Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

28 березня 2013 року позивач Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», який є правонаступником ВАТ АБ «Укргазбанк», звернувся до суду з позовом до відповідачів, просить ухвалити рішення яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №121-р від 05 вересня 2007р. укладеним між АБ «Укргазбанк» та [PERSON] в сумі 37 072,62 доларів США та 35 493,57 гривень звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], житловою площею 18,4 кв.м, загальною площею 33,8 кв. м, яка складається з однієї житлової кімнати та кухні, комори в підвалі 1,5 кв.м та належить [PERSON] та [PERSON] (1996 р.н.) на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру від 10.10.2005 року шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною для подальшої реалізації, встановленої на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; виселити без надання іншого жилого приміщення всіх фізичних осіб, що проживають в [ADDRESS], а саме: [PERSON], [PERSON] із зняттям їх з реєстрації. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05 вересня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком „Укргазбанк" в особі Львівської філії ВАТ АБ „Укргазбанк" та [PERSON] укладено кредитний договір №121-р за умовами якого відповідачу надано кредит в сумі 35 000,00 (тридцять п'ять тисяч) доларів США (надалі - кредит) на строк з 05 вересня 2007р. по 04 вересня 2019р. із сплатою процентів за користування кредитом виходячи із 12,5 % річних. В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] а також [PERSON] і [PERSON], як законними представниками своєї малолітньої дитини [PERSON], укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], житловою площею 18,4 кв.м., загальною площею 33,8 кв. м, яка складається з однієї житлової кімнати та кухні, комори в підвалі 1,5 кв.м та належить [PERSON] та [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру, від10 10 2005 р. Так як на момент укладення договору іпотеки (05.09.2007 р.) співвласником нерухомого майна, яке передавалось у іпотеку, була малолітня дитина, Шевченківська районна адміністрація м. Львова, на яку покладено функції органу опіки і піклування у Шевченківському районі м. Львова, своїм розпорядженням від 23.02.2007 року за № 130 надала дозвіл щодо передачі у заставу частки нерухомості, яка належить [PERSON] (1996 р.н.). Оскільки [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором систематично не виконував позивач звертався в суд з вимогою примусового стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом в розмірі 37 072,62 доларів США та 35 493,57 гривень пені за невчасне повернення кредиту та відсотків по ньому і 24.03.2011 року заочним рішенням Шевченківським районним судом м. Львова позов було повністю задоволено. На підставі отриманого виконавчого листа органами виконавчої служби було відкрито виконавче провадження, однак рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором в ході виконавчого провадження виконане не було. 28 листопада 2012 року позивач направив на адресу відповідачів лист з пропозицією добровільно продати заставне майно (квартиру за адресою [ADDRESS]) з виселенням та зняттям з реєстрації всіх осіб, що проживають в цій квартирі, а отриманими коштами погасити заборгованість [PERSON] за кредитним договором. Проте пропозиція була відповідачами проігнорована. Оскільки умови кредитного договору позичальником не виконані ні в добровільному порядку ні в примусовому для задоволення власних вимог Банк змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю Улицька І.О. позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні обставинам, викладеним в позовній заяві. Додатково пояснила, що зобов'язання за кредитним договором станом на дату винесення рішення не виконані, тому просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, та пояснив, що в квартирі [ADDRESS] прописана його неповнолвтня донька, відтак позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення без надання іншого житлового приміщення всіх фізичних осіб, що проживають у вказаній квартирі їх зняттям їх з реєстрації, вважає неправомірними. Просив в задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причин неявки суду не повідомили. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст.215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з таких підстав. Представник третьої особи Брикса Р.З. в судовому засіданні пояснив, що, зважаючи на те, що співвласником нерухомого майна, яке передавалося в іпотеку була малолітня дитина, Шевченківська районна адміністрація Львівскої міської ради розпоряджнням від 23.02.2007 року надала дозвіл щодо передачі в заставу частки нерухомості, яка належить [PERSON], 1996 р.н. При вирішенні спору покладаєтьяс на розсуд суду. В судовому засіданні встановлено, що 05 вересня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком „Укргазбанк" в особі Львівської філії ВАТ АБ „Укргазбанк" та [PERSON] укладено кредитний договір №121-р за умовами якого відповідачу надано кредит в сумі 35 000,00 (тридцять п'ять тисяч) доларів США (надалі - кредит) на строк з 05 вересня 2007р. по 04 вересня 2019р. із сплатою процентів за користування кредитом виходячи із 12,5 % річних. В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] а також [PERSON] і [PERSON], як законними представниками своєї малолітньої дитини [PERSON], укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], житловою площею 18,4 кв.м., загальною площею 33,8 кв. м, яка складається з однієї житлової кімнати та кухні, комори в підвалі 1,5 кв.м та належить [PERSON] та [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру, від 10 10 2005 р. Так як на момент укладення договору іпотеки (05.09.2007 р.) співвласником нерухомого майна, яке передавалось у іпотеку, була малолітня дитина, Шевченківська районна адміністрація м. Львова, на яку покладено функції органу опіки і піклування у Шевченківському районі м. Львова, своїм розпорядженням від 23.02.2007 року за № 130 надала дозвіл щодо передачі у заставу частки нерухомості, яка належить [PERSON] (1996 р.н.). Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У зв'язку з невиконанням зобов'язань за кредитним договором, рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 24.03.2011 року вирішено стягнути з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 37 072,62 доларів США та 35 493,57 гривень пені за невчасне повернення кредиту та відсотків по ньому. Постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС ЛМУЮ від 24.05.2011 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення, однак рішення суду не виконане у зв'язку з відсутністю у боржника будь яких коштів та майна, окрім половини квартири, яка вся передана в іпотеку позивача. 28 листопада 2012 року [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] був направлений лист з пропозицією добровільно продати заставне майно (квартиру за адресою [ADDRESS]) з виселенням та зняттям з реєстрації всіх осіб, що проживають в цій квартирі, а отриманими коштами погасити заборгованість [PERSON] за кредитним договором. Проте пропозиція була відповідачами проігнорована. Пунктом 3.1.5. договору іпотеки встановлено, що у випадку настання терміну виконання будь-якого зобов'язання за кредитним договором (сплата процентів та/або повернення кредиту) зобов'язання в повному обсязі або частково виконано не буде Іпотекодержатель має право одержати задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з ч.1 ст.33, ч.1 ст.12 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. З огляду на той факт, що позивач вправі задовільнити власну вимогу шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, що передбачено договором та не заборонено законом, враховуючи те, що станом на дату ухвалення рішення заборгованість за кредитним договором не погашена, рішення суду від 25.03.2011 року не виконано про що свідчить лист від Шевченківського ВДВС ЛМУЮ від 10.01.2014 року та виписки за рахунків позичальника, суд знаходить позовну вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки обґрунтовано і такою, що відповідає нормам закону та ухвалює рішення про її задоволення. Відповідно до довідки ЛКП «Тополя 406» від 10.06.2013 року судом було встановлено, що в спірній квартирі зареєстровані (прописані) наступні особи: [PERSON] (1977 р.н.), [PERSON] (1996 р.н.), [PERSON] (1977 р.н.) та [PERSON] (1998 р.н.). Як вбачається з довідки співвласники квартири [PERSON] (1977 р.н.) та [PERSON] (1996 р.н.) були зареєстровані в ній з 13.03.1997 р. та 03.11.1998 року відповідно. А [PERSON] (1977 р.н.) та [PERSON] (1998 р.н.) були зареєстровані (прописані) 08.05.2012 року, тобто після передачі квартири в іпотеку (05.09.2007 р.), а також після винесення рішення про примусове стягнення заборгованості за кредитним договором (25.03.2011 р.). Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 114,70 гривень, що підтверджується відповідною квитанцією.

Outcome: approved