Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

14 липня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість по сплаті за житлово-комунальні послуги . Свої вимоги, позивач обґрунтовує тим, що Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» відповідно до рішення Київської міської ради від 22.09.2011 року № 24/6240 «Про питання діяльності комунальних підприємств, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва» перейменоване з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради, зареєстрованого Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією 31.10.2001 року. Відповідно до п. 2.1. Статуту Підприємство створене з метою отримання прибутку від господарської діяльності, спрямованої на задоволення суспільних потреб, надання послуг населенню у сфері житлово-комунального господарства в якості виконавця цих послуг. Позивач надає відповідачу послуги щодо забезпечення послугами газопостачання, водопостачання (водовідведення) та централізованого опалення до споживачів по внутрішньо будинкових мережах на підставі договорів, укладених Підприємством з виробниками послуг, а також на підставі договорів, укладених Підприємством безпосередньо зі споживачами послуг. Відповідно до положень статуту Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» здійснює нарахування та виготовлення рахунків на сплату житлово-комунальних послуг для споживачів (власників, наймачів) жилих та нежилих приміщень та забезпечує збір платежів від споживачів зазначених послуг на користь виробників послуг. Відповідач своєчасно не здійснював оплату комунальних послуг, в зв'язку з чим станом на 01.10.2013 року виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 5535,30 грн., яку він просить стягнути, а також понесені ним судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, направив клопотання про розгляд справи у його відсутність, позов підтримає, просить стягнути з відповідача заборгованість по сплаті за надані комунальні послуги, а також понесені позивачем судові витрати та витрати пов'язані з витратами щодо оголошення у пресі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явивсь, про час та місце розгляду справи повідомлявсь через оголошення у пресі. Суд, з урахуванням думки представника позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи у відсутності відповідачки, вважає можливим розглядати справу у її відсутність на підставі ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що згідно довідки форми 3 відповідач [PERSON] зареєстрований у [ADDRESS] (а.с.5). Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» відповідно до рішення Київської міської ради від 22.09.2011 року № 24/6240 «Про питання діяльності комунальних підприємств, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва» перейменоване з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради, зареєстрованого Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією 31.10.2001 року. Відповідно до п. 2.1. Статуту Підприємство створене з метою отримання прибутку від господарської діяльності, спрямованої на задоволення суспільних потреб, надання послуг населенню у сфері житлово-комунального господарства в якості виконавця цих послуг. 2.2.Основними напрямками діяльності Підприємства є: 2.2.1. Забезпечення послугами газопостачання, водопостачання (водовідведення) та централізованого опалення до споживачів по внутрішньо будинкових мережах на підставі договорів, укладених Підприємством з виробниками послуг, а також на підставі договорів, укладених Підприємством безпосередньо зі споживачами послуг. 2.2.2. Здійснення нарахувань та виготовлення рахунків на сплату житлово-комунальних послуг для споживачів (власників, наймачів) жилих та нежилих приміщень. 2.2.3. Забезпечення збору платежів від споживачів зазначених послуг на користь виробників послуг. 2.2.4. Здійснення комплексних заходів по підвищенню платіжної дисципліни населення. Ухвалою суду по справі № 2н/761/52/2014 від 24.01.2014 року суддею Макаренко І.О. було відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з посиланням, що між сторонами вбачається спір про право (а.с.6) Згідно з ст. 179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно ст. 10 п.1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" утримання приватизованих квартир (будинків) здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджуються КМУ, також п.4 передбачено, що саме Державні комунальні підприємства по обслуговуванню та ремонту житла надають мешканцям комунальні та інші послуги за державними розцінками і тарифами. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Також, постановою КМУ від 08.10.1992 року №572 з наступними змінами «Про механізм впровадження закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", якою затверджено правила користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, зокрема в п.7 цих правил передбачено обов'язок сплачувати житлово-комунальні послуги встановлені договором або законом. Крім того, згідно ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно вимог пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлений договором або законом. В зв'язку з невиконанням відповідачем обов'язку щодо своєчасної оплати наданих житло-комунальних послуг станом на 01.10.2013 року, утворилась заборгованість, а саме: за період з 01.10.2013 року по 01.10.2013 року, яка становить 5535,30 грн., що складається з: основної суми боргу за комунальні послуги в розмірі 5438,85 грн., втрати з інфляції у розмірі 14,75 грн., 3% річних в сумі 81,70 грн., відповідно до розрахунку заборгованості перевіреному у судовому засіданні (а.с.4). Таким чином, суд вважає доведеним суму боргу, яка утворилась за відповідачем у розмірі 5535,30 грн., що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Беручи до уваги наведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, а тому присуджує до стягнення з відповідача на користь Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» заборгованість в розмірі 5535,30 грн. Згідно ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до п.6 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Представником позивача було надано суду примірник газети «Урядовий кур'єр» від 03.10.2014 року з оголошенням про виклик відповідача [PERSON] до суду та надано квитанцію про сплату рахунку за надання оголошення в газеті «Урядовий кур'єр», тому витрати пов'язані з наданням оголошення у пресі підлягають задоволенню. У відповідності до ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача понесені останнім судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved