Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно. В своєму позові позивач зазначив, що є спадкоємцем [PERSON], проте в отриманні свідоцтва про спадщину йому відмовлено, в зв'язку зі втратою оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Представник позивача у судове засідання не з'явився, до суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує. Відповідач у судове засідання не зявився , надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без участі представника та покладається на розсуд суду. Дослідивши надані докази, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з таких підстав. 31 березня 2013 року померла мати позивача - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-АС №049975. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається, крім іншого майна , із земельної ділянки площею 5Г4328 гектарів, кадастровий номер 4821480800:04:000:0150, що розташована в межах території Григорівської сільської ради Братського району Миколаївської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №743900, виданого 07 вересня 2005 року Братською райдержадміністрацією Миколаївської області на підставі розпорядження від 28.07.2005 року №284-р. Позивач являється сином померлої [PERSON], а тому відповідно ст1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги спадкування за законом останньої. Також 23 липня 2008 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Севастопольського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрований за №3023, згідно якого заповіла все своє майно, в тому числі і вищевказану земельну ділянку, мені [PERSON] Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом які б прийняли спадщину після смерті [PERSON], немає, а тому відповідачем в даному випадку є відповідна територіальна громада за місцезнаходженням спадкового майна в особі сільської ради. Звернувшись до нотаріальної контори з питанням прийняття спадщини після смерті матері, з'ясувалось, що оскільки втрачено оригінал державного акту, позивач не має можливості оформити спадкове майно. В нотаріальну контору для оформлення спадщини необхідно представити оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно. Отримати ж державний акт та Сертифікат на ім'я померлої особи неможливо. Згідно п.4.20 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та витягу з Державного земельного кадастру. Відповідно п.4 ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація прав проводиться на підставі державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку. В даному випадку при відсутності державного акту зробити це неможливо, в звязку з чим позивач звернувся до суду з даною заявою для захисту своїх майнових спадкових прав. Згідно зі ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини відповідно до вимог ст1220 ЦК України є день смерті особи. Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, і оскільки позивачем не заявлено вимог про стягнення з відповідача судового збору, тому суд вважає за необхідне залишити судові витрати за позивачем.

Outcome: approved