Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, відповідно до якого просила суд винести рішення, яким визнати за [PERSON], яка є спадкоємцем четвертої черги, право на спадкування за законом разом із спадкоємцем другої черги - [PERSON] після померлого [INFO] [PERSON]; судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] року помер [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 19/90 часток домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] Із заявами про прийняття спадщини у встановлений законом строк звернулись [PERSON], як племінник померлого, та [PERSON], як особа, яка спільно проживала однією сім'єю із спадкодавцем не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. 21.12.2012 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва з підстав недоведеності факту проживання однією сім'єю з померлим. Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12.03.2013 у справі №537/72/13-ц, яким встановлено факт спільного проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] з 1979 року по [INFO] року (день смерті [PERSON]). Вказаним рішенням також встановлено, що померлий [PERSON] перебував на обліку в Крюківському районному відділі соціального забезпечення, з 01.06.1996 визнаний інвалідом 2-ї групи безстроково. При цьому, [PERSON] доглядала за померлим, після смерті - похоронила померлого. Після чого, [PERSON] повторно звернулась до Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори і 23.07.2013 року державним нотаріусом. Другою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою на підставі ст. 1261 Цивільного кодексу України їй видано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] Водночас, 21.10.2016 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого дядька в зв'язку з тим, що 23.07.2013 року Другою державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину [PERSON] на підставі рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 12.03.2013 року, а також з підстав того, що племінники могли б спадку вати в порядку п'ятої черги, як би не було спадкоємців четвертої черги. За результатами розгляду позову [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину від 23.07.2013 року, рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 25.09.2017 року у справі №537/5462/16, залишеного без змін постановою Апеляційного суду Полтавської області від 18.12.2017 року, позов [PERSON] до [PERSON] задоволено: визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину від 23.07.2013 №1-767, видане Другою державною нотаріальною конторою на ім'я громадянки [PERSON] після померлого [INFO] [PERSON]. [PERSON] вважає, що має право на спадщину після померлого [PERSON] разом із спадкоємцем другої черги - [PERSON], з огляду на наступне. Право на пред'явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин. Відповідно до обставин справи Позивач є спадкоємцем четвертої черги за законом після померлого [PERSON], тоді як [PERSON] є спадкоємцем другої черги за правом представлення. [PERSON] та [PERSON] спільно проживали однією сім'єю та вели спільне господарство з 1979 року по день смерті [PERSON]. При цьому, померлий [PERSON] перебував на обліку в Крюківському районному відділі соціального забезпечення, з 01.06.1996 визнаний інвалідом 2-ї групи безстроково. При цьому, [PERSON] доглядала за померлим, після смерті - похоронила померлого. Вказані обставини підтверджуються в тому числі, рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12.03.2013 у справі №537/72/13-ц. З огляду на вказані обставини, [PERSON] як спадкоємець четвертої черги за законом та особа, яка протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані, відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, а саме разом із Відповідачем, який є спадкоємцем другої черги за правом представлення. 04.06.2018 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, останній просить відмовити в задоволенні позову [PERSON] про зміну черговості в спадкуванні, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту одноосібного утримання померлого [PERSON] та не доведено факт безпорадного стану померлого [PERSON] і що цей стан був тривалим. Також, просив застосувати до позовних вимог [PERSON] строк позовної давності, оскільки з моменту звернення [PERSON] до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва на спадщину до пред'явлення позову про зміну черговості спадкування пройшло більше трьох років. Ухвалою суду від 13.09.2018 року позовну заяву позивача було залишено без розгляду. Постановою Полтавського апеляційного суду від 14.11.2018 року ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука від 13.09.2018 року було скасовано, а матеріали справи повернуто для продовження розгляду до суду першої інстанції. 26.12.2018 року ухвалою суду підготовче провадження по справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та її представник за угодою - адвокат [PERSON] в судове засідання не з'явилися, представником надано до суду заяву, відповідно до якої остання позов підтримує та просить його задовольнити, розгляд справи проводити без її участі та участі позивача. Представники відповідача за довіреністю - [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні відзив відповідача підтримали в повному обсязі, вважає що позовна заява задоволенню не підлягає, у зв'язку з її недоведеністю. Окрім того, [PERSON] уточнила, що померлий [INFO] року [PERSON] до часу смерті не перебував в безпорадному стані, мав змогу обслуговувати себе , готувати, спілкувався зі знайомими та займався риболовлею, тощо, з тією різницею, що міг пересуватися за допомогою інвалідного візка. Померлий отримував пенсію і мав можливість себе матеріально забезпечувати , крім того йому допомагали рідні. Вказані обставини можуть підтвердити свідки по справі. Дійсно позивач [PERSON] проживала з останнім , але вона сама є особою похилого віку і також потребувала допомоги і фактично вони доглядали один за одним. Позивач не надала до суду належних і допустимих доказів щодо піклування позивачем за померлим, за твердженнями позовної заяви. Тому, враховуючи дані обставини прохає відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Третя особа в судове засідання свого представника не направила, в матеріалах справи мається клопотання, відповідно до якого, остання просить розгляд справи провести без участі нотаріуса, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що є матір'ю відповідача, а померлий [PERSON] був братом її чоловіка. Позивача знає близько 5 років, коли остання проживала з померлим. Померлий [PERSON] хворів і йому дали групу інвалідності загального захворювання і він отримував пенсію. Він постійно пересувався на інвалідному візку, але міг самостійно пересуватися і пересувався до самої смерті, тільки кілька днів перед самою смертю лежав, зустрічався зі знайомими, тощо. В ці дні позивач не пускала їх до нього і не надавала їм його документів. При спілкуванні казав, що документи віддавати дітям забороняє позивач. Її син неодноразово допомагав померлому, вони приїздили до нього і привозили продукти харчування, що можуть підтвердити сусіди і також надавали кошти. Її діти перекривали хату померлому. Відомо, що померлий здавав частину будинку квартирантам. Постійного догляду померлий не потребував, так як самостійно пересувався, їздив зі знайомими на риболовлю, міг самостійно приготувати собі їжу, міг себе обслуговувати тощо, тільки їздив на колясці, при цьому позивач сама є особою похилого віку. Свідок [PERSON], сусідка відповідача, в судовому засіданні показала, що відповідача знає з народження, стосунки сусідські, позивача бачила 2 рази, коли зі [PERSON] та сином приїздили до померлого [PERSON] і привозили продукти. Їй відомо, що померлий був інвалідом і пересувався на інвалідному візку, за ним доглядали позивач і родичі, він спілкувався з родичами загалом до самої смерті. Свідок [PERSON], сусідка відповідача, в судовому засіданні показала, що відповідача знає близько 10 років, стосунки сусідські, позивача не знає, померлий в 2012 році [PERSON] є дядьком відповідача. Вона разом з [PERSON] та її сином допомагали померлому [PERSON] продуктами харчування. Один раз вона разом з [PERSON] ходили до останнього і носили продукти. Їй відомо, що померлий був інвалідом і пересувався на інвалідному візку, за ним доглядали родичі, позивач в хату не пускала. Свідок [PERSON], знайома матері відповідача, в судовому засіданні показала , що відповідача знає давно, позивача знає з 2008 року, з часу, коли вона разом з [PERSON] та її сином привозили померлому в 2012 році [PERSON], дядьку відповідача продукти харчування приблизно 3 рази в рік і позивач їх впускала до померлого. Також відповідач привозив дядьку і ліки. Останні рази позивач не пускала до померлого нікого. Їй відомо, що померлий був інвалідом і пересувався на інвалідному візку, але він міг сам себе обслуговувати. Позивач при відвідуваннях сама була в занедбаному стані. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з'ясувавши всі обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, вислухавши представників відповідача, приходить до наступного. Відповідно до положень ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 ЦПК. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається з рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 25.09.2017 року у справі № 537/5462/16 за позовом [PERSON] до [PERSON], за участю третьої особи Другої державної нотаріальної контори про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, залишеного без змін постановою Апеляційного суду Полтавської області від 18.12.2017 року, що: «[INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області серія [NUMBER] від 07.08.2012 року, актовий запис № 216. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 19/90 часток домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] Як вбачається з копії спадкової справи 261/2012, [PERSON] 12.10.2012 року звернувся до Другої кременчуцької державною нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом, як племінник, після померлого [PERSON], яка посвідчена державним нотаріусом Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори [PERSON] [PERSON] 20.12.2012 року звернулася до Другої кременчуцької державною нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після померлого [PERSON], яка посвідчена державним нотаріусом Другої кременчуцької державної нотаріальної контори [PERSON], але 21.12.2012 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва з підстав недоведеності факту проживання однією сім'єю з померлим та після встановлення факту проживання [PERSON] з померлим [PERSON] однією сім'єю з 1979 року по день смерті останнього рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 12.03.2013 року, [PERSON] 23.07.2013 року повторно звернулась до Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори і 23.07.2013 року державним нотаріусом Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори [PERSON], на підставі ст. 1261 Цивільного кодексу України [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [INFO] року [PERSON], яке зареєстроване в Спадковому реєстрі 23.07.2013 року за № 34622885. Постановою державного нотаріуса Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори [PERSON] від 21.10.2016 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] після померлого [INFO] [PERSON], так як племінники могли б спадкувати в порядку п'ятої черги, як би не було спадкоємців четвертої черги. Як позивач [PERSON], так і відповідач [PERSON] у встановлений законом строк звернулись з заявами про прийняття спадщини за законом, при цьому позивач звернувся з такою заявою першим. Окрім того позивачем при подачі такої заяви було зазначено, що документи, які необхідні для одержання свідоцтва про право на спадщину, ним будуть подані додатково. В свою чергу відповідач для прийняття спадщини надала рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 12.02.2013 року, яке набрало чинності 23.02.2013 року, яким встановлено факт проживання однією сім'єю [PERSON] з [PERSON] у період з 1979 року по [INFO] року.» В подальшому [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, відповідно до якої просив суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину від 23.07.2013 [NUMBER] видане Другою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою [PERSON] після померлого [INFO] [PERSON] Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 25.09.2017 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON], за участю третьої особи Другої державної нотаріальної контори про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, задоволено. Визнано свідоцтво про право на спадщину від 23.07.2013 року [NUMBER] видане Другою державною нотаріальною конторою на ім'я громадянки [PERSON] після померлого [INFO] року [PERSON], недійсним. Постановою Апеляційного суд Полтавської області від 18.12.2017 року, рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 25.08.2017 року залишено без змін. Підставою визнання свідоцтво про право на спадщину від 23.07.2013 року [NUMBER] видане Другою державною нотаріальною конторою на ім'я громадянки [PERSON] після померлого [INFO] року [PERSON], недійсним стало те, що [PERSON] мав право на спадкування за законом за правом представлення після померлого 20.02.1998 року батька [PERSON], який був рідним братом померлому [INFO] [PERSON], а отже відносився до спадкоємців другої черги, а відповідач відносилась до спадкоємців четвертої черги. 29.03.2018 року за реєстровим № 1-228 Другою Кременчуцькою державною нотаріальною конторо було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на 19/90 часток житлового будинку з господарськими будівлями [ADDRESS] на ім'я [PERSON]. Отже, позивач [PERSON] як спадкоємець четвертої черги, вважає, що має право на спадщину після померлого [PERSON] разом із спадкоємцем другої черги - [PERSON] на обґрунтування вказаних обставин, посилається на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12.03.2013 року у справі № 537/72/13-ц, яким було встановлено факт проживання однією сім'єю [PERSON] з [PERSON], який помер [INFO] року, в період з 1979 року по [INFO] року. Рішення набрало законної сили 23.02.2013 року. Як вбачається в вказаного рішення, що «[PERSON] згідно довідки 130720/007 перебував на обліку в Крюківському районному відділі соціального забезпечення та отримував пенсію по інвалідності 2 групи загального захворювання. З 01.06.1996 року [PERSON] визнаний інвалідом 2 групи безстроково. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] її племінник. З 1979 року він дійсно проживав однією сім'єю з [PERSON]. Вони мали невеликий, але спільний бюджет, разом харчувалися, придбавали необхідні речі. Племінник був інвалідом 2 групи, заявниця за ним доглядала, а коли помер - хоронила. Свідок [PERSON] суду пояснив, що племінник його дружини [PERSON] 33 роки проживав однією сім'єю з [PERSON]. Свідок [PERSON] пояснила, що вона дружила з [PERSON] та [PERSON], бувала у них, вони проживали разом, [PERSON] доглядала за [PERSON]. Свідок [PERSON] підтвердила, що з 1990 року, коли вона приїхала до Кременчука з Одеської області, тітка її чоловіка [PERSON] проживала з [PERSON] однією сім'єю, вони спільно вели господарство, харчувалися, [PERSON] доглядала за [PERSON]». Статтею 1258 ЦК України, передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до статті 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини. За змістом частини другої статті 1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Як зазначається в п. 5.2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред'явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин. Слід зазначити, що зміна черговості спадкування лише надає право спадкоємцю наступної черги на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, а не визнає його спадкоємцем цієї черги. Отримавши право на спадкування разом із спадкоємцями іншої черги, такий спадкоємець вважається спадкоємцем тієї черги, до якої він належить відповідно до статей 1261 - 1265 ЦК України. Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснено, що під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Доказами безпорадності спадкодавця можуть бути документи, що підтверджують тяжкість стану здоров'я: виписки з історії хвороби, амбулаторні картки, висновки медичних закладів, документи про інвалідність тощо. Отже, безпорадність особи пов'язана саме зі станом її здоров'я. Отже, суд зазначає, що позивач на обґрунтування позовних вимог вказала, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві [PERSON], який через похилий вік, тяжку хворобу був у безпорадному стані. При цьому, єдиним доказом на підтвердження даних обставин позивач [PERSON] посилається на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 12.02.2013 року, в якому допитані як свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], підтвердили факт піклування та догляду [PERSON] за померлим [INFO] року [PERSON], однак даний факт не може свідчити, що померлий [PERSON] перебував у безпорадному стані внаслідок тяжкої хвороби і що піклування позивача було обумовлене даними обставинами. Позивачем до суду не надано доказів, що остання матеріально забезпечувала спадкодавця, а саме що він був на її утриманні. Також, обставини, на які посилається позивач, спростовуються показами, наданими в судовому засіданні, свідків: [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON], які підтвердили факт інвалідності спадкодавця та те, що останній пересувався на візку, однак повідомили, що спадкодавець майже до самої смерті вів активний спосіб життя, їздив на рибалку, готував собі їжу, спілкувався з друзями. Суд зазначає, що позивачем не доведено належними, допустимими, достатніми доказами наявність вище перелічених юридичних фактів у їх сукупності, за наявності яких у позивача могло виникнути право на зміну черговості спадкування з підстав, передбачених частиною другою статті 1259 ЦК України. Позивачем не надано належних доказів на підтвердження тих обставин, що вона протягом тривалого часу матеріально забезпечувала та надавала іншу допомогу спадкоємцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво перебував у безпорадному стані. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], за участю третьої особи Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про зміну черговості спадкування, слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з позивача [PERSON] слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 768, 40 грн., оскільки ухвалою суду про відкриття провадження від 10.05.2018 року позивачу було розстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення по справі.

Outcome: approved