Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в міськрайсуд з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, викладене в заяві підтвердив і пояснив, що добровільно знятися із реєстраційного обліку в житловому будинку [ADDRESS] відповідачі не бажають, перешкоджають в користуванні та розпорядженні належним будинком. Зазначені особи в будинку не проживали і не проживають, договір найму житла із відповідачами не укладався. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи і оскільки від них не надійшло повідомлень про причини неявки, це дає підстави суду постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, бо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] був власником 31/50 житлового будинку [ADDRESS] м. Могилеві-Подільському. Згідно ухвали міськрайсуду від 04.12.2013 р. про затвердження мирової угоди між [PERSON] та [PERSON] позивач сплатив останній вартість 19/50 житлового будинку [ADDRESS], а тому за ним визнано право власності на цю частину будинку,а право власності [PERSON] припинено. У частині будинку, що становила його 19/50 і раніше належала [PERSON], були зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON], які були членами сім'ї [PERSON]. Після переходу права власності на 19/50 частин будинку до позивача, відповідачі в добровільному порядку знятися з реєстрації в будинку відмовляються. Цим перешкоджають в користуванні та розпорядженні належним будинком, не сплачують платежі за користування електроенергією, водопостачанням. Договір найму житла із відповідачами не укладався і вони фактично ніколи в будинку не проживали. В даний час [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав і обтяжень. Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєд-налася 17.07.97 відповідно до Закону N 475/97-ВР від 17.07.97 "Про ра-тифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвен-ції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та зак-ріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Так, стаття 391 ЦК України передбачає:» Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном». Права власника житлового будинку,квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Як вбачається із пояснень позивача [PERSON] він не може в повній мірі реалізувати своє право власності на житло та право на проживання членів його сім'ї у придбаному ним будинку, який належить йому на праві приватної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Із зазначеного слід дійти висновку, що виникнення права членів сім'ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а відтак - припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім'ї на користування цим будинком. Таким чином, у зв'язку з відсутністю договірних відносин з новим власником будинку та іншими особами і припиненням права власності [PERSON] на 19/50 частин будинку, відповідачі [PERSON], [PERSON] також втратили право користування цим будинком, оскільки їх права похідні від прав колишнього власника будинку. Викладене вище підтверджується і обставинами викладеними в матеріалах справи, а саме: в ухвалі Могилів-Подільського міськрайсуду від 04 грудня 2013 р. про затвердження мирової угоди між [PERSON] та [PERSON] згідно якої позивач сплатив останній вартість 19/50 частин житлового будинку [ADDRESS], а тому за ним визнано право власності на цю частину будинку і припинено право власності [PERSON]; свідоцтвом про право власності на 31/50 частку житлового будинку №3059 від 01.09.2011 р.; у витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень в якому вказано, що власником вказаного вище будинку є [PERSON] Таким чином, на підставі зібраних в судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку, що позовну вимогу про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] слід задовольнити. В позовній заяві [PERSON] зазначав, що при вирішенні цього спору необхідно застосувати ст.ст.319,383,386,405 ЦК України. Однак з позовної заяви та в судовому засіданні із пояснень позивача, матеріалів справи встановлено, що правовідносини між сторонами виникли при реалізації позивачем свого права власності на будинок, а саме користування і розпорядження ним, а тому вказана позивачем норма матеріального права, яка регулює виселення членів сім'ї власника застосована бути не може, бо відповідачі членами його сім'ї не були. Дані правовідносини регулюються ст.150,56 ЖК України та відповідними нормами ЦК України, які суд застосовує. Разом з тим, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні вимоги про зобов'язання Могилів-Подільського РСУДМС України у Вінницькій області зняти відповідачів з реєстраційного обліку з таких підстав. Відповідно до ст. 7 Закону від 11 грудня 2003 р. N 1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" (далі - Закон N 1382-IV), у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Із викладеного вбачається, що відповідачі мають бути зняті з реєстраційного обліку протягом семи днів після звернення позивача до органу реєстрації із відповідною заявою та рішенням суду про визнання їх такими, що втратили право користування житловим будинком. Оскільки спір з приводу зняття відповідачів із реєстраційного обліку відсутній, то і ця позовна вимога заявлена дочасно. Крім того, Могилів-Подільського РСУДМС України у Вінницькій області не є стороною в даній цивільній справі, а тому зобов'язання його вчинити певні дії суперечитиме ЦПК України. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача судові витрати 243 грн. 60 коп. зі сплати судового збору. Однак суд відмовляє в стягненні 500 грн. за юридичні послуги згідно доданої позивачем квитанції, оскільки не доведено, що ці витрати безпосередньо пов'язані із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів), відсутній розрахунок витрат.

Outcome: partial