Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

16.10.2018 р. представник ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №210 від 25.05.2007 року у розмірі 135327 грн. 82 коп., та судові витрати покласти на відповідача. А обгрунтування вказаних підстав посилається на те, що 25.05.2007 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк», правонаступником якого є ПАТ "ВіЕйБі Банк" та відповідачем укладено кредитний договір №210, відповідно до якого відповідач надав [PERSON] у тимчасове користування грошові кошти у сумі 100\~000 доларів США на строк до 25.05.2017 року з процентною ставкою 17% річних. Взяті на себе за кредитним договором №210 зобов`язання відповідач не виконував, тому позивач звернувся до суду. 01.02.2012 року Київським районним судом м. Харкова ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості за кредитним договором №210 від 25.05.2007 року в розмірі 692128,94 грн., що складалась станом на 28.07.2010 року з: 72191,70 доларів США заборгованість по тілу кредиту; 11628,04 доларів США заборгованість за процентами; 0,00 грн. прострочена заборгованість за комісією; 30439,15 грн. штраф за неналежне виконання умов кредитного договору. На даний час, вказане рішення суду залишається не виконаним. Станом на 04.05.2017 року загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором №210 від 25.05.2007 року відповідно до розрахунку заборгованості становить 4422669,61 грн., з яких: кредит - 72191,70 доларів США; відсотки - 90229,65 доларів США; комісія за РО 00,00 грн., штраф/пеня (неустойка) 114699,11 грн. Позивач просить стягнути частину заборгованості за відсотками, що виникла з 15.09.2010 року (відповідно до рішення суду від 02.02.2012) по 10.06.2011 і становить суму 5102,20 доларів США (16730,24 11628,04). В перерахунку на національну грошову одиницю України (курс НБУ 26,523425 за один долар США станом на дату розрахунку: 04.05.2017 рік) 135327,82 грн. Таким чином, частина різниці не сплаченої суми заборгованості складає 135327,82 грн. Відповідачем спрямовано до суду відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачем втрачено можливість для звернення до суду в порядку ч.2 ст. 625 ЦК України, оскільки заборгованість стягнута рішенням суду від 01.02.2012 року, а звернення стягнення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору, а тому право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за користування кредитом, комісією припиняється. Також відповідач просить застосувати до вказаних правовідносин строки позовної давності. Представник позивача в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином та своєчасно, надіслав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за відсутності представника позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений у встановленому законом порядку, в своєму відзиві, та своїй заяві надісланих до суду просить розглянути справу за його відсутності. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі учасників судового розгляду та за наявними в справі доказами за правилами спрощеного позовного провадження. 16.10.2018 року вказана позовна заява надійшла до суду та розподілена судді Зуб Г.А. 18.10.2018 року судом надано запит до Управління реєстрації місця проживання для встановлення місцеперебування відповідача, відповідь на який повернувся до суду 23.10.2018 року. Ухвалою судді від 31.10.2018 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 11.02.2019 року було задоволено клопотання представника позивача про його участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції. 13.03.2019 року ухвалено заочне рішення по справі, яким позов ПАТ «ВіЕйБі Банк» задоволений. 15.04.2019 року до суду надійшла заява про перегляд вказаного заочного рішення суду від відповідача, та була розподілена судді Зуб Г.А. Ухвалою судді від 17.04.2019 року вказану заяву про перегляд заочного рішення суду прийнято до розгляду. Ухвалою суду від 29.05.2019 року скасовано заочне рішення по справі від 13.03.2019 року, та справу призначено в судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 29.05.2019 року вказана справа розподілена судді Зуб Г.А. Ухвалою суду від 04.10.2019 року залучено в якості позивача правонаступника ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду Гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А. ТОВ «ФК «Інвест Хаус» до участі у вказаній справі. Судом встановлено, що 25.05.2007 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк», правонаступником якого є ПАТ "ВіЕйБі Банк" та відповідачем укладено кредитний договір №210, відповідно до якого відповідач надав [PERSON] у тимчасове користування грошові кошти у сумі 100\~000 доларів США на строк до 25.05.2017 року з процентною ставкою 17% річних. Взятих на себе зобов`язань за кредитним договором відповідач не виконав. Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 01.02.2012 року, яке набуло чинності, стягнуто солідарно з відповідача на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитним договором №210 від 25 травня 2007 року у розмірі 692128 грн 94 коп., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1700,00 грн., витрати на ІТЗ 120 грн., а всього 693948 грн. 94 коп. Вказане рішення суду не виконане та заборгованість за спірним кредитним договором відповідачем не сплачена. Станом на 04.05.2017 року загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором №210 від 25.05.2007 року відповідно до розрахунку заборгованості становить 4422669,61 грн., з яких: кредит - 72191,70 доларів США; відсотки - 90229,65 доларів США; комісія за РО 00,00 грн., штраф/пеня (неустойка) 114699,11 грн. Позивач просить стягнути частину заборгованості за відсотками, що виникла з 15.09.2010 року (відповідно до рішення суду від 02.02.2012) по 10.06.2011 і становить суму 5102,20 доларів США (16730,24 11628,04). В перерахунку на національну грошову одиницю України (курс НБУ 26,523425 за один долар США станом на дату розрахунку: 04.05.2017 рік) 135327,82 грн. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 року №188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 року №63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну М. [PERSON] . Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 22.02.2016 року №213 продовжений строк ліквідації строком на 2 роки до 19.03.2018 року включно. Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 15.02.2018 року №474 продовжений строк ліквідації строком на 2 роки до 19.03.2020 року включно. 25.04.2019 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ТОВ «ФК «Інвест Хаус» було укладено договір про відступлення прав вимоги №42053, відповідно до якого до останнього перейшли права вимоги за вказаним кредитним договором. Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами\~ЦК України. За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою\~статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення виконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України, відповідно до якої якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга\~статті 1050 ЦК України). Відповідно до статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, пред`явлення ПАТ «ВіЕйБі Банк» наведеного вище позову свідчить про те, що кредитор використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки. Отже, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом та стягнення пені припиняється. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої\~статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) дійшла правового висновку про те, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 31 жовтня 2018 року у справі № 302/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18). Таким чином, строк виконання основного зобов`язання згідно з умовами укладеного між сторонами у цій справі договору кредиту був змінений банком і закінчився в 2011 році (справа про стягнення заборгованості надійшла до суду в 2011 році, про що свідчить номер реєстрації справи), тому після вказаної дати банк не мав правових підстав для нарахування процентів та неустойки за договором кредиту. Однак, позивач в своєму позові зазначає, що він просить стягнути частину заборгованості за відсотками, що виникла з 15.09.2010 року (відповідно до рішення суду від 01.02.2012р.) по 10.06.2011р. і становить 5102,20 доларів США, що в перерахунку за курсом НБУ складає 135327,82 грн. У вказаній постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц також висловлено правий висновок про те, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів за кредитним договором, який змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився, тому пред`явлені до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Позивач вимог про стягнення з позичальника сплати встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, а також трьох процентів річних від простроченої суми на підставі положень\~статті 625 ЦК України не заявляв. Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. Доказів того, що ПАТ «ВіЕйБі Банк» при зверненні з позовом до суду в 2011 році просив стягнути лише частину боргу за нарахованими відсотками матеріали справи не містять. Своїм правом на уточнення позовних вимог під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором №210, банк не скористався, а рішення суду ухвалено судом 01.02.2012 року, тому суду не зрозуміло, чому банком відразу не нараховані відсотки за період по 10.06.2011 року ( з рішення суду взагалі суду не зрозуміло за який період розрахована заборгованість, а лише зазначено, що заборгованість складає станом на 15.09.2010 року), а тому банком нараховані відсотки за кредитним договором за минулий період після ухвалення рішення по справі в 2012 році, що є безпідставним. Як роз`яснено у пункті 11\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, до ухвалення рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. За наведених обставин, суд вважає за доцільне відмовити в задоволенні вказаного позову у зв`язку з тим, що вказані позовні вимоги є безпідставними, тому підстави для застосування строків позовної давності в даному випадку відсутні, хоча дійсно рішення суду про стягнення заборгованості ухвалено судом в 2012 році, а позивач звернувся до суду з вказаним позовом в 2018 році. Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок позивача.

Outcome: dismissed