Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до [PERSON] з позовом в якому просить стягнути відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди в розмірі 17\~850 грн.27 коп., моральну шкоду в розмірі 10\~000 грн. судові витрати. Відповідач та його представник позивні вимоги визнали частково в частині стягнення витрат за евакуатор. Ухвалою судді від 28.12.2017 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 04.07.2018 року задоволено клопотання відповідача та витребувана копія акту огляду транспортного засобу та оцінки пошкодженого автомобіля. Ухвалою суду від 04.07.2018 року закрито підготовче засідання. Заслухавши пояснення сторін їх представників, експерта, дослідивши матеріали справи суд находить позов який підлягає частковому задоволенню. Встановлено, що 05.08.2016 року приблизно о 17 год. 30 хв. гр. [PERSON] керував автомобілем ЗАЗ-1102, державний номерний знак Ж5936КД, в м. Кропивницький по вул. В. Биківська, перед виїздом на головну дорогу, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та допустив зіткнення з а/м Ореl Отеgа, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] Внаслідок ДТП автомобілі отримали значні механічні пошкодження. Відразу після пригоди на місце події були викликані працівники поліції, які за наслідками перевірки 05.08.2016 року склали протокол про адміністративне правопорушення відносно [PERSON]С, оскільки в його діях були порушення вимог п. 2.3(6), п. 16.11 ПДР України та саме в його діях містились ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.09.2016 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян. На момент вчинення ДТП автомобіль ЗАЗ-1102, державний номерний знак [NUMBER], яким керував [PERSON], був забезпечений на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс № АЕ-6933448 від 13.01.2016 року в ПрАТ "УПСК". Автомобіль Ореl Отеgа, державний номерний знак [NUMBER], який внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди було серйозно пошкоджено, належить мені на праві приватної власності. Відповідно до калькуляції вартості відновлювального ремонту згідно звіту № 16-052 від 25 серпня 2016 року про експертну оцінку колісного транспортного засобу марки Ореl Отеgа, державний номерний знак [NUMBER], матеріальний збиток нанесений власнику склав 60 877,20 грн., витрати, пов'язані з визначенням розміру збитку згідно розрахункової квитанції за підготовку звіту склали 1200 грн., витрати пов'язані на транспортуванням автомобіля Ореl Оmеgа з місця ДТП на евакуаторі згідно розрахункової квитанції склали 500 грн. Крім того, 26.12.2016 року ПрАТ "УПСК" позивачу було виплачено страхове відшкодування у розмірі 44 726,93 грн. згідно до полісу страхування № АЕ-6933448 від 13.01.2016 року(53\~672,32-ПДВ20%-8\~945,39 грн.= 44\~726,93 грн. Із обставин події беззаперечно вбачається, що ДТП 05.08.2016 року сталась з вини Відповідача [PERSON], який своїми неправомірними діями завдав шкоди моїм правам. Винність [PERSON], підтверджена відповідною постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.09.2016 року, а отже між його неправомірними діями та наслідками, які настали, є прямий безпосередній причинний зв'язок. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. До збитків, ч. 2 п. 1 вказаної статті відносить витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Також відповідно до п. З ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу марки Ореl Оmеgа, державний номерний знак [NUMBER] була застрахована у ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на підставі договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) АМ /5216508 від 20.08.2015 з страховим лімітом на момент страхового випадку 50 000,00 грн. При цьому, за змістом Закону України«Про\~обов'язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» під власниками транспортних засобів розуміються юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Судом встановлено, що представником страхової компанії ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» за участі [PERSON] після ДТП 08.08.2016 року було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу Ореl Оmеgа, державний номерний знак [NUMBER], про що складено акт огляду транспортного засобу (дефектну відомість), в якому зазначені пошкодження, отримані транспортним засобом в результаті ДТП, а саме, пошкоджений передній бампер, ліва передня фара, крило передне ліве, рамка радіатора, радіатор охолоджувач, підсилювач, накладка фар, капот. Вказаний акт підписаний представником страхової компанії ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та власником транспортного засобу Ореl Оmеgа .При цьому, будь-яких зауважень щодо характеру пошкоджень автомобілю позивачем висловлено не було, про що свідчить його підпис під написом «З актом ознайомлений, пошкодження записані вірно». Крім того, як вбачається з вказаного акту (дефектної відомості), позивачу під підпис було розяснено, що якщо під час ремонту будуть виявлені приховані дефекти (пошкодження), про це слід повідомити страхову компанію з метою складання додаткового акту огляду (дефектної відомості). 26 грудня 2018 року страховиком було складено страховий акт №ОЦ/173/000/16/0171 від та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 44\~726,93 грн. Отримання позивачем страхового відшкодування свідчить про те, що ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія»та потерпілий у ДТП позивач [PERSON] дійшли згоди про розмір страхового відшкодування. При цьому, сума страхового відшкодування була виплачена позивачу до звернення до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні встановлено, що на момент розгляду справи в суді пошкоджений в результаті ДТП автомобіль позивача відновлений, ремонті роботи проведені. Обґрунтовуючи свої вимоги в частині відшкодування відповідачем матеріального збитку, позивач зазначив, що загальний фактичний розмір понесеної в результаті ДТП матеріальної шкоди становить 60\~877 ,20 коп., та на підтвердження своїх доводів посилався на висновок експертного автотоварознавчого дослідження №16-052 від 25.08.2016 року . Так, судом встановлено, що після отримання страхового відшкодування на замовлення позивача був складений висновок експертного автотоварознавчого дослідження №16-052 від 25.08.2016 року виконаний експертом [PERSON] згідно якого вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля марки Ореl Оmеgа, на дату проведення експертного дослідження становить 60 877 грн. Позивачем за проведення вказаного автотоварознавчого дослідження сплачено 1 200 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №006422(а.с.13). Суд критично ставиться до посилання позивача та його представника на вищевказаний висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 004/18 від 30.03.2018, з огляду на наступне. Як вбачається з даного висновку, акт огляду транспортного засобу після ДТП був складений одним експертом, а висновок про оцінку збитків виконаний іншим експертом, що відповідно до п.5.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом який складає висновок чи звіт можливе тільки за рішенням органу , який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ним даних, необхідних для оцінки, тому суд не може посилатися та покласти в основу рішення висновок експерта який виконував оцінку на замовлення страхової компанії. Згідно ч.1 ст.4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5\~ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 12, 81, 82\~ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Системний аналіз статей 509, 1187, 1188, 1192\~ЦК України дає підстави для висновку, що факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов'язання виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоду (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Разом з тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом або договором передбачено такий обов'язок. Так, відповідно до ст.\~999\~ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають з обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов'язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України\~«Про обов'язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» (далі - Закон №1961-IV). Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону №1961-IV). Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону №1961-IV). Крім того, за змістом ст. ст. 9, 22-31, 35, 36\~Закону №1961-IV настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України\~«Про обов'язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Відповідно до ст.\~1194\~ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України\~«Про обов'язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону №1961-IV). Таким є правовий висновок, висловлений Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 у справі №755/18006/15-ц, який суд у відповідності до ч. 4 ст.263\~ЦПК України враховує при вирішенні вказаної справи. В судовому засіданні, встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу марки Ореl Оmеgа, державний номерний знак [NUMBER] була застрахована у ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на підставі договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) АМ /5216508 від 20.08.2015 з страховим лімітом на момент страхового випадку 50 000,00 грн. Між тим, ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» сплачено позивачу страхове відшкодування за завдану майнову шкоду у розмірі 44726,93 грн., хоча ліміт відповідальності страховика визначений у розмірі 50 000 грн. При цьому, дії страхової компанії щодо визначення розміру страхового відшкодування та його виплати позивачем не оскаржені. З позовом до страхової компанії позивач не звертався, страхове відшкодування отримав, що свідчить про його згоду з оціненим розміром відшкодування. Посилання позивача та його представника на правову позицію яка полягає в тому, що у спорах про відшкодування шкоди ,завданої особі джерелом підвищеної небезпеки, право потерпілої особи на відшкодування завданих збитків реалізовується нею на власний розсуд, шляхом пред'явлення позову за вибором особи або до винної особи або до страхової компанії, цивільно-правову відповідальність в якій застраховано завдавачем такої шкоди, не можуть бути взяті до уваги судом, оскільки враховуватися має саме правовий висновок, висловлений у постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 у справі №755/18006/15-ц, яка ухвалена пізніше. Більше того, у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №342/134/16-ц Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у такій же справі, що й ця, яка розглядається, врахувавши правовий висновок Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 у справі №755/18006/15-ц, дійшов висновку, що суди дійшли передчасного висновку про стягнення з відповідача майнової шкоди, без урахування вимог Закону України\~«Про обов'язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземний транспортних\~засобів» щодо відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. За таких підстав, суд приходить до висновку, що правові підстави для задоволення вимог позивача про стягнення матеріального збитку виходячи з висновку експерта [PERSON] у сумі підлягають частковому задоволенню із розрахунку (60 877грн.20 коп. -8\~945грн.39 коп.20 %ПДВ-44\~726 грн.93 коп. = 1\~931 грн.81 коп. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди у сумі 10 000 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно зі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діяти чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. За змістом п. п. 5, 9 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~в справах\~про відшкодування\~моральної (немайнової)\~шкоди» №\~4\~від 31.03.1995 (зі змінами й доповненнями), відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Обґрунтовуючи свої вимоги в частині стягнення моральної шкоди, позивач посилається на те, що йому було завдано моральної шкоди у зв'язку з порушенням звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоровя, що призвело до моральних страждань. Згідно з ст. ст. 12, 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дійсно позивач понесла певні страждання, спричинені пошкодженням її автомобіля та дискомфортом у вигляді неможливості тривалий час використовувати свою власність - автомобіль, за його прямим призначенням, а мені та моїм близьким доводиться користуватися громадським транспортом, таксі, що викликає суттєві незручності у пересуванні та тягне за собою додаткові витрати, тому суд стягує моральну шкоду в розмірі 1\~000 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує судовий збір з відповідача в розмірі 813 грн.16 коп. витрати за послуги евакуатора в розмірі 500 грн. На підставі ст.ст. 22, 23, 286,1166,1167,1187 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 року «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди,

Outcome: partial