Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

20 вересня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, посилаючись на слідуючі обставини. 11 червня 2004 року в селі Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області померла дружина позивача [PERSON]. Після її смерті залишилась земельна ділянка площею 4,74 га, розташована на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №473542 виданого 14 червня 2001 року, яку позивач має праву успадкувати в порядку першої черги за законом. Позивач в установлений законом строк не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, вважаючи, що її прийняв, оскільки на день відкриття спадщини постійно проживав з спадкодавцем за адресою: Одеська область, Татарбунарський район с. Дмитрівка вул. Перемоги, 188. Разом з тим, крім нього були зареєстровані за вказаною адресою й інші спадкоємці, а саме: син спадкодавця [PERSON], який помер у 2008 році, його дружина [PERSON] та їх повнолітні діти, що залучені до участі у справі в якості третіх осіб. Однак, треті особи [PERSON]М, [PERSON] та [PERSON], які також мають право на успадкування частки вищезазначеної нерухомості, після смерті сина спадкодавця [PERSON], який фактично прийняв, але не оформив її, не заперечують проти вимог позову, оскільки на день смерті спадкодавця фактично не проживали разом з ним, що підтвердили поданими до суду заявами. 11.09.2017 року, звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті спадкодавця [PERSON], позивач отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину по закону, у звязку з тим, що не надав в нотаріальну контору правовстановлюючий документ, а саме оригінал Державного акту на спадкову земельну ділянку, який був втрачений спадкодавцем за життя, а на померлого дублікат правовстановлюючого документу не видається. Про втрату Державного акту серії Р1 № 473542 на ім'я спадкодавця була опублікована об'ява в газеті Татарбунарський вісник. Зазначені обставини стали причиною звернення позивача до суду з вказаним позовом про визнання за ним права власності на земельну ділянку. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але направила до суду заяву про слухання справи у її відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги (а.с. 42 ). Представник Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області направив до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує, вважаючи їх обґрунтованими та законними (а.с. 28 ). Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, але надали до суду заяву про слухання справи у їх відсутність, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечували (а.с.25, 40, 41). Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. З огляду на належне сповіщення позивача, представника відповідача та третіх осіб про дату, час та місце розгляду справи, надходження від них заяв про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу без їх участі. При цьому, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Дослідивши в сукупності надані сторонами докази, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Копією Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 за № 473542 від 14.06.2001 року (а.с.5) підтверджується, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,74 га, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З листа нотаріуса за № 335/02-14 від 11.09.2017 року( а.с.6 ) видно, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по закону (спадкова справа №280/2017 від 11.09.2017 року) у звязку з відсутністю (не наданням) правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 382548 від 11.06.2004 року (а.с.7) [PERSON] померла 11 червня 2004 року. Як вбачається з витягу з технічної документації про визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки № 396/151-17 від 04.09.2017 року (а.с.8), вартість земельної ділянки площею 4,74 га, що належить [PERSON] згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 за № 473542, складає 128813 грн. 38 коп. Копією свідоцтва про одруження ЧЭ № 188853 від 30.05.1954 року (а.с.10) підтверджується, що позивач [PERSON] у 1954 році уклав шлюб з [PERSON]. Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження за № 00018663822 від 11.09.2017 року (а.с.11) [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 499033 від 11.09.2017 року (а.с.12) [PERSON] помер 01 серпня 2008 року. Із копії довідки № 75 Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області від 23.08.2017 року (а.с.13) вбачається, що [PERSON] на день смерті, яка настала 11.06.2004 року була зареєстрована в [INFO]. На день смерті, крім неї, в будинку були зареєстровані слідуючі особи: чоловік - [PERSON], син - [PERSON], який помер в 2008 році, невістка [PERSON], [INFO], онуки [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], правнуки [PERSON], [INFO], [PERSON], 2003 року нароженя. Із об'яви, опублікованої в газеті Татарбунарський вісник за №35 від 16.09.2017 року (а.с.14) видно, що в графі втрачені значиться вважати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 №473542 від 14.06.2001 року на ім'я [PERSON]. Із заяви [PERSON], завіреної печаткою та затвердженої підписом секретаря Дмитрівської сільської ради [PERSON] (а.с.15) слідує, що [PERSON], відмовилась від прийняття спадщини, а саме на земельну ділянку площею 4,74 га, розташовану на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області та не заперечує проти визнання за спадкоємцем [PERSON] в судовому порядку права власності не вказану нерухомість. Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за №49735106 від 04.11.2017 року (а.с.34) вбачається, що після смерті спадкодавця [PERSON], померлої 11.06.2004 року, приватним нотаріусом [PERSON] відкрита спадкова справа за номером у спадковому реєстрі 61201041, зареєстрована у нотаріуса за №280/2017 від 11.09.2017 року. В надісланій на запит суду копії спадкової справи до майна померлої [PERSON] міститься копія заяви позивача від 11.09.2017 року про прийняття спадщини за законом, що складається із земельної ділянки (а.с.35). Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Так, у першу чергу, як передбачено ст.1261 ЦК України, право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. Частиною третьою вказаної статті передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Із розяснень, що містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року " Про судову практику у справах про спадкування " слідує, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування ( зі збереженням її цільового призначення ) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. 4.15 розділу 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року "видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, нотаріусом проводиться після подання до нотаріальної контори правовстановлюючих документів, щодо належності цього майна спадкодавцеві". Таким чином, між сторонами виникли спадкові правовідносини, які неможливо вирішити в позасудовому порядку Судом з достовірністю встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті його дружини [PERSON], однак отримати свідоцтво про право на спадщину через нотаріальну контору він не має можливості через не надання нотаріусу оригіналу Державного акту на спадкову земельну ділянку, який втрачений за життя спадкодавцем, про що поміщена об'ява у пресі (а.с.14). Враховуючи, що спадкова земельна ділянка дійсно належала спадкодавцю [PERSON] на праві приватної власності, про що свідчить копія Державного акту (а.с.5), витяг з технічної документації про визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с.8), позивач, вважається таким, що прийняв спадок в силу ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не відмовився від спадку в установлений законом строк, відповідач Дмитрівська сільська рада Татарбунарського району Одеської області, визнає вимоги позову в повному обсязі (а.с.24), як і треті особи по справі [PERSON].(а.с.25), [PERSON] (а.с.40) та [PERSON] (а.с.41), які підтвердили суду, що на час відкриття спадку вони не проживали разом із спадкодавцем, хоча й були зареєстровані за одною адресою з нею, суд вважає, що за [PERSON] повинно бути визнано право власності на земельну ділянку розміром 4,74 га, розташовану на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 473542, що належала [PERSON] [PERSON], померлої 11 червня 2004 року.

Outcome: approved