Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-14 00:00:00

26.10.2020 представник Об`єднання комітетів для євреїв колишнього Радянського союзу Шейхет Мейлах, директор Представництва Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу Шейтех Мелах звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON] та просять суд визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно індексний №26249614 будівлі позначеної літерою А-3, площею 4602,8кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , видане реєстраційною службою Львівського МУЮ 01.09.2014. В обґрунтування позову зазначає, що 06.04.2020 позивачу стало відомо, що право власності на нерухоме майно індексний №26249614 будівлі позначеної літерою А-3, площею 4602,8кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , видане реєстраційною службою Львівського МУЮ 01.09.2014 зареєстровано за [PERSON] . Зазначають, що «Будівля єврейського шпиталю» на [ADDRESS] включена до Переліку пам`яток культурної спадщини, що не підлягають приватизації, затвердженого Закону України «Про Перелік пам`яток культурної спадщини, що не підлягають приватизації», що набрав чинності 17.10.2008 року. Вказують та те, що жодних підстав передбачених у ч.1 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для видачі свідоцтва [PERSON] не настало та згідно норм ЦК України первинного права набуття права власності на спірне майно у відповідача не було. Щодо інтересу позивачів до вказаного спору, то зазначають, що статтею 6 Закону України «Про національні меншини в Україні» передбачено, що держава гарантує всім національним меншинам права на національно-культурну автономію: користування і навчання рідною мовою чи вивчення рідної мови через національні культурні товариства, розвиток національних культурних традицій, використання національної символіки, відзначення національних свят, сповідування своєї релігії, задоволення потреб у літературі, мистецтві, засобах масової інформації, створення національних культурних і навчальних закладів та будь-яку іншу діяльність, що не суперечить чинному законодавству. Пам`ятки історії і культури національних меншин на території України охороняються законом. Окрім цього, права громадських організацій на участь в охороні культурної спадщини гарантовані статтею 11 Закону України «Про охорону культурної спадщини». Просять позов задовольнити. 17.11.2020 Управління державної реєстрації Львівської міської ради подало письмове пояснення щодо позову. Зазначають, що [PERSON] не подавала заяву про державну реєстрацію права власності на спірний об`єкт нерухомого майна. Зазначає, що державний реєстратор помилково за заявою Львівської міської ради про державну реєстрацію права власності на будівлю позначеною літерою А-3, площею 4602,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] вніс до свідоцтва про право власності інформацію про те, що власником є [PERSON] , а не Львівська міська рада, оскільки форма власності зазначена комунальна. Просить відмовити у задоволенні позову. 07.12.2020 Міністерство культури та інформаційної політики України подало письмові пояснення на позовну заяву. В обґрунтування пояснень зазначають, що земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] розташовується в межах пам`ятки історії місцевого значення «Старе єврейське кладовище» та не підлягає приватизації. Крім цього вказують на те, що Міністерство культури та інформаційної політики України не є правонаступником Міністерства культури і туризму України. 04.02.2021 Управління державної реєстрації Львівської міської ради скерувало на адресу суду витребовувані документи. 12.02.2021 Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради скерувало на адресу суду витребовувані документи. 28.04.2021 представник Кабінету Міністрів України О.Кукса скерувала на адресу суду письмові пояснення на позовну заяву. Зазначає, що на земельній ділянці у [ADDRESS] . Розташований об`єкт культурної спадщини «Старе єврейське кладовище м.Львів» та є пам`яткою історії місцевого значення, охоронний №2951 Лв і таким, що не підлягає приватизації. Відповідач не скористалася правом подання письмового відзиву на позовну заяву. Ухвалою від 02.11.2020 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Вирішив проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 15.01.2021 суд витребував з Львівської міської ради, Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради належним чином завірені копії документів, що стали підставою для видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно - будівлю позначену літерою А-3, площею 4602,8кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а також письмові докази щодо звернення до Управління державної реєстрації з метою державної реєстрації обєкта нерухомості; Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради належним чином завірену копію реєстраційної справи на будівлю позначену літерою А-3, площею 4602,8кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] .Ухвалою від 23.06.2021 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивачів Шейхет Мейлах позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Також зазначив що можуть погодитисяз рішенням, яке встановить дійсно факт помилки, а також того, що означені приміщення не приватизовувалися фізичною особою. Відповідач в судове засідання не прибула, причин неприбуття суду не повідомила, письмового відзиву на позовну заяву не подавала. Представник третьої особи Кабінету Міністрів України Курса О.С. при вирішенні спору поклався на розсуд суду. Представник третьої особи Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради Мотова Є.Г. просила у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи Львівської обласної державної адміністрації Бригарда О. просила у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи Управління державної реєстрації юридичного депар- таменту Львівської міської ради Паращич В.П просив у задоволенні позову відмовити. Заслухавши думку представника позивачів, представників третіх осіб, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із такого. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України). Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Суд встановив такі обставини справи. Земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] розташовується в межах пам`ятки історії місцевого значення «Старе єврейське кладовище» та є пам`яткою історії місцевого значення, охоронний №2951 Лв. Як вбачається з заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень Львівська міська рада 29.07.2014 звернулася до державного реєстратора про реєстрацію права власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , форма власності-комунальна. /том 1 арк.спр.129/. 18.09.2014 державним реєстратором реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Львівської області Бірак Є.В. видав свідоцтво про право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] власник: Львівська міська рада, форма власності - комунальна /том 1 арк.спр.196/. Звертаючись до суду позивач до матеріалів позовної заяви долучив копію Свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер 26249614 від 01.09.20214 з якого вбачається, що обєкт нерухомого майна, будівля під літ А-3, площею 4602,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] зареєстровано вцілому за [PERSON] /том 1 арк. спр.45/. Як встановлено в судовому засіданні відомості про право власності на будівлю за [PERSON] було внесено помилково реєстратором та виправлено відразу. Станом на день розгляду справи право власності на будівлю позначеною літерою А-3, площею 4602,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за Львівською міською радою, форма власності - комунальна. Однак, судом встановлено, що органом місцевого самоврядування в особі Львівської міської ради не ухвалювалося жодне рішення щодо відчуження спірної будівлі на користь фізичної особи. Так, з долученої до матеріалів справи реєстраційної справи на будівлю також вбачається, що 31.01.20214 року виконавчим комітетом Львівської міської ради було прийнято рішення №75 "Про реєстрацію права комунальної власності на будівлі та нежитлові приміщення на [ADDRESS] ", де п.п.1.1 зазначено будівлю під літерою "А-3" загальною площею 4602,8 кв.м. /том 1 арк. спр.146/. На аркуші справи 241 також знаходиться копія Свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер 26249614 від 01.09.20214 з якого вбачається, що обєкт нерухомого майна, будівля під літ А-3, площею 4602,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] зареєстровано вцілому за [PERSON] , однак наступний аркуш 242 є Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 26249776 з якого вбачається, що 01.09.2014 о 16.36.50 вчинено реєстрацію обєкта нерухомого майна; 443360046101, а саме будівлі літерою А-3, площею 4602,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] і така зареєстрована за Львівською міською радою. І як убачається з копії Свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер: 26970921 від 18.09.2014 року право власності тна будівлю літерою А-3, площею 4602,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за Львівською міською радою, форма власності - комунальна /том 1 арк. спр.243/. Зазначені обставини також підтверджуються Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 26971249 від 18.09.2014/том 1 арк. спр.244/. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд встановив, що право власності на спірну ділянку зареєстровано за Львівською міською радою, форма власності комунальна, а тому позов є безпідставним та у задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed