Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

15 лютого 2021 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати недійсним договір № 6714756 від 23.02.2020 року, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ». В обґрунтування свого позову посилається на те, 23.02.2020 року між нею та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» було укладено договір № 6714756, відповідно до якого позивачем було отримано кредит на суму 5000,00 гривень. Позивач вважає вказаний договір недійсним, оскільки їй було надано фінансову послугу шляхом обрання форми укладання договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи та нею не було підписано даний договір та вважає його укладеним з порушенням норм законодавства. Вищевказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 16.02.2021 року провадження у справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження. 12.03.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» - Остапенко В.І., в якому він просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься її заява, в якій вона просила розгляд справи проводити без її участі та задовольнити її позов. Представник відповідача ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, в своєму відзиві просив провести судове засідання за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що 23 лютого 2020 року між Товариством та [PERSON] було укладено Договір позики № 6714756, відповідно до умов якого Товариство зобов`язалося передати Позичальнику у власність грошові кошти у розмірі 5 000.00 на визначений строк, а Позичальник зобов`язувався повернути суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити плату (проценти) від суми позики. Договір укладався дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, внаслідок чого, відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» у сторін такого Договору виникли цивільні права та обов`язки майнового характеру. Договір було укладено згідно з ч.2. ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. З копії договору № 6714756 від 23 лютого 2020 року вбачається, що позивачем було використано для підписання такого електронний підпис одноразовим ідентифікатором. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно- шфрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий дентифікатор для укладення договору надсилається засобами зв`язку, зазначеними заявником в нформаційно-телекомунікаційній системі. Відповідно до ч. 3 ст. 5 Закону України «Про електронну комерцію» правочин не може бути визнано недійсним у зв`язку з його вчиненням в електронній формі. Юридична сила електронноого документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму, а допустимість електронного документа, як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Частина 5 статті 1 І Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. 23 лютого 2020 року позивачем було підписано (акцептовано) оферту, чим засвідчено вивчення умов оферти, повну та безумовну згоду з цими умовами, свідоме прийняття пропозиції укласти Договір та згоду на використання одноразового ідентифікатора в якості особистого підпису Договору. В Договорі зазначено про умови надання позики, в тому числі: сума позики - 5 000, 00 грн.; строк, на який надається позика - 15 днів; дата повернення позики (останній день) - 09.03.2020 року: базова процентна ставка у день - 1.60%; процентна ставка за кожний день прострочення в день - 2.70%. Як вбачається з матеріалів справи, 09.03.2020 року між Товариством та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1549629 до Договору позики № 6714756 від 23.02.2020 року, якою сторони погодили продовжити строк користування позикою та внести зміни та викласти наступні розділи у графіку повернення Позики та сплати Процентів в п.2 Договору у новій редакції. А саме: Дата повернення позики - 19.03.2020 p.; Розмір процентів на Позику річних - 584.00%; Вартість позики за весь строк, на який видано Позику у % - 38,40%; Вартість позики за весь строк, на який видано позику, у грн. - 1920.00 грн; загальна вартість Позики та Процентів, у грн. - 6920.00 грн. 18.03.2020 року між Товариством та [PERSON] було укладено Додаткову угоду N«1625260 до Договору позики № 6714756 від 23.02.2020 року, якою Сторони погодили продовжити строк сористування позикою та внести зміни та викласти наступні розділи у графіку повернення Позики та сплати Процентів в п.2 Договору у новій редакції. А саме Дата повернення позики - 24.03.2020 p.; Розмір процентів на Позику річних - 584.00%; Вартість позики за весь строк, на який видано Позику у % - 46,40%; Вартість позики за весь строк, на який видано Позику, у грн. - 2320.00 грн; Загальна вартість Позики та Процентів, у грн. - 7320,00 грн. 23.03.2020 року між Товариством та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №1658706 до Договору позики № 6714756 від 23.02.2020 року, якою Сторони погодили продовжити строк користування позикою та внести зміни та викласти наступні розділи у графіку повернення Позики та сплати Процентів в п.2 Договору у новій редакції. А саме: Дата повернення позики -29.03.2020 p.; Розмір процентів на Позику річних - 584.00%; Вартість позики за весь строк, на який видано Позику у % - 54,40%; Вартість позики за весь строк, на який видано Позику, у грн. - 2720,00 грн; Загальна вартість Позики та Процентів, у грн. - 7720,00 грн. 30.03.2020 року між Товариством та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №1700461 до Договору позики № 6714756 від 23.02.2020 року, якою Сторони погодили продовжити строк користування позикою та внести зміни та викласти наступні розділи у графіку повернення Позики та сплати Процентів в п.2 Договору у новій редакції. А саме: дата повернення позики - 31.03.2020 p.; розмір процентів на Позику річних - 551,56%; вартість позики за весь строк, на який видано позику у % - 54.40%; вартість позики за весь строк, на який видано позику, у грн. - 2720.00 грн; загальна вартість позики та процентів, у грн. - 7720.00 грн. Інші положення Договору №6714756 від 23.02.2020 року залишились без змін. 11.04.2020 року між Товариством та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №1765601 до Договору позики №6714756 від 23.02.2020 року, якою Сторони домовилися про реструктуризацію погашення Позичальником Заборгованості, що утворилася на дату укладення цієї Додаткової угоди в сумі 7110 грн. 0 коп. (сім тисяч сто десять гривень нуль копійок) на 135 (сто тридцять п`ять) днів. Загальна сума Заборгованості, вказана в п. І Додаткової угоди, являється фіксованою, а нарахування Процентів до сплати згідно умов Договору призупиняється. Позичальник сплачує Позикодавцю суму Заборгованості, вказану у п. 1 Додаткової угоди, частинами в розмірі не менше ніж 10% (десять) відсотків від її загальної суми за наступним графіком: 1)11.04.2020 - 711,00 грн., 2) 26.04.2020 - 711,00 грн., 3) 11.05.2020 - 711,00 грн., 4) 26.05.2020 - 71 1.00 грн., 5) 10.06.2020-711,00 грн., 6) 25.06.2020 - 711,00 грн., 7) 10.07.2020-711,00 грн., 8) 25.07.2020 - 711,00 грн., 9)09.08.2020-711,00 грн., 10) 24.08.2020-711,00 грн. 14.05.2020 року між Товариством та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1881024 до Договору позики №6714756 від 23.02.2020 року, якою Сторони домовилися про реструктуризацію погашення Позичальником Заборгованості, що утворилася на дату укладення цієї Додаткової угоди в сумі 8328 грн. 0 коп. (вісім тисяч триста двадцять вісім гривень нуль копійок) на 135 (сто тридцять п`ять) днів. Загальна сума Заборгованості, вказана в п. 1 Додаткової угоди, являється фіксованою, а нарахування Процентів до сплати згідно умов Договору призупиняється. Згідно положень Правил надання грошових коштів у позику, затверджених ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» зобов`язаннями Позичальника є грошові кошти (сума Позики та нарахованих Процентів), що підлягають поверненню та сплаті Позичальником Позикодавцю на умовах, встановлених Договором позики та Правилами. Позичальник зобов`язаний повернути повністю суму отриманої Позики та сплатити нараховані Проценти в строк, визначений Договором позики, або достроково, будь-яким доступним йому способом, зазначеним у Договорі позики та/чи на сайті Товариства. Розмір процентів на позику і процентів на прострочену позику узгоджений Сторонами до підписання Договору позики та зазначений в Договорі позики. Згідно копії паспорту позики, яка надається споживачу відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» із зазначенням його права безкоштовно отримати копію проекту договору позики у письмовій чи електронній формі; право відмовитися від договору позики протягом 14 календарних днів у порядку та умовах, визначених умовами договору та Закону України «Про споживче кредитування»; право дострокового повернення позики без додаткової плати за дострокове повернення позики. Згідно умов Договору позики № 6714756 від 23 лютого 2020 року, а саме п. 2 Договору - вартість позики за весь строк на який видано позику становить 1200.00 грн. а загальна вартість Позики та процентів становить 6200.00 грн. Тобто Товариством виконано усі вимоги що визначенні для надання споживчого кредиту у відповідності до Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч. 1 ст. І І Закону України «Про захист прав споживачів» задекларовано, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". Згідно ч. 2 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Договором позики, укладеним між Позичальником та Товариством, не передбачено стягнення неустойки (штрафу, пені) за невиконання Позичальником взятих на себе зобов`язань. Таким чином, Позичальнику нараховуються виключно проценти за користування позикою, які за своєю правовою природою не є компенсацією. Аналізуючи умови оспорюваного договору та встановлені обставини, суд приходить до висновку про відсутність в ньому несправедливих умов, а твердження Позивача з даного приводу розцінюється судом як небажання виконувати взяті на себе договірні зобов`язання та спосіб захисту власних інтересів. Відповідно до ст. 18 Закону № 1023-ХІІ продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Однак пункт 2 Договору передбачає, що за порушення Позичальником виконання зобов`язань щодо погашення суми позики за цим договором, він зобов`язується сплатити на користь Товариства нараховані проценти на прострочену позику 2,7 % від суми позики за кожен день прострочення повернення, що не становить понад 50 % суми позики, адже даний пункт Договору передбачає відповідальність за порушення позичальником умов договору. Отже, при належному виконанні договірних зобов`язань підвищення процентної ставки не застосовуються. Відповідне твердження підтверджується Постановою ВерховногоCудy України від 12 січня 2021 р. у справі №524/5556/19, у якій Суд вказав - «Суди дійшли вірного висновку про безпідставність доводів позивачки про порушення положень статті 18 Закону України «Про захист прав спож ивачів» пунктом 4.3 договору про надання фінансового кредиту, так як максимальний розмір пені, нарахований кредитодавцем не перевищує 50 відсотків від суми кредиту, що спростовує доводи касаційної скарги у відповідній частині. При належному виконанні договірних зобов`язань штрафна санкція у вигляді пені не застосовується, при цьому грошова сума нарахованої пені залежить і від періоду невиконання боржником взятих на себе зобов 'язань. Кредит надавався позивачці на строк до п`ятнадцяти днів та відсоткова ставка за користування кредитними коштами була їй відома у момент укладення договору». Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1. ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч.1 ст. 1049 ЦК, Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;в олевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Підставою недійсності правочину, у відповідності до вимог ст.215 ЦК України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Дослідивши умови кредитного договору, суд приходить обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір не містить несправедливих умов, визначених частиною третьою статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та не містить підстав, передбачених ст.215 ЦК України для визнання його недійсним. Крім того, позивачка з умовами договору про надання позики, графіком розрахунку до договору позики та сукупною вартістю позики була ознайомлена, підтвердила свою згоду з такими, підписавши спірний договір та отримавши кошти внаслідок його укладення. Таким чином, суд приходить до висновку, що при укладенні оспорюваного договору позики сторонами було додержано вимог, необхідних для чинності цього правочину і передбачених Цивільним кодексом України та Законом України "Про захист прав споживачів". За вказаних обставин відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» про захист прав споживачів.

Outcome: dismissed