Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

17 вересня 2019 року до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та поділ майна, поділ майна, що перебуває в спільній сумісній власності подружжя, в якій позивач просить: 1) встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] з [PERSON] з вересня 2009 року по 14.02.2014; 2) визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] майно: - садовий (дачний) будинок з будівлями та спорудами, загальною площею 207,7 кв. м, житловою площею 47,3 кв. м, розташований за адресою: [ADDRESS] ; - земельну ділянку площею 0,0834 га (кадастровий номер 1223783800:02:002:0040), що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область Петриківський район Шульгівська сільська рада, «Радуга-2» садівниче товариство; - земельну ділянку площею 0,0598 га (кадастровий номер 1223781400:03:001:0332), що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область Петриківський район Іванівська сільська рада, «Авторемонтник» садівниче товариство; - квартиру, загальною площею 49,5 кв.м, житловою площею 28,8 кв. м, розташована за адресою: [ADDRESS] ; - квартиру, загальною площею 100,1 кв.м, житловою площею 67,1 кв. м, розташована за адресою: [ADDRESS] ; - транспортний засіб - автомобіль MERCEDES-BENZ VITO 115 CDI, державний номер [NUMBER] , 2008 року випуску; - транспортний засіб - автомобіль NISSAN PATHFINDER, державний номер [NUMBER] , VIN: [NUMBER] , 1999 року випуску; 3) визначити [PERSON] та [PERSON] по Ѕ частині в спільному сумісному вищеперерахованому майні, окрім квартири загальною площею 100,1 кв.м, житловою площею 67,1 кв. м, розташована за адресою: [ADDRESS] ; 4) в порядку поділу спільного майна визнати за [PERSON] право приватної власності в цілому на: - садовий (дачний) будинок з будівлями та спорудами, загальною площею 207,7 кв. м, житловою площею 47,3 кв. м, розташований за адресою: [ADDRESS] , припинивши право власності [PERSON] ; - земельну ділянку площею 0,0834 га (кадастровий номер 1223783800:02:002:0040), що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область Петриківський район Шульгівська сільська рада, «Радуга-2» садівниче товариство, припинивши право власності [PERSON] ; - транспортний засіб - автомобіль MERCEDES-BENZ VITO 115 CDI, державний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, припинивши право власності [PERSON] ; 5) в порядку поділу спільного майна визнати за [PERSON] право приватної власності в цілому на: - земельну ділянку площею 0,0598 га (кадастровий номер 1223781400:03:001:0332), що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область Петриківський район Іванівська сільська рада, «Авторемонтник» садівниче товариство; - квартиру, загальною площею 49,5 кв.м, житловою площею 28,8 кв. м, розташована за адресою: [ADDRESS] ; - транспортний засіб - автомобіль NISSAN PATHFINDER, державний номер [NUMBER] , VIN: [NUMBER] , 1999 року випуску; 6) стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені нею суми судових витрат. При цьому позивач посилається на те, що 03.09.2009 вона з [PERSON] почали проживати однією сім`єю в фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, проживали однією сім`єю на одній житловій площі у орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS] , мали спільний бюджет, вели спільний побут та господарство із взаємними правами та обов`язками чоловіка та жінки. Вона з [PERSON] , як сім`я постійно відвідували родичів та батьків, як її так і відповідача по справі та в свою чергу і вони відвідували їх, відзначали разом сімейні свята, проводили сімейні дозвілля. У грудні 2009 року для спільного бюджету з [PERSON] , розвитку підприємницької діяльності [PERSON] , вимушена була зняти депозитний внесок з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у розмірі 7 000,00 доларів СЩА. У кінці грудня 2010 року вона завагітніла та, оскільки вони з [PERSON] не мали власного житла та у них незабаром повинна була народитись дитина, тому вони вирішили придбати житло у власність. 25.01.2011 вона і [PERSON] за спільно зароблені кошти придбали квартиру загальною площею: 49,5 кв.м., житловою площею: 28,8 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира була зареєстрована на ім`я [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 25.01.2011 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Панко Г.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 219. [INFO] вона народила доньку [PERSON] , батьком якої є [PERSON] . У лютому 2012 року вона і [PERSON] за спільні зароблені кошти придбали квартиру загальною площею: 100,1 кв.м., житловою площею: 67,1 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] , яка була зареєстрована за [PERSON] 09.01.2014 вона і [PERSON] за спільно зароблені кошти придбали транспортний засіб - автомобіль MERCEDES-BENZ VITO 115 CDI, державний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, який був зареєстрований на ім`я [PERSON] 14.02.2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 40. 21.07.2016 позивач і відповідач за спільно зароблені кошти придбали земельну ділянку кадастровий номер 1223781400:03:001:0332, площею 0,0598 га, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, Петриківський район, Іванівська сільська рада, «Авторемонтник» садівниче товариство. Вказана земельна ділянка була зареєстрована на ім`я [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 21.07.2016 приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Панко Г.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 848. 20.05.2017 [PERSON] і [PERSON] за спільно зароблені кошти придбали транспортний засіб автомобіль NISSAN PATHFINDER, державний номер [NUMBER] , VIN: [NUMBER] , 1999 року випуску, який був зареєстрований на ім`я [PERSON] 27.03.2018 сторони за спільно зароблені кошти придбали садовий (дачний) будинок з будівлями та спорудами, загальною площею: 207,7 кв.м., житловою площею: 47,3 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] . Вказаний садовий (дачний) будинок був зареєстрований на ім`я [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 27.03.2018 приватним нотаріусом Петриківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лимар Є.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 248. 27.03.2018 сторони за спільно зароблені кошти придбали земельну ділянку кадастровий номер 1223783800:02:002:0040, площею 0,0834 га, розташовану за адресою: Дніпропетровська область, Петриківський район, Шульгівська сільська рада, «Радуга-2» садівниче товариство. Вказана земельна ділянка була зареєстрована на ім`я [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 27.03.2018 приватним нотаріусом Петриківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лимар Є.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 249. З червня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] були припинені шлюбні відносини та з цього часу вони почали проживати окремо один від одного. 04.10.2018 рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська шлюб між; мною, [PERSON] та [PERSON] розірвано. 12.03.2019, тобто після розірвання шлюбу, [PERSON] , продав спільне сумісне майно, придбане ними спільно, а саме: квартиру, загальною площею: 100,1 кв.м., житловою площею: 67,1 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] . 03.04.2019 рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська було визначено місце проживання малолітньої - [PERSON] , [INFO] з її матір`ю - [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 10.10.2019 відкрито провадження у справі, визначено справу розглядати у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 12.01.2021 закрито підготовче провадження в даній цивільній справі та призначити справу до судового розгляду по суті на 11.03.2021 о 10-30 годині. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги посилаючись на обставини викладені в позові. Доповнила, що вона неодноразово намагалася врегулювати з відповідачем питання поділу їх спільного майна в позасудовому порядку, однак [PERSON] відмовився будь-що обговорювати без пояснення причин. При вирішенні питання про спосіб поділу майна просить врахувати відсутність в її власності житлової нерухомості, що примушує її з донькою проживати в орендованій квартирі. Стверджує, що іншого спільного з відповідачем майна, яке потребує розподілу, чи яке слід врахувати про поділі майна немає. Представник позивача адвокат Стребіж А.О., в судовому засідання, наполягає на задоволенні позовних вимоги, просила розглянути справу за відсутності відповідача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач по справі [PERSON] в судові засідання повторно не з`явився, був повідомлена належним чином про місце, час і день слухання справи. Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, матеріали справи містять докази того, що 11.03.2021 останній отримав копію позовної заяви з доданими до неї документами та ухвалу суду про відкриття провадження у справі. Клопотань про розгляд справи за його участі або про відкладення розгляду справи до суду не надходило. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши на підставі вимог ст. 281 ЦПК України заочний розгляд справи. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши покази свідків і письмові докази вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи (ч. 1. ст.13 ЦПК). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст. 89 ЦПК, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно до ст.76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частинами 1, 2, 3 статті 77 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Вирішуючи позовні вимоги про встановлення факту проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу, і визнання майна, придбаного під час їх спільного проживання, спільною сумісною власністю, суд виходить з наступного. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99). Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Верховного Суду у постанові від 15 серпня 2019 року (справа N 588/350/15, провадження N 61-30273св18). За результатами вивчення практики застосування судами норм законодавства при розгляді справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення Верховним Судом України проведено аналіз та сформовано відповідний витяг «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, де зроблено висновок про те, що доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Згідно зі статтею 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення Глави 8 цього Кодексу. Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно із частиною першою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частиною третьою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Зазначені норми свідчать про презумпцію спільності права власності жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою на майно, яке набуте ними в період спільного проживання. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із співвласників може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того, хто її спростовує. Судом досліджено акт проживання без реєстрації № 415 від 10.06.2019, складений комісією КП Кам`янської міської ради «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» згідно якого, за адресою: [ADDRESS] проживають без реєстрації з вересня 2009 року по жовтень 2012 року однією родиною [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . (а.с. 34) Згідно свідоцтва про народження, виданим 21.10.2011 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 684, [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] , батьками якої зазначені [PERSON] і [PERSON] . Судом досліджено покази свідків [PERSON] і [PERSON] . Так, [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона товаришує з [PERSON] зі школи. З [PERSON] її позивач познайомила в 2009 році під час їх спільного відпочинку. В 2009 рокі сторони почали проживати разом за місцем постійного проживання позивача, а з вересня 2009 року вони разом почали проживати на орендованій квартирі. В результаті спільного проживання сторін в 2001 році народилася донька [PERSON] . Сторони вели спільний бізнес, до якого безпосередньо була залучена позивач. Під час їх спільного проживання, до реєстрації шлюбу, [PERSON] і [PERSON] придбали квартири в [ADDRESS] , крім того, вони мали у власності куплений ними автомобіль. А після реєстрації шлюбу сторонами були придбані автомобіль та дача в СТ «Радуга-2». Фактичні сімейні стосунки між [PERSON] і [PERSON] припинилися в 2018 році та вони почали проживати окремо, при цьому, місце свого постійного проживання залишила [PERSON] , яка з [PERSON] почали проживати на орендованій квартирі. Свідок [PERSON] показала, що з 2012 року до серпня 2014 року вона працювала в родині [PERSON] нянею, та допомагала у вихованні [PERSON] . Свідки, кожен окремо, в судовому засіданні стверджують, що протягом часу спільного проживання [PERSON] і [PERSON] їх відносини мали характер таких, які притаманні подружжю: вони проживали разом, вели спільне господарство, проводили разом дозвілля, спільно займались вихованням доньки [PERSON] . Судом досліджено фото з домашнього альбому на яких є спільні світлини [PERSON] і [PERSON] разом, а також з їх донькою (а.с. 40-89). Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позивач належними та допустимими доказами довела факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] в період з вересня 2009 року по 14 лютого 2014 року. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (далі Реєстр) 25.01.2011 [PERSON] , за договором купівлі-продажу, посвідченим 25.01.2011 приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Панко Г.А. і зареєстрованого в реєстрі за № 219, придбано квартиру загальною площею: 49,5 кв.м., житловою площею: 28,8 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18). За відомостями, що містяться в договорі купівлі-продажу квартири, від 12.13.2019, [PERSON] продав, а [PERSON] і [PERSON] придбали квартиру, розташовану: [ADDRESS] , загальною площею: 100,1 кв.м., житловою площею: 67,1 кв.м. Згідно п. 1.3 даного договору квартира належить продавцю, тобто, [PERSON] на праві приватної власності та була отримана ним на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Яловою Ольгою Михайлівною 28.04.2012 року по реєстру № 1143, зареєстрованого в Реєстрі прав власності, номер запису: 21290 в книзі: 123. (а.с. 20, 205). 09.01.2014 за [PERSON] зареєстровано, придбаний транспортний засіб - автомобіль MERCEDES-BENZ VITO 115 CDI, державний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, про вказане свідчить інформації МВС України (портал державних послуг) звернення № 0-3064125289 та зміст листа повідомлення № 954 від 26.09.2019 МВС України ТСЦ 1244 про виконання рішення суду в частині накладення арешту на автомобілі. ( а.с. 39, 125). Таким чином,

Outcome: partial