Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

[INFO] року помер батько позивача [PERSON], який на день смерті був постійним жителем с. Вознесенське Золотоніського району Черкаської області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно до складу якої, серед іншого, входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] позивач по справі та [PERSON], яка є дружиною померлого [PERSON] прийняли у встановленому законом порядку. Проте [PERSON] не може оформити своє право на 3/4 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, так як відсутні документи, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно, і за цих підстав нотаріус, постановою від 22.02.2017 року, відмовив у вчиненні нотаріальної дії, а тому позивач був змушений звернутися до суду із відповідним позовом про визнання права власності на вказану частину житлового будинку із відповідною часткою надвірних споруд в порядку спадкування за законом. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник не з'явились, від представника позивача [PERSON] надійшла до суду заява, згідно з якою представник позивача просив розгляд справи проводити за їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі. Представник відповідача - Вознесенської сільської ради в судове засідання не з'явився, направивши до суду заяву, в якій просив суд справу розглянути без участі представника сільської ради, проти задоволення позовних вимог не заперечували. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] в судове засідання не з'явилась,направивши до суду заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу за відсутності осіб, що беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до свідоцтва про смерть (серії [NUMBER] від 10.05.2016 року) [PERSON] помер [INFO] року, про що зроблено відповідний актовий запис №22. Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Із свідоцтва про народження (серії [NUMBER] від 31.01.1972 року) вбачається, що позивач по справі є сином померлого [PERSON] Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до довідки, виданої виконкомом Вознесенської сільської ради за вих. № 506 від 11.04.2017 року, на підставі запису в погосподарській книзі № 8, об'єкт п господарського обліку № 0547-1, за [PERSON], 1949 року народження, що помер [INFO] року, числиться житловий будинок з надвірними спорудами та прилеглою земельною ділянкою площею 0,2702 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], Золотоніського району Черкаської області, рік побудови - 1975. Померлий був постійним жителем с. Вознесенське Золотоніського району. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.02.2017 року приватний нотаріус Золотоніського районного нотаріального округу Черкаської області Шипович Я.І. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа на дане майно. Вирішуючи даний позов, суд бере до уваги. що "Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української РСР", затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 року № 449 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення" (втратила чинність) було вперше встановлено порядок та умови прийняття я експлуатацію об'єктів будівництва. Тобто, до 05 серпня 1992 року не була передбачалася процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні прав власності. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутата ухвалювалися рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад і додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Так із вказаної довідки виданої виконкомом Вознесенської сільської ради за вих. № 506 від 11.04.2017 року судом вбачається, що будинок був побудований у 1975 році. Оскільки сам будинок був побудований в 1975 році, а в сільській раді наявний відповідний запис в погосподарській книзі про власника вказаного будинку, а також на підставі копії технічного паспорту на житловий будинок садибного типу, копія якого додана до матеріалів справи, суд приходить до обґрунтованого висновку, що [PERSON] за життя належав на праві власності будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS], хоча за життя він і не отримав відповідного свідоцтва про право власності на вказаний житловий будинок. Згідно із ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника, то первинна реєстрація права власності в такому випадку не може бути проведена на померлого, оскільки власник спадкового майна помер, а за життя право власності не було зареєстровано в належному порядку, то визначення належності зазначеного майна повинно проводитись шляхом визнання права власності за спадкоємцем, який подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини чи іншим чином має право на спадщину. У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається із копії спадкової справи № 115-2016 року, заведеної після смерті [PERSON], позивач [PERSON] та третя особа по справі [PERSON] належним чином прийняли спадщину та отримали відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом на частини майна, яке залишилося після смерті спадкодавця [PERSON] Нормами ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається із заяви сільського голови с. Вознесенське Титаренко О.В. за вих. № 245/01-16 від 27.03.2017 року відповідач позовні вимоги визнає у повному обсязі. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач належним чином прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON], а оскільки оригінал правовстановлюючого документа відсутній, а власник помер, вбачається обмеження прав позивача у можливості прийняття та належного розпорядження своїм спадковим майном, а тому вразовуючи, що існують законні підстави для задоволення позовних вимог, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] На підставі зазначеного та

Outcome: approved