Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з відповідачем вона зареєструвала шлюб 14 лютого 2010 року у виконкомі Косівсько-Полянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 8. Від шлюбу у них народилася одна дитина - дочка [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні та вихованні. Спільним сімейним життям з відповідачем вони не проживають вже півроку. Причиною розпаду їх шлюбу стало те, що вони мають різні характери та погляди на сімейне життя, часто виникали різного роду сварки та непорозуміння. Відповідач не поважає її як жінку. Миритися з відповідачем не бажає. Впевнившись в тому, що відновлення сімейних відносин з відповідачем не можливе, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач, як батько дитини, добровільно не надає коштів на утримання дочки. Вважає, що відповідач має кошти на утримання своєї дитини, оскільки є працездатним, інших утриманців не має. На підставі наведеного, просила шлюб між нею та відповідачем розірвати, стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання, не з"явилася однак надала суду заяву про розгляд справи у її відстуності, позовні вимоги підтримала, з підстав наведених в позові, просить шлюб розірвати та стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з"явився, причина неявки суду невідома. Вивчивши матеріали справи, перевіривши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 14.02.2010 року. Реєстрація шлюбу проведена у виконкомі Косівсько-Полянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, про що зроблено актовий запис за № 8. Від шлюбу мають одну дитину: дочку [PERSON], 08 червня 2011 року. Подружні відносини між сторонами припинені, що встановлено з позивної заяви. Таким чином, суд з огляду на матеріали справи, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню у відповідності зі ст.112 СК України, оскільки встановлено, що причина розладу подружніх відносин сторонами є справжньою, глибинною. Подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважної причини, зокрема різнобічності поглядів на сімейне життя та недбалого ставлення відповідача до сім'ї. Встановлено в судовому засіданні, що сторони не проживають спільно, не підтримують сімейних відносин вже протягом півроку. У даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. \~ Позивачка [PERSON], як особа, яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище, виявила в судовому засіданні бажання надалі після розірвання шлюбу, іменуватися шлюбним прізвищем "Бочкор". Разом з цим, згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~ \~ Як встановлено судом сторони від шлюбних відносин мають одну дитину: дочку [PERSON], [INFO]. Наразі дитина перебуває на утриманні позивачки, відповідач, на порушення своїх батьківських обов'язків, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка сама виховує та утримує дитину. Вказана обставина підтверджується довідкою виконавчого комітету Косівсько-Полянської сільської ради № 3024 від 16.11.2016 року, та актом обстеження матеріально-побутових умов. За змістом ст.ст.\~181,\~182 СК України, у випадку невиконання батьками свого обов'язку утримувати дитину, аліменти присуджуються за рішенням суду в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, де враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. На підставі цього, суд вважає, що відповідач зобов'язаний надавати дітям утримання, достатнє для задоволення їх розумних потреб, виходячи зі стану здоров'я дітей, їх матеріального становища, а також зі свого стану здоров'я та матеріального становища. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, з огляду на те, що батьки зобов'язані забезпечити дитині виховання, навчання, розвиток, приймаючи до уваги матеріальне становище дітей, а саме те, що вони є неповнолітніми, не мають доходу і матеріальне становище відповідача, та також ту обставину, що ним позовні вимоги визнано, суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягувати аліменти на утримання двох дітей, у розмірі зазначеному позивачкою, а саме 1/4 частки від заробітку (доходів) [PERSON], щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідно до ч. 2\~ст. 182 СК України. Аліменти на утримання дитини згідно ст. 79 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в даному випадку з 08 грудня 2016 року. Крім того, суд приходить до висновку, що на підставі ст.88 ЦПК України, з відповідача на спеціальний фонд Державного бюджету України, слід стягнути судовий збір в розмірі 551 гривень 20 копійок. В силу ч.1 ст.367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved