Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

16.10.2019року [PERSON] звернувся до Рівненського міського суду з позовом до Кредитної спілки "Альянс Україна" про стягнення коштів за депозитним договором, в якому просить суд стягнути з Кредитної спілки «Альянс Україна» на його користь: інфляційні нарахування на суму боргу по внесках станом на 30.09.2019 р. в сумі 5752,40 грн.; 3% річних від суми боргу по внесках станом на 30.09.2019 р. в сумі 1544,40 грн.; проценти по вкладу в сумі 14929,23 грн.; інфляційні нарахування на проценти по вкладу станом на 30.09.2019 р. в сумі 1868,21 грн.; 3% річних від суми боргу по процентах по вкладах станом на 30.09.2019 р. в сумі 671,46 грн.; інфляційні нарахування на невиплачену заборгованість нарахувань попереднього періода станом на 30.09.2019 р. в сумі 11706,48 грн.; 3% річних на невиплачену заборгованість нарахувань попереднього періода станом на 30.09.2019 р. в сумі 3508,71 грн., а всього на загальну суму 39980,89 грн. Представник позивача адвокат Троцька Л.Д. подала до суду письмову заяву згідно якої позовні вимоги [PERSON] підтримала повністю та просила позов задовольнити. Просила розглянути справу без її участі. Представником відповідача подано до суду письмовий відзив згідно якого визнає позовні вимоги [PERSON] частково, в сумі 2571,59 грн. в частині стягнення процентів за період з 01.11.2016 року по 30.09.2019 рік по процентній ставці в розмірі 5% відповідно до Протоколу № 35 від 25.12.2009 року Засідання Спостережної ради кредитної спілки «Альянс Україна». Інші позовні вимоги [PERSON] Кредитна спілка «Альянс Україна» не визнає з наступних підстав. Згідно розрахунку наданого Позивачем, нараховані 29 % річних за період з 01.11.2016 року по 30.09.2019 рік, проценти складають 14929,23 грн.. Відповідно до умов Договору № 52-09 Р, укладеному між Позивачем та Відповідачем, строк закінчення його дії - 04.08.2010р. (п.1.1 Договору). Тобто, на сьогоднішній день, строк дії Договору № 52-09 Р закінчився, а тому після закінчення строку дії договору не може бути встановлена процентна ставка у розмірі 29 % річних, так як даним Договором не визначено розмір ставки процентів за користування депозитом у разі закінчення терміну його дії та неналежного виконання грошового зобов`язання за ним. В зв`язку з тим, що проценти за Договором № 52-09 Р після закінчення дії договору за період з 01.11.2016 року по 30.09.2019 рік складають 2571,59 грн., судом не можуть бути взяті до уваги розрахунки Позивача щодо нарахування інфляційних втрат на проценти та нарахування 3 % річних від суми боргу по процентах, так як Позивачем незаконно було нараховані проценти по ставці 29%, після закінчення дії Договору № 52-09 Р і вже на ці проценти нараховані інфляційні втрати та 3% річних. Також Позивач безпідставно провів нарахування суми інфляційних втрат на невиплачену заборгованість нарахувань попереднього періоду. Зазначили, що стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми - це відповідальність, що носить компенсаційний характер за несвоєчасне виконання зобов`язання, а не боргове (грошове) зобов`язання. Згідно поданих до суду письмових пояснень [PERSON] зазначив, що станом на сьогоднішній день рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 грудня 2010 року про стягнення на його користь з Відповідача 22278,00 грн., не виконано, хоча перебуває на примусовому виконанні майже 9 років. Також, станом на сьогоднішній день не виконано друге рішення Рівненського міського суду від 06 грудня 2013 року про стягнення на його користь 16258,73 грн., як і рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 07 липня 2017 року про стягнення з Відповідача на його користь 55403,39 грн. Закінчення строку дії договору депозитного вкладу не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін цього договору, і зокрема не припиняє договірного зобов`язання кредитної спілки зі сплати процентів за користування вкладом, у разі якщо вкладник позбавлений реальної можливості користуватись та розпоряджатись коштами вкладу. Всупереч законним судовим рішенням, станом на сьогоднішній день його депозитний вклад йому не повернуто, майже 9 років він позбавлений реальної можливості користуватись та розпоряджатись своїми коштами. Просив позовні вимоги задоволити повністю. Дослідивши надані сторонами письмові докази та враховуючи встановлені на їх підставі обставини і факти, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задовлення частково. Судом встановлено, що 04.07.2009р. між [PERSON] та Відповідачем було укладено Договір № 52-09 Р про залучання внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок Кредитної спілки «Альянс Україна» на умовах строковості, зворотності та платності, термін дії якого закінчився 04.08.2010 року. Відповідно до п.2.9. Договору, Відповідач зобов`язаний повернути позивачу суму внеску та несплачені проценти на внесок в день закінчення дії Договору. Згідно п. 1.1. Договору термін закінчення дії Договору - 04.08.2010р. Так, п. 2.8. Договору передбачена щомісячна сплата відсотків. Встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22 грудня 2010 року по цивільній справі № 2-14050/11, позов [PERSON] до Кредитної спілки «Альянс Україна» задоволено повністю. Суд вирішив стягнути з Відповідача на його користь 22 278 грн. внесених як внесок (вклад) члена кредитної спілки на депозитний рахунок (18000,00 грн.) із врахуванням процентів (4150,29 грн.) та інфляційної суми (127,95 грн.), по 04 листопада 2010 року включно. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 06 грудня 2013 року по цивільній справі № 569/19944/13-ц, позов [PERSON] до Кредитної спілки «Альянс Україна» задоволено повністю. Суд вирішив стягнути з Відповідача на його користь 16258 грн. (Шістнадцять тисяч двісті пятдесят вісім гривень) 73 коп. внесених як внесок (вклад) члена кредитної спілки на депозитний рахунок із врахуванням процентів (14 950,56 грн.) та 3% річних (1308,17 грн.), по 04 жовтня 2013 року включно. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 07 липня 2017 року по цивільній справі № 569/15540/16-ц, позов [PERSON] до Кредитної спілки «Альянс Україна» задоволено повністю. Суд вирішив стягнути з Відповідача на його користь інфляційні нарахування на суму боргу станом на 31.10.2016р. - 17153,29 грн., 3% річних від суми боргу по внесках в сумі - 1554,56 грн., проценти по вкладу в сумі - 15027,45 грн., інфляційні нарахування на проценти по вкладу в сумі - 5997,40 грн., 3% річних від суми боргу по процентах по вкладах 529,10 грн., інфляційних нарахувань на невиплачену заборгованість нарахувань попереднього періода - 13890,63 грн., 3% річних на невиплачену заборгованість нарахувань попереднього періода - 1250,96 грн., по 31.10.2016 року включно. Верховний Суд України у Правових висновках визнав правильними висновки судів про необхідність стягнення з боржника на користь вкладників - кредиторів процентів за вкладами за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів, а також 3 процентів річних та суми боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 29 травня 2013 р. у справі № 6- 39цс13). Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, за трьохрічний період з 01.11.2016 року по 30.09.2019 року заборгованість по невиплачених процентах по договору № 52-09 Р становить 39980,89 грн. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням виконання зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Пунктом 4.3.Договору передбачено, що: «У разі невиконання або неналежного виконання Сторонами власних зобов`язань згідно цього Договору, винна Сторона відшкодовує іншій Стороні завдані цим збитки, включаючи упущену вигоду». Відповідно до ст.625 ЦК України, Відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу, яка складається із залишку внеску, невиплачених процентів по Договору за весь час користування внеском з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних за весь час фактичного користування грошовими коштами. Відповідно до ст.1 Закону України «Про кредитні спілки», - кредитна спілка надає фінансові послуги. Таким чином, відповідач протиправно користується коштами позивача, що порушує його права споживача фінансових послуг. У відповідності зі ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів", споживачі на території України мають право, зокрема, на захист своїх прав державою; звертання до суду за захистом порушених прав. У відповідності до ст. 23 Закону України «Про кредитні спілки», вклади (внески) членів кредитної спілки на депозитні рахунки належать членам кредитної спілки на правах приватної власності. Кожен член кредитної спілки має право отримати належні йому вказані кошти в порядку і в термін, які встановлені у відповідності з ч. 7 ст. 10 даного Закону. Згідно зі ст. 41 Конституції України, «кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є недоторканим...». Виходячи з цього, суд вважає, що неповернення Відповідачем належного позивачу вкладу та невиплата процентів, порушує його право приватної власності, закріплене Конституцією України. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов являються неприпустимими. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. (ч.1 ст. 76 ЦПК). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК). Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК. Таким чином, сукупністю достовірно встановлених судом доказів підтверджується, що судовими рішенням стягнуто на користь позивача - борг по вкладу в сумі 18000,00 грн. , який на сьогоднішній день становить - 17660,00 грн. , та компенсаційні кошти відповідно до ст. 625 ЦК України за період станом на 31.10.2016 р. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення частково шляхом стягнення з відповідача на користь [PERSON] за період з 01.11.2016 р. по 30.11.2019 р. кошти за спрострочення виконання Депозитного договору : інфляційні нарахування на суму боргу по вкладу - 5939, 87 грн.; 3% - 1631,00 грн., а всього на загальну суму 7570,87 грн. У задоволенні решти вимог слід відмовити з тих підстав, що чинним ЦК не передбачено нарахування інфляційних витрат, 3% річних та компенсаційні кошти, які були стягнуті на користь позивача за судовими рішеннями. Відповідно до ст. 141 ЦПК якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З врахуванням даної вимоги процесуального кодексу та встановлених судом обставин, підлягає до стягнення з відповідача в прибуток державного бюджету України судовий збір в сумі 768,40 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial