Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], про визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що її батьки, [PERSON], та [PERSON], перебували у шлюбі, зареєстрованому 14.04.1950 року в Кагановичському райбюро РАГС м. Одеси, актовий запис № 385. Шлюб за життя батьків розірвано не було. Від цього шлюбу, у них [INFO] народились близнюки - [PERSON] і [PERSON], та [INFO] [PERSON]. Далі позивач зазначає, що її батьку, [PERSON], на підставі договору дарування від 12 червня 1990 року, належала 1/3 частина домоволодіння [ADDRESS]. Далі позивач зазначає, що [PERSON], прийняла спадщину після смерті свого чоловіка шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, оскільки на день смерті вона була прописана та до дня своєї смерті проживала у спадковому будинку. Таким чином, після смерті матері позивача [INFO], [PERSON], відкрилась спадщина на 1/3 частину домоволодіння [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги є вона позивач по даній справі, [PERSON], [PERSON] і [PERSON] Далі позивач зазначає, що упродовж шести місяців, вона звернулася до приватного нотаріусу Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] із відповідною заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON]. Постановою від 23.01.2014 року приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендовано було звернутися до суду. У зв'язку з чим, позивач зазначає, що змушена звертатися до суду та просити суд визнати за нею, [PERSON], право власності на 1/3 частину домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, про вищевказані обставини не заперечує, просить позов задовольнити. Відповідач - 1 - [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі та винести рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідач - 2 - [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі та винести рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі та винести рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Так, судом встановлені наступні обставини і визначенні відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору дарування від 12 червня 1990 року, посвідченого Другою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром № 1-2966, на праві приватної власності належала 1/3 частина домоволодіння [ADDRESS]. Судом також встановлено, що [PERSON] помер [INFO], про що у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Кіровської районної ради м. Дніпропетровська зроблено відповідний актовий запис за № 2035. Відповідно до статей 548, 549 ЦК України 1963 р. (в редакції 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини після смерті [PERSON]), для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Із матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON] спадщину прийняла дружина померлого - [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, фактично вступила у володіння 1/3 частини домоволодіння [ADDRESS], оскільки на день смерті вона була прописана та проживала у спадковому будинку, що підтверджується зібраними по справі письмовими доказами, зокрема змістом домової книги (а.с 11-17). Однак речове право на таке майно за час свого життя [PERSON] не оформила та не зареєструвала. Суд зауважує, що відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. З наведеного вбачається, що право власності, набуте на відповідне нерухоме майно до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" набувається в порядку, який існував на час його набуття, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. У зв'язку із викладеними обставинами, та приймаючи до уваги названі норми матеріального закону, що діяли на момент прийняття спадщини [PERSON], суд вважає доведеним факт належності такій особі на момент її смерті спірного майна у вигляді 1/3 частини домоволодіння [ADDRESS]. Судом також встановлено, що [PERSON] померла [INFO], про що в Книзі реєстрації смерті відділом реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції 01 березня 2010 року зроблено відповідний актовий запис за № 1533 (а.с.29). Як наслідок, після [PERSON] відкрилась спадщина на 1/3 частину домоволодіння [ADDRESS]. Згідно ст.1261 ЦК України в редакції 2003 року, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З аналізу норми ч. 5 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець, який прийняв спадщину, набуває право не лише на майно, що виявилося на момент прийняття спадщини, але й на майно, що було в наявності на момент її відкриття. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є: позивач по справі, [PERSON], та відповідачі - [PERSON] і [PERSON]. Оглядом спадкової справи судом встановлено, що означені відповідачі відмовилися від прийняття спадщини у встановленому законом порядку шляхом подання до органу нотаріату відповідних письмових заяв. Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. У відповідності до положень ст. 34 Закону України «Про нотаріат», видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється нотаріальними конторами. У відповідності до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа має звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з п. 3 гл. 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/ 5 ( далі - Порядок) нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальних дій , якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій та з інших підстав. Судом встановлено, що позивач звернулась до нотаріальної контори із відповідною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, однак постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії від 23.01.2014 року, винесеною приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] позивачеві було відмовлено у видачі такого свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON], та рекомендовано звернутися до суду. Таким чином, суд доходить висновку, що в даному випадку у позивача відсутні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, а відтак її цивільне право підлягає захисту в у судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Відповідно до вимог статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1268 ЦК України в редакції 2003 року, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що [PERSON] від спадщини не відмовлялась, фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON], що складається у тому числі з 1/3 частини домоволодіння [ADDRESS], однак отримати у встановленому законом порядку свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно у нотаріальній конторі не має можливості з незалежних від неї причин. З аналізу норми ч. 5 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець, який прийняв спадщину, набуває право не лише на майно, що виявилося на момент прийняття спадщини, але й на майно, що було в наявності на момент її відкриття. У зв'язку із вищевикладеними обставинами, та приймаючи до уваги названі норми матеріального закону, суд вважає за можливе задовольнити позов та визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину домоволодіння [ADDRESS]. Також на підставі ст. 88 ЦПК України на користь позивача з вказаних відповідачів слід стягнути судові витрати по справі у вигляді судового збору в загальному розмірі 243 грн. 60 коп. по 121 грн. 80 коп. із кожного відповідача окремо. На підставі викладеного та

Outcome: approved