Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання договору купівлі - продажу дійсним. Просить суд визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна від 26 листопада 1997 року за №11/29-НДП на Павлоградській товарній біржі між [PERSON], від імені якої діяв [PERSON] на підставі довіреності від 16 вересня 1997 року та [PERSON]. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи своєї відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно копії договору купівлі - продажу нерухомого майна від 26 листопада 1997 року, який був зареєстрований Павлоградською товарною біржею за реєстраційним номером 11/29-НДП, підтверджується факт того, що [PERSON], від імені якої діяв [PERSON] на підставі довіреності від 16 вересня 1997 року продала двохкімнатну квартиру №1 в житловому будинку №29 по вулиці Молодіжна, міста Першотравенська, Дніпропетровської області, [PERSON]. Згідно копії технічного паспорту від 21 серпня 2015 року встановлено, що власником квартири №1 в житловому будинку №29 по вулиці Молодіжна, міста Першотравенська, Дніпропетровської області є [PERSON]. Стаття 9 Житлового Кодексу України вказує, що громадяни України мають право на придбання будинків і квартир на біржових торгах. Відповідно до ст. 227 ЦК України, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі, за вимогою сторони, яка уклала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до ст. 224 ЦК України(в редакції 1963 року), яка діяла на час вказаних вище правовідносин, за договором купівлі - продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" в редакції, чинний станом на 03 лютого 2001 року, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року №3 «Про судову практику у справах про визнання угод недійсними», зі змінами та доповненнями розяснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах) міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб. Якщо така угода, яка виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч.2 ст.47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження (наприклад, статтями 105, 114, ЦК). Отже, враховуючи встановлені по справі обставини та аналізуючи наведені норми законодавства, суд вважає доведеним, що 26 листопада 1997 року між сторонами був укладений договір купівлі - продажу нерухомого майна, а саме спірної квартири, умови якого на час розгляду справи виконані,. До теперішнього часу жодна з сторін договору не заявляла про його недійсність, на даний час виконані всі умови цього договору, відповідачі передали усі права на квартиру, знялись з реєстрації та зареєструвались за іншою адресою, однак ухиляються від нотаріального оформлення договору. Враховуючи, що на цей час позивач позбавлений права реалізувати своє право на розпорядження вказаною вище квартирою, з метою справедливого вирішення справи та захисту невизнаних прав позивача, суд, враховуючи встановлені обставини, вважає за необхідне позов задовольнити та визнати договір обміну нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS], укладений 26 листопада 1997 року між сторонами та посвідчений на товарній біржі дійсним. Відповідно до норм Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 року №1952-ІV державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Outcome: approved