Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

27.02.2017 р. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору. Свою вимогу позивач мотивує тим, що 12.02.2014 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт, за умовами якої банк надав позичальнику кредит в сумі 5225,39 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана генеральна угода разом з запропонованими банком умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку складають між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом в генеральній угоді. ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Однак в обумовлені договором про кредит строки відповідачка не виконувала свої зобовязання за кредитним договором, не сплачувала проценти за користування кредитом та не здійснювала повернення кредиту, у звязку з чим у неї станом на 16.02.2017 р. утворилася заборгованість в загальній сумі 14732,61 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 5225,40 грн., заборгованість за відсотками 2876,57 грн., заборгованість за пенею та комісією 5852,28 грн., штраф - 778,36 грн. відповідно до п. 2.2 генеральної угоди. В добровільному порядку відповідачка не погашає борг. Тому позивач просить стягнути з відповідачки вказану заборгованість за кредитом та понесені судові витрати у розмірі 1600 грн. Представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в судове засідання не зявився, але надав заяву в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не зявилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій зазначила, що позов визнає частково, просить стягнути пеню, нараховану позивачем, в межах позовної давності в один рік. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.02.2014 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт, за умовами якої банк надав позичальнику кредит в сумі 5225,39 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана генеральна угода разом з запропонованими банком умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку складають між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом в генеральній угоді (а.с. 7). ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення боржником зобовязання він повинен сплатити кредиторові пеню (ст. 549 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Всупереч зазначеним вимогам відповідачка порушила умови договору, не сплатила кредит, відсотки та комісію за користування кредитом. Як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с. 5), у відповідачки станом на 16.02.2017 р. утворилася заборгованість в загальній сумі 14732,61 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 5225,40 грн., заборгованість за відсотками 2876,57 грн., заборгованість за пенею та комісією 5852,28 грн., штраф - 778,36 грн. відповідно до п. 2.2 генеральної угоди. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу) застосовується позовна давність в один рік. Згідно з ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Так як відповідачкою надана заява про застосування позовної давності в один рік до вимоги про стягнення пені, належить застосувати таку позовну давність. Згідно розрахунку заборгованості (а.с. 5) у відповідачки заборгованість за пенею та комісією в межах позовної давності в один рік, тобто з лютого 2016 року по лютий 2017 року, становить 2508,12 грн. Таким чином, належить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитом, відсотками, штрафом в повному обсязі, а заборгованість за пенею в межах позовної давності в один рік та відповідно до ст. 88 ЦПК України \~понесені позивачем документально підтверджені судові витрати - судовий збір у розмірі 1600 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial