Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

2 листопада 2004 року було зареєстровано розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] Від шлюбу у них [INFO] року народився син [PERSON], який після розірвання шлюбу між батьками залишився проживати з матір'ю. З моменту припинення шлюбних відносин відповідач фактично не виявляв бажання спілкуватися та бачитися із сином та не утримував його матеріально, що стало причиною звернення матері до суду для примусового стягнення аліментів. Незважаючи на наявність на виконання у ВДВС Бершадського РУЮ виконавчого листа про стягнення аліментів, [PERSON] вчасно не сплачує кошти, в результаті чого станом на 01.02.2014 року утворилась заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 19611, 50 грн. Іншої матеріальної допомоги сину батько не надає, не цікавиться його фізичним та духовним розвитком. Дитина не отримує від батька жодного подарунка, не відвідує його школу, тобто самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. Враховуючи вищенаведене, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], який народився [INFO] року. Позивач [PERSON] та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити, оскільки це повністю відповідає інтересам дитини. Представник третьої особи комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Калинівської міської ради в судове засідання не з'явився, однак за підписом Калинівського міського голови на адресу суду надійшла заява, зі змісту якої вбачається, що вони не заперечують проти задоволення позовних вимог та просять справу розглянути без їх участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином судовими повістками. Незважаючи на викладене жодних заяв та клопотань від відповідача на адресу суду не надходило, тому суд, враховуючи наведене, в порядку ч. 4 ст. 169 ЦПК України прийшов до висновку про можливість розгляду справи за наявних у матеріалах доказів. Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до копії свідоцтва про народження (а.с.3) в сім'ї [PERSON] та [PERSON] [INFO] року народився син [PERSON]. 2 листопада 2004 року шлюб між сторонами було розірвано, про що видано свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 4). Після розірвання шлюбу син залишився проживати разом із матір'ю, що вказано у висновку комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Калинівської міської ради (а.с. 8). Після розірвання шлюбу, батько добровільно не бажав надавати допомогу на утримання дитини, що свідчить те, що позивачка змушена була звертатись за примусовим стягненням аліментів. Однак, незважаючи на дану обставину, [PERSON] продовжував ухилятися від сплати аліментів, внаслідок чого, згідно розрахунку заборгованості ВДВС Бершадського РУЮ №195 від 11.02.2014 року (а.с. 6), станом на 01.02.2014 року заборгованість відповідача пор сплаті аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] складає 19 611, 50 грн. Згідно свідоцтва про шлюб (а.с. 5) позивачка 27.10.2005 року зареєструвала шлюб із [PERSON], в наслідок чого і отримала прізвище "[PERSON]" У відповідності до висновку комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Калинівської міської ради №13 від 17.03.2014 року (а.с. 8), затвердженої рішенням виконавчого комітету Калинівської міської ради №57 від 19.03.2014 року (а.с. 7), встановлено, що на підставі довідки про склад сім'ї [PERSON], характеристики з навчального закладу на [PERSON] , характеристики з місця роботи [PERSON], комісії прийшла до висновку про те, що із врахуванням того, що батько не займається вихованням сина, проживає окремо та не сплачує аліменти доцільним буде позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], 2003 року народження. Частина .1 ст.150 СКУ, зобов'язує батьків виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. N3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення, про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У відповідності до ч. 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.91року, держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Враховуючи дані обставини, суд прийшов до висновку, що в судовому засіданні встановлені факти, що свідчать, що відповідач не приймає участі у вихованні сина з моменту розірвання шлюбу з позивачкою, не цікавиться його успіхами та інтересами, свої батьківські обов'язки відносно сина не виконував та не виконує, що в повній мірі підтверджено висновком органу опіки та піклування, а тому позовні вимоги про позбавлення його батьківських прав підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved