Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

\~ 20.10.2015 року до Березівського районного суду Одеської області надійшла позовна заява [PERSON] до Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області, управління Державної казначейської служби у Березівському районі, про стягнення з відповідача шкоди в сумі 180000 (сто вісімдесят тисяч) грн. Ухвалою суду від 22.10.2015 року вищевказану позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 18.11.2015 року відкрито провадження по справі. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що він звертався із заявами до Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області по факту знищення його автомобіля [NUMBER], а також по факту безпідставного заволодіння гр.. [PERSON] його вищевказаного автомобіля, на що отримував відписки з рекомендаціями звернутися до суду з питання витребування майна з незаконного володіння. [PERSON] у заяві вказав, що своєю бездіяльністю, а саме не внесенням відомостей до єдиного реєстру досудового розслідування, працівники РВ ГУМВС України в Одеській області порушили його права. Також позивач вказав, що в результаті бездіяльності працівників міліції КАМАЗ за №02413 ОВ був знищений, чим [PERSON] було завдано матеріальних збитків у великих розмірах. Даним злочином, позивачу заподіяно матеріальний збиток, а саме: вартість Камазу оцінює у 160000 грн. та моральна шкода у розмірі 20000 грн. Окрім цього, зазначив, що по його зверненням працівники міліції припинили розгляд та вказали про регулювання їх цивільними законодавством. Враховуючи вищевикладене, просив задовольнити позов у повному обсязі. Під час судового засідання 05.01.2016 року представник позивача наполягав на задоволені позовних вимог, також зазначив, що 30.12.2015 року внесені відомості до ЄРДР по факту знищення автомобіля [NUMBER] за №1201516020000594 від 30.12.2015 року. Представник управління Державної казначейської служби України в Березівському районі Одеської області у судове засідання 05.01.2016 року не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Разом з цим, через канцелярію суду 30.11.2015 року надійшла заява від заступника начальника УДКСУ у Березівському районі Одеської області [PERSON], в якій зазначено, що представник казначейської служби не буде присутній у судовому засіданні по причині великого навантаження по здачі звітності та заздалегідь погодився із прийнятим рішенням суду (а.с.25). Також направили на адресу суду довіреність на імя [PERSON] (а.с.28). Таким чином, розгляд справи відбувався за відсутності представника УДКС в Березівському районі. Представник Березівського ВП Комінтернівського ВП ГУ НП в Одеській області у судові засідання 23.12.2015 року та 05.01.2016 року не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справ (а.с.41,53), а тому розгляд справи відбувався за його відсутності. Третя осоа - Голова ліквідаційної комісії Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області [PERSON] також у судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи (а.с.52). Разом з цим, надіслав на адресу суду заяву від 22.12.2015 року про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, проаналізувавши положення чинного законодавства, заслухавши пояснення представника позивача, врахувавши думку управління Державної казначейської служби України в Березівському районі Одеської області,третьої особи, викладені у заявах, суд доходить висновку про відмову у задоволені позовних вимог, виходячи з наступного. В силу вимог ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). Як відзначив суд у рішенні у спра\-ві «Юніон Аліментаріа [PERSON] проти Іспанії» (1989), сторона зобовязана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань». Більш того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з ч.3\~ст. 27 ЦПК України\~особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Судом встановлено, що [PERSON] неодноразово звертався у період з 2014 року по 2015 року із заявами до Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області по факту знищення Камазу за №02413 ОВ гр. [PERSON], про що листами-відповідями Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області йому було відмовлено у внесені відомостей до ЄРДР та припинено розгляд його звернень (а.с.7-8). Окрім цього, представник позивача [PERSON] звернувся до прокуратури із аналогічною заявою та надано відповідь, що підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування за фактом пошкодження [PERSON], належного майна відсутні (а.с.9-10). У листі прокуратури Березівського району Одеської області №7-57-13 від 20.04.2015 року зазначено, що за фактом пошкодження [PERSON] автомобілю «Камаз» державний номер [NUMBER], який належить [PERSON], відомості до ЄРДР не вносились та кримінальне провадження не реєструвалось у звязку з тим, що між [PERSON] та [PERSON] існують цивільно-правові відносини (а.с.11). Звертаючись з позовом до суду\~\~про відшкодування шкоди\~\~[PERSON] зазначає, що\~\~шкода\~\~спричинена йому внаслідок неправомірних дій працівників\~\~Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області (замінено -Березівського ВП). Відповідно до\~статті 55 Конституції України (1996 року) передбачено: «Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб…». Саме в запровадженні механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої. Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні урегульований\~Кримінальним процесуальним кодексом України зі змінами та доповненнями (далі КПК України). Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.\~\~ Згідно пункту 1 частини першої\~статті 303 КПК України: «На досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення…». Таким чином, оскарження відмови слідчого, прокурора у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, передбачена нормами\~КПК України. Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача звернувся зі скаргою від 25.05.2015 року щодо невнесення відомостей до ЄРДР (а.с.12), однак ухвалою слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 28.05.2015 року у задоволенні скарги відмовлено. (а.с.13-14). Тобто, вказаною ухвалою визнано дії працівників Березівського ВП такими, що відповідають чинному законодавству і підстав для внесення відомостей до ЄРДР не передбачено. Відповідно до частини шостої статті 1176 Цивільного кодексу України зі змінами та доповненнями (далі ЦК України) шкода, завдана фізичній чи юридичній особі внаслідок інших підстав, ніж передбачені частинами 1-5 цієї статті, незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені нормами статті 1166 ЦК України, відповідно до частини першої якої, шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950р.та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. За статтею 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя. Статтею 56 Конституції\~України\~\~ передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до\~статті 60 Цивільно-процесуального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі -ЦПК України) встановлено: «Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу… Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях». Згідно частини першої статті\~1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Також, відповідно до п.2\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок, та є вина зазначеної особи. Відтак, обовязковою умовою відшкодування шкоди є наявність вини у діях особи, яка заподіяла таку шкоду та між протиправними діями (бездіяльністю) і шкодою є безпосередній причинний зв'язок. Суду під час розгляду справи не надано\~\~об'єктивних даних, що позивач\~\~має право на відшкодування шкоди з боку\~\~відповідачів. Як вбачається зі змісту позовної заяви та доповненнях до неї, вказані заяви фактично містять незгоду з процесуальними діями та рішенням слідчого. Більш того, як встановлено вище, представник позивача [PERSON] оскаржував дії працівників Березівського РВ ГУ МВС України в Одеській області, слідчим суддею прийнято відповідне рішення від 28 травня 2015 року, тобто скаржником реалізовані свої права в передбачений законом спосіб. Самостійний висновок скаржника про те, що такі дії утворюють склад злочину, не є підставою для визнання дій відповідача незаконними. Водночас, у судовому засіданні 05.01.2016 року представником позивача зазначено, що 30.12.2015 року за його заявою Березівським ВП внесено відомості до ЄРДР по факту знищення автомобіля Камаз д/н 02413ОВ за №1201516020000594. Разом з цим, суд вважає за недоцільне надавати детальну відповідь на інші посилання у позовній заяві, оскільки Європейський суд з прав людини у справі\~«Руїс Торіха проти Іспанії»\~зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Таким чином, аналізуючи\~\~наведені позивачем доводи\~\~та\~\~досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності відповідно до вимог статті 60 ЦПК України, суд доходить висновку, що\~\~позовні вимоги є недоведеними, необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. \~ Разом з цим, щодо визначення відповідачем [PERSON] Державної казначейської служби України у Березівському районі Одеської області, суд вважає зазначити, що відповідно до ч.2\~ст. 95 Конституції України, виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Згідно п. 8\~ст. 7 Бюджетного кодексу України\~бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями та бюджетними асигнуваннями. Відповідно до п. 1, 2\~ст. 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Таким чином, територіальні органи Державної казначейської служби України ([PERSON] Державної казначейської служби України у Березівському районі Одеської області) не мають повноважень на відшкодування моральної чи матеріальної шкоди з державного бюджету України.

Outcome: dismissed