Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

25 листопада 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Великосілківської сільської ради Кам'янка-Бузького району Львівської області, [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якій позивач просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право власності на будинковолодіння, що знаходиться по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 1,32 га, що розташована на території Великосілківської сільської ради. В обґрунтування своїх вимог з врахуванням уточненої позовної заяви посилається на те, що вона є спадкоємицею за законом майна померлої бабці [PERSON], яка померла [INFO] р. До складу спадщини входить будинковолодіння та земельна ділянка. Окрім неї спадкоємцями майна померлої [PERSON] є її син [PERSON], однак він відмовився від прийняття спадщини. Через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, вона не може оформити спадщину в нотаріальному порядку, а тому змушена звернутись до суду. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не прибули, однак на адресу суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що на спадкове майно не претендує. Представник відповідача Великосілківської сільської ради Кам'янка-Бузького району надав суду лист за № 135 від 07.02.2017 р. про розгляд справи без його участі, проти позову заперечень не має. З огляду на такі обставини справи, суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.12.1983 р. позивач [PERSON], дівоче прізвище [PERSON], є донькою [PERSON] та [PERSON] (а.с. 52). В свою чергу, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.01.1957р. батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Таким чином, позивачка [PERSON] є онукою [PERSON] та [PERSON] Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 16.10.1995 р. [PERSON] помер [INFO] р. (а.с.11). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої входить земельна ділянка (середня земельна частка) площею 1,32 га., без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території Великосілківської сільської ради, яка належала померлому на підставі сертифіката на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 18.07.1995 р., який в свою чергу виданий на підставі рішення Великосілківської сільської ради народних депутатів від 27.01.1995р. №2 (а.с.39). Також [PERSON] був власником в цілому будинковолодіння - колгоспного двору, що знаходиться по [ADDRESS], що стверджується свідоцтвом про право особистої власності на будівлі, виданим 20.03.1989 р. виконкомом Великосілківської сільської ради (а.с.12). Як видно з довідки Великосілківської сільської ради Кам'янка-Бузького району за №134 від 07.02.2017 р. (а.с.53) житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] належав до колгоспного двору, останнім членом колгоспного двору була [PERSON] - дружина [PERSON], що також стверджується копією з погосподарської книги на вказане будинковолодіння. А згідно з довідкою Великосілківської сільської ради № 132 від 07.02.2017 р. відповідно до погосподарської книги Великосілківської сільської ради розподілу часток на житловий будинок по [ADDRESS] не було (а.с.55). З копії будинкової книги будинковолодіння [ADDRESS], що за вказаною адресою до дня своєї смерті були зареєстровані [PERSON] та [PERSON], також в будинку були зареєстровані [PERSON], який є батьком позивачки та який помер [INFO] р. (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], а.с.13). Інші діти, а саме [PERSON] та [PERSON],були виписані з будинку 20.02.1982 р. (а.с.19-24). Разом з тим, спадкова справа після смерті [PERSON] не була заведена, що видно з листа приватного нотаріуса Кам'янка-Бузького нотаріального округу Робак Л.А. за № 897 від 06.12.2016 р.(а.с.41). Оскільки спадщина після смерті [PERSON] була відкрита та прийнята до 01.01.2004р., то за правилами п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, до правовідносин, що виникли із спадкування майна [PERSON] слід застосовувати ЦК України 1963 року. Згідно ст. 529 ЦК 1963р. при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Стаття 549 цього Кодексу визначає, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відтак, оскільки на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] у спадковому будинку були зареєстровані його дружина [PERSON] та син - [PERSON], то вони прийняли спадщину по ? частині. Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03.01.2012 р. [PERSON] померла [INFO] р. (а.с.5).а [PERSON] помер [INFO] р. (а.с.13), тобто до моменту смерті його матері. Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Враховуючи той факт, що позивачка є онучкою покійної [PERSON], а її батько помер до моменту смерті його матері, то позивачка має право на спадкування майна [PERSON] за правом представлення. Згідно ч. 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З довідки Великосілківської сільської ради №145 від 08.02.2017р. [PERSON] проживала і була зареєстрована спільно із її бабцею [PERSON] до дня її смерті. Таким чином, позивачка прийняла спадщину після смерті її бабці за правом представлення. Матеріалами справи також встановлено, що після смерті [PERSON] позивач, як єдина спадкоємиця за законом, звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Як видно з матеріалів спадкової справи до майна померлої [INFO] року [PERSON] така була заведена приватним нотаріусом Кам'янка-Бузького нотаріального округу Робак Л.А. 14.02.2017 р. Постановою нотаріуса від 07.03.2017 р. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на все майно у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.11 спадкової справи). Вирішуючи дані позовні вимоги, суд виходить із того, що дані правовідносини є спадковими, а позивач позбавлена права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав, тому її право підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання відповідно до вимог положень п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Вирішуючи питання про визнання права власності на спадкове майно в частині земельної ділянки, суд відзначає, що така земельна ділянка належала покійному [PERSON] на підставі Сертифікату (а.с. 39) і в порядку спадкування переходила до його дружини [PERSON] та його сина [PERSON] без належного оформлення їх спадкових прав. За наслідками смерті [PERSON] та [PERSON] їх частка в земельній ділянці перейшла до позивачки в порядку спадкування з підстав наведених вище. Також судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, на спірний житловий будинок, який був колгоспним двором. Факт приналежності спірного будинку до колгоспного двору підтверджується свідоцтвом про право власності на колгоспний двір від 20.03.1989р., довідкою сільської ради від 07.02.2017р. про те, що такий будинок належав до колгоспного двору, а також викопіюванням із погосподрської книги де відзначено, що таке господарство належало до суспільної групи "колгоспники". Відповідно до ст. 120 ЦК 1963р. майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Стаття 123 цього Кодексу визначала, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відтак, оскільки позивачка є спадкоємцем до майна покійної [PERSON], а такій належало на праві власності частка майна колишнього колгоспного двору як його члену, а також частка як спадкоємцю іншого члена колгоспного двору, і яка прийняла, проте не оформила своїх спадкових прав, то вимоги позивачки по цій справі є підставними та підлягають до задоволення. При вирішенні питання про визнання права власності суд враховує, що відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно є перешкодою для позивача при спадкуванні майна та оформленні права власності на таке. Так, у Листі від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" ВССУ вказав, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Відтак, за встановлених обставин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових прав, а тому такі підлягають до задоволення. На підставі ст. ст. 1220, 1223, 1233 ЦК України, ст. ст. 8, 11, 15, 88, 208-209, 214-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved