Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

13.09.21 до суду надійшла вказана позовна заява [PERSON] , в якій вона просить визнати за нею, як колишнім акціонером ВАТ «Жовтневе», право на земельну частку (пай) ВАТ «Жовтневе», право на земельну частку (пай) ВАТ «Жовтневе» на території Золочівської селищної ради, загальною площею 7,03 га в умовних кадастрових гектарах, за рахунок нерозподілених земель, невитребуваних часток, паїв ВАТ «Жовтневе», земель резерву або запасу сільськогосподарського призначення комунальної власності Золочівської селищної ради. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 13.06.1985 згідно із наказом № 37 від 20.06.1985 вона розпочала трудову діяльність на ДП «Насінницький радгосп ім. 15 років Жовтня». Наказом № 2648-П від 24 грудня 1996 року було створено ВАТ «Жовтневе» шляхом перетворення ДП «Насінницький радгосп імені 15 років Жовтня». В процесі процедури реорганізації вона, будучи працівником радгоспу, стала акціонером ВАТ «Жовтневе» внаслідок отримання іменних цінних паперів даного господарського товариства в кількості 11040 акцій. 28.07.2000 ВАТ «Жовтневе» отримало державний акт серії ХР 13-00-000697 на право колективної власності на землю. З листа відділу № 3 Управління в Богодухівському районі ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 30.07.2021 вона дізналась, що її не включено до списку осіб, які мали право на земельну частку (пай) ВАТ «Жовтневе» та у зв`язку з цим сертифікат на її ім`я не виготовлявся. У зв`язку з цим у неї існують перешкоди у реалізації її права на землю. У зв`язку із чим, вона звернулися до суду із вказаним позовом. Ухвалою судді Квітки О.О. від 14.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 19.10.2021 підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні за участю сторін. В судове засідання позивач не з`явилася, від неї надійшла заява, в якій вона справу просила розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Від представника відповідача Золочівської селищної ради Харківської області надійшла заява, в якій він справу просить розглядати за його відсутності. У відзиві на позовну заяву представник Золочівської селищної ради Харківської області проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначив, що наявність сертифікату є обов`язковою умовою для набуття особою права на земельну частку (пай). Але у цьому випадку сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім`я позивачки не виготовлявся. Право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов - перебування в членах КСП, отримання цим підприємством державного акту на право колективної власності на землю, включення до списку осіб, доданого до цього акту. Громадяни, які хоч і є акціонерами товариства на момент передачі земель у колективну власність не були членами товариства, права на земельну частку (пай) не мають. Отже, наявність акцій у спадкодавця не свідчить про його право на земельну частку (пай). [PERSON] на момент розпаювання земель не являлась членом ВАТ «Жовтневе» і не могла ним бути, скільки на момент видачі державного акту вже не працювала в ньому. У зв`язку з чим її не було включено у список осіб, які мають право на земельну частку (пай), відповідно вона не має права на земельну частку (пай). Крім цього, позовні вимоги у цій справі не можуть бути задоволені через сплив строку позовної давності, адже з моменту паювання земель ВАТ «Жовтневе» минуло 20 років. Позовна давність за вимогами про визнання права на земельну частку (пай) повинна обчислюватися з часу виготовлення державного акта на право колективної власності на землю. У відповіді на відзив позивач зазначила, що [PERSON] стала акціонером ВАТ «Жовтневе» та отримала акції цього господарського товариства. На момент передачі державного акта на право на землю ВАТ «Жовтневе» вона залишалася повноправним акціонером (учасником) ВАТ «Жовтневе». Аргументи відповідача з приводу того, що позивач не має права на земельну частку (пай) безпідставні. Щодо позовної давності також просить суд відхилити в повному обсязі. Вважає, що використання нею права на земельну частку (пай) ВАТ «Жовтневе» має здійснюватись за нормами ЦК України, чинними на момент вираження її волі, що знаходить свій прояв у зверненні до Відділу № 3 Управління у Богодухівському районі ГУ Держгеокадастру у Харківській області з метою виділення в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) ВАТ «Жовтневе», саме з цього часу повинні обчислюватися загальні строки позовної давності. Крім того, вважає, що відзив на позовну заяву подано не уповноваженою на те особою. Враховуючи неявку усіх учасників справи, фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом не здійснювалося на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. Під час розгляду цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками судового розгляду, в тому числі в частині надання доказів на підтвердження позовних вимог та заперечень. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і відповідні їм правовідносини. Із трудової книжки серії [NUMBER] [PERSON] вбачається, що із 13.06.1985 згідно із наказом № 37-к від 20.06.1985 була прийнята на роботу в радгосп ім. 15 років Жовтня 28.10.1997. Відповідно до рішення загальних зборів робітників та розпорядження Золочівської РДА Харківської області № 546 від 24.12.1996 радгосп «15 років Жовтня» переіменовано у ВАТ «Жовтневе». Згідно із протоколом № 7 [PERSON] звільнена за власним бажанням. З листа Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області № 20-04-ПІ-21 від 28.10.2019 вбачається, що в процесі перетворення ДП «Насінницький радгосп імені 15 років Жовтня» до управління було надано, складений російською мовою, перелік осіб (учасників товариства покупців членів трудового колективу), яким було розподілено акції, відповідно до зазначеного під № 94 значиться [PERSON] з кількістю акцій 11040 штук. Відповідно до архівної довідки від 23.03.2020 № 01-53/68 розпорядженням голови Золочівської районної державної адміністрації «Про внесення змін і доповнень в Статут ВАТ «Жовтневе» від 29.06.1998 № 320 та від 24.12.1996 за № 546 «Про реєстрацію Статуту ВАТ «Жовтневе» зареєстровано статуту ВАТ «Жовтневе». В архівному фонді ВАТ «Жовтневе» в реєстрі акціонерів за 2011 рік значиться [PERSON] . Номер рахунку [NUMBER] . Вид цінних паперів - акція проста. Номер випуску 1153/20/1/98. Кількість цінних паперів 11040. Номінальна вартість 2760,00. Відсоток в статутному фонді -0,136. З листа начальника відділу № 3 Управління у Богодухівському районі В.Трофімова від 30.07.2021 № 49/456-21 вбачається, що Державний акт на право колективної власності ВАТ «Жовтневе» серії ХР- 13-00-000697 видано на підставі рішення IX сесії XXIII скликання Жовтневої сільської ради від 14 березня 2000 року, зареєстровано в Книзі реєстрації державних актів на право колективної власності на землю за № 22 від 28 липня 2000 року. Громадянка [PERSON] не була включена до списку громадян-членів ВАТ «Жовтневе», який додається до Державного акту. Сертифікат на право на земельну частку (пай) із земель колективної власності ВАТ «Жовтневе» на ім`я [PERSON] не виготовлявся. Розмір земельної частки (паю) ВАТ «Жовтневе» на одну особу складає 7,03 в умовних кадастрових гектарах. Вартість земельної частки (паю) загальною площею 7,03 в умовних кадастрових гектарах станом на 01.01.2021 року становить 211648,40 грн. Інформацією щодо наявності на території Золочівської селищної ради Харківської області нерозподілених земель, невитребуваних часток (паїв) по ВАТ «Жовтневе» Відділ № 3 не володіє. Розпорядником земель на сьогоднішній день є Золочівська селищна рада Харківської області. Протокол про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) по ВАТ «Жовтневе» та список осіб, які взяли участь у їх розподілі, у Відділі № 3 відсутній. Згідно із листом № 20-10-ПI-15 від 18.08.2021 відповідно до плану приватизації цілісного майнового комплексу «Насінницький радгосп ім. 15 років Жовтня», затвердженого розпорядженням регіонального відділення від 18.12.1996 №1475-р, 7179520 штук акцій на суму 1794880 гривень, що склало 88,7% в статутному капіталі створюваного акціонерного товариства, підлягало безоплатній передачі працівникам підприємства та прирівняним до них особам згідно із Законом України «Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі». Наказом регіонального відділення від 24.12.1996 № 2648-П було створено відкрите акціонерне товариство «Жовтневе» шляхом перетворення державного підприємства «Насінницький радгосп ім. 15 років Жовтня». Згідно з Договором безоплатної передачі акцій відкритого акціонерного товариства «Жовтневе» від 20.02.1997 та Акту прийому - передачі відкритого акціонерного товариства «Жовтневе» від 28.03.1997 регіональним відділенням відкритому акціонерному товариству «Жовтневе» було передано акції в кількості 7179520 штук на суму 1794880 гривень. Відповідно до пункту 4.6 зазначеного вище договору товариство було зобов`язано протягом місяця після затвердження загальними зборами працівників ВАТ «Жовтневе» Положення про розподіл безоплатно переданих акцій серед працівників та прирівняних до них осіб здійснити розподіл акцій відповідно до договору. Листом від 25.12.1997 №102 ВАТ «Жовтневе» до регіонального відділення було надано, складений російською мовою, перелік осіб, яким було розподілено акції відповідно до зазначеного вище договору, в якому під номером 94 значиться « [PERSON] » з кількістю акцій 11040 штук. Згідно зі ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 1 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Відповідно до пунктів 16,17 Перехідних положень Земельного кодексу України громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав п. «а» ч.3 ст.152 ЗК України. Згідно із Указів президента України від 10.11.1994 №666/94 "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва", від 08.08.1995 №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" паювання земель проходило в терміни з 1996 року по 2000 рік (орієнтовно). Відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 за №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають особи, які являються членами сільськогосподарських підприємств на час отримання державного акту. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду України № 2 від 19.03.2010 року) сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (п. 17 розділу X Перехідних положень Земельного кодексу). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту. Невнесення до зазначеного вище списку особи, що була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання відповідно до п.7 Указу Президента України від 08.08.1995 за №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям...» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою. Згідно із ч.ч. 1, 5 ст. 25 ЗК України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документом, що посвідчує право особи на земельну ділянку (пай) також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3. ч. 1 ст. 3 ЦК України. Згідно із вимог п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Відповідно до абз.4 п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Статтею 257 Цивільного кодексу України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 261 цього ж Кодексу передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Верховний Суд України в узагальненні «Практики розгляду судами земельних спорів» від 01.09.2003 звертає увагу на те, що право на одержання земельної частки (паю) у членів КСП виникає з моменту передачі членам КСП державного акта на право колективної власності на землю. Цей процес відбувався в основному у 1994-2000 рр., тобто понад п`ять років тому, у зв`язку з чим необхідно з`ясовувати, чи дотримуються позивачі строків позовної давності (статті 71, 80 ЦК (1540-06). У постанові Верховного суду України від 29 жовтня 2014 року по справі №6-152цс14 визначено, що початком перебігу строку є день, коли особа довідалась або повинна була (могла) довідатися про порушення свого права. Таким чином, для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти. Для визначення початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав. У своїй постанові від 4 серпня 2021 року у справі № 617/537/19 (провадження № 61-14184св20) Верховний Суд вказав, що право на пай згідно з п. 2 Порядку паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям мають члени сільськогосподарського підприємства, кооперативу, акціонерного товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. У ч. 9 ст. 5 ЗК України (в чинній на час виникнення спірних правовідносин редакції) передбачено, що кожен член КСП має право одержати свою частку землі в натурі. Згідно із ч. 1 ст. 22 ЗК України право власності на землю виникає після одержання документа, що посвідчує це право. У ч. 2 ст. 23 Кодексу вказано, що державний акт на право колективної власності на землю видається КСП із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства і в колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Отже, право особи на пай виникає за наявності трьох умов: одержання КСП державного акта на землю, перебування такої особи в членах КСП на час передачі державного акта та включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Отже, громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку (чи виключено з нього) додатка до державного акта на право колективної власності на землю, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку. У разі недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку. У такому випадку особа має звернутися до суду з позовом про визнання її права на земельну частку (пай) у КСП. Суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що оскільки на час видачі КСП державного акта на право колективної власності на землю позивачка не була виключена в установленому законом порядку із членів КСП, то, відповідно, вона мала право на внесення до списку осіб на розпаювання землі, однак не була включена до такого списку з невідомих причин. Водночас колегія суддів зазначила, що право на позов у позивачки виникло у 1996 році після видачі КСП державного акта на землю. Звернувшись до суду у 2019 році, вона пропустила встановлений законодавством строк звернення до суду, оскільки про порушення своїх прав як члена КСП дізналася або повинна була дізнатися, коли почалося розпаювання земель колишніх колгоспників. Позивачка не навела обґрунтованих підстав для визнання поважними причин пропуску позовної давності для звернення до суду із позовом. У постанові від 23 вересня 2021 року у справі № 563/1407/19 Верховний Суд зауважив, що особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством (КСП) акта на право колективної власності на землю вона: 1) працювала в цьому підприємстві; 2) була його членом; 3) була включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до зазначеного списку чи виключено з нього, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання, а у разі недосягнення згоди - спір вирішується в судовому порядку. У такому випадку особа має право звернутися до суду з позовом про визнання її права на земельну частку (пай) в КСП. Як слідує з матеріалів позовної заяви, державний акт на право колективної власності на землю ВАТ «Жовтневе» отримало 28.07.2000. Тобто [PERSON] з 2000 року могла і повинна була довідатись про можливе порушення своїх прав на земельну частку (пай), однак лише в 2021 році позивачем подано позов до суду про визнання права на земельну частку (пай). Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що позивач вживала заходів щодо встановлення її права на земельну частку (пай), зокрема, оскаржувала рішення про не включення її до списків на паювання земель колективної власності ВАТ «Жовтневе» та оскаржувала рішення загальних зборів тощо. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення через його необґрунтованість. Враховуючи вищевикладене, [PERSON] пропустила строк позовної давності для звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ч.4 ст.267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем Золочівською селищною радою подана до суду заява про застосування строків позовної давності. Поважності причин пропущення позовної давності позивачем не зазначено. Таким чином, у зв`язку з викладеним суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності. Судові витрати залишити за позивачем. Доказів понесення будь-яких витрат відповідачем при розгляді даної справи суду надано не було. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed