Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

17.07.2017 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою з вимогами: Визнати за [PERSON] право власності на спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] року в с. Чемужівка Зміївського району Харківської області [PERSON] на: - житловий будинок [ADDRESS] (літ. А-1, загальною площею 50,3 м2, житловою площею 33,90 м2) з надвірними будівлями; - земельну ділянку номер 61 (шістдесят один), площею 0,1000 га. , в межах згідно з планом, що розташована по [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд. Визнати за [PERSON] право власності на спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] року в с. Чемужівка Зміївського району Харківської області [PERSON] на: - житловий будинок [ADDRESS] (літ. А-1, загальною площею 56,6 м2, житловою площею 37,10 м2) надвірними будівлями; - земельну ділянку [ADDRESS] призначеної для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що [INFO] року в с. Чемужівка Зміївського району Харківської області померла [PERSON]. Родинні відносини між [PERSON] та померлою [INFO] року в с. Чемужівка Зміївського району Харківської області [PERSON] як онуки та бабусі підтверджуються наступними документами: - свідоцтвом про народження серії [NUMBER], з якого вбачається, що батьком є [PERSON]; - свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] з якого вбачається, що 12.02.2005 року було укладено шлюб з [PERSON] і після реєстрації шлюбу прізвище змінене на «[PERSON]»; - витягом з Державного реєстру актів цивільного стану №00016198593 від 14.01.2016 року, з якого вбачається, що матір'ю [PERSON] є [PERSON]. Останнім місцем реєстрації та проживання [PERSON] була наступна адреса: [ADDRESS] а тому місцем відкриття спадщини, в силу ч. 1 ст. 1221 ЦК України, є с. Чемужівка Зміївського району Харківської області. Чоловік [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] Діти [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] року, [PERSON] померла [INFO] За життя [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок [ADDRESS] (літ. А-1, загальною площею 56,6 м2, житловою площею 37,10 м2) надвірними будівлями. [PERSON] на день смерті була зареєстрована за адресою: будинок [ADDRESS] Після смерті [PERSON] спадщину прийняла її мати [PERSON] шляхом звернення до нотаріальної контори (приватного нотаріуса Зміївського нотаріального округу Трубнікової В.В.) з заявою про прийняття спадщини і, відповідно, нотаріусом було зареєстровано спадкову справу №55242473. [PERSON] на день смерті у шлюбі не перебувала, дітей не мала. Спадщина, яку прийняла [PERSON] після смерті її доньки [PERSON] складається із6 - земельної ділянки номер 61 (шістдесят один), площею 0,1000 га. , в межах згідно з планом, що розташована [ADDRESS], призначеної для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд. Вказану земельну ділянку [PERSON] придбала за договором купівлі-продажу від 09.09.2004 року і належала ця земельна ділянка продавцям на підставі Державного акта на право власності на земельку ділянку серії та номера [NUMBER] від 17 серпня 2004 року, виданого Зміївською міською радою на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 квітня 2004 року, посвідченого Зміївською держнотконторою за реєстровим номером 2-609, та зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за номером 443. - житлового будинку з надвірними будівлями номер [ADDRESS] Вказаний житловий будинок [PERSON] придбала за договором купівлі-продажу від 09.09.2004 року. Згідно вказаного договору, на приватизованій земельній ділянці площею 0,1000 га. , розташований дерев'яний обкладений цеглою житловий будинок літ. А-1, житловою площею 33,90 кв.м., загальною площею 50,30 кв.м., та надвірні будівлі: літня кухня літ. Б, сарай літ. Г, погріб літ. Д, огорожа номер 1, колодязь номер 2, колонка номер 3, що стверджується Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно Комунального підприємства "Зміївське бюро технічної інвентаризації" Харківської області за номером 4464846 від 17 серпня 2004 року, реєстраційний номер 4887573, та Державним актом на право власності на земельну ділянку. 10.06.2005 року [PERSON] склала заповіт, згідно умов якого заповідала все належне їй на день смерті майно - [PERSON] та [PERSON]. Осіб, які мали б право на обов'язкову частину у спадщині - не має. Разом з померлою [PERSON] на день її смерті постійно проживала [PERSON] та [PERSON], оскільки вона потребувала постійного стороннього догляду. Таким чином, позивачі вважають, що прийняли спадщину після смерті бабки [PERSON] за заповітом шляхом постійного проживання разом з нею на момент її смерті, а тому, за рахунок прийняття бабусею спадщини після смерті її доньки - [PERSON], переконані, що спадщина відкрилася як на документально належний бабусі будинок, так і на успадковану земельну ділянку і будинок [PERSON] Однак, після звернення до нотаріуса з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину на вказане майно, було повідомлено про необхідність надання правовстановлюючих документів на спадкове майно, але такі документи відсутні, тому рекомендовано було звернутися до суду. Письмової відмови на сьогоднішній день не отримали. Належним чином повідомлені сторони у судове засідання не з'явилися. Представник позивачів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивачів, наполягав на задоволенні позовної заяви. Представник відповідача, Чемужівський сільський голова [PERSON] подав заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнав. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: У відповідністю з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 10.06.2013 року в м. Зміїв Харківської області померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції у Харківській області 12.06.2013 року. (а. с. 33). Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді - земельної ділянки номер 61 (шістдесят один), площею 0,1000 га. , в межах згідно з планом, що розташована [ADDRESS], призначеної для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд. Право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку підтверджується договором купівлі-продажу від 09.09.2004 року, посвідченого 09.09.2004 року приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області, реєстр/№1785. (а. с. 39). Крім того, після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями номер [ADDRESS] Вказаний житловий будинок [PERSON] придбала за договором купівлі-продажу від 09.09.2004 року, який посвідчений приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області, реєстр/№1785. (а. с. 37). Право власності [PERSON] на вказаний будинок зареєстровано КП "Зміївське бюро технічної інвентаризації", що підтверджується витягом №4887385 від 29.09.2004 року. (а. с. 38). Після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулася мати померлої [PERSON]. (а. с. 35). Приватним нотаріусом Зміївського РНО Харківської області Трубніковою В.В. 01.11.2013 року зареєстровано спадкову справу, номер у спадковому реєстрі №55242473, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №35602354. (а. с. 36). Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державу реєстрацію народження, відповідно до якого в актовому запису про народження [PERSON] №5 від 21.01.1958 року батьками зазначено: [PERSON] та [PERSON] (а. с. 34). Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статі 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. (ст. 392 ЦК України). Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину, не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно зі ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Одним із шляхів здійснення захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки є визнання права. За життя [PERSON] не отримала державний акт на право власності на вищезазначену земельну ділянку та не зареєструвала право власності на землю, однак спірна земельна ділянка фактично на день смерті належала їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Позивачами надано докази того, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті дочки [PERSON], але не оформила свої спадкові права у встановленому законом порядку. Фактично, відбувся перехід права власності до [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті дочки [PERSON] на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] [INFO] року в с. Чемужівка Зміївського району Харківської області [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області 23.06.2017 року. (а. с. 20). За життя [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок [ADDRESS] (літ. А-1, загальною площею 56,6 м2, житловою площею 37,10 м2, рік побудови 1966) надвірними будівлями, що підтверджується даними технічного паспорту на вказаний житловий будинок. (а. с. 27-31). Вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення». Тобто, до 05 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. У зв'язку з тим, що відповідно до статті 58 Конституції України нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, загальні правила прийняття в експлуатацію не можуть поширюватись на приватні житлові будинки з господарськими будівлями і спорудами, які збудовані до 05 серпня 1992 року. Згідно з п. 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та II категорій складності які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 95 від 19.03.2013 року - документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Отже, встановлено факт належності на праві власності [PERSON] житлового будинку [ADDRESS] (літ. А-1, загальною площею 56,6 м2, житловою площею 37,10 м2, рік побудови 1966) надвірними будівлями на підставі технічного паспорту, що відповідає положенням Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19 березня 2013 року № 95. Крім того, на праві власності померлій [PERSON] належала земельна ділянка, площею 0,14 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 17.11.2000 року державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області Кравченко Л.С., реєстр/№3-1042. (а. с. 32) За життя [PERSON] не отримала державний акт на право власності на вищезазначену земельну ділянку та не зареєструвала право власності на землю, однак спірна земельна ділянка фактично на день смерті належала їй на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. 10.06.2005 року [PERSON] склала заповіт, згідно умов якого заповідала все належне їй на день смерті майно - [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Заповіт посвідчено секретарем Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області, реєстр/№67. (а. с. 40). Останнім місцем реєстрації та проживання [PERSON]. була наступна адреса: [ADDRESS] а тому місцем відкриття спадщини, в силу ч. 1 ст. 1221 ЦК України, є с. Чемужівка Зміївського району Харківської області, що підтверджується довідкою Чемужівського сільського голови №1692 від 21.09.2015 року. 9. (а. с. 24). Як вбачається з акту, складеного депутатом Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області [PERSON] в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] 14.07.2017 року, [PERSON] та [PERSON] фактично постійно проживали разом з [PERSON]. в будинку останньої за адресою: [ADDRESS] до дня її смерті, оскільки [PERSON] потребувала постійного стороннього догляду. Онуки [PERSON] та [PERSON] обробляли земельну ділянку, вели спільне господарство з [PERSON] (а.с. 49). У відповідністю зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідністю зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Таким чином, позивачами надані докази того, що вони є спадкоємцями за заповітом майна, що залишилося після смерті [PERSON], прийняли спадщину шляхом постійного проживання разом з нею на момент її смерті, а тому, за рахунок прийняття [PERSON] спадщини після смерті її доньки - [PERSON], спадщина відкрилася як на документально належні будинок та земельну ділянку, так і на успадковану земельну ділянку і будинок [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 1280 ЦК України якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (частина друга і третя ст. 1272 цього Кодексу), вона підлягає перерозподілу між ними. Оскільки позивачки [PERSON] та [PERSON] домовились про перерозподіл нерухомого спадкового майна із урахуванням рівності їхніх ідеальних доль у спадщині, та виходячи із тих обставин, що до складу спадкового нерухомого майна входять неподільні речі, наявні підстави для задоволення позову. Таким чином, позовна заява [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Outcome: approved