Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 01.09.2014 року він працював у філії публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Кролевецький комбінат хлібопродуктів». 01.07.2015 року з його згоди був переведений на посаду апаратника оброблення зерна 5 розряду виробничої дільниці «Елеваторно-заготівельна мережа». Наказом директора філії ПАТ «ДПЗКУ» «Кролевецький КХП» № 16-п від 12.01.2018 року він був звільнений 15.01.2018 року з роботи за ініціативою власника або уповноваженого ним органу згідно п.3 ст.40 КЗпП України у період його перебування 15.01.2018 року у щорічній відпустці, наданої йому 12.01.2018 року наказом - розпорядженням № КРЛ00000042-КРЛ0000050. При його звільненні відповідачами було грубо порушено норму закону ч.3 ст.40 КЗпП України. З 16.01.2018 року він не працює. На підприємстві не існує комісії з трудових спорів, заяву про створення якої він писав керівництву 12.01.2018 року, оскільки 12.01.2018 року наказом №13-д йому була оголошена догана, яку він має намір оскаржити до комісії з трудових спорів. Фактично, до нього 12.01.2018 року застосовано два види дисциплінарного стягнення - догана із звільненням. Для того, щоб не вбачалось одночасного застосування до нього 12.01.2018 року двох видів дисциплінарного стягнення, відповідачі вирішили, а керівник підписав наказ звільнити його (позивача) в період його відпустки 15.01.2018 року. Вважає, що його звільнення є незаконним, оскільки він нічого не порушував, а відповідачі вчиняють проти нього протиправні, упереджені дії у звязку з існуванням протягом тривалого часу конфліктної ситуації (наказом №279-п від 07.12.2016 року його незаконно перевели вантажником, наказом № 286-д від 15.12.2016 року йому оголосили догану, він змушений був звернутись до суду; незважаючи на те, що наказ про переведення його вантажником був скасований, його в порушення ст.43 Конституції України примушували працювати вантажником до часу його незаконного звільнення). Посилаючись на викладене, позивач просить суд: - поновити його ([PERSON]В.) на посаді апаратника оброблення зерна 5 розряду виробничої дільниці «Елеваторно - заготівельна мережа» філії публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Кролевецький комбінат хлібопродуктів»; - стягнути з відповідачів на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 16 січня 2018 року до дня поновлення на роботі в сумі 10792 грн. 20 коп. Відповідачем філією публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Кролевецький комбінат хлібопродуктів» подано до суду відзив на позовну заяву (а.с.40-46), у якому відповідач заперечує проти позову у звязку із незаконністю вимог позивача та їх необгрунтованістю, просить відмовити в задоволенні позову. Відповідачем публічним акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» подано до суду відзив на позовну заяву (а.с.101-104), у якому відповідач не погоджується з позовними вимогами позивача, просить відмовити в задоволенні позовної заяви [PERSON] в повному обсязі. Позивач відповіді на відзиви до суду не подав. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача за довіреністю позовні вимоги не визнав, однак згоден з тим, що звільнення працівника [PERSON] відбулось в період його відпустки, що формально не відповідає вимогам закону. Підтримав позицію відповідача, зазначену у відзиві на позовну заяву. Третя особа директор філії публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Кролевецький комбінат хлібопродуктів» [PERSON] в судове засідання не зявився, надав клопотання про розгляд справи без його участі, з позовними вимогами не погоджується, вважає їх необгрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (а.с. 115). Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання третьої особи суд вирішив можливим розглянути справу у його відсутність. В судовому засіданні 06 березня 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання позивача про залучення в якості його представника [PERSON] Судом задоволено клопотання позивача про допит в якості свідка [PERSON] Представник відповідача клопотання про допит свідків не заявляв і не підтримав клопотання про виклик свідків, яке надійшло до суду 01.03.2018 року. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] дала показання про те, що вона є керівником Кролевецької районної профспілкової організації працівників агропромислового комплексу України. [PERSON] звертався до вказаної профспілкової організації з повідомленням про порушення його прав. Вони виявили ряд порушень трудових прав [PERSON], проводили засідання, на яке викликали представника філії ПАТ «ДПЗКУ» «Кролевецький КХП». Суд, вивчивши відзиви відповідачів, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, показання свідка, вивчивши та дослідивши наявні в справі докази, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено і не оспорюється сторонами, що позивач [PERSON] працював у філії публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Кролевецький комбінат хлібопродуктів» на посаді апаратника оброблення зерна 5 розряду виробничої дільниці «Елеваторно-заготівельна мережа», що підтверджується записом в трудовій книжці (а.с.11-12). Наказом - розпорядженням про надання відпустки № КРЛ00000042-КРЛ0000050 філії ПАТ «ДПЗКУ» «Кролевецький комбінат хлібопродуктів» від 12.01.2018 р. [PERSON] було надано щорічну основну відпустку за період роботи з 01.09.2016 р. по 31.08.2017 р., тривалістю 1 календарний день з 15.01.2018 р. по 15.01.2018 р. (а.с. 8). На підставі наказу директора філії публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Кролевецький комбінат хлібопродуктів» від 12.01.2018 р. №16 - п Про звільнення [PERSON]В. [PERSON], апаратника оброблення зерна 5р. виробничої дільниці «Елеваторно-заготівельна мережа», звільнено 15 січня 2018 року, згідно п.3 ст.40 КЗпП України, що підтверджується копією наказу, записом в трудовій книжці (а.с. 9, 12). Судом також встановлено, що позивач [PERSON] 18 грудня 2017 року та 12 січня 2018 року був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, а саме, згідно з наказами директора філії публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Кролевецький комбінат хлібопродуктів» від 18.12.2017 р. № 305-д та від 12.01.2018 р. №13-д Про застосування дисциплінарного стягнення [PERSON] оголошено догани за невиконання та неналежне виконання покладених на працівника трудових обовязків, доручень та розпоряджень керівництва (безпосереднього керівника) (а.с. 52, 57). За змістом наказу від 12.01.2018 р. №16 - п Про звільнення [PERSON]В. позивача звільнено у звязку із систематичним невиконанням працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором, правилами внутрішнього трудового розпорядку та у звязку із неодноразовим застосуванням заходів дисциплінарного стягнення (а.с. 9). Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Згідно з ч.3 ст.40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" правила про недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці (ч.3 ст.40 КЗпП) стосуються як передбачених статтями 40, 41 КЗпП, так й інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. При цьому маються на увазі щорічні, а також інші відпустки, що надаються працівникам як із збереженням, так і без збереження заробітку. За змістом ч.1 ст.3 ЗУ "Про відпустки" від 15.11.1996 р. № 504/96 за бажанням працівника у разі його звільнення (крім звільнення за порушення трудової дисципліни) йому має бути надано невикористану відпустку з наступним звільненням. Датою звільнення в цьому разі є останній день відпустки. Таким чином, судом встановлено, що причиною звільнення є порушення працівником трудової дисципліни, а звільнення позивача [PERSON] відбулось у період перебування його у відпустці, що суперечить вимогам ч.3 ст.40 КЗпП України, порушує гарантовані ст.5-1 КЗпП України права працівника та є недопустимим. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути серед інших і припинення дії, яка порушує право, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. За таких обставин, звільнення [PERSON] є незаконним, виходячи з вимог ст. 43 Конституції України, ст. 5 ЦПК України, принципу справедливості, суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом поновлення позивача на посаді апаратника оброблення зерна 5 р. виробничої дільниці «Елеваторно - заготівельна мережа» філії публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Кролевецький комбінат хлібопродуктів» з 16 січня 2018 року. Згідно ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Згідно п. 8 Постанови КМУ від 8 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середнього денного заробітку на число робочих днів. Згідно довідки філії публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Кролевецький комбінат хлібопродуктів» від 01.03.2018 року №148, [PERSON] працював у філії ПАТ «ДПЗКУ» «Кролевецький КХП» на посаді апаратника оброблення зерна 5 р., середньоденна заробітна плата становить 233 грн. 45 коп., середньомісячна заробітна плата становить 4902 грн. 45 коп. (а.с.36). Середній заробіток за час вимушеного прогулу становить 10038 грн. 35 коп.: - за січень 2018 року 12 робочих днів х 233 грн. 45 коп. = 2801 грн. 40 коп.; - за лютий 2018 року 20 робочих днів х 233 грн. 45 коп. = 4669 грн.; - за березень 2018 року 11 робочих днів х 233 грн. 45 коп. = 2567 грн. 95 коп., враховуючи, що філія публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Кролевецький комбінат хлібопродуктів» працювала 01.03.2018, 02.03.2018, 05.03.2018, 06.03.2018, 7.03.2018, 12.03.2018, 13.03.2018, 14.03.2018, 15.03.2018, 16.03.2018, 19.03.2018 року. Суд вважає, що вимоги позивача про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідно до ст. 235 КЗпП України та з урахуванням п. 8 Постанови КМУ від 8 лютого 1995 року № 100, довідки про середньоденну заробітну плату є обгрунтованими. Враховуючи викладене, суд вважає, що з публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» слід стягнути на користь [PERSON] середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 16 січня 2018 року по 19 березня 2018 року в сумі 10038 грн. 35 коп. (з урахуванням податків та інших обовязкових платежів, які підлягають утриманню з останнього роботодавцем відповідно до вимог чинного законодавства). Враховуючи положення ч. 2 ст. 27 ЦПК України, за змістом якої позови подаються до юридичних осіб, не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з філії публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Кролевецький комбінат хлібопродуктів». Доводи позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 10792 грн. 20 коп. є необґрунтованими та не знайшли свого підтвердження в суді. Таким чином, в іншій частині позову слід відмовити за необґрунтованістю позовних вимог. Сторонам, зокрема надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їм законом, в тому числі надати докази. На відповідача покладений обовязок з врахуванням предмету і підстав позову довести в суді ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх заперечень. Тобто, відповідно до вимог\~ст.ст.12, 13 ЦПК України\~- відповідач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст. 78-80 ЦПК України, зазначені ним обставини. Відповідач та його представник не надав доказів тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позову. Аргументи, наведені відповідачем та його представником щодо підстав відмови в задоволенні позову, є явно необґрунтовані та не заслуговують на увагу суду. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» необхідно стягнути в дохід держави судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1409 грн. 60 коп. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст.232, 233, 235 Кодексу законів про працю України,

Outcome: partial