Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

15.05.2014 року Публічне Акціонерне Товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ "Приватбанк") звернулося до суду з позовом до [PERSON], Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції (далі Заводський Відділ ДВС ММУЮ), УДАІ УМВС України в Миколаївській області про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування вимог зазначали, що 27.12.2007 р. між Банком та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого позивач надав позичальнику кредит у розмірі 12136,21 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань по кредиту, згідно договору застави рухомого майна від 27.12.2007 р. [PERSON] передав у заставу рухоме майно, а саме: автомобіль ВАЗ, модель 2109 94-20 1.6, рік випуску 2007, тип ТЗ - легковий седан-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить йому на праві власності. Оскільки зобов'язання за кредитним договором [PERSON] не виконувались, рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.03.2012 р. було звернуто стягнення на рухоме майно. 19.11.2013 року постановою державного виконавця Заводського ВДВС на користь УДАІ УМВС України в Миколаївській області було накладено арешт на все рухоме майно [PERSON], в тому числі на автомобіль ВАЗ, модель 2109 94-20 1.6, рік випуску 2007, тип ТЗ - легковий седан-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить йому на праві власності. Посилаючись на те, що на даний час Банк не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, позивач просив зняти арешт з автомобіля ВАЗ, модель 2109 94-20 1.6, рік випуску 2007, тип ТЗ - легковий седан-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Представник відповідача Заводського відділу ДВС ММУЮ у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, рішення просила ухвалити на розсуд суду. Відповідач [PERSON] і представник відповідача УДАІ УМВС України в Миколаївській області у судове засідання не з'явилися, причину неявки суду не повідомили, про день і час розгляду справи були повідомлені належним чином, у зв'язку з чим справа розглядалась відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 27 грудня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого позивач надав позичальнику 12136,21 доларів США кредиту. В забезпечення виконання зобов'язань по кредиту, згідно договору застави рухомого майна від 27.12.2007 р. [PERSON] передав у заставу рухоме майно, а саме: автомобіль ВАЗ, модель 2109 94-20 1.6, рік випуску 2007, тип ТЗ - легковий седан-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить йому на праві власності. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.03.2012 р. було звернуто стягнення на рухоме майно, а саме на спірний автомобіль. 19.11.2013 року постановою державного виконавця Заводського ВДВС на користь УДАІ УМВС України в Миколаївській області було накладено арешт на все рухоме майно [PERSON], в тому числі на автомобіль ВАЗ, модель 2109 94-20 1.6, рік випуску 2007, тип ТЗ - легковий седан-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить йому на праві власності. Згідно ст. 16 Закону України "Про заставу" право застави виникає з моменту укладання договору застави. Судом встановлено, що право застави у Банка виникло 27.12.2007 року, а постанова про накладення арешту на все рухоме майно винесена державним виконавцем Заводського ВДВС 19.11.2013 року, тобто пізніше, ніж рухоме майно було передано в заставу Банку. Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення його з - під арешту. Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з - під арешту. Суд вважає, що арешт, накладений державним виконавцем зокрема на рухоме майно [PERSON], порушує права заставодержателя ПАТ КБ «ПриватБанк», а тому підлягає скасуванню. Виконавча служба накладенням арешту на рухоме майно [PERSON], що перебуває у заставі, порушує права позивача, оскільки арешт майна [PERSON] не дозволяє ПАТ КБ «Приват Банк» використати засоби захисту своїх прав, передбачених Законом України «Про заставу». Крім того, відповідно до ч.2 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, встановлено обов'язок державного виконавця направити копію постанови про зняття арешту з майна боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Outcome: approved