Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей та на своє утримання, мотивуючи позов тим, що 02.03.2011 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , які проживають та перебувають на повному утриманні позивачки, сторони проживають окремо. 19.10.2020 року позивачкою подано заяву до суду про розірвання шлюбу. Позивачка на даний час не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 21.09.2018 року по [INFO] , перебуває на обліку в Департаменті соціальоної політики та отримує допомогу у розмірі 2000 грн. в місяць. Доходів не вистачає для забезпечення належного рівня життя дитини, придбання продуктів харчування, одягу та предметів першої необхідності, підтримання її фізичного, інтелектуального та культурного розвитку. Донька навчається у ліцеї №3 у 4-Б класі, на забезпечення якої необхідні книжки, зошити, канцелярське приладдя та харчування, всі витрати несе позивачка самостійно. Відповідач працює неофіційно водієм, має регулярний достатній дохід, інших утриманців та стягнень по виконавчих листах не має, тому може надавати щомісячні аліменти. Просить визначити розмір аліментів на утримання малолітніх дітей по 3000 грн. на кожну дитину щомісячно починаючи з часу звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Просила стягнути аліменти на своє утримання\~ у розмірі 2 000 грн. до досягнення дитиною трьох років. Допустити до негайного виконання рішення суду в чстині стягнення суми платежу за один місяць у розмірі 6000 грн., але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку. Стягнути з відповідача витрати на правову допомогу. Позивачка в судове засідання не зявилася з не відомих суду причин, хоча належним чином була повідомлена про день та час слухання справи(а.с. 24). 16.11.2020 року до суду надійшла довідка відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Івано-Франківській області, з якої вбачається, що [PERSON] , за місцем реєстрації не значиться\~ (а.с. 22). Відповідно до ч.10 ст. 187 ЦПК України, якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. На виконання вищезазначеної статті судом було повідомлено відповідача про час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, проте, відповідач в судове засідання не зявився з не відомих суду причин хоча належним чином був повідомлений про день та час слухання справи(а.с.26 ). З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів в користь того з батьків, з ким проживають діти. Згідно копії свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] від 02.03.2011 року сторони 02.03.2011 року зареєстрували шлюб(а.с.8). Відповідно до копії свідоцтв про народження серія [NUMBER] виданого 20.04.2011 року та серія [NUMBER] виданого 10.07.2018 року сторони є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ,(а.с.10). Відповідно до довідки від 09.11.2015 року №1615000461 про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, району проведення антитерористичної операції чи населеного пункту, розташованого на лінії зіткнення [PERSON] та донька [PERSON] 2011 року постійно проживали та перемістилися з ТОТ в м. Івано-Франківськ(а.с.11).\~ Згідно довідки від 12.07.2018 року №0000577382 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] та [PERSON] проживають по [ADDRESS] (а.с.12). Відповідно до наказу №390/МЗ106 к від 18.09.2018 року [PERSON] продавець продовольчих товарів, структурний підрозділ\~ - Відділ свіжих продуктів, Магазин №106 С Івано-Франківськ вул. Мазепи 168, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 21.09.2018 року по [INFO] (а.с.14). Відповідно до довідки виданої ДСП №3898 від 13.10.2020 року позивачка знаходиться на обліку у ДСП та отримала допомогу переміщеним особам на проживання у період з квітня 2020 року по вересень 2020 року по 2000 грн., всього дванадцять тисяч грн.(а.с.15). Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч. 2 ст. 51 Основного Закону - батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень Конвеції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991р.) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Відповідно до положень ч.8 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням наведених положень, суд дійшов висновку, що аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання дитини слід визначити в твердій грошовій сумі, оскільки, про такий вид аліментів просить позивачка. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 7 Закону України Про державний бюджет на 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2189 гривень, з 1 липня - 2294 гривні, з 1 грудня - 2393 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Оскільки, двоє батьків зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, суд вважає, що слід визначити розмір аліментів, який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання малолітніх дітей по 1 500,00 грн. на кожну дитину щомісячно, що буде відповідати інтересам дітей та зможе забезпечити їм належний фізичний та духовний розвиток, не порушуватиме прав відповідача та норм чинного законодавства. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. А тому, позовна вимога про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліментів на утримання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , щомісячно в розмірі по 1500 грн. на кожну дитину щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення ними повноліття підлягає до часткового задоволення. Що стосується позовної вимоги про стягнення аліментів на\~ утримання позивачки до досягнення сином [PERSON] [INFO] трьох років, а саме до [INFO] , то суд виходить з наступного. Вимога ч. 4 ст. 75 СК України передбачає, що один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України). В судовому засіданні встановлено, що відповідач є працездатним, на його утриманні\~ не перебувають інші особи, а тому з нього на користь позивачки на її утримання слід стягувати по 1500,00 грн. щомісячно до досягнення [PERSON] [INFO] трьохрічного віку. Аліменти за рішенням суду присуджуються від дня пред`явлення позову. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно вимог ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Проте, позивачкою не надано суду договору про надання правничої допомоги, акту виконаних робіт та оригіналу квитанції про сплату за послугу. А тому у задоволенні позовної вимоги про стягнення витрат за надання правничої допомоги слід відмовити. А тому з відповідача слід стягнути в дохід держави 840,80 гривень судового збору. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України Про охорону дитинства, п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", ст. 141, 247 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved