Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

[PERSON] \~ звернулась до суду з позовом до відповідача, в якій просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , на житловий будинок з господарчими спорудами по [ADDRESS] . Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] померла її матір [PERSON] . На час смерті матері та на даний час вона проживає у її будинку по [ADDRESS] . За життя [PERSON] 26.05.2011 року склала заповіт, яким заповіла все своє майно на її користь. Після смерті матері відкрилась спадщина на будинок та на земельний пай. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] не має. З метою отримання спадщини вона у встановленому законом порядку звернулась до нотаріуса з відповідною заявою, однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок за заповітом в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок по [ADDRESS] . Однак наданими по справі доказами підтверджено, що матері на праві власності належав вищевказаний будинок, тому просила визнати за нею право власності по праву спадкування за заповітом на будинок по [ADDRESS] , належний при житті її матері. В судове засідання позивач не з`явилась, надала суду заяву в якій просила справу розглядати у її відсутність, заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Новоукраїнської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, в судове засідання не з`явився. Надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив справу розглядати у його відсутність. Суд, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України проводить розгляд справи без фіксування судового процесу звукозаписувальною технікою в зв`язку з неявкою сторін в судове засідання. Суд, на підставі наданих доказів по справі, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини. Судом встановлено,\~що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 16.06.2011 року Виконавчим комітетом Новоукраїнської сільської ради Роздільнянського району Одеської області на підставі актового запису № 14. (а.с.19) За життя, а саме 26.05.2011 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом в присутності двох свідків, згідно якого на випадок своєї смерті заповіла [PERSON] , все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і в загалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право. Вказаний заповіт зареєстрований в реєстрі за №657. (ас.21) [PERSON] (до одруження [PERSON] ), [INFO] , є рідною донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Новоукраїнською сільською радою Роздільнянського району Одеської області, на підставі актового запису №5. (а.с.19,20) [PERSON] була зареєстрована по [ADDRESS] , але постійно проживала по [ADDRESS] в будинку [PERSON] , що підтверджується копією паспорта, наявною в матеріалах справи та довідкою Новоукраїнської сільської ради Роздільнянського району Одеської області №58 від 12.03.2020 року. (а.с.9, 12) На час смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , проживала та була зареєстрована в житловому будинку з господарчими спорудами по [ADDRESS] , разом з нею на день її смерті без реєстрації постійно проживала [PERSON] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщення/будинку осіб №48, виданою Новоукраїнською сільською радою Роздільнянського району Одеської області 03.03.2020 року. Крім [PERSON] та [PERSON] у вказаному будинку ніхто не проживав. (а.с.13) З довідки Новоукраїнської сільської ради Роздільнянського району Одеської області №46/02-15 від 27.02.2020 року, судом встановлено, що рішення щодо передачі земельної ділянки площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд (присадибна ділянка) та земельної ділянки площею 0,25 га для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] у приватну власність (приватизацію) не приймалось. (а.с.14) Згідно довідки Новоукраїнської сільської ради та копії погосподарської книги №2 на 2011-2015 роки, житловий будинок та господарські споруди по [ADDRESS] рахується за [PERSON] (а.с.15-18) Житловий будинок з господарчими спорудами по [ADDRESS] складається з: «А» - житловий будинок 1940 року забудови, загальною площею 43,50 кв.м., в тому числі житлова 32,20 кв.м, «Б»- сарай 1950 року забудови, «В» - погріб 1950 року забудови, «Г» - сарай 1950 року забудови, «Д»- гараж 1950 року забудови, «Е» - сарай 1950 року забудови, № 1-2 огорожа, ворота. (а.с.36-40) Згідно звіту щодо визначення ринкової вартості житлового будинку по [ADDRESS] , вартість вказаного будинку складає 42156 грн. (а.с.20-29) Дані спірні правовідносини регулюються наступними нормами права. Відповідно до ч. 1 ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ст.1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Ст.1223 ЦК України передбачає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1269\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини постійно не проживав зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.. Крім того згідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно вимог ч. 1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності , набувається на підставах , що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У своєму інформаційному листі №10-1387 від 27.09.2012 р. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначив, що відповідно до ст. 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст.3 зазначеного закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, на які посилаються сторони, давши оцінку кожному аргументу, наведеному позивачем в позові, прийшов до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Так відповідно до п.3.1. Інформаційного листа ВССУ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватись законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яке є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Так судом встановлено, що житловий будинок по [ADDRESS] побудований у 1950 році, тобто коли чинне законодавство не пов`язувало момент виникнення права власності на нерухоме майно з його реєстрацією, правовстановлюючим документом на будинки були довідки виконкомів сільських Рад, які видавалися на підставі записів в погосподарських книгах, крім цього, відповідно до діючого на той час законодавства щодо оформлення прав власності на нерухоме майно, до компетенції виконкомів місцевих рад відносились також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад, які з 1979 року були особливою формою статистичного обліку, що здійснювався в Україні. Так будинки в сільській місцевості, збудовані до прийняття Указу Президіуму ВР УРСР від 22.01.1979 року "Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель" не є самовільними і не підлягали здачі в експлуатацію (лист-роз`яснення Центрального БТІ від 29.12.82 року за №23-5/1-394.) Тому оцінивши всі докази в сукупності, а також наявність довідки та виписки з погосподарчої книги Новоукраїнської сільської ради, суд вважає, що наданими позивачем доказами достовірно встановлено факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] володіла на праві власності житловим будинком та господарчими спорудами по [ADDRESS] і даний будинок увійшов до складу спадщини, яка відкрилась після її смерті. Із змісту заповіту встановлено, що позивачка є єдиною спадкоємицею за заповітом матері, в установленому законом порядку прийняла спадщину, що підтверджено матеріалами спадкової справи, є донькою померлої, що підтверджено свідоцтвом про її народження, тому за нею належить визнати право власності на вказаний будинок по праву спадкування за заповітом. Відповідно до\~ ст.81 ЦПК України,\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судовий збір по справі повністю сплачено позивачем при зверненні до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved