Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, який уточнював та доповнював. Просить стягнути з відповідача на його користь: - невиплачену заробітну плату в розмірі 10861,54грн.; - компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 1928,50грн.; - середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за п'ять місяців в розмірі 6090,00 грн.; - моральну шкоду в розмірі 10000 грн.. Зазначив, що з 16 травня 2013 року по 28 листопада 2014 року працював охоронцем в ТОВ «Агенство безпеки «Легіон» та здійснював охорону адміністративної будівлі ПАТ «Укртелеком» в м.Бердянськ. Графік роботи становив - сутки роботи, троє суток відпочинку. Отримував заробітну плату нижче мінімальної, розмір якої встановлений законодавством. В період з 16.05.13 року по 30.11.13 року заробітна плата мала бути 1147,00 грн. х 6,5 місяц. = 7455,50 грн.; з 01.12.13 р. по 28.11.14 р. - 1218,00 грн. х 12 місяц. = 14616,00 грн., що разом становить 22071,50 грн. Фактично ним отримано за період роботи 11209,06 грн. Різниця становить 10861,54 грн.. Крім цього, зазначив, що за час роботи йому не було надано дні щорічної відпустки. Грошова компенсація за невикористану відпустку при звільненні йому не сплачена. Вказує, що за 19 місяців роботи компенсація має становити 1218,00 грн. : 12 місяц. Х 19 місяц. = 1928,50 грн.. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні просить стягнути виходячи із мінімальної заробітної плати, встановленої в розмірі 1218,00 грн. за період з 28 листопада 2014 року по 27 травня 2015 року в розмірі 1218,00 х 5 = 6090,00 грн.. Вказує, що виплата заробітної плати в розмірі, меншому за встановлений розмір мінімальної заробітної плати, а також її виплата з порушеннями, ставили його в край важкий матеріальний стан. Звернення до правоохоронних органів та контролюючих інстанцій відволікало його від нормального способу життя, спричиняло моральні страждання, призводило до скандалів з близькими та знайомими. Внаслідок переживань порушився сон. Моральну шкоду оцінює в розмірі 10000,00 грн.. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання представника не направив. Про час та місце розгляду справи повідомлений. До суду направлено письмові заперечення, згідно яких відповідач позовні вимоги не визнає. Зазначено, що 28 листопада 2014 року в зв'язку з закінченням строку трудового договору згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України [PERSON] звільнений. Отримати всі належні виплати та трудову книжку в день звільнення він відмовився. У зв'язку з цим 01 грудня 2014 року на його адресу направлено листа про необхідність явки до відділу кадрів для отримання виплат та трудової книжки. Вказаний лист отриманий ним 04 грудня 2014 року. 23 грудня 2014 року на ім'я [PERSON] направлено повторного листа. 25 грудня 2014 року [PERSON] звернувся про отримання трудової книжки, яка в той же день йому видана, від отримання кінцевого розрахунку він відмовився. [PERSON] не виплачено гроші в розмірі 379,23 грн. компенсації за невикористану відпустку. В період роботи [PERSON] з заявою про надання відпустки не звертався. За час роботи [PERSON] здійснено нарахування та виплата заробітної плати з відрахуванням всіх належних платежів відповідно до відпрацьованого часу та згідно даних бухгалтерського обліку проведено виплати. Остаточна виплата не проведена в зв'язку з тим, що [PERSON] не надав реквізитів рахунку для зарахування коштів. Виплата могла бути здійснена через касу підприємства. Невиплата коштів є наслідком відмови [PERSON] від їх отримання. В зв'язку з цим вважає, що підстав для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку немає. Вважає, що позивачем пропущений строк звернення з позовом до суду. Зазначив, що звернення [PERSON] до уповноважених органів із заявами є суб'єктивним правом особи, в зв'язку з чим посилання на такі звернення як на підставу завдання моральної шкоди є необґрунтованим. Справу вирішено за відсутності відповідача за згоди позивача заочно. Аналізуючи надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх сум, належних йому від підприємства, проводиться у день звільнення. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженного ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадяться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Судом встановлено, що позивач працював у відповідача охоронцем в період з 16 травня 2013 року по 31 грудня 2013 року (звільнений у зв'язку із закінченням строку трудового договору за п. 2 ст. 36 КЗпП України) та з 02 січня 2014 року по 28 листопада 2014 року (звільнений у зв'язку із закінченням строку трудового договору за п. 2 ст. 36 КЗпП України). Зазначене підтверджується записами в трудовій книжці [PERSON], наказом № 92-к від 28.11.14 р. про звільнення. В день звільнення кінцевий розрахунок не проведений. Відповідачем зазначено про невиплату компенсації за невикористану відпустку. Зазначене визнано сторонами та ними не оспорюється. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України зазначена обставина не підлягає доказуванню. Відповідно до довідки ТОВ «Агенство безпеки «Легіон» № 00000000030 від 21.04.15 року заробітна плата [PERSON] за листопад 2014 року становила 1153,54 грн.. Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України (Форма ОК-5) за 28 днів листопада 2014 року [PERSON] нараховано заробітної плати в розмірі 1153,54 грн., проте страхові внески з вказаного заробітку не сплачено. Суд приходить до висновку, що заробітна плата, нарахована [PERSON] за листопад 2014 року в сумі 1153,54 року, йому не виплачена. Зазначена обставина підтверджується також показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідачем не надано доказів в підтвердження обставини виплати позивачу заробітної плати за листопад 2014 року. Також відповідачем не надано доказів відмови позивача від отримання компенсації за невикористану відпустку та неможливості перерахування належних сум на рахунок позивача відкритий у ПАТ КБ «Приватбанк», відомий відповідачу, та на який відповідачем проводилися щомісячні перерахування. Про складнощі в отриманні доказів та про витребування доказів судом в порядку ст. 137 ЦПК України не заявлено. Доводи позивача про те, що відповідач мав нараховувати та виплачувати йому заробітну плату в розмірі, встановленої законодавством мінімальної заробітної плати, суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до довідки № 23/11-23-17-02/35729068 від 13 травня 2015 року, складеної Кіровоградською об'єднаною ДПІ ГУДФС у Кіровоградській області, проведеною перевіркою та відповідно до щомісячних виписок з розрахункових відомостей ТОВ «Агенство безпеки «Легіон» (за період з травня 2013 року по грудень 2014 року включно) встановлено, що [PERSON] прийнятий з 16.05.2013 року на посаду охоронника з оплатою праці пропорційно відпрацьованого часу, з окладом згідно штатного розкладу. Перевіркою також встановлено, що заробітна плата найманим працівникам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] нараховувалась за кожен відпрацьований місяць. Документальною перевіркою не встановлено порушень законодавства в частині достовірності нарахування податку на доходи фізичних осіб, військового збору та нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з нарахованої заробітної плати та інших доходів нарахованих найманим працівникам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Таким чином, відповідно до ст.ст. 115, 116 КЗпП України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню лише нарахована, але не виплачена заробітна плата за листопад 2014 року в розмірі 1153,54 грн.. Судом також встановлено, що працюючи на підприємстві з 16 травня 2013 року по 28 листопада 2014 року [PERSON] не використав дні щорічної відпустки, що підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу Пенсійного фонду України (Форма ОК-5), довідкою ТОВ «Агенство безпеки «Легіон» № 00000000030 від 21.04.15 року, показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], та підтверджується відповідачем в запереченнях про наявність заборгованості з виплати компенсації за невикористану відпустку. Виходячи з періоду роботи [PERSON] з 16 травня 2013 року по 28 листопада 2014 року ним не використано 37 днів відпустки (( з 16.05.13 р. по 15.05.14 р. - за 12 місяців = 24 дні відпустки) + (з 16.05.14 р. по 15.11.14 р. - за 6 місяців = 12 днів відпустки) + (з 16.11.14 р. по 28.11.14 р. - за 13 днів = 1 день відпустки(24дні : 365 днів х 13днів = 0,85 = = 1 день відпустки)) = 37 днів). Відповідно до п. 2 та п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення середньої заробітної плати" від 08.02.95 року № 100 обчислення середньої заробітної плати для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Для розрахунку компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством). Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки. Для розрахунку компенсації за невикористану відпустку судом взято період з 01 листопада 2013 року по 30 жовтня 2014 року, тобто за останні повні 12 місяців роботи позивача перед звільненням. За вказаний період кількість робочих днів становила 251 робочий день (Лист Міністерства соціальної політики України «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2013 рік» від 21.08.12 року № 9050/0/14-12/13 та Лист Міністерства соціальної політики України «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014 рік» від 04.09.13 року № 9884/0/14-13/13). За вказаний період [PERSON] нараховано заробітну плату в розмірі 6289,85 грн. (листопад 2013р. 586грн. + грудень 2013р. 1024,35грн. + січень 2014р. 609,00грн. + лютий 2014р. 609,00грн. + березень 2014р. 609,00грн. + квітень 2014р. 609,00грн. + травень 2014р. 609,00грн. + червень 2014р. 609,00грн. + липень 2014р. 609,00грн. + серпень 2014р. 672,34грн. + вересень 2014р. 682,08грн. + жовтень 2014р. 682,08грн. = 6289,85грн.). Розмір компенсації за невикористану відпустку [PERSON] становить 927,22 грн. (6289,85грн. : 251роб.день = 25,06 х 37 днів відпустки = 927,22грн.). Зазначена компенсація підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до абз. 3 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення середньої заробітної плати" від 08.02.95 року № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Середній заробіток в місяць становить 682,08 грн. (682,08грн. + 682,08грн.) : 2міс. = 682,08грн. в міс.). Середній заробіток в день становить 29,66 грн. (682,08грн. : 23роб. дні = 29,66 грн. в день). Таким чином, за період з 29 листопада 2014 року по 07 серпня 2015 року за 08 місяців 05 робочих днів середній заробіток становить 5604,94 грн. ((682,08грн. х 8міс. = 5456,64грн.) + (29,66грн. х 5роб.днів = 148,30грн.) = 5604,94грн.). Враховуючи той факт, що ТОВ «Агенство безпеки «Легіон» на день звільнення не проведений кінцевий розрахунок, а також той факт, що розрахунок не проведений на день розгляду справи в суді, на підставі ст. 117 КЗпП України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за період з 29 листопада 2014 року по 07 серпня 2015 року за 08 місяців 05 робочих днів в розмірі 5604,94грн.. Суд приходить до висновку, що конституційне право [PERSON] на своєчасне одержання винагороди за працю порушене відповідачем. В зв'язку з чим нарахована, але не виплачена заробітна плата, компенсація за невикористану відпустку та середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Зазначені порушення призвели до моральних страждань позивача, втрати нормальних життєвих зв'язків та вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя, необхідністю витрачання часу на звернення до ТОВ «Агенство безпеки «Легіон», до контролюючих органів. Зазначене підтверджується наданими копіями звернень [PERSON] та копіями відповідей на його адресу, показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Виходячи з характеру та обсягу страждань позивача, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у його житті, суд вважає можливим визначити грошовий еквівалент завданої позивачу моральної шкоди в розмірі 1000,00 грн.. Доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом, суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Щодо стягнення середнього заробітку, тримісячний строк звернення до суду відраховується з дня проведення кінцевого розрахунку з працівником. Такий розрахунок відповідачем не здійснений. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Судовий збір, від сплати якого позивач звільнений при зверненні з даним позовом до суду, підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial