Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

10 лютого 2017 року [PERSON] звернулась до Ржищівського міського суду Київської області із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що вона з [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі. У 2013 році шлюб між ними було розірвано. Вони мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо, батько не надає дитині матеріальної допомоги, хоча обіцяв її утримувати. Заробітку позивачки не вистачає для забезпечення належного утримання дитини. Відповідач має задовільний стан здоров'я, має роботу та отримує заробітну плату. Позивачка вважає, що він має змогу та повинен сплачувати аліменти на утримання їхньої спільної дочки. Посилаючись на ст. ст. 180-183 СК України, [PERSON] просила суд стягувати з [PERSON] на її користь щомісяця аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів (заробітку) на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття, при цьому розмір аліментів не може бути меншим 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Сплату судового збору покласти на відповідача. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, подавши заяву, в якій позовні вимоги підтримувала, просила їх задовольнити, справу розглядати без її участі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечував. Пояснив, що він на даний час не має постійної роботи, займається тимчасовими підробітками та отримує щомісяця близько 1 000 - 1 500 грн. У нього задовільний стан здоров'я, у дочки також, інших утриманців він не має. Вказував, що коштів на утримання дочки у позивача вистачає, вона має свій бізнес. Близько 5 років вони проживають окремо, він дочку підтримує матеріально, давав 1 500 грн на зимове взуття. У зв'язку з цим просив призначити аліменти у мінімальному розмірі. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі, виходячи з такого. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, мають спільну малолітню дочку. Відповідач матеріально сім'ю утримує не регулярно, дочка перебуває на утриманні матері. Позивач вважає, що відповідач має змогу та повинен сплачувати аліменти на утримання спільної дочки. Відповідач працездатний, але постійної роботи не має, однак має мінливий дохід. Інших утриманців не має. Заявлені відповідачем під час судового засідання заперечення проти позову суд оцінює критично, оскільки на підтвердження заперечень не подано жодних доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно (п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"). Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому згідно із ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 640 грн слід стягнути з відповідача в дохід держави. Ураховуючи вищевикладене,

Outcome: approved