Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням наданих уточнень, просив суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за договором позики від 20.12.2014 року в розмірі 917690,00 грн. та заборгованість за договором позики від 20.12.2014 року в розмірі 225200,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 20.12.2014 року між позивачем та відповідачами укладено договір позики, за умовами якого відповідачі отримали у позику від позивача грошові кошти в розмірі 33600,00 доларів США які зобов'язались повернути до 20.12.2015 року. Крім того, 20.12.2014 року між позивачем та відповідачами укладено договір позики, за умовами якого відповідачі отримали у позику від позивача грошові кошти в розмірі 8000,00 доларів США, які зобов'язались повернути до 20.12.2015 року. Відповідачі не виконали належним чином взяті на себе зобов'язання за вищевказаними договорами позики, грошові кошти у встановлений строк не повернули. Такі обставини на думку позивача свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у вказаний у позові спосіб. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16.11.2018 року відкрито провадження по справі. 14.01.2019 року від позивача до матеріалів справи надійшла заява про збільшення позовних вимог. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.01.2019 року прийнято до провадження заяву позивача про збільшення позовних вимог, закрито підготовче судове засідання по справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за договором позики від 20.12.2014 року в розмірі 917690,00 грн. та заборгованість за договором позики від 20.12.2014 року в розмірі 225200,00 грн. з підстав викладених у позові. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, відповідно до відомостей з Реєстру територіальної громади міста Харкова, отриманих судом відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, які повернулись на адресу суду з відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання». Причини неявки відповідач суду не повідомляв, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилася, про день та час слухання справи була повідомлена своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, відповідно до відомостей з Реєстру територіальної громади міста Харкова, отриманих судом відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, які повернулись на адресу суду з відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання». Причини неявки відповідач суду не повідомляла, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Відповідачі в установлений ч. 7 ст. 178\~ЦПК України строк не подали до суду відзив на позовну заяву, у зв'язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши пояснення позивача, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд вважає що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047\~ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 20.12.2014 року між [PERSON] (далі - позикодавець) та [PERSON], [PERSON] (далі - позичальник) укладено договір позики, за умовами якого позикодавець надав позичальникам грошові кошти в розмірі 33600,00 доларів США, а позичальники зобов'язались повернути суму позику в порядку та строки визначені договором, але не пізніше 20.12.2015 року. Відповідно до оригіналу розписки, що міститься в матеріалах справи [PERSON] та [PERSON] отримали 20.12.2014 року від [PERSON] на виконання умов договору позики від 20.12.2014 року грошові кошти в розмірі 33600,00 доларів США. У встановлений у договорі позики від 20.12.2014 року строк [PERSON] та [PERSON] не повернули [PERSON] суму позики в розмірі 33600,00 доларів США. 07.12.2018 року між сторонами укладено додатковий договір № 1 про внесення змін до договору позики від 20.12.2014 року, відповідно до умов якого сторони змінили договір зокрема в частині строків повернення позики, та [PERSON], [PERSON] зобов'язались повернути суму позики в розмірі 33600,00 доларів США, отриманих за договором позики від 20.12.2014 року, не пізніше 20.12.2018 року, в наступному порядку: не пізніше 10.12.2018 року повернути суму позики в розмірі 11550,00 доларів США (поточне повернення), не пізніше 20.12.2018 року суму позики в розмірі 22050,00 грн. (остаточне повернення). У встановлений у додатковому договорі № 1 від 07.12.2018 року про внесення змін до договору позики від 20.12.2014 року строк [PERSON] та [PERSON] не повернули [PERSON] суму позики в загальному розмірі 33600,00 доларів США. З матеріалів справи вбачається, що 31.12.2018 року [PERSON] на виконання грошового зобов'язання повернув [PERSON] суму позики в розмірі 1000,00 доларів США, що підтверджується відповідною розпискою [PERSON] та [PERSON] інша частина позики позивачу не повернута. Крім того, 20.12.2014 року між [PERSON] (далі - позикодавець) та [PERSON], [PERSON] (далі - позичальник) укладено договір позики, за умовами якого позикодавець надав позичальникам грошові кошти в розмірі 8000,00 доларів США, а позичальники зобов'язались повернути суму позику в порядку та строки визначені договором, але не пізніше 20.12.2015 року. Відповідно до оригіналу розписки, що міститься в матеріалах справи [PERSON] та [PERSON] отримали 20.12.2014 року від [PERSON] на виконання умов договору позики від 20.12.2014 року грошові кошти в розмірі 8000,00 доларів США. У встановлений у договорі позики від 20.12.2014 року строк [PERSON] та [PERSON] не повернули [PERSON] суму позики в розмірі 8000,00 доларів США. 07.12.2018 року між сторонами укладено додатковий договір № 1 про внесення змін до договору позики від 20.12.2014 року, відповідно до умов якого сторони змінили договір зокрема в частині строків повернення позики, та [PERSON], [PERSON] зобов'язались повернути суму позики в розмірі 8000,00 доларів США, отриманих за договором позики від 20.12.2014 року, не пізніше 20.12.2018 року, в наступному порядку: не пізніше 10.12.2018 року повернути суму позики в розмірі 2750,00 доларів США (поточне повернення), не пізніше 20.12.2018 року суму позики в розмірі 5250,00 грн. (остаточне повернення). У встановлений у додатковому договорі № 1 від 07.12.2018 року про внесення змін до договору позики від 20.12.2014 року строк [PERSON] та [PERSON] не повернули [PERSON] суму позики в загальному розмірі 8000,00 доларів США. Стаття 1051\~ЦК України передбачає право позичальника оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Обов'язок довести зазначений факт покладений на позичальника. Відповідно до ч. 1 ст. 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Будь-яких належних та допустимих доказів про виконання договорів позики від 20.12.2014 року [PERSON] та [PERSON] суду не надали. За таких обставин, суд вважає доведеними доводи позивача, що до теперішнього часу відповідачі не повернули визначену у договорах позики від 20.12.2014 року з відповідними додатковими угодами, суму позики. Відповідно до ст. 526\~ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно зі ст. ст. 610,612 ЦК України- порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1049\~ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позивач просить суд стягнути з відповідачів борг за договором позики від 20.12.2014 року в розмірі 32600,00 доларів США (з урахуванням повернутої [PERSON] суми позики в розмірі 1000,00 доларів США), що станом на 14.01.2019 року еквівалентно 917690,00 грн. та борг за договором позики від 20.12.2014 року в розмірі 8000,00 доларів США, що станом на 14.01.2019 року еквівалентно 225200,00 грн. Станом на 14.01.2019 року за курсом НБУ України офіційний курс гривні до долара США становить: за 100,00 доларів США - 2815,38 грн., відповідно 32600,00 доларів США у гривневому еквіваленті становить 917690,00 грн. (32600,00 доларів США х 28,15 грн.) та відповідно 8000,00 доларів США у гривневому еквіваленті становить 225200,00 грн. (8000,00 доларів США х 28,15 грн.). Позивач в судовому засіданні наполягав на стягнення суми заборгованості в гривневому еквіваленті на час уточнення позовних вимог, а саме станом 14.01.2019 року. Таким чином, враховуючи, що відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог, суд приходить до висновку, що вимоги\~ є обґрунтованими і їх слід задовольнити саме в тому розмірі, який позивач зазначив у позові - 917690,00 грн. та 225200,00 грн. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору в розмірі 4802,50 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved