Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

15 грудня 2017 року [PERSON] в інтересах позивача [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить суд встановити факт, що [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року, був батьком [PERSON], [INFO]. Вимоги заяви мотивує неможливістю заявника оформити спадкові права після смерті [PERSON], так як немає підтверджуючих документів що померлий є його батьком. В судовому засіданні заявник та його представник вимоги, викладені в заяві підтримали, посилаючись на підстави зазначені в ній. Заінтересовані особи: представник Ріпчанської сільської ради Роменського району Сумської області та приватний нотаріус Білашенко Л.В. в судове засідання не з'явилися, в заявах до суду просили про розгляд справи без їх участі, проти задоволення заяви не заперечували. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] виданим виконкомом Ріпчанської сільської ради Роменського району 26.11.2003 року (а.с. 5). Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, входить, земельна ділянка площею 3,259 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ріпчанської сільської ради Роменського району Сумської області (а.с. 7). В зв'язку з вказаним у заявника виникла потреба в оформленні своїх спадкових прав, перешкодою чому є відсутність у нього документів, які б підтверджували, що померлий [INFO] року [PERSON] був його батьком. Так, згідно зі свідоцтвом про народження [PERSON] [NUMBER], виданим 04.08.1955 року Мокіївською с/радою Талалаївського району Сумської області в графі батько записано «[PERSON]», а мати - «[PERSON] (а.с. 6). З довідок виконкому Ріпчанської сільської ради Роменського району Сумської області встановлено, що за відомостями сільської ради [PERSON] є рідним сином [PERSON], який помер [INFO] року в с. Ріпки Роменського району Сумської області;заповіт від імені [PERSON] виконкомом Ріпчанської сільської ради не посвідчувався, на день його смерті з ним ніхто не проживав; згідно з даних погосподарських книг за період з 1955 року по 1979 рік до складу сім'ї [PERSON], з поміж інших, входили мати [PERSON] та її співмешканець [PERSON] (а.с. 10-17). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], підтвердили, що [PERSON], який помер [INFO] року був батьком заявника. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина 1 статті 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року. При цьому, як роз'яснює Пленум Верховного Суду України у п. 3 своєї постанови №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги дату народження заявниці, суд вважає необхідним керуватися при розгляді даної справи нормами КпШС України. Згідно ч.ч. 2 та 3 ст. 53 КпШС України в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і батьком до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно з абз. 3 п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року № 5 заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Згідно з абз. 1 п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року № 5 суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 Кодексу про шлюб та сім'ю України. Виходячи із змісту п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту батьківства [PERSON] відносно заявника породжує для останнього юридичні наслідки, оскільки дає право на прийняття спадщини після смерті [PERSON] За таких обставин, з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення заяви.

Outcome: approved