Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

09 лютого 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, уточненою в подальшому, до [PERSON], [PERSON], Малокомишуваської сільської ради Ізюмського району Харківської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з земельною ділянкою, розташований за адресою : [ADDRESS] що належав померлому на підставі договору купівлі-продажу від 25 вересня 1978 року, посвідченого головою виконавчого комітету Малокомишуваської сільської ради народних депутатів Ізюмського району Харківської області та зареєстрованого в реєстрі за № 51. Спадкоємцями першої черги по закону є позивач у справі, як дружина померлого та його діти - [PERSON] та [PERSON]. Вона своєчасно звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, діти на спадщину не претендують, однак оформити право власності через нотаріальну контору не має можливості, оскільки оригінал договору купівлі-продажу від 25 вересня 1978 року було втрачено, а в його дублікаті, виданому секретарем виконавчого комітету Малокомишуваської сільської ради, відсутня відмітка державної реєстрації нерухомого майна. Просить визнати за нею право власності на житловий будинок, розташований за адресою : [ADDRESS] загальною площею - 85,2 кв.м., житловою площею 43,8 кв.м., що складається: І тамбуру, площею 1,3 кв.м.; 1 - коридору, площею 6,8 кв.м.; 2 - комори, площею 7,0 кв.м..; 3 - житлової кімнати, площею 6,9 кв.м.; 4 - житлової кімнати, площею28,3 кв.м.; 5 - житлової кімнати, площею 8,6 кв.м., 6 - кухні, площею 12,2 кв.м.; та господарсько побутові будівлі : «Д» погріб - 10,2 кв.м., «Б» сарай -9,5 кв.м., «В» літню кухню - 9,5 кв.м., «Г» убиральню -2,2 кв.м., «Е» сарай- 5,9 кв.м., «Ж» сарай -13,7 кв.м., «З» гараж-23,3 кв.м., №1 паркан шиферний, №2 хвіртка дерев'яна в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON], померлого [INFO]. Представник позивача - адвокат Стрельцова Т.О. в судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримала. Відповідачі [PERSON], [PERSON], представник Малокомишуваської сільської ради Ізюмського району Харківської області в судове засідання не з»явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, проти позову не заперечують. Судом встановлено: [PERSON] помер [INFO], що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.7) Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого в с. Донецьке, Ізюмського району Харківської області, на підставі договору купівлі-продажу від 25 вересня 1978 року, посвідченого головою виконавчого комітету Малокомишуваської сільської ради народних депутатів Ізюмського району Харківської області та зареєстрованого в реєстрі за № 51. Відповідно до вказаного договору 25 вересня 1978 року [PERSON] придбав будинок, що знаходиться в с. Донецьке і розташований на присадибній земельній ділянці розміром 0,25 га, жила площа якого становить 42 кв.м. На зазначеній присадибній ділянці розташований саманний будинок обкладений цеглою, критий шифером і сарай. (а.с.16) Як вбачається з технічного паспорту домоволодіння [ADDRESS] станом на 12.09.2014 року складається з «А-1» житлового будинку загальною площею - 85,2 кв.м., житловою площею 43,8 кв.м., що складається : І тамбуру, площею 1,3 кв.м.; 1 - коридору, площею 6,8 кв.м.; 2 - комори, площею 7,0 кв.м..; 3 - житлової кімнати, площею 6,9 кв.м.; 4 - житлової кімнати, площею 28,3 кв.м.; 5 - житлової кімнати, площею 8,6 кв.м., 6 - кухні, площею 12,2 кв.м.; 7- коридору, площею 5,0 кв.м.,8-кухні, площею 9,1 кв.м. та господарсько -побутових будівель : «а» тамбуру, «а1» ганку, «Д» погребу, «Б» сараю, «В» літньої кухні, «Г» убиральні, «Е» сараю, «Ж» сараю, «З» гаражу, №1 паркану шиферного, №2 хвіртки дерев'яної. (13-15) Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Спадкоємцями першої черги по закону, після смерті [PERSON], відповідно до ст.1261 ЦК України є дружина померлого - [PERSON] та його діти - [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Після смерті [PERSON] відкрито спадкову справу № 17/2014 року, з заявою про прийняття спадщини звернулась позивач [PERSON] (а.с.45-51) Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводилось - до початку розгляду справи по суті. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Крім того, главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За статтею 49 Закону України «Про нотаріат» на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, обов'язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду, зідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат». Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Позивач [PERSON] в своїй позовній заяві вказує, що нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, однак ні позивачем [PERSON] ні її представником адвокатом Стрельцовою Т.О. не надано до суду обґрунтованої відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Таким чином позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню за їх недоведеністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed