Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства "Укрелектроапрат" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя внаслідок професійного захворювання. Позивач посилається на те, що він у період з 05.05.1991 року по 03.05.1993 року працював на посаді контрольного майстра виробничо-технічної фірми «Трансформатор»; у період з 03.05.1993 року по 01.02.1995 року на посаді контрольного майстра у відділі технічного контролю; з 01.02.1995 р. по 16.04.1996 року на посаді інженера по якості і контролю другої категорії в службі якості і контролю виробничо-технічної фірми «Трансформатор». Вказані обставини підтверджуються трудовою книжкою. Під час виконання робіт [PERSON] мав контакт на робочому місці з шкідливими хімічними речовинами, а також фізичними факторами впливу (шумове навантаження, інфрачервоне випромінювання). Розміри шумового навантаження на робочому місці значно перевищували гранично допустимі норми. Згідно Медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії № 4957 від 02.12.2013 р. встановлений діагноз - хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість, легка ступінь (II ст.) зниження слуху, що має характер професійного захворювання. Згідно виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 08.07.2015 року йому встановлено 20 відсотків втрати працездатності, з причиною втрати працездатності - професійне захворювання. За станом здоров'я позивач обмежений у побуті, у зв'язку з отриманим професійним захворюванням постійно вимушений знаходитись під наглядом лікарів, проходити систематичні курси стаціонарного і амбулаторного лікування у медичних закладах. Унаслідок цього порушені його звичайні соціальні зв'язки, позивач знаходиться у нервовій напруженості, що негативно впливає на його психологічний стан. З моменту отримання професійного захворювання у нього погіршився сон, постійно знижений настрій, млявість, та підвищена дратівливість. [PERSON] не має можливості не може повноцінно спілкуватись з оточуючими, хвороба прогресує, вимушений проходити лікування в закладах охорони здоров'я. Сукупність всіх цих обставин дуже впливає на його моральний стан, завдає великі душевні переживання. Позивач посилається на те, що на час звернення позивача до суду Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не передбачено обов'язку Фонду відшкодовувати потерпілому моральну шкоду, а тому таку шкоду повинен відшкодовувати роботодавець, згідно з правилами ст. 237-1 КЗпП України, розмір якої визначає у суму 50 000 грн. [PERSON] просить стягнути з публічного акціонерного товариства «Укрелектроапарат» на його користь 50000 грн. моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я внаслідок професійного захворювання. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, з підстав, викладених у позовній заяві, просили його задовольнити. Представник відповідача позов не визнала, вказавши, що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки позивачем не надано доказів, що стан здоровя позивача погіршився у звязку з трудовою діяльністю, на думку представника у позивача наявні вікові зміни, які приводять до погіршення слуху. Просила у задоволенні позову [PERSON] відмовити. Заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд\~приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право у встановленому порядку звернутись до суду за захистом своїх невизнаних прав. Відповідно до ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України способи захисту прав та інтересів осіб визначаються законами України. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно із ч. 1 ст. 1168 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про охорону праці» визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоров'я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України «Про загальнообов'язкове соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 р. були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров'ю або настала смерть. Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення частини третьої статті 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" № 1-рп/2004 від 27 січня 2004 року регламентовано, що громадяни, яким встановлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п. 4.1 цього ж Рішення ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, заподіюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і переносить значно більшу моральну шкоду, чим працівник, що не втрачає професійної працездатності. Відповідно до ст. 268 Цивільного кодексу України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я, тому позовна давність не підлягає застосуванню під час розгляду справи. Судом встановлено, що [PERSON] у період з 05.05.1991 року по 03.05.1993 року працював на посаді контрольного майстра виробничо-технічної фірми «Трансформатор»; у період з 03.05.1993 року по 01.02.1995 року - на посаді контрольного майстра у відділі технічного контролю; з 01.02.1995 р. по 16.04.1996 року - на посаді інженера по якості і контролю другої категорії в службі якості і контролю виробничо-технічної фірми «Трансформатор». Вказані обставини підтверджуються трудовою книжкою. Під час виконання робіт [PERSON] мав контакт на робочому місці з шкідливими хімічними речовинами, а також фізичними факторами впливу (шумове навантаження, інфрачервоне випромінювання). Розміри шумового навантаження на робочому місці значно перевищували гранично допустимі норми. Згідно Медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії № 4957 від 02.12.2013 р. встановлений діагноз - хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість, легка ступінь (II ст.) зниження слуху, що має характер професійного захворювання. Згідно виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 08.07.2015 р. [PERSON] встановлено 20 відсотків втрати працездатності, з причиною втрати працездатності - професійне захворювання. Судом встановлено, що згідно п. 17 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, затвердженого 03.02.2014 р., причиною професійного захворювання є вплив шумового навантаження на слуховий апарат. Судом встановлено, що [PERSON] не має можливості повноцінно спілкуватись з оточуючими, хвороба прогресує, вимушений проходити лікування в закладах охорони здоров'я. Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідач не надав доказів відсутності його вини у заподіянні моральної шкоди [PERSON] Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд приходить до висновку, що права позивача підлягають захисту. Неправомірними діями відповідача, які виразилися у неналежній організації трудового процесу, що призвело до виникнення у [PERSON] професійного захворювання, позивачу було заподіяно моральної шкоди, оскільки останній зазнав фізичних страждань, порушилися його соціальні звязки, погіршився сон, знижений настрій, позивач через приглухуватість не може повноцінно спілкуватися, що призвело до вимушених змін у його звичайноу житті. За таких обставин, з публічного акціонерного товариства «Укрелектроапарат» на користь [PERSON] слід стягнути 5000 грн. моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я внаслідок професійного захворювання, виходячи з принципу розумності та справедливості. Відповідно до ч. 2 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. При розподілі судових витрат, суд враховує пропорційність задоволених позов. Позов заявлено з ціною 50000 грн. та задоволено на суму 5000,00 грн., тобто на 10 % (5000х100:50000). Таким чином, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у сумі 55,12 грн. (551,20х10:100).

Outcome: partial