Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

13 червня 2016 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Самарського районного суду м.\~Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, 20 квітня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №SAMDN40000013168369, відповідно до якого відповідачу був наданий кредит у розмірі 8084.00 доларів США, терміном до 19.04.2014 р. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі. Відповідач, в свою чергу, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, в звязку з чим станом на 25.05.2016 року утворилася заборгованість в розмірі 19654,25 доларів США, яка складається з 4132,05 доларів США заборгованість за кредитом, 2306,32 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 828,61 доларів США комісія за користування кредитом, 12387,27 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. На підставі викладеного просять суд стягнути з відповідача на їх користь заборгованість у розмірі 19654,25 доларів США, що за курсом 25,13 відповідно до службового розпорядження НБУ від 25.05.2016 року складає 493911,30 грн. за кредитним договором №SAMDN40000013168369 від 20.04.2007 року та судові витрати у розмірі 7408,67грн. Представник позивача надав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.49). Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причина неявки суду невідома. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає суду підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, розглянувши доводи представника позивача викладені у позовній заяві, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 квітня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №SAMDN40000013168369 про відкриття карткового рахунку і обслуговування платіжної картки "АвтоРозстрочка" та додаткова угода до договору, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 8084,00 доларів США, терміном до 19.04.2014р. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (а.с.9-17). Відповідно до анкети-заяви [PERSON] ціль кредитування: придбання автомобіля ВАЗ 21099 вартістю 36950.00грн. (а.с.7-8). 23 квітня 2007р. з рахунку [PERSON] було перераховано на рахунок ТОВ "Авто-Технологія" 36950,00грн., що підтверджується платіжним дорученням №1079372515 (а.с.18). Згідно розрахунку заборгованості за договором №SAMDN40000013168369 від 20 квітня 2007 року станом на 25.05.2016 року [PERSON]\~ має заборгованість в сумі 19654,25 доларів США, яка складається з 4132,05 доларів США заборгованість за кредитом, 2306,32 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 828,61 доларів США комісія за користування кредитом, 12387,27 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором (а.с.5). Відповідно до положень ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обовязку. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст.1050 та ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. За змістом ст. ст. 610, 611, 612, 623, 625 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобовязання, доказується кредитором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] особисто підписував кредитний договір, а також отримував кошти, що свідчить про те, що кредитний договір було укладено і зі сторони позивача належним чином виконано його умови. Наразі кредитний договір №SAMDN40000013168369 від 20 квітня 2007р. відповідачем не оскаржується, судовим порядком останній не просить визнати його недійним, нікчемність цього договору матеріалами справи не підтверджена, а тому він має законну силу і сторони повязані взаємними правами та обовязками щодо його виконання, а отже в нього виникли зобовязання перед позивачем з їх повернення в розумінні ст. 11, 14 та 1054 ЦК України. Таким чином, суд вважає, що стягненню підлягає заборгованість за кредитним договором №SAMDN40000013168369 від 20 квітня 2007 року у розмірі 19654,25 доларів США, що за курсом 26,42 відповідно до курсу НБУ на день ухвалення рішення 13.09.2016р. складає 519265,28 грн. Враховуючи вище викладене, а також приймаючи до уваги, що відповідач в порушення умов кредитного договору свої зобовязання по поверненню кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними не виконав, у звязку з чим у банка виникло право вимагати повернення кредиту та стягнення заборгованості у примусовому порядку, з урахуванням викладеного суд вважає звернення позивача з позовом до відповідача про стягнення заборгованості та судових витрат цілком обґрунтоване, та таке, що відповідає характеру та змісту цивільно-правових відносин. Також згідно ст. 88 ЦПК України на користь позивача слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved