Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

28 жовтня 2014 року [PERSON], [PERSON] звернулись в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Свої вимоги мотивують тим, що квартира [ADDRESS] належить їм на праві приватної спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20 серпня 1999 року. У спірній квартирі зареєстровані дві особи: [PERSON] та відповідач - [PERSON] Відповідач з липня 2011 року не проживає у спірній квартирі, витрати на комунальні послуги не сплачує. Вважають, що вона втратила право користування цим житлом, оскільки не проживає в спірній квартирі без поважних причин та не приймає участі в її утриманні. Просили суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач [PERSON], який діє в своїх інтересах та на підставі довіреності в інтересах позивача [PERSON], підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити з наведених в позові підстав. Відповідач у судовому засіданні зазначила, що на даний час вона не заперечує проти позову. Пояснила суду, що спірні питання фактично стосуються реєстрації у квартирі їх з позивачем доньки. У довідці форми № 3 вона не вказана, хоча раніше була зареєстрована в квартири. Відповідач [PERSON] також вказала, що в квартирі вона не проживала ще до 2011 року. Сторони мешкали в іншій квартирі, а в квартирі [ADDRESS] лише були зареєстровані. Перешкод у користуванні квартирою їй не чинилось, вона не претендувала на користування нею, тому з цього приводу спорів між сторонами не виникало. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, покази свідків, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 20 серпня 1999 року (а.с. 8). У зазначеній квартирі зареєстровані позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], що підтверджується довідкою КП "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Центр обслуговування споживачів № 2 від 13 жовтня 2014 року № 2552 (а.с. 10). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підтвердження своїх доводів щодо відсутності відповідача у спірній квартирі більше одного року, позивачі посилаються на покази свідків та письмові докази. Свідок [PERSON] у суді показала, що вона мешкає в будинку [ADDRESS]. Позивача знає з народження, відповідача близько 8 років. Як мешканці будинку та особі, яка бувала в гостях у сторін, їй відомо, що близько 7 років відповідач в спірній квартирі не мешкає, її речей там немає. Про наявність спорів чи скандалів з приводу користування квартирою їй не відомо. Свідок [PERSON] у суді показала, що вона також проживає в цьому будинку, давно знає позивача. Відповідача фактично не знає. У будинку вона відповідача не бачить вже десь близько 7 років, тому вважає, що остання там не мешкає. Щодо спорів про користування квартирою їй не відомо. З наданої на запит суду відповіді КП "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Центр обслуговування споживачів № 2 вбачається, що з будь-якими заявами до комунального підприємства щодо перешкоджання у користуванні квартирою [ADDRESS] відповідач не зверталась (а.с. 28). З наданої на запит суду відповіді Солом'янського РУ ГУ МВС України в місті Києві від 23 грудня 2014 року вбачається, що з будь-якими заявами до Солом'янського РУ ГУ МВС України в місті Києві щодо перешкоджання у користуванні квартирою [ADDRESS] відповідач не зверталась (а.с. 37). Оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що відповідач не проживає у спірній квартирі більше одного року без поважних причин, а тому вимога про визнання відповідача такою, що втратила право користування житлом ґрунтується на законі та підтверджується матеріали справи. Будь-яких доказів на спростування доводів позивача суду стороною відповідача не надано та у судовому засіданні не заявлялось клопотань про їх наявність чи витребування. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, стягненню з [PERSON] на користь позивачів підлягає по 243 гривні 60 копійок судового збору.

Outcome: approved