оскільки сторони, як співвласники будинку, не досягли спільної згоди щодо розподілу належного їм на праві спільної часткової власності домоволодіння в [ADDRESS], тому в судовому порядку вирішують спір про його поділ, тому, що такий поділ можливий. На виконання ст. 152 ЖК України про те, що переобладнання і перепланування жилого будинку, що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконкому місцевої Ради народних депутатів, виконавчий комітет Бахмацької міської ради Чернігівської області не заперечує проти переобладнання та перепланування вказаного будинку (рішення від 25.10.2013 року № 237 (а.с.52). Відповідно до положень ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; суд також оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. В ході розгляду Бахмацьким районним судом цивільної справи №2/2501/1025/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл сумісного майна подружжя для з'ясування обставин, що мають значення і потребують спеціальних знань було призначено судову будівельно-технічну експертизу, оригінал висновку якої за № 322-324/13-24 від 13.08.2013 року знаходиться в матеріалах вищевказаної справи. Зазначений висновок експертизи суд визнає за належний доказ, оскільки він науково обґрунтований, експертиза проводилася відповідно до ухвали Бахмацького районного суду від 18.01.2013 року, стосується визначення вартості і варіантів розподілу спірного домоволодіння, експерт був попереджений про кримінальну відповідальність у відповідності до вимог законодавства, будь-яких сумнівів у правильності даного висновку суд не має і сторони не висловлювали свої позиції щодо даного висновку експерта як неналежного доказу. Відповідно до висновку вищезазначеної експертизи № 322-324/13-24 від 13.08.2013 року домоволодіння в [ADDRESS] складається з житлового будинку А-1 загальною площею 56.8 м кв., загальною вартістю 80238.00 грн., який містить кладову 1-2 площею 5.1 м.кв., вартістю 7205.00 грн.; вітальню 1-3 площею 5.2 м.кв., вартістю 7346.00 грн.; кімнату 1-4 площею 7.0 м.кв., вартістю 9888.00 грн.; кухню1-5площею 17.3 м.кв., вартістю 24439.00 грн.; кімнату 1-6 площею 7.9 м.кв., вартістю 11160.00 грн.; кімнату 1-7 площею 14.3м.кв., вартістю 20200.00 грн. Також до складу спірного домоволодіння входить: прибудова а-1 площею 9.0 м.кв., вартістю 19696.00 грн.; ганок площею 3.1 м.кв., вартістю 1386.00 грн.; сарай В-1вартістю 13849.00 грн.; сарай Г-1 вартістю 2013.00 грн.; гараж Д-1 вартістю 17248.00 грн.; прибудова Д-1 вартістю 1459.00 грн.; навіс д1-1вартістю 706.00 грн.; сарай Е-1 вартістю 1028.00 грн.; погріб пг вартістю 2816.00 грн.; вбиральня У вартістю 2695.00 грн.; 1/2 колодязя вартістю 1408.00 грн.; огорожа - металева сітка вартістю 4934.00 грн.; огорожа із а/ц листів вартістю 1904 грн.; ворота металеві вартістю 1713.00 грн.; хвіртка металева вартістю 914.00 грн. Загальна вартість домоволодіння в [ADDRESS] на час складання висновку становить 154007.00 грн. Дійсна ринкова вартість 1/2 частини будівель і споруд становить 77003.50 грн. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що поділ майна необхідно здійснити за першим варіантом поділу житловому будинку з надвірними будівлями згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи за № 322-324/13-24 від 13.08.2013 року, оскільки про таке просить позивач, а відповідачем всупереч принципу змагальності доказів для застосування другого варіанту розподілу суду не надано, тому суд вважає за доцільне виділити позивачеві за первісним позовом, як першому співвласнику кімнату 1-4, 1/2 частину кухні 1-5, кімнату 1/6, 1/2 частину сарая В-1, гараж Д-1, навіс д1-1, 1/2 частину вбиральні У, 1/2 частину воріт, 1/2 частину хвіртки, 1/2 частину огорожі -металевої сітки, 1/2 частину огорожі із а/ц листів, 1/4 частину колодязя, всього будинковолодіння на загальну суму 64930 грн., а відповідачці за первісним позовом, як другому співвласнику - кімнату 1-7, 1/2 частину кухні 1-5, вітальню 1-3, кладову 1-2, прибудову а-1 (веранду) ганок, 1/2 сарая В-1, сарай Г-1, прибудову д-1, сарай Е-1, погріб пг, 1/2 частину вбиральні У, 1/2 частину воріт, 1/2 частину хвіртки, 1/2 частини огорожі - металевої сітки, 1/2 частину огорожі із а/ц листів, 1/4 частини колодязя, всього будинковолодіння на загальну суму 89077 грн. Згідно вказаного вище варіанту розподілу житлового будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS] відхилення від ідеальної частки позивача за первісним позовом [PERSON] по площі у будинку та прибудові на 9.35 м.кв. менше, по вартості на 12073.50 грн. менше. Арифметична частка [PERSON] становитиме 0.42 (42/100) або (21/50), а [PERSON] - 0.58 (58/100) або (29/50). При такому варіанті розподілу судом враховано, той факт, що згідно рішення Бахмацького районного суду від 16.09.2013 року у справі №2/2501/1025/2012 при поділі сумісного майна подружжя у власності позивача було залишено автомобіль, для експлуатації і зберігання якого необхідний гараж, відсутність істотного порушення прав та інтересів сторін, виправданості витрат на вірогідну перебудову приміщень, оскільки, згідно такого варіанту розподілу вбачається мінімальна перебудова та переобладнання будинку та мінімальні затрати, пов»язані з їх проведенням. Компенсація [PERSON] [PERSON] переотриманої частки в спірному домоволодінні, за таких обставин, не суперечитиме вимогам законодавства і правовій позиції Верховного Суду України, викладеній вище. Слід зауважити, що даний варіант розподілу житлового будинку з надвірними будівлями потребує проведення ремонтно-будівельних робіт по забезпеченню ізольованого користування приміщеннями будинку, які пропонується виділити кожному із співвласників, а саме: в будинку необхідно влаштувати перегородку в приміщенні 1-5, влаштувати дверний проріз між кухнею та кімнатою 1-5, 1-4, закласти дверний проріз між кімнатою 1-4 та 1-3 згідно планувального рішення запропонованого в додатку № 1 до висновку. При цьому кімнати, що виділяються в ізольоване користування повинні або можуть бути облаштовані автономними системами електропостачання та слабких струмів, газопостачання, опалення, водопостачання та водовідведення. Також, в сараї необхідно улаштувати перегородку відповідно до часток співвласників згідно планувального рішення запропонованого на схемі в додатку № 5,6 до висновку. Лінія розподілу горища житлового будинку по даному варіанту проходить по лінії розподілу першого поверху. Будинковолодіння, що знаходиться [ADDRESS] розташоване на земельній ділянці Бахмацької міської ради. Згідно вищевказаного висновку експерта, площа даної земельної ділянки, становить 0.1033 га або 1033 м.кв., площа, яка припадає на кожного співвласника становить 516.5 м.кв. Експертом визначено два варіанти розподілу спірного житлового будинку з надвірними будівлями та два варіанти порядку користування земельною ділянкою. Щодо визначення порядку користування земельною ділянкою між сторонами, то суд вважає за доцільне визначити порядок користування нею за першим варіантом (додаток №5), виділивши в користування [PERSON], як першому співвласнику під будинком - 29.2 м.кв, під господарськими будівлями- 58.6 м.кв, під двором спільного користування - 201.0 м.кв, під двором та городом - 227.7 м.кв, а [PERSON], як другому співвласнику - під будинком - 53.7 м.кв, під господарськими будівлями - 37.7 м.кв, під двором спільного користування - 201.0 м.кв, під двором та городом - 224.1 м.кв. Такий варіант порядку користування узгоджується з варіантом розподілу домоволодіння між сторонами і, на думку суду, є найбільш оптимальним і доцільним. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем за первісним позовом [PERSON] понесені і документально підтверджені судові витрати у виді сплати 770.04 грн. судового збору, які підлягають стягненню з [PERSON] Також, виходячи з аналізу ст. ст. 84 та 88 ЦПК України та ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Згідно Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. У зв»язку з тим, що в матеріалах справи наявні документи в підтвердження понесених [PERSON] витрат на правову допомогу в сумі 2400 гривень, то дані витрати підлягають стягненню з [PERSON], оскільки вони належним чином підтверджені і їх розмір не перевищує граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах. Щодо відшкодування витрат понесених [PERSON] у зв»язку з проведенням судової будівельно-технічної експертизи та топографічної зйомки спірного будинковолодіння, то суд вважає, що дані витрати відшкодуванню не підлягають, оскільки, в ході розгляду даної справи експертиза судом не призначалася і в матеріалах справи відсутні будь-які розрахунки щодо вартості її проведення та вартості проведення топографічної зйомки. Виходячи з вищевикладеного та

Outcome: approved