Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

11.12.2018 до суду звернулася [PERSON] (далі Позивач) з позовом до ПАТ "Дніпровець", Миколаївської селищної ради (далі Відповідачі) про усунення перешкод в оформленні спадщини шляхом зобов`язання вчинити певні дії, треті особи: Петриківська державна нотаріальна контора, відділ з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Петриківської РДА Дніпропетровської області, ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області, [PERSON] . Свої позовні вимоги Позивач обґрунтовувала тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку, площею 5,8091 га, яка була надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Миколаївської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області, та належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданого Миколаївською селищною радою Петриківського району Дніпропетровської області 19.05.1999, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 187; грошові вклади з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться в філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк». На випадок своєї смерті мати заповіту не залишала. Спадкоємцями першої черги є Позивач та її сестра - [PERSON] . З метою оформлення своїх спадкових прав Позивач та [PERSON] у встановлений строк та спосіб звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини та 26 червня 2018 року уклали Договір про поділ спадкового майна (ННС № 425495), який було посвідчено державним нотаріусом Петриківської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 656. За умовами вказаного Договору (п.4) у спадщину до Позивача перейшли: земельна ділянка, загальною площею 5,8091 га., яка була надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Миколаївської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області, та належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданого Миколаївською селищною радою Петриківського району Дніпропетровської області 19.05.1999, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 187; 1\\2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Інша частина спадкової маси перейшла до [PERSON] . Під час оформлення правовстановлюючих документів на спадковий будинок у Позивача не виникло ніяких труднощів, але в оформленні права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за законом, державний нотаріус відмовила у видачі Свідоцтва про право на спадкування земельного паю, що належав матері, посилаючись у своїй постанові від 30.07.2018 на те, що в наданому Державному акті не зазначений кадастровий номер та не подано Витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку. За інформацією відділу у Петриківському районі міськрайонного управління у Петриківському районі та м. Кам`янське Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області належна [PERSON] (спадкодавцю) земельна ділянка одночасно обліковується як за нею так і за ПАТ «Дніпровець» на праві власності, на підставі Державних актів на право власності на землю серії [NUMBER] від 29.12.2012 та серії [NUMBER] від 29.12.2012. Вважає, що державна реєстрація вищезазначених Державних актів за ПАТ «Дніпровець» порушує її права, як спадкоємця, та уточнивши позовні вимоги просить визнати недійсними та скасувати Державні акти серії [NUMBER] та серії [NUMBER] від 29.12.2012, видані Сільськогосподарському риболовецькому закритому акціонерному товариству «Дніпровець» на підставі Розпорядження голови Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 19.09.2012 № 833-р-12, постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.10.2012 у справі №2а/0470/11198/12. Позивач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі з підстав заявлених у ньому, просила його задовольнити. Надалі надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, справу розглянути за наявними доказами у справі. Представник відповідача - публічного акціонерного товариства "Дніпровець" в судове засідання повторно не з`явився. Про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень (рекомендовані). Про причини неявки суду не відомо. Відзив на позов, заяви чи клопотання до суду не надходили. Від відповідача Миколаївської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області до суду надійшло клопотання про розгляд справи без представника селищної ради. Представник третьої особи - Петриківська державна нотаріальна контора надіслала до суду клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника. Представник третьої особи - Відділ з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області в судове засідання також не з`явився надіслав до суду клопотання про розгляд справи без його участі. Проти позовних вимог не заперечують, розглянути справу за наявності матеріалів у справі. Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області Кабаченко В.Є. в підготовчому судовому засіданні пояснив, що дійсно належна [PERSON] (спадкодавцеві) земельна ділянка одночасно обліковуються як за нею, так і за ПАТ «Дніпровець» на праві власності, та на даний час неможливо видати Витяги на земельну ділянку її доньці [PERSON] (спадкоємцеві). Від третьої особи [PERSON] до суду надано заяву про розгляд справи без її участі, проти позовних вимог не заперечує, просить їх задовольнити. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Дослідивши матеріали справи та надані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . [PERSON] була матір`ю Позивача, що підтверджується копією свідоцтва про народження Позивача серії [NUMBER] , виданого 23.03.1954 та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 07.05.1977, відповідно до якого [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку, площею 5,8091 га, яка була надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Миколаївської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області, та належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданого Миколаївською селищною радою Петриківського району Дніпропетровської області 19.05.1999, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 187; грошові вклади з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться в філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк». На випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не залишала. Спадкоємцями першої черги є Позивач та її сестра - [PERSON] . З метою оформлення своїх спадкових прав Позивач та [PERSON] у встановлений строк та спосіб звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини та 26 червня 2018 року уклали Договір про поділ спадкового майна (ННС № 425495), який було посвідчено державним нотаріусом Петриківської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 656. За умовами вказаного Договору (п.4) у спадщину до Позивача перейшли: земельна ділянка, загальною площею 5,8091 га., яка була надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Миколаївської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області, та належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданого Миколаївською селищною радою Петриківського району Дніпропетровської області 19.05.1999, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 187; 1\\2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Інша частина спадкової маси перейшла до [PERSON] . При оформленні права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за законом, державний нотаріус відмовила Позивачу у видачі Свідоцтва про право на спадкування земельного паю, що належав матері, посилаючись у своїй постанові від 30.07.2018 на те, що в наданому Державному акті не зазначений кадастровий номер та не подано Витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку. Згідно з копією листа відділу у Петриківському районі міськрайонного управління у Петриківському районі та м. Кам`янське Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області за № М-361/0-0.191-367/152-18 від 14.06.2018 вбачається, що за [PERSON] (у справі спадкодавець) посвідчено право власності на земельні ділянки загальною площею 5,8091га на території Миколаївської селищної ради Петриківського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , зареєстрованим в книзі записів державних актів за № 187 від 19.05.1999. Відповідно до даних Державного земельного кадастру та «Технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки СР ЗАТ «Дніпровець», виготовленої на підставі розпорядження Петриківської райдержадміністрації від 19.09.2012 № 833-р-12 та рішень Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.04.2012 та від 04.10.2012, зазначені земельні ділянки також обліковуються на праві власності за ПАТ «Дніпровець». Право власності посвідчено державними актами на право власності серія [NUMBER] та серія [NUMBER] від 29.12.2012. Встановлено, що земельна ділянка одночасно обліковуються як за [PERSON] , так і за ПАТ «Дніпровець» на праві власності, на підставі державних актів на право власності на землю. Відповідно до пункту десятого Розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр» документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. Частиною 1 ст. 126 ЗК України, в редакції яка була чинною на момент реєстрації оспорюваних актів, встановлено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Суд зауважує, що право власності на земельну ділянку [PERSON] (померлої матері Позивача - спадкодавця) виникло на законних підставах, оскільки посвідчено державним актом у відповідності до законодавства, що діяло на час його посвідчення. Щодо Державних актів, виданих СР ЗАТ «Дніпровець», то постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.12.2014, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21.04.2015 № К/800/68371/14, визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Петриківської районної державної адміністрації від 19.09.2012 р. № 833-р-12 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки Сільськогосподарському риболовецькому закритому акціонерному товариству «Дніпровець». Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.09.2014 у справі № 23н-14/2а/0470/11198/12 скасовано постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.10.2012 у справі № 2а/0470/11198/12. Крім того, розпорядження голови Петриківської районної державної адміністрації від 20.09.2011 р. № 535-р-11 « Про надання дозволу на проведення інвентаризації земельних ділянок СР ЗАТ «Дніпровець», визнано протиправним та скасовано Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31.03.2015 у справі № 8014/17313/14. Отже, скасовані усі документи, які слугували підставою для виготовлення та видачі СР ЗАТ «Дніпровець» вищевказаних незаконних державних актів на право власності на земельну ділянку. Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно з висновком Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, викладеного в постанові від 19 червня 2013 року у справі № 6-57цс13, яке відповідно до вимог ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права, визначено, що державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Зазначена правова позиція Верховного Суду України узгоджується з правовою позицією, що знайшла своє відображення у постанові від 6 лютого 2013 року у справі № 6-169цс12, відповідно до якої у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (стаття 155 ЗК України). Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий органом, який не мав на це законних повноважень, визнається недійсним. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, та вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Припинення права власності особи на земельну ділянку можливе шляхом припинення дії правового титулу як підстави виникнення такого права, тобто скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, а саме Державних актів на право власності на земельну ділянку. Таким чином судом встановлено і не потребує доведенню факт припинення права власності за Відповідачем, однак накладка в межах цих земельних ділянок продовжує існувати, що перешкоджає Позивачу отримати Свідоцтво про право на спадщину за законом, після померлої матері [PERSON] на спірну земельну ділянку, власником якої була остання. Згідно п. г) ч.1 ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема на підставі: прийняття спадщини. Відповідно до правової позиції ВСУ у справі № 6-164цс12 (постанова від 23.01.2013), у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Суд дійшов висновку, що накладання меж земельних ділянок позбавляє Позивача можливості здійснити державну реєстрацію на своє ім`я, що порушує його право щодо володіння, як власника нерухомого спадкового майна, а тому таке право підлягає захисту. З огляду на наведене, вимоги Позивача, які базуються на законі є обґрунтованими, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат, які складаються з судового збору. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду із позовом, сплатив судовий збір в повному обсязі. Між тим, просив не стягувати його з Відповідача, у зв`язку з чим суд вирішив судові витрати по сплаті судового збору залишити за Позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved