Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

17.09.2019року [PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд розірвати шлюб між нею [PERSON] та відповідачем [PERSON] , зареєстрований\~25\~вересня 2012\~року Відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану у\~Приморському районі\~Одеського міського\~управління юстиції,\~та здійснити\~поділ квартири,\~загальною площею\~74,2\~кв.м.,\~розташованої за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~що є\~об`єктом права\~спільної сумісної\~власності подружжя:визнати за\~нею -\~ [PERSON] право\~власності на\~1/2\~частину квартири,\~загальною площею\~74,2\~кв.м.,\~розташованої за\~адресою:\~ [ADDRESS] ;визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири, загальною площею 74,2 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявленого позову [PERSON] посилається на те, що 25 вересня 2012 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції. Від даного шлюбу [INFO] у них народилася донька [PERSON] . Позивач у позовній заяві просить суд шлюб розірвати посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з різними характерами та різними поглядами на життя, відсутністю спільних інтересів. Позивач вказує, що вони з відповідачем спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе та буде суперечити її інтересам. Також позивач вказує, що під час перебування у шлюбі вона з відповідачем за спільні грошові кошти придбали квартиру загальною площею 74,2 кв.м., житловою площею 35,2 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , право власності на квартиру зареєстроване за відповідачем [PERSON] . Оскільки, як стверджує позивач, квартира була придбана нею та відповідачем в період шлюбу, вона належить їм, як подружжю, на праві спільної сумісної власності, тому вона має намір поділити вищевказане майно шляхом визнання за нею права власності на 1/2 частину квартири в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. З урахуванням викладеного, оскільки в добровільному порядку питання поділу майна між сторонами не вирішено, [PERSON] звернулася до суду з відповідним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 18.09.2019 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. 03.12.2019 року від відповідача - [PERSON] до канцелярії суду надійшла заява про визнання позову в частині вимог про поділ спільного майна подружжя (а.с. 34). 04.12.2019\~року від\~позивача[PERSON] на електрону поштову адресу суду надійшла заява про залишення її позову в частині вимог про розірвання шлюбу без розгляду (а.с. 39-40). Ухвалою Київського\~районного суду\~м.\~Одеси від\~04.12.2019\~року було\~задоволено заяву\~ [PERSON] про\~залишення частини\~позовних вимог\~без розгляду. Позовну заяву\~ [PERSON] до\~ [PERSON] в\~частині вимог про\~розірвання шлюбузалишено\~без розгляду. Продовжено розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] в частині вимог про поділ спільного майна подружжя. Крім того, ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 04.12.2019 року, судом, з власної ініціативи, було витребувано з Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради належним чином завірену копію реєстраційної справи на квартиру, загальною площею 74,2 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] . 21.01.2020 року до канцелярії суду від Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради надійшли належним чином завірені копії реєстраційної справи на спірну квартиру. У підготовчому засіданні 27.02.2020 року позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити. У підготовчому засіданні 27.02.2020 року відповідач [PERSON] позов\~визнав у\~повному обсязі,\~визнав,\~що квартира,\~яка розташована за адресою: [ADDRESS] , є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, та не заперечував проти визнання за позивачем [PERSON] права власності на Ѕ частину вказаної квартири. Відповідно до\~ч.\~3\~та ч.\~4\~ст.\~200\~ЦПК України\~\~за результатами\~підготовчого провадження\~суд ухвалює\~рішення у\~випадку визнання\~позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207\~цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~ Враховуючи, що дії відповідача щодо визнання позову не суперечать чинному законодавству та не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та відповідача, суд вважає за необхідне прийняти часткове визнання позову відповідачем та ухвалити рішення про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 25 вересня 2012 року позивач [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1707 від 25 вересня 2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 8). Від даного шлюбу, [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 13). З витребуваної судом копії реєстраційної справи на спірну квартиру вбачається, що 24 липня 2008 року, тобто до реєстрації шлюбу, між Виробничо-комерційною фірмою «Тірас» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю («Емітент») та [PERSON] («Інвестор») було укладено договір №100/ЦП про інвестування будівництва шляхом купівлі-продажу цільових облігацій, відповідно до умов якого, в порядку передбаченому цим договором інвестор зобов`язується інвестувати будівництво об`єкта будівництва шляхом купівлі цільових облігацій підприємства до розділу 4 цього договору, об`єкт будівництва жилий дім, за адресою: [ADDRESS] (а.с. 65). Згідно акту прийому передачі квартири №100 від 28 грудня 2012 року, укладеного між ВКФ «Тірас» у вигляді ТОВ та [PERSON] , який вже перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачем [PERSON] , ВКФ «Тірас» у вигляді ТОВ на виконання договору інвестування будівництва шляхом купівлі-продажу цільових облігацій № [NUMBER] /ЦП від 24.07.2008 року передав, а [PERSON] прийняв у власність 2-кімнатну квартиру [ADDRESS] (а.с. 66). 12.03.2013 року [PERSON] було видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер: 1132356, на квартиру, за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 74,2 кв.м., житловою площею 35,2 кв.м. (а.с. 75). Згідно витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, квартира, за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 74,2 кв.м., житловою площею 35,2 кв.м., зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON] , номер запису про право власності: 318851 (а.с. 76). Таким чином,з\~урахуванням визнання\~позову відповідачем, судовим розглядом встановлено, що під час\~перебування сторін\~у зареєстрованому\~шлюбі було придбано квартиру, за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 74,2 кв.м., житловою площею 35,2 кв.м. Відповідно до ч. 2\~ст. 71 Сімейного кодексу України\~якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Згідно зі\~статтею 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується\~статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у\~статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга\~статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга\~статті 364 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України). Частинами 1, 2\~ст.70 СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України\~встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22\~постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. № 11). Зі змісту п.п. 23, 24\~постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до п.30\~постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК. При цьому, суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. Суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі\~ст. 60 СК України. За таких обставин, з урахуванням визнання позову відповідачем, судовим розглядом встановлено, що спірне майно, а саме: квартира, загальною площею 74,2 кв.м., житловою площею 35,2 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , була придбана сторонами під час перебування у шлюбі, набута ними за спільні кошти, тому це майно є їх спільною сумісною власністю і підлягає розподілу, оскільки кожна із сторін відповідно до ст.ст. 370,\~372 ЦК України\~має право на 1/2 частину від спільного майна, а реєстрація права власності лише за відповідачем порушує законні права та інтереси позивача як співвласника такого майна. Таким чином, враховуючи, що квартира, загальною площею 74,2 кв.м., житловою площею 35,2 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на Ѕ (одну другу) частину квартири, загальною площею 74,2 кв.м., житловою площею 35,2 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , а тому позовні вимоги [PERSON] в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Разом з тим, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в частині вимог про визнання за відповідачем - [PERSON] права власності на Ѕ частину квартири, загальною площею 74,2 кв.м., житловою площею 35,2 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , оскільки за ним вже зареєстроване право приватної власності на цю квартиру, на підставі свідоцтва про право власності від 12.03.2013 року. Крім того, суд зазначає, що [PERSON] має повну цивільну дієздатність та самостійно може звернутися до суду із відповідною позовною заявою про визнання за ним права власності на 1/2 частину вказаної квартири. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оскільки позивачем не заявлені вимоги про відшкодування судових витрат, у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача.

Outcome: partial