Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даною заявою, яку в ході розгляду справи уточнив (а.с.90-91) та просив суд винести рішення, яким зобов'язати [PERSON], тобто одного з відповідачів у справі, за власний рахунок усунути перешкоди в користуванні належною позивачу земельною ділянкою, шляхом знесення частки самовільно побудованої споруди на межі земельних ділянок, що розташовані за адресою: [ADDRESS] В обґрунтування заяви позивач вказує, що у 2008 році нині померлий [PERSON] (а.с.96 т.1), правонаступниками якого, а відтак і відповідачами у даній справі, є [PERSON] та [PERSON] (а.с.99 т.1), побудував капітальну споруду над льохом, одна сторона надбудови якої розташована на межі земельних ділянок, що на думку позивача порушує його права, вимоги закону та нормативних актів, адже, як вказує в позовній заяві, для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої земельної ділянки від найбільш вступної конструкції стіни треба приймати не менше як 1 метр. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали та просили задовольнити заяву з наведених вище підстав. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав та заперечував проти його задоволення оскільки, на його переконання, позивач не надав суду доказів порушення його прав та інтересів як землекористувача з боку його довірителя, не вказав в чому полягають перешкоди у користуванні земельною ділянкою і в чому такі перешкоди виражаються, а відтак просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В свою чергу, ставлення до позову відповідача [PERSON] суду невідоме, оскільки останній в судове засідання по розгляду даної справи не з'явився, хоча завчасно та належним чином був оповіщений про час та місце розгляду справи. Дослідив матеріали справи, заслухав пояснення учасників судового розгляду, судом було встановлено наступні фактичні обставини справи і відповідно ним правовідносини. Згідно державного акта на право приватної власності на землю серії "[NUMBER] виданого 20 березня 2001 року (а.с.6 т.1) позивач являється власником земельної ділянки площею 0,43 га, яка розташована в с. Пряжів Житомирського району Житомирської області, частина якої площею 0,25 га призначена для обслуговування жилого будинку, інша, площею 0,18 га - для ведення особистого підсобного господарства. Відповідачу на підставі свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння № 310 від 26 березня 1990 року (а.с.170 т.1) належить домоволодіння [ADDRESS] Відповідно до відповідей контролюючих органів на заяви позивача та його представника (а.с.8-11, 37-38 т.1) дозвіл на виконання будівельних робіт по будівництву за адресою: [ADDRESS] не надавався, а також померлий 14 серпня 2014 року [PERSON] (а.с.96 т.2) при здійснені будівництва не дотримався приписів державних будівельних норм щодо розміру відступу надбудови до межі з суміжною земельною ділянкою позивача. Разом з тим, рішенням Сінгурівської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 128 від 19 жовтня 2006 року (а.с.192 т.1) було узаконено самовільно збудовані [PERSON] опалювальну прибудову до житлового будинку та сарай на належній останньому земельній ділянці площею 0,37 га, а також визнано його забудовником. На дану опалювальну прибудову до названого вище житлового будинку на ім'я [PERSON] було виготовлено будівельний паспорт (а.с.186 т.1). З даного приводу також комісією Сінгурівської сільської ради Житомирського району Житомирської області 16 жовтня 2008 року було складено акт згідно якого встановлено, що [PERSON] побудував капітальну будівлю на межі земельної ділянки суміжної із земельною длянкою [PERSON], фундамент якої частково виступає на земельну ділянку останнього на 5 - 10 см. (а.с.12 т.1). Як вбачається з листа прокурора Житомирського району Житомирської області від 17 серпня 2009 року (а.с.62 т.1) на підставі звернення [PERSON] та [PERSON] Житомирському РВ УМВС України в Житомирській області було доручено провести перевірку по факту самовільного зайняття [PERSON] земельної ділянки, однак, слід зауважити, що матеріали справи не містять документів стосовно наслідків проведення такої перевірки. Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 7 вересня 2011 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою площею 0,43 га, що розташована в с. Пряжів Житомирського району Житомирської області та належить [PERSON] на праві приватної власності, позивачу відмовлено у задоволенні позову (а.с.15-18 т.1). Згідно висновку проведеної у справі комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертиз № 466/14/38/15-25 від 30 січня 2015 року (а.с.27-39 т.2), відповідно до поставлених перед експертом питань встановлено що: - лінійні розміри і конфігурація присадибної земельної ділянки [PERSON] в цілому відповідає розмірам і конфігурації даної земельної ділянки відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії "[NUMBER] від 20 березня 2001 року; - лінійні розміри і конфігурація присадибної земельної ділянки [PERSON] в цілому відповідає розмірам і конфігурації даної земельної ділянки відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 14 грудня 2000 року; - координати спільної межі ділянок [PERSON] та [PERSON] в натурі відповідають наведеним в державних актах на право приватної власності на земельну ділянку, що розташована в [ADDRESS] - з наданих для дослідження експерту копій документів відстань до межі з земельною ділянкою, що належить [PERSON] відповідно до плану забудови земельної ділянки становить 3,4 метра; - відстані між будівлями, що розташовані на суміжних земельних ділянках, відповідають вимогам нормативних документів щодо протипожежних та санітарних розривів між будівлями та спорудами. [PERSON] влаштовано запобігання стіканню атмосферних опадів з покрівлі та карнизів будівлі погреба на територію суміжної ділянки, як того вимагають приписи державних будівельних норм; - визначити в якому році побудована спірна споруда, а саме погріб літера "Б", з наданих на дослідження матеріалів не вбачається можливим. Правовідносини, що склались між сторонами у справі, регулюються наступними нормами матеріального та процесуального закону. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення (ч. 4 ст. 373 ЦК України). Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням (ч. ч. 1, 3 ст. 375 ЦК України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 391 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. ч. 1-3 ст. 10 ЦПК України). Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (ч. 1 ст. 60 ЦПК України). Аналіз встановлених судом фактичних обставин справи, оцінка доказів, що були одержані в ході її розгляду, норми права, що регулюють правовідносини між сторонами, дають підстави суду для відмови у задоволенні позову виходячи з наступного. Позивачем не надано суду достатніх та беззаперечних доказів на підтвердження факту створення йому з боку відповідачів перешкод у користуванні належною земельною ділянкою. Більше того, проведеною у справі комплексною судовою експертизою повністю спростовуються обставини та доводи позивача, що слугували, на його думку, підставою для звернення до суду з даною позовною заявою. Отже, існування споруди відповідача на межі земельних ділянок, на переконання суду, не чинить позивачеві перешкоди у користуванні власністю. Більшого наведено і доведено не було.

Outcome: dismissed