Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою № 22 у будинку № 2 по вул. Молодогвардійська у м. Бердичеві Житомирської області. Позов мотивує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS]. На даний час в квартирі зареєстровані також відповідачі, які не проживають за вищевказаною адресою більше 19 років. Вони не сплачують комунальні послуги, тому вона не може отримати субсидію. В судове засідання позивачка не з'явилась. В наданій суду заяві просить суд розглянути справу в її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явились. Про час і місце розгляду справи повідомлені у відповідності до вимог ст.ст. 128 - 130 ЦПК України. Про причини неявки суд не повідомили. Відзив на позов не надали. Заяву про розгляд справи в їх відсутності суду не надали. Зі згоди позивачки, судом ухвалено рішення при заочному розгляді, відповідно до статті 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються Житловим кодексом України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Встановлено, що позивачка є власником, зареєстрована та проживає в [INFO](а.с. 6, 7, 9). Згідно довідки ОСББ "Мальва-2" від 25.06.2018 року, разом із позивачкою в квартирі [ADDRESS] зареєстровано також відповідачів: [PERSON], [PERSON], [PERSON](а.с. 18). Згідно акту ОСББ "Мальва-2" від 25.06.2018 року відповідачі не проживають в спірній кварирі протягом з 1995 року(а.с. 17). Відповідно до частини першої статті 321 Цивільного Кодексу України(далі ЦК України), право власності є непорушним. За статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Права власника житлового будинку, квартири визначені статтею 383 ЦК України, та статтею 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно до частини другої статті 405 ЦК України, член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 6 Конституції України, прописано право кожного на житло та передбачено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття осіб з реєстраційного обліку. Враховуючи, що відповідачі у житлі позивача не проживають з 1995 року, будь-яких домовленостей між сторонами щодо проживання у спірному домоволодінні не має, позивач заперечує проти реєстрації відповідачів у вказаній квартирі, і така реєстрація обмежує його у праві вільно розпорядитися будинком, вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житлом, ґрунтуються на законі, та підлягають задоволенню.

Outcome: approved