Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

29.05.2020 року позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем, прізвище зміни на дошлюбне " [PERSON] ", місце проживання неповнолітніх дітей визначити з нею. Свої вимоги мотивувала тим, що різні погляди на права та обов"язки подружжя, відсутність порозуміння призвело до поступового погіршення стосунків. Вказала, що їх шлюб остаточно припинив існування, поновлення подружніх відносин та примирення неможливе, а тому змушена звернутися до суду з даним позовом. 01.06.2020 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. 18.06.2020 року за клопотанням відповідача сторонам надано строк на примирення терміном на один місяць, провадження у справі зупинено до закінчення даного строку. 03.08.2020 року провадження у справі поновлено та призначено судове засідання. Сторони у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивача до суду надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить задовольнити позов. Від відповідача до суду надійшла письмова заява про визнання ним позову, в якій він не заперечив проти розірвання шлюбу. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі за наступних підстав. Згідно зі ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Встановлено, що сторони 04 червня 2011 року зареєстрували шлюб у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 74, що стверджується свідоцтвом про шлюб /а.с.4/. Дошлюбне прізвище позивача [PERSON] . Від шлюбу у сторін є неповнолітні діти : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] /а.с.5,6/. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, з урахуванням обставин, викладених в позовній заяві, перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім`ї, поступово втратили зв`язки між собою, отже, сім`я припинила своє існування. Наданий судом строк на примирення сім`ю не примирив. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам позивача, що має суттєве значення для неї, тому є підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Прізвище позивачу після розірвання шлюбу суд відновлює на дошлюбне, як то передбачено ст. 113 СК України. Місце проживання неповнолітніх дітей слід визначити з позивачем, проти чого відповідач не подав заперечень. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved