Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

26.02.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивувала тим, що 20.08.2014 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина у тому числі і у вигляді житлового будинку, що знаходиться за адресою: вул.Польова 8, с.Синьки Ульяновського району Кіровоградської області. За життя [PERSON] склав заповіт, яким усе своє майно заповів доньці [PERSON] Після смерті батька [PERSON] прийняла спадщину, подавши заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. При зверненні до нотаріуса для оформлення вказаної спадщини, позивачці нотаріусом було відмовлено у зв"язку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів про належність вказаної спадщини спадкодавцеві. У зв"язку з цим [PERSON] вимушена звернутись до суду з позовом про визнання за нею права власності на зазначену спадщину. Позивачка в судове засідання не зявилась. Про час та місце слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Направила до суду заяву, в якій просить суд слухати справу за її відсутності. [PERSON] позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити позов. Представник відповідача в судове засідання не зявився. Про час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлені слідуючі обставини. 20.08.2015 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ОЛ № 194185 (а.с.8). Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, що знаходиться за адресою: вул.Польова 8, с.Синьки Ульяновського району Кіровоградської області. Заповітом від 01.03.2012 року (а.с.9) [PERSON] усе своє майно заповів своїй донькі [PERSON] Мати позивачки - [PERSON] своєю заявою від 30.10.2014 року (а.с.15) відмовилась від обов"язкової частки у спадщині. Позивачка [PERSON] своєю заявою (а.с.16) прийняла спадщину за заповітом. При зверненні до нотаріуса для оформлення спадщини, позивачці нотаріусом було відмовлено у зв"язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів про належність вказаної спадщини спадкодавцеві та запропоновано звернутися до суду для вирішення питання щодо спадкування, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.9). Належність зазначеного будинка померлому [PERSON] підтверджується архівною довідкою №159 від 30.10.2014 р., виданою Ульяновським КМБТІ (а.с.13), у якій зазначається, що за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок по вул.Польова,8 с.Синьки Ульяновського району Кіровоградської області. Інші правовстановлюючі документи про право власності [PERSON] на зазначений будинок у Позивачки відсутні. Приймаючи рішення суд виходить з наступного. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений у його здійсненні. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст.1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частинами 1, 2ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 27.09.2012, № 10-1387/0/4-12 Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування, вбачається, що у відповідності до ст.2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 1 липня 2004 року № 1952-ІУ, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст.3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення (Постанова від 13.06.2012 року № 6-54цс12). Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно до п.3.4, 3.5, 3.6 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України віл 07.02.2002 року за № 7/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 28.07.2010 року № 1692/5), листом Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. У зв'язку з тим, що за життя [PERSON] не зверталався до реєстраційних органів з метою оформлення права власності на належне нерухоме майно, суд вважає за позивачем визнати право власності на зазначене спадкове майно в судовому порядку. Відсутність правовстановлюючих документів про право власності на спірний будинок, перешкоджає позивачці оформити свої спадкові права на нього в нотаріальній конторі. Виходячи з вищевикладеного, та, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що спадкодавець [PERSON] мав всі права та обов'язки на спадкове майно, а саме на житловий будинок, що знаходиться за адресою: вул.Польова,8, с.Синьки Ульяновського району Кіровоградської області, тому ці права та обов'язки не припинились після його смерті та входять до спадкової маси. Таким чином, позивачка [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті батька та вона належним чином прийняла спадщину, інші спадкоємці за законом і заповітом, які б претендували на даний будинок відсутні, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки про визнання за нею права власності на спірний житловий будинок в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер 20.08.2014 року, обґрунтовані та підлягають задоволенню, так як позивачка в іншій спосіб, окрім як звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування за законом, захистити своє порушене право не може.

Outcome: approved