Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

16 січня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки заробітку відповідача щомісячно. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 26 жовтня 1996 року. На даний час проживають окремо один від одного. Відповідач не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини. При цьому стан його здоров'я задовільний, на утриманні інших осіб він не має. Невиконання відповідачем обов'язку утримувати дитину до її повноліття ставить позивача у скрутне матеріальне становище, в зв'язку з чим [PERSON] просить стягнути аліменти на утримання дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, повідомила причини неявки, прохала справу розглянути за її відсутності, надала суду заяву, в якій вказала, що повністю підтримує позов на тих підставах, що викладені в позовній заяві, наполягає на задоволенні вимог . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, повідомив причини неявки, прохав справу розглянути за його відсутності, надав суду заяву, в якій вказав, що визнає позов, не заперечує проти його задоволення. Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних обставин. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 жовтня 1996 року. Рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 15 грудня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище, яке вона здобула при його реєстрації. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] ро кународження, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження. Відповідно до ст.60 ЦПК України , кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно довідки виконкому комітету Шевченківської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області № 01-28/06 від 12 січня 2015 року, [PERSON] зареєстрований в с.Труженка Куйбишевського району Запорізької області,має земельний пай, розміром 9.11га, яка знаходиться в ТОВ "Придонецьке". Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В даний час відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, дитина знаходиться на утриманні позивача. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, розмір аліментів на утримання дитини відповідачем не оспорюється. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує (стаття 182 СК України): 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частин першої і другої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. До суду з позовом позивач звернулась 16 січня 2015 року. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України , суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Оскільки позивача при пред'явленні до суду позову звільнено від оплати судових витрат, а рішення ухвалено на її користь, суд у відповідності до вимог, передбачених ст.88 ЦПК України, має підстави для стягнення з відповідача [PERSON] в дохід держави судових витрат в сумі 243 грн. 60 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: approved