Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності йому правовстановлюючих документів. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що йому в цілому на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS]. 1/2 частина зазначеного житлового будинку належить йому на підставі свідоцтва про право власності, виданого 26 жовтня 1989 року державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Лещинською О.І., за реєстровим № 2-4544. Інша 1/2 частина даного житлового будинку належить заявнику на підставі договору дарування, посвідченого 12 жовтня 1990 року державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Лещинською О.І., реєстровий № 2-4248. 05 травня 1998 року йому на підставі рішення Нікопольської міської ради народних депутатів № 259 від 22 квітня 1998 року був виданий Державний акт на право приватної власності на землю Серії [NUMBER] на земельну ділянку, площею 0. 0459 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Однак, в договорі дарування від 12 жовтня 1990 року та Державному акті на право приватної власності на землю від 05 травня 1998 року прізвище заявника зазначено як «[PERSON]». 27 лютого 1998 року він отримав паспорт громадянина України, в якому його прізвище відповідно до правил переводу прізвищ з російської мови на українську вказано як «[PERSON]». На даний час заявник вирішив внести належну йому земельну ділянку до Державного земельного кадастру та присвоїти їй кадастровий номер, однак у зв'язку із зазначеними розбіжностями зробити це не можливо. Враховуючи наведені обставини, заявник просив суд встановити факт належності йому договору дарування від 12 жовтня 1990 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Лещинською О.І. за реєстровим № 2-4248, а також Державного акту про право приватної власності на землю Серії [NUMBER] від 05 травня 1998 року. [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій свої вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити (а.с.41). Представники зацікавлених осіб з позовом ознайомлені, в судове засідання не з'явилися. Від представника Нікопольської міської ради надійшла заява про розгляд справи без його участі (а.с.42) Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Як встановлено судом, [PERSON] в цілому на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS]. Дані обставини підтверджується довідкою КП Нікопольське "МБТІ" № 2064 від 31 жовтня 2016 року (а.с.21). 1/2 частина зазначеного житлового будинку належить йому на підставі свідоцтва про право власності, виданого 26 жовтня 1989 року державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Лещинською О.І., за реєстровим № 2-4544 (а.с.16). Інша 1/2 частина будинку належить заявнику на підставі договору дарування, посвідченого 12 жовтня 1990 року державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Лещинською О.І., реєстровий № 2-4248 (а.с. 17,18). Крім того, [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серії [NUMBER], виданого 05 травня 1998 року згідно рішення Нікопольської міської ради народних депутатів № 259 від 22 квітня 1998 року, належить земельна ділянка площею 0.0459 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.19). Однак, в договорі дарування від 12 жовтня 1990 року та Державному акті на право приватної власності на землю від 05 травня 1998 року прізвище заявника зазначено як «[PERSON]», відповідно до його паспорту громадянина Союзу РСР, який в нього був на той час. 27 лютого 1998 року він отримав паспорт громадянина України, в якому його прізвище відповідно до правил переводу прізвищ з російської мови на українську вказано як «[PERSON]». На даний час [PERSON] має намір внести належну йому земельну ділянку до Державного земельного кадастру та присвоїти їй кадастровий номер, однак у зв'язку із зазначеними розбіжностями зробити це в нього немає можливості. Те що прізвище заявника «[PERSON]», підтверджується його паспортом громадянина України серії [NUMBER], виданого Нікопольським МВ УМВС України у Дніпропетровській області від 27 лютого 1998 року (а.с.5), а також пенсійним посвідченням (а.с.6) У суду не викликає сумніву той факт, що договір дарування, посвідчений 12 жовтня 1990 року державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Лещинською О.І. за реєстровим № 2-4248 та Державний акт про право приватної власності на землю Серії [NUMBER], виданий 05 травня 1998 року згідно рішення Нікопольської міської ради народних депутатів № 259 від 22 квітня 1998 року на ім'я "[PERSON]" дійсно належить заявнику. Оскільки з набуттям чинності з 01 січня 2013 року Закону України «Про державний земельний кадастр» припинена видача державних актів на право власності на землю, а внесення змін до вже виданих державних актів законодавством не передбачено, то встановити факт належності Державного акту про право приватної власності на землю певній осоібі, у позасудовому порядку неможливо. З урахуванням викладених обставин, суд знаходить заяву [PERSON] обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved