Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

22.05.2019 [PERSON] звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом про визначення додаткового строку в два місяці для прийняття спадщини за законом, що відкрилася після смерті брата [PERSON] . В обґрунтування позову посилається на те, що [INFO] помер його брат [PERSON] , який за своє життя мав на праві власності майно у вигляді земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2,814 га, розташованої на території Миронівської сільської ради Шосткинського району Сумської області, яку успадкував після смерті матері [PERSON] . Оскільки [PERSON] за життя заповіт не складав, спадкоємцем першої черги за законом є позивач. При цьому, позивач пропустив строк на звернення з заявою про прийняття спадщини, оскільки не знав про наявність спадкового майна у брата [PERSON] , а також через необізнаність щодо строків оформлення спадщини. Ухвалою суду від 23.05.2019 відкрито провадження у справі та призначене підготовче засідання. В судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити, а судові витрати залишити за ним. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, правом на участь у судовому засіданні свого представника не скористався, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, також зазначив, що позовні вимоги визнає. В підготовчому засіданні судом, під час вирішення питань, передбачених ч. 2 ст. 197 ЦПК України, було з`ясовано, що відповідач визнає пред`явлений до нього позов. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Суд вважає, що визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, не суперечить Конституції і законам України, не суперечить суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам, а визнання відповідачем позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оскільки позивач є єдиним спадкоємцем за законом після померлого [PERSON] ..

Outcome: approved