Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

20 серпня 2018 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 12.11.1989 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу вони мають дитину, [PERSON], [INFO]. Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 26.10.2006 року шлюб між ними був розірваний. З 2006 року, на протязі 12 років позивач сам виховує спільну з відповідачем дитину. Відповідач за 12 років проживання дитини, жодного разу не приїхав до неї та не поцікавився її долею: де вона живе, як живе, не поцікавився станом її здоровя і ніколи не надав дитині коштів для літнього відпочинку. За 12 років відповідач приблизно 1 раз на місяць спілкувався з донькою по телефону. 12 листопада 2012 року рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області стягнуто з відповідача на користь позивача на утримання дитини [PERSON], [INFO] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.10.2012 року до повноліття дитини, та стягнуто додаткові витрати на дитину в розмірі 100 грн. щомісячно, починаючи з 02.10.2012 року до повноліття дитини. Зазначене рішення суду про стягнення з відповідача суми аліментів в розмірі 600грн та додаткових витрат на дитину в розмірі 100грн. було прийнято 6 років назад, в той час доньці було 11 років. В звязку з інфляцією та зростанням цін, ті кошти, які висилає відповідач їх ні на що не вистачає. Зараз дитина потребує більше коштів на навчання, фізичний і духовний розвиток, на матеріальне забезпечення продуктами харчування, одягом, взуттям та товарами повсякденного вжитку, ніж в 11 років. В обґрунтування свого позову позивач здійснив розрахунок мінімальних потреб, необхідних для життєдіяльності дитини, який складається з: 1) загальна потреба коштів на харчування на місяць 2700грн./міс.; 2) загальна потреба коштів на повсякденний одяг на місяць 1100,83грн/міс.; 3) загальна потреба коштів на шкільний одяг на місяць складає: 379,16грн./міс.; 4) загальна потреба коштів на взуття на місяць складає 383,33грн./міс.; 5) загальна потреба коштів на придбання шкільного приладдя на місяць складає 261,08грн./міс.; 6) загальна потреба коштів на придбання товарів повсякденного вжитку на місяць складає 296,58 грн./міс.; 7) середньомісячна вартість комунальних послуг, що використані дитиною складає 810,32грн. Отже потреба дитини на місяць складає 5931,30 грн./ міс. Оскільки відповідно до ст.ст. 141, 180 СК України обовязок батьків про матеріальне забезпечення дитини покладений на 2 батьків, тому з відповідача підлягає стягненню Ѕ частина від загальної суми мінімальних потреб дитини на місяць, що складає 5931,30:2= 2965,65 грн. на місяць. Крім того, в 2008 році лікарями Овідіопольської центральної районної лікарні дитині був встановлений діагноз: хронічний пієлонефрит, дисметаболічна нефропатія. З цього періоду дитина постійно потребує систематичного медикаментозного лікування, а також санаторно-курортного лікування в санаторіях неврологічного профілю, що супроводжується великими витратами на медичне обстеження, придбання ліків та потребує коштів на придбання путівки в санаторій. Однак позивач не має змоги в одноособовому порядку забезпечити дитині необхідного лікування та придбання путівки для її оздоровлення. Також, 02.09.2016 року лікарями Одеської обласної дитячої клінічної лікарні дитині був встановлений діагноз: маляційна кіста правої потилочної частки, вегето-судинна дистонія, судинна недостатність в ВББ вертеброгенного ґенезу. За призначенням лікарів Одеської обласної дитячої клінічної лікарні обстеження головного мозку дитини, стану судин та їх лікування потрібно проводити кожних 6 місяців, тобто 2 рази на рік. Крім платних обстежень, лікарями було призначено безліч медичних препаратів, ліків, курсів вітамінотерапії та масажів. Також зазначила, що відповідач живе в м. Миргород Полтавської області. Відповідно до Витягу з Реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців з 13.03.2007р. по 16.10.2015р. він постійно займався підприємницькою діяльністю, КВЕД 49.32 надання послуг таксі, яка повязана з перевезенням пасажирів. Де відповідач працює офіційно в даний час і яку отримує заробітну плату позивачці невідомо. [PERSON] зареєстрований в трикімнатній квартирі, яка належить на праві власності його матері [PERSON] Позивачці відомо, що відповідач має ще одну доньку від іншого шлюбу [PERSON], 2008р.н. Відповідач має високий рівень матеріального забезпечення, має декілька видів підприємницької діяльності, отримує великий дохід, періодично займається операціями з нерухомістю, має приватний автомобіль, однак ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків щодо необхідного матеріального забезпечення дитини. З наведених підстав просить суд змінити розмір аліментів на дитину, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] за рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 листопада 2012 року у цивільній справі № 1521/4682/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, про зобовязання вчинити певні дії, про стягнення додаткових витрат на дитину; стягувати з [PERSON] ([INFO], РНОКПП: [NUMBER], що зареєстрований за адресою: Полтавська обл.., [ADDRESS]) на користь [PERSON] ([INFO], РНОКПП: [NUMBER], що зареєстрована за адресою: [INFO] ) на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], 2965,65 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, а саме до 20.12.2019 року. Позивач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити, справу розглядати без його участі. Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовна заява [PERSON] про стягнення з нього аліментів на дочку є в більшості надуманою і необґрунтованою, оскільки він ніколи не ухилявся від виконання рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 17.11.12р. про виплату аліментів, всі виплати здійснював, навіть з переплатою. Вважає надуманим і нічим не доведеним ствердження позивача про те, що на утримання дочки необхідно щомісячно 5931,30грн. та вважає, що позивачка намагається ухилитися від матеріального утримання своєї дитини та повністю перекласти на нього її утримання. Позивач посилається що її мати непрацездатна і потребує стороннього догляду, однак це ніяким чином не відноситься до предмету спору. Надуманим і нічим не підтвердженим є ствердження позивача, що вона змушена з його вини оплачувати всі комунальні витрати по утриманню її Ѕ частини квартири по вул. Сорочинська-4, кв 67, в м.Миргороді. щомісячно, як вказано в позові, вона сплачує за цю квартиру біля 1200 грн в опалювальний період. В даний час відповідач не є співвласником цієї квартири. Саме ці комунальні платежі і є причиною подання цього позову, оскільки позивач вирішила таким чином перекласти на нього свої грошові проблеми з квартирою в м.Миргороді. Нерухомістю, як вказує позивач він не торгує, з 2015 року його діяльність як таксиста закрита в звязку зі станом здоровя, автомобіль «Хюндай» ним було продано 27.06.2018 року. Ніякої майстерні по ремонту автомобілів у нього немає, їх перепродажем за кордону він не займається, на що вказує позивач. На утриманні відповідача є донька [PERSON], [INFO], яка хвора та потребує лікування. Позов визнає частково, просить суд постановити справедливе рішення з урахуванням всіх його доводів та пояснень, та стягнути з нього аліменти в розмірі 1/6 прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу, відповідач зазначає, що позивач є досвідченим юристом, а також співзасновником ТОВ «Юридичний департамент «Щит і меч» по наданню в тому числі юридичних послуг, тому просить відмовити у стягнення даних коштів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 12.11.1989 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу вони мають дитину, [PERSON], [INFO]. Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 26.10.2006 року шлюб між ними був розірваний. 12 листопада 2012 року рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області стягнуто з відповідача на користь позивача на утримання дитини [PERSON], [INFO] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.10.2012 року до повноліття дитини, та стягнуто додаткові витрати на дитину в розмірі 100 грн. щомісячно, починаючи з 02.10.2012 року до повноліття дитини. У своїй позовній заяві позивач посилається на те, що в звязку з інфляцією та зростанням цін, ті кошти, які висилає відповідач ні на що не вистачає, дитина потребує більше коштів на навчання, фізичний і духовний розвиток, на матеріальне забезпечення продуктами харчування, одягом, взуттям та товарами повсякденного вжитку, ніж в 11 років. Просить суд змінити розмір аліментів на дитину, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], 2965,65 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, а саме до 20.12.2019 року. З 2006 року, на протязі 12 років позивач сам виховує спільну з відповідачем дитину, донька проживає з позивачем в будинку бабусі в смт Овідіополь, що підтверджено довідкою № 1720 виданою Овідіопольською селищною радою від 08.08.2018 року. Вона є ученицею 11 «Г» класу Овідіопольського НВК «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - гімназія». Мати позивача є інвалідом загального захворювання 2 групи довічно, що підтверджується копією пенсійного посвідчення [PERSON] ААА № 915928 від 19 лютого 2003 року, постійно потребує матеріальної допомоги на медичне обстеження, стаціонарне лікування та на придбання ліків. Також, значні витрати з заробітної плати ідуть на комунальні послуги, оскільки матері позивача призначена субсидія, всі донарахування вона сплачує сама зі свої зарплати. Таким чином, сума яка залишається а саме 2102,36 грн їй потрібно розподілити на 30 днів для забезпечення дитини усім необхідним. В 2008 році доньці [PERSON] лікарями Овідіопольської ЦРЛ був встановлений діагноз: хронічний пієлонефрит, дисметаболічна нефропатія, що підтверджено протоколом обстеження Оваідіопольської ЦРЛ від 17.03.2008 року, довідкою поліклінічного відділення Овідіопольської ЦРЛ від 09.04.2008 року, висновком № 743 виданим амбулаторією загальної практики сімейної медицини смт Овідіополь 28.07.2018 року. Вона потребує систематичного медикаментозного лікування, а також санаторно-курортного лікування в санаторіях, що супроводжується великими грошовими затратами. В одноособовому порядку позивач забезпечити необхідного лікування та придбання путівок позивач не має можливості. 02.09.2016 року Одеська обласна дитяча клінічна лікарня поставила новий діагноз дитині: малярійна кіста правої потиличної частки, вегето-судинна дистонія, судинна недостатність в ВББ вертеброгенного ґенезу, що також потребує лікування. Відповідач від сплати аліментів на утримання дитини ніколи не ухилявся, переказував грошові кошти навіть в більшому розмірі ніж було стягнуто судом, що підтверджують квитанції та довідки від 07.05.2018, 30.10.2018 року виданих Миргородським міськрайонним відділом державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області. Мати відповідача, [PERSON], якій 81 рік, вона також потребує сторонньої допомоги, так як у неї захворювання зору -10 %, згідно довідки від 30.10.2018 року. З 2015 року відповідача не працює в звязку з погіршенням стану здоровя, про що свідчить довідка з управління статистики. На його утриманні є ще одна дитина донька [PERSON], [INFO], яка хвора (дифузний зоб І-ІІІ ст, еутеріоз, гіпертрихоз, плосковальгусна установка стоп, дальнозоркий астегматизм) що підтверджено довідкою Миргородського міського центру первинної медико-санітарної допомоги від 30.10.2018 року. За змістом ст. 180\~СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч\~3\~ст.\~181\~СК України\~за рішенням\~суду кошти\~на утримання\~дитини (аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно положень ст.182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 192\~СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на наявність імперативного дозволу змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. ст.183,192\~СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Як з'ясовано, розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання дитини на користь позивача визначено судом у розмірі 600 грн щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3"Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Зі змісту наведених законодавчих приписів слід дійти висновку, що\~Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження, стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З врахуванням встановлених обставин, які сторонами визнанні, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях\~Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до рівності прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. Вказане зумовлено зміною чинного законодавства з метою посилення захисту прав дітей на належне утримання та підвищення мінімального розміру аліментів на одну дитину з 30 відсотків до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що в свою чергу є підставою для зміни розміру аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача. Згідно до\~ст.8 Закону України « Про охорону дитинства» №2402-111 від 26 квітня 2001 року, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2019 рік"\~прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Відповідно суд приходить до висновку про необхідність змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача у розмірі 600 грн. щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного та враховуючи положення законодавства щодо права того з батьків, з яким проживає дитина, вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягувати в подальшому з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі 2500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а саме до 20.12.2019 року. У сукупності наведеного, судом визнається необхідним та достатнім збільшення аліментів, що присуджені з відповідача на користь позивача, в розмірі 2500 грн. для дитини відповідного віку щомісячно. Заявлений позивачем розмір аліментів 2965, 65 грн. на думку суду є завищеним і непосильним для відповідача, зважаючи на зміни в сімейному та матеріальному становищі платника аліментів: наявність на утриманні ще однієї дитини, не працевлаштований. З урахуванням вимог ст.\~141\~ЦПК України та часткового задоволення позову позивача, яка в даному випадку звільнена від сплати судового збору по розгляду позовних вимог щодо стягнення аліментів, з відповідача на користь держави слід стягнути суму судового збору у сумі 768,40 грн.

Outcome: partial