Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

26 лютого 2019 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними та стягнути з нього на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини у сумі по 10000 гривень щомісячно. Позовні обґрунтувала тим, що з 21 березня 2012 року перебуває з відповідачем у шлюбі. В шлюбі народилась одна дитина дочка [PERSON] , [INFO] . Однак, сторони не підтримують подружні стосунки, проживають окремо. Дитина знаходиться на утриманні позивачки, а відповідач не надає їй матеріальної допомоги на утримання дитини. Крім того дитина хворіє на лівосторонній грудо-поперековий сколіоз 1-2 ст. Вкорочення лівої нижньої кінцівки до 0.5 см. Їй рекомендоване довготривале лікування. Позивачка у суді позов в частині розірвання шлюбу підтримала у повному обсязі, щодо стягення аліментів зменшила позовні вимоги, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON] . Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. На розірвання шлюбу згоден, а щодо розміру аліментів просив стягнути у передбаченому законом розмірі (а.с. 29). Вислухавши позивачку, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Частини 3 та 4 ст. 200 ЦПК України визначають, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову, проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. За змістом частин 1, 2, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина 3 ст. 105 СК України встановлює, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Ст.112 СК України визначає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з положень ст. 51 Конституції України, та ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Згідно з ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. За статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно до ст.180, ч.3 ст.181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. На підставі частини 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частин 1, 2 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Частиною 1 ст.191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. 21 березня 2012 року між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 11). Сторони є батьками дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Посольством України в Державі Ізраїль (а.с. 12). З довідки виконавчого комітету Кулевчанської сільської ради Саратського району Одеської області від 18 лютого 2019 року за № 232, вбачається, що позивачка [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] . До складу її сім`ї входять: мати [PERSON] , відчим [PERSON] , сестра [PERSON] , дочка [PERSON] , [INFO] (а.с. 18). Позивачка не працює, суду не надано доказів щодо находження на її утриманні інших дітей або непрацездатних батьків. З консультативного висновку Одеської обласної дитячої клінічної лікарні від 05 листопада 2018 року дитині [PERSON] встановлено діагноз сколіоз ІІ степені (кут 11 * ) (а.с.13). Відповідно до консультативного висновку дитячого ортопеда-травматолога від 08 листопада 2018 року дитині [PERSON] встановлено основний клінічний діагноз: Лівосторонній грудо-поперековий сколіоз 1-2 ст. Вкорочення лівої нижньої кінцівки до 0.5 см. ДТБС, Coxa vala bilateraluis. Плоско-вальгусна установка стоп (а.с.14). З довідки ДУ «Інститут травматології та ортопедії НАМН України» від 09.11.2018 року позивачка зверталась за консультацією до зазначеного закладу стосовно дитини [PERSON] з приводу: Сколіоз грудо-поперекового І ст Плоско-вальгусна установки стоп. Вкорочення лівої гомілки на 3 см. (а.с.15). Частина 2 ст.182 СК України встановлює, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до Закону України "Про державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2019 року складає 2027 гривень. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на дочку сторін Мішель, якій на час розгляду справи виповнилось 6 років, не може бути меншим ніж 1013,50 гривень. Ураховуючи сімейне та матеріальне становище сторін, стан здоро`вя дитини, а також приписи ч.2 ст.182 СК України, суд визначає аліменти на утримання дитини сторін в розмірі 3000 гривень щомісячно. Шлюбні відносини сторони не підтримують, проживають окремо, за цей час примирення не досягли, згодні на розірвання шлюбу. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, а тому вважає за необхідне розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи клопотання позивачки суд вважає за необхідне залишити дружині прізвище [PERSON] . Згідно ст. 141 ЦПК з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню документально підтверджені витрати зі сплати судового збору за вимогу про розірвання шлюбу в розмірі 768,40 гривень (а.с. 1). Згідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору за вимогами про стягнення аліментів. У зв`язку з чим, на підставі ч.6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 704 гривні 80 копійок.

Outcome: partial