Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

30 березня 2017 року позивач звернулася до суду із позовом про передачу в натурі земельної ділянки № [NUMBER], площею 4,0837га., кадастровий номер [NUMBER], цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Веселівської сільської ради Харківського району Харківської області, КСП «Липці», яка належала її матері - [PERSON], померлої [INFO] року, на підставі державного акту на праві приватної власності на землю [NUMBER], виданого та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 30 квітня 2002 року Веселівською сільською радою Харківського району Харківської області за № [NUMBER] у порядку спадкування після смерті матері, та припинення права власності Веселівської сільської ради Харківського району Харківської області на вказану земельну ділянку. 15 жовтня 2017 року позовні вимоги були уточнені, позивач просить передати їй в порядку спадкування в натурі земельну ділянку № [NUMBER], площею 4,0837 га., кадастровий номер [NUMBER], цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Веселівської сільської ради Харківського району Харківської області, КСП «Липці», яка належала її матері - [PERSON], померлої [INFO] року, на підставі державного акту на праві приватної власності на землю [NUMBER], виданого та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 30 квітня 2002 року Веселівською сільською радою Харківського району Харківської області за № [NUMBER]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є єдиним спадкоємцем, не зверталась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, однак прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Дізналася, що на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 20.12.2016р. у справі № 635/7660/16-ц спадщина - спірна земельна ділянка, після смерті матері була визнана відумерлою та передана у власність Веселівської сільської ради Харківського району Харківської області. У позасудовому порядку даний спір вирішити неможливо, тож позивач вимушена звернутися до суду із заявленим позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17 квітня 2017 року провадження по справі відкрито, призначено судове засідання 29 травня 2017 року о 10 год. 00 хв. 23 травня 2017 року представник відповідача подав письмові заперечення, якими просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилається на те, що передання в натурі спірної земельної ділянки не може розглядатись у судовому порядку, оскільки дане питання належить до компетенції відповідних органів державної виконавчої влади, і також Веселівська сільська рада Харківського району Харківської області не зареєструвала право власності на вказану земельну ділянку відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Представником позивача Бачіашвілі М.О. подавалась заява про забезпечення доказів шляхом витребування з Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області відомостей щодо відкриття спадкової справи після смерті [PERSON], оформлення прав на спадкове майно, видачі заповітів. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17 серпня 2017 року заява про забезпечення доказів задоволена, витребувано з Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області відомості (м. Харків, вул. Конарєва, 4), відомості про звернення з заявами про прийняття спадщини або відмову від спадщини після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, що проживала по [ADDRESS], а також складання [PERSON] заповітів на чиюсь користь. 15 жовтня 2017 р. представником позивача Бачіашвілі М.О. подано клопотання про залучення у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог, Харківської місцевої прокуратури № 6. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25 жовтня 2017 року клопотання про залучення у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог, Харківської місцевої прокуратури № 6 було задоволено, залучено до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Харківську місцеву прокуратуру № 6 Харківської області, що розташована за юридичною адресою: м. Харків, вул. Григорівське шосе, б. 52. Позивач [PERSON] та її представник Бачіашвілі М.О. подали до суду заяви про слухання справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити. Керівником Харківської місцевої прокуратури № 6 Харківської області подано до суду заяву про розгляд справи за відсутності їхнього представника, рішення прийняти на розсуд суду. Суд, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, дослідивши матеріали справи та надані докази, встановив наступне. 30 квітня 2002 року Веселівською сільською радою Харківського району Харківської області на ім'я [PERSON] видано державний акт про право приватної власності на землю серії [NUMBER], який зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № [NUMBER] на земельну ділянку № [NUMBER], площею 4,0837 га., кадастровий номер [NUMBER], цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Веселівської сільської ради Харківського району Харківської області, КСП «Липці». Згідно інформації Веселівської сільської ради Харківського району Харківської області від 20.01.2017 р. № 02-20/79, зазначена земельна ділянка належить гр. [PERSON] [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] В свідоцтві про народження [PERSON] серії [NUMBER], яка змінила прізвище після укладення шлюбу на [PERSON] (свідоцтво про одруження серії [NUMBER], зазначено, що її матір'ю є [PERSON]. Відповіддю Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області відомості від 06.03.2017р. № 701/02-37 позивачу повідомлено, що вона відповідно до положень ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 р. прийняла спадщину шляхом вступу у фактичне управління чи володіння спадковим майном, однак для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом необхідно надати Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Листом від 26.10.2017 р. № 3802/01.16 Перша державна нотаріальна контора Харківського району Харківської області повідомила, що після померлої [INFO] р. [PERSON], із заявою про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину ніхто із спадкоємців не звертався, спадкова справа не відкрита, свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Інформація про заповіти/спадкові договори у Спадковому реєстрі відсутня. Веселівська сільська рада Харківського району Харківської області листом від 07.03.1201'7 р. № 02-20/290 надала відомості про те, що разом з покійною [PERSON] ніхто не був зареєстрованим за її місцем мешкання, однак вона до дня смерті протягом 11 років проживала разом зі своєю донькою [PERSON] З матеріалів цивільної справи № 635/7660/16-ц вбачається, що Харківська місцева прокуратура № 6 Харківської області звернулась із заявою про визнання спадщини відумерлою за тих підстав, що після смерті [PERSON], померлої [INFO] р. спадщину ніхто не прийняв, з покійною до дня смерті ніхто не проживав, відомості про наявність малолітніх/неповнолітніх дітей, недієздатних/обмежено дієздатних осіб, заповітів відсутні. Просили суд визнати спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] у вигляді земельної ділянки № [NUMBER], площею 4,0837 га., кадастровий номер [NUMBER], цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Веселівської сільської ради Харківського району Харківської області, КСП «Липці», яка належала [PERSON], померлої [INFO] року, на підставі державного акту на праві приватної власності на землю [NUMBER], виданого та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 30 квітня 2002 року Веселівською сільською радою Харківського району Харківської області за № [NUMBER], відумерлою та передати дану земельну ділянку у власність Веселівської сільської ради Харківського району Харківської області. Надали до суду письмові докази про смерть [PERSON], відомості про належність земельної ділянки, відомості зі Спадкового реєстру. 29 грудня 2016 року рішенням Харківського районного суду Харківської області у справі № 635/7660/16-ц заява Харківської місцевої прокуратури № 6 Харківської області задоволена, визнано спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] померлої [INFO] р. у вигляді земельної ділянки № [NUMBER], площею 4,0837 га., кадастровий номер [NUMBER], цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Веселівської сільської ради Харківського району Харківської області, КСП «Липці», відумерлою та передано дану земельну ділянку у власність Веселівської сільської ради Харківського району Харківської області. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР (в редакції закону 1960 року, який діяв на момент відкриття спадщини), часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Згідно ст. 526 зазначеного кодексу, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до вимог ч. 1ст. 548 ЦК УРСР (в редакції закону 1960 року, який діяв на момент відкриття спадщини), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Дії, що свідчать про прийняття спадщини встановлені ч. 1ст. 549 зазначеного кодексу, зокрема: визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння, спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зі змісту п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного Кодексу України вбачається, правила книги шостої Цивільного кодексу України (спадкове право) застосовуються до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Правила статті 1277 Цивільного кодексу України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечується рівні умови здійснення своїх прав. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтями 328, 373 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно ст.ст. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Положеннями ст. 29 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено особливості державної реєстрації похідних речових прав на земельні ділянки, право власності на які виникло та оформлено в установленому порядку до 1 січня 2013 року, а саме: державна реєстрація похідного речового права на земельну ділянку, право власності на яку виникло та оформлено в установленому порядку до 01 січня 2013 року, здійснюється одночасно з державною реєстрацією права власності на таку земельну ділянку (крім випадків, коли право власності на таку земельну ділянку вже зареєстровано в Державному реєстрі прав) на підставі заяви про державну реєстрацію прав. Державна реєстрація права власності на земельну ділянку у разі подання заяви про державну реєстрацію прав набувачем похідного речового права на таку земельну ділянку може здійснюватися без подання заявником документа, на підставі якого виникло право власності, за умови наявності інформації про зареєстровану земельну ділянку в Державному земельному кадастрі та до моменту автоматизованого перенесення до Державного реєстру прав записів (відомостей) про речові права та обтяження на земельні ділянки з Державного реєстру земель. На підставі Наказу Міністерства Аграрної політики та продовольства України від 09.09.2013р. № 537, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України24 вересня 2013 р. за N 1637/24169, яким визнано такими, що втратили чинність, накази Державного комітету України із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року N 325 "Про затвердження Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою", зареєстрований у Міністерстві юстиції України 06 серпня 2009 року за N 735/16751, та від 30 серпня 2010 року N 631 "Про затвердження Змін до Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою", зареєстрований у Міністерстві юстиції України 01 листопада 2010 року за N 1012/18307, з початку 2013 року видача Державних актів на право власності на землю не здійснюється, а право власності на земельні ділянки реєструються у новоствореному Реєстрі прав на нерухоме майно. На зміну Державним актам з 01 січня 2013 року видавалися Свідоцтва про право власності на нерухоме майно та Витяги з Державного реєстру прав. А з 01 січня 2016 фактично підтвердженням реєстрації прав власності на земельну ділянку є електронна форма. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі ж порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; зміна правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадку входять всі права та обов'язки, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини. Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадок виникає в день відкриття спадку відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України. Згідно ст.ст. 1268-1270, 1272 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу- 6 місяців з моменту відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до положень ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням. Згідно ст. 1280 ЦК України якщо майно, на яке претендує спадкоємець, що пропустив строк для прийняття спадщини, перейшло як відумерле до територіальної громади і збереглося, спадкоємець має право вимагати його передання в натурі. У разі його продажу спадкоємець має право на грошову компенсацію. Згідно ст. ст. 11, 12, 15, 20 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Право на захист особа здійснює на свій розсуд. Нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом. Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що [PERSON] вступила у фактичне управління спадковим майном після смерті матері, суд вважає, за необхідне передати Позивачу в натурі спірну земельну ділянку. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України та залишає за рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved