Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із зазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що з відповідачкою [PERSON] з квітня 2015 року перебували у цивільному шлюбі, у період якого у них народилася дитина - донька [PERSON], [INFO] .Шлюбні відносини у них фактично припинились, відповідач неодноразово покидала дитину у будинку батьків позивача та зникала на певний період. Малолітня дитина - донька [PERSON] залишися проживати з позивачем, який займається її вихованням та розвитком, а відповідач, зі своєї сторони, проти цього не заперечує та між ними досягнуто спільної згоди щодо місця проживання дитини, а саме, щодо проживання їх доньки з позивачем в с.Черна, Виноградівського району, де створено усі необхідні умови для її проживання та розвитку, і саме він займається вихованням та утриманням останнього. Відповідач ніде не працює, відповідно, утримувати дитину не має можливості, а займатись її вихованням не бажає. З наведених підстав позивач просить визначити місце проживання доньки з ним. В судове засідання позивач не з'явився, подав до суд узаяву в якій заявлені вимоги підтримав повністю з наведених вище підстав. Просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач відзив на позовну заяву не подала, в судовоме засідання, не з'явилася, подала до суду заяву в якій викладені позивачем доводи та вимоги визнала повністю та не заперечила проти визначення місця проживання їх доньки разом з позивачем в с.Черна, Виноградівського району. Представник третьої особи - органу Орган опіки та піклування Виноградівської РДА, в судове засідання не з'явився, подав на адресу суду заяву, в якій просить розглядати дану справу та вирішити питання про місце проживання малолітньої дитини без його участі, з врахуванням позиції викладеної у висновку органу опіки та піклування № 03-24/2886 від 05.12.2018 року про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, з'ясувавши дійсні причини пред'явлення позову, взявши до уваги обставини життя подружжя, а саме: категоричне заперечення сторонами можливості примирення, наявність малолітньої дитини, її вік, те, що сторони проживають окремо, фактичні обставини справи, доходить висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони проживали у цивільному шлюбі. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.08.2016 року, сторони мають спільну малолітню дитину - доньку [PERSON] [INFO]. Судом встановлено, що сторони проживають окремо та наміру на збереження, укладеного шлюбу не мають, що в своїй сукупності свідчить про неможливість збереження сім'ї, оскільки подальше їх спільне життя, як подружжя, суперечитиме їх інтересам, а також інтересам їх малолітньої дитини, що має суттєве значення. Частиною 4 статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. За змістом ч.1 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Як слідує зі змісту ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Матеріали справи вказують на відсутність укладеного між сторонами, які проживають окремо, договору про визначення місця проживання їх спільної малолітньої дитини. Як стверджено сторонами та це доводиться висновком органу опіки та піклування Виноградівської РДА, від № 03-24/2886 від 05.12.2018 року, малолітня донька сторін проживає разом з батьком - позивачем [PERSON], за адресою: [ADDRESS] Питання щодо визначення місця проживання малолітньої дитини розглядалось на засіданні комісії та за встановлених обставин, орган опіки та піклування не знайшов підстав заперечувати проти проживання малолітньої дитини з її батьком - позивачем у справі, та висновком встановлено, що доцільним буде визначити місце проживання дитини з батьком - позивачем у справі. З письмових доказів слідує, що позивач є матеріально забезпеченим, по місцю проживання характеризується виключно з позитивної сторони. З вищевказаного висновку органу опіки та піклування № 03-24/2886 від 05.12.2018 року встановлено, що малолітня донька [PERSON] проживає разом з батьком. При вирішенні питань, що торкаються дітей, згідно ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Україною 27.02.1991 року, суд має виходити з принципу максимального забезпечення інтересів дитини, її захисту і забезпечення турботи про неї. При вирішенні такого спору суди повинні виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дітей та умов їх нормального виховання. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини. Поняття "розлучення" не співпадає з поняттям "визначення місця проживання", оскільки мати дитини, у разі визначення місця проживання дитини з батьком, не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботи відносно дитини та участі у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або ж за судовим рішенням. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом із батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження. Та обставина, що позивач має можливість утримувати доньку та підтримувати належні умови її виховання і розвитку підтверджується матеріалами справи, в тому числі, і висновком органу опіки та піклування Виноградівської РДА № 03-24/2886 від 05.12.2018 року. Отже, з урахуванням пріоритетності прав та інтересів дитини, а не стосунків батьків, виконання сторонами своїх батьківських обов'язків, віку дитини, її прихильності до кожного з батьків, можливості батьків щодо створення найліпших умов для виховання, суд, за встановлених обставин, вважає, що саме батько малолітньої дитини створює належні умови для її повноцінного виховання та розвитку, дбає про дитину в належний спосіб. Крім цього, при вирішенні зазначеної вимоги позивача, суд враховує позицію відповідача, яка визнала і погодилась із заявленими позивачем позовними вимогами, а також те, що орган опіки та піклування Виноградівської РДА надав висновок про доцільність визначення місця проживання спільної дитини сторін з позивачем. Таким чином, враховуючи інтереси дитини, ставлення батька до виконання своїх батьківських обов'язків, взаємну прихильність батька та дитини, те, що позивач, як люблячий батько опікується донькою, створює належні умови для її повноцінного розвитку та виховання, має для цього можливості, тому, виходячи виключно з інтересів малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], суд вважає за доцільне визначити місцем проживання останньої - місце проживання її батька - позивача [PERSON], врахувавши ту обставину, що зареєстроване його місце проживання: [ADDRESS]

Outcome: approved