Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

30.10.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами, якими просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого 06 грудня 2010 року, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с.Лощинівка, вул. Спортивна (колишня назва Леніна), № 25, мотивуючи тим, що нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, у звязку із тим, що у договорі купівлі-продажу, посвідченому Лощинівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області 17.08.1985р. за №34 на імя [PERSON]. Не вказана повна адреса місцезнаходження будинку, відсутня назва вулиці та його номер. Також, за вказаним договором купівлі-продажу право власності спадкодавця на цей житловий будинок з надвірними спорудами не зареєстроване у встановленому законом порядку. Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача, сповіщений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав до суду письмове клопотання про визнання позову та розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 17.08.1985р., посвідченому виконавчим комітетом Лощинівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в книзі для записів нотаріальних дій під №34, [PERSON] придбав у гр. [PERSON] житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться в с. Лощинівка. Згідно довідки виконавчого комітету Лощинівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області №699 від 19.10.2018р., відповідно до запису у погосподарській книзі №4 особовий рахунок №0291 виконавчого комітету Лощинівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області громадянину [PERSON] належить житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований в с. Лощинівка по вул. Спортивна (колишня Леніна) №25, в якому [PERSON] проживав та був зареєстрований на дату своєї смерті. Згідно технічного паспорту на житловий будинок, виданого КП «Ізмаїльське МБТІ» 06.09.2018р, по вул. Спортивна №25 в с. Лощинівка розташований житловий будинок, який побудований у 1961 році. Згідно довідки\~№1502\~від 06.09.2018р.\~КП «Ізмаїльське\~МБТІ» житловий\~будинок, що розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Лощинівка, вул. Спортивна, 25, належить [PERSON] на підставі купівлі-продажу №34, посвідченого виконавчим комітетом Лощинівської сільської ради 17.08.1985р., але право власності не зареєстровано. На підставі розпорядження виконавчого комітету Лощинівської сільської ради «Про перейменування вулиць» №7-ОД від 17.02.2016., вулиця Леніна перейменована на вулицю Спортивна. Відповідно до\~свідоцтва про\~смерть серії\~1-ЖД\~№233058\~ від\~07.12.2010\~року,\~виданого Лощинівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] помер 06 грудня 2010 року. Після смерті [PERSON], згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Лощинівка, вул. Спортивна, №25. За життя спадкодавець [PERSON] заповіт не залишав, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №53716235 від 18.10.2018 року. Позивач є спадкоємцем за законом першої черги, що підтверджено свідоцтвом про одруження серії І-АБ №271273 від 21.11.1971р., та спадщину прийняла шляхом подачі в установлений законом строк заяви про прийняття спадщини до нотаріуса, копія якої наявна у матеріалах справи. Інші спадкоємці за законом першої черги діти спадкодавця дочка [PERSON], син [PERSON] 16.03.2011р. подали до державного нотаріуса заяви про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON], копії яких наявні у матеріалах справи. Позивач частину спадщини у вигляді земельних ділянок у нотаріальному порядку оформив, про що отримав 18.10.2018 свідоцтва про право на спадщину за законом. Листом №1260/02-14 від 18.10.2018 державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок №25 по вул. Спортивна (колишня Леніна) в с.Лощинівка, у звязку із тим, що у договорі купівлі-продажу, посвідченому Лощинівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області 17.08.1985р. за №34 на імя [PERSON], не вказана повна адреса місцезнаходження будинку, відсутня назва вулиці та його номер. Також, за вказаним договором купівлі-продажу право власності спадкодавця на цей житловий будинок з надвірними спорудами не зареєстроване у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною 1 ст. 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно із ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до п.п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Як зазначено у [PERSON] спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.3.3, за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками N 32 та N 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. У період чинності Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року, державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. Належність спадкодавцю майна, про яке зазначає позивач у позовній заяві, підтверджується, у том числі, довідкою виконавчого комітету Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області №3/32 від 20.07.2017р. та довідкою КП «Ізмаїльське МБТІ» №1502 від 06.09.2018р. Відповідно до\~ст.\~316\~Цивільного Кодексу\~України,\~правом власності\~є право\~особи на\~річ (майно),\~яке вона\~здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи викладене, на думку суду правомірними є вимоги [PERSON] щодо визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Лощинівка, вул. Спортивна, 25. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, у тому числі, з огляду на те, що відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ч.1 ст. 81 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved