Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до директора автогаражного кооперативу «Супутник» Марцинюка Василя Юхимовича, [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на частину гаража у порядку спадкування за законом, усунення перешкод у користуванні майном та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування свого позову позивач [PERSON] вказав, що 20 березня 1990 року рішенням виконкому Київської Ради народних депутатів м. Харкова його батька - [PERSON] було затверджено членом автогаражного кооперативу «Супутник» (далі - АГК «Супутник») та останнім була виплачена вартість боксу [NUMBER] у повному обсязі. Згідно реєстраційного посвідчення, виданого Харківським міським бюро технічної інвентаризації, гараж [NUMBER] було зареєстровано за [PERSON] на праві приватної власності на підставі довідки ГСК кооперативу «Супутник» № 134 від 7 серпня 1993 року за реєстровим № 318. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті він фактично прийняв спадщину та використовував гараж [NUMBER] за цільовим призначенням. Разом з тим, його брат - [PERSON] та матір - [PERSON] не мали потреби у користуванні гаражем та не використовували останній взагалі, у зв'язку з чим 13 жовтня 1995 року вони звернулись до Восьмої Харківської державної нотаріальної контори із заявами про неприйняття спадщини. З метою документального оформлення права власності він звернувся до державне: нотаріальної контори, де йому оформили право власності лише на 1/2 частин) гаража, щодо іншої частини гаражу йому порадили звернутись до суду. Відповідачі протиправно обмежують його право користування належним на праві власності майном. У зв'язку з цим просив визнати за ним право власності на частину, гаражу в порядку спадкування за законом, зобов'язати відповідачів перешкоджати йому у користуванні майном та стягнути з відповідачів моральну шкоду. [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про визнання права власності на частину гаражу у порядку спадкування за законом. В обґрунтування свого позову позивач [PERSON] вказав, що, на час відкриття спадщини постійно проживав із спадкодавцем, про що свідчать дані його державної реєстрації. Протягом встановленого законом строку він не звертався до нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини та продовжував постійно користуватися належною йому частиною гаражу [NUMBER], в якому зберігав належні йому байдарки, а тому не мав обов'язку подавати заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого, він має право на 1/2 частки спадкового майна - гаражного боксу [ADDRESS] у АГК «Супутник». Крім того, вказав, що на даний час право на користування майном у рівних частинах має як позивач (на підставі свідоцтва про право на спадщину) та він (у силу положень ч. З ст. 1268 ЦК України). Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2012 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Відновлено порушене право [PERSON] на користування 1/2 частиною гаражного боксу, зобов'язано [PERSON], директора автогаражного кооперативу "Супутник" Марцинюка В.Ю. та [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у користуванні 1/2 частиною гаражного боксу [ADDRESS] у Автогаражному кооперативі «Супутник». У задоволенні іншої частини позову [PERSON] відмовлено. Зустрічний позов [PERSON] задоволено. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину гаражного боксу [ADDRESS] в Автогаражному кооперативі «Супутник». Рішенням апеляційного суду Харківської області від 18 жовтня 2012 року рішення суду першої інстанції змінено. У частині зобов'язання директора автогаражного кооперативу "Супутник" Марцинюка В.Ю. та [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у користуванні 1/2 частиною гаражного боксу [ADDRESS] у Автогаражному кооперативі «Супутник» рішенню суду скасовано і у позові [PERSON] у цій частині - відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 22.05.2013 року касаційна скарга [PERSON] була задоволена частково, а рішення Київського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2012 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 18 жовтня 2012 року - скасовані, а справа направлена на новий розгляд. В судовому засіданні [PERSON] уточнив та доповнив свій позов і просив суд визнати за ним право власності в цілому на гаражний бокс [ADDRESS] в автогаражному кооперативі «Супутник» у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] та визнати недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.06.2011 року, видане Харківською державною нотаріальною конторою №8 за реєстровим №3-898, спадкова справа №632/95; визнати недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.06.2011 року, видане Харківською державною нотаріальною конторою №8 за реєстровим №3-900, спадкова справа №499/2005, стягнути з відповідачів солідарно майнову шкоду у 2000 гривень. В судовому засіданні [PERSON] свій зустрічний позов підтримав, проти первісного уточненого та доповненого позову заперечував з підстав, викладених у зустрічному позові. Відповідачі за первісним позовом директор автогаражного кооперативу «Супутник» Марцинюк Василь Юхимович, [PERSON] та представник ХДНК №8 в судове засідання не з'явилися, причин неявки суду не повідомили, у зв'язку з чим суд ухвалив про слухання справи за їх відсутності. В судовому засіданні допитані свідки. Вивчивши уточнений первісний позов [PERSON], зустрічний позов [PERSON], вислухавши сторони, дослідивши надані сторонами докази та інші матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] задоволенню не підлягає за наступних підстав. Так, судом установлено, що рішенням виконкому Київської Ради народних депутатів м. Харкова від 20 березня 1990 року за № 84-7 [PERSON] було затверджено членом АГК «Супутник» та останнім була виплачена вартість боксу [NUMBER]. Згідно реєстраційного посвідчення, виданого Харківським міським бюро технічної інвентаризації, гараж [NUMBER] було зареєстровано за [PERSON] на праві приватної власності на підставі довідки ГСК «Супутник» від 07 серпня 1993 року за peєстровим № 318. [PERSON] помер [INFO]. Спадкоємцями за законом після померлого [PERSON] були його дружина [PERSON] та сини: [PERSON] та [PERSON], які мешкають у [ADDRESS]. 16 жовтня 1995 року до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звернувся син померлого [PERSON], який на момент звернення мешкав у [ADDRESS]. Його заяву було прийнято, зареєстровано у Книзі обліку та реєстрації спадкових справ 16 жовтня 1995 року за порядковим № 1017 та заведено спадкову справу №632/1995. 10 червня 2011 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті його батька [PERSON] на 1/3 частину гаражного боксу [ADDRESS] у АГК «Супутник». Як зазначено у цьому свідоцтві, спадкоємцями померлого [PERSON] є його дружина [PERSON] в 1/3 частці спадкового майна та син [PERSON] в 1/3 частці. Свідоцтво про право на спадщину на 2/3 частки спадкового майна останнім не видано. 10 червня 2011 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO], на 1/2 частину належної їй 1/3 частки спірного гаражу. Як зазначено у цьому свідоцтві, свідоцтво про право на спадщину на іншу 1/2 частину спірного гаражу не видано. Таким чином позивач [PERSON] є власником 1/2 частини спірного гаражу. 10 червня 2011 року [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу додаткового свідоцтва про право на спадщину. Його заяву було прийнято, зареєстровано у Книзі обліку та реєстрації спадкових справ 10 червня 2011 року за порядковим № 994, спадкова справа № 632/1995. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийнятті не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно матеріалів справи [PERSON] зареєстрований та проживає у [ADDRESS]. Проте, як вбачається зі спадкової справи, після померлого [PERSON] 13 жовтня 1995 року [PERSON] подав до нотаріальної контори заяву, в якій зазначив, що спадщину після смерті батька він не прийняв. До суду за продовженням строку для прийняття спадщини звертатися не буде. Відповідно до ст. 553 ЦК УРСР 1963 року, чинного на час відкриття спадщини, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій. що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). У порушення вимог ст. 212 ЦПК України суди не дали правової оцінки заяві [PERSON] від 13 жовтня 1995 року, не визначилися, чи с така заява його відмовою від спадщини після смерті батька та не з'ясували, які його дії свідчать про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] Крім того, як роз'яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Оскільки матеріали справи не містять даних про звернення [PERSON] до нотаріальної контори з питання видачі свідоцтва про право на спадщину, при тому, що згідно відміток на виданих [PERSON] свідоцтвах про право на спадщину після смерті обох батьків, свідоцтва про право на спадщину на іншу частину спадкового майна - гаражного боксу [ADDRESS] в АГК «Супутник» іншому спадкоємцю не видано, відсутні підстави для задоволення зустрічного позову [PERSON] про визнання за ним права власності на ? частину спірного гаражного боксу. Таким чином, оскільки судом встановлено, що [PERSON] після смерті матері [PERSON] набув права власності на ? частини спірного гаражу (1/3 після смерті батька + 1/6 після смерті матері), про що йому видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 10.06.2011 року, видане Харківською державною нотаріальною конторою №8 за реєстровим №3-898, спадкова справа №632/95, та додаткове свідоцтво про право на спадщину за законом від 10.06.2011 року, видане Харківською державною нотаріальною конторою №8 за реєстровим №3-900, спадкова справа №499/2005, то додаткового визнання права власності на цю частину гаражу судовим рішенням не потрібно, і в цій частині, тобто у визнанні права власності на цю ? частину гаражу та у визнанні недійсним свідоцтв про право спадщину за законом від 10.06.2011 року, виданих Харківською державною нотаріальною конторою №8 за реєстровим №3-898, спадкова справа №632/95, та за реєстровим №3-900, спадкова справа №499/2005, суд відмовляє. Крім того, враховуючи, що [PERSON] своєчасно подав до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] та вчинив дії, що свідчать про прийняття спадщину після смерті батька в цілому, а [PERSON] та [PERSON] подали заяви про неприйняття спадщини після смерті [PERSON], то таким, що прийняв спадщину після смерті батька [PERSON]- є [PERSON] Оскільки право власності на ? частину спадщини вже оформлено за [PERSON], суд визнає за ним право власності на не оформлену ? частину спадщини, від якої відмовилися [PERSON] та [PERSON] Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 321 ЦК України, де вказано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути позбавлений цього права та обмеженим в його здійсненні, підлягає задоволенню позов [PERSON] до директора автогаражного кооперативу «Супутник» Марцинюка Василя Юхимовича, [PERSON], про відновлення порушеного права [PERSON] на користування гаражним боксом, оскільки дії цих відповідачів, які виразилися у заміні замків, перешкоджанні у доступі до гаражу, що підтверджується постановою про відмову в порушені кримінальної справи Київського РВ ГУМВСУ в Харківській області, зверненням [PERSON] до Прокуратури Харківської області та прокуратури Київського району м. Харкова, свідчать про порушення права позивача [PERSON] Доказів на обґрунтування позовних вимог в частині стягнення з відповідачів моральної шкоди позивачем [PERSON] до суду не надано, у зв'язку з чим суд відмовляє у їх задоволенні, вважаючи недоведеними. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial