Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

20.11.2020 позивач [PERSON] подала до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] , в якій просить розірвати їх шлюб, зареєстрований 11.03.2016 , актовий запис № 01 та судові витрати. Позивач обґрунтовує свої вимоги наступними обставинами. 11.03.2016 позивач уклала шлюб з відповідачем. Спільне життя з відповідачем не склалося. Спільних дітей не мають. З березня 2019 шлюбні відносини між ними припинилися, разом не живуть та не ведуть спільне господарство. У них різні погляди на життя, що відображається, зокрема у відсутності порозуміння між ними, недбайливим ставленням з боку відповідача до неї, із-за чого виникають конфліктні ситуації та сварки. Вважає, що подальше сумісне життя і збереження їх сім`ї є неможливими та суперечить її інтересам, що є підставою для розірвання їх шлюбу. Ухвалою суду від 03.12.2020 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, просить суд справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки засобами поштового зв`язку, розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті судової влади, в судове засідання не з`явився повторно, причин неявки не повідомив, відзиву не подав, про що свідчать матеріали справи, рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, які повернулися до суду без вручення відповідачу з відміткою працівника поштового відділення "інші причини" та "адресат не проживає за даною адресою". Згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відтак, судом дотримано вимоги щодо належного повідомлення відповідача про день, час та місце розгляду справи, а з урахуванням, що адресат тимчасово не проживає за адресою місця проживання, що зареєстрована у встановленому законом порядку, а інших відомостей щодо місця перебування чи проживання відповідача немає, то така вважається врученою. 10.02.2021 постановлено ухвалу суду про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Водночас, у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 11.03.2016 виконкомом Бистрицької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис за №01, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 11.03.2016. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу [PERSON] . У шлюбі сторони дітей не мають. Позивач, вказуючи, що спільне життя і збереження її шлюбу з відповідачем є неможливим і суперечить її інтересам на підставі ст. 110 СК України звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Вирішуючи цей сімейний спір між сторонами, суд виходить з наступних мотивів та норм права. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Водночас принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі. Положеннями ч. 3, 4 ст. 56 СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування зокрема до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, то суд відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України постановляє рішення про розірвання шлюбу. З`ясувавши фактичні взаємини сторін у справі як подружжя та обставини їх життя, зокрема відсутність між ними взаємного розуміння, поваги, любові, припинення між ними шлюбних відносин, те, що сторони не мають неповнолітніх дітей, не виявили бажання примиритись і зберегти сім`ю, зокрема позивач наполягала на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а продовження існування їх шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сім`ї, а також створюватиме невизначеність у правах та обов`язках подружжя. Відтак суд дійшов висновку, що є підстави для розірвання шлюбу між сторонами, а тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до статті 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи положення ст. 113 СК України, а також заяву позивачки, в якій вона просила залишити їй набуте в шлюбі прізвище, суд вважає за необхідне залишити позивачу набуте в шлюбі прізвище [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що позовні вимоги позивачки задоволено повністю, тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки сплачені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 840, 80 грн. за подання позовної заяви.

Outcome: approved