Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

14 лютого 2017 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що вона має на праві власності земельну ділянку, яку в період з 21.01.2012 року до кінця 2014 року безпідставно використовував відповідач, що підтверджується рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 12 березня 2014 року та Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 11.06.2014 року. Позивач вважає, що відповідач завдав їй збитків за час користування земельною ділянкою. Позивачка обгрунтувала свій позов з посиланням на статтю 22 ЦК України, вказавши розмір збитків в сумі 54 тис.604 грн., що являється доходом, який отримав відповідач зібравши урожай із належної їй земельної ділянки у 2013-2014 роках. У судове засіданя 13.04.2017 року позивачка та представник позивачки не з"явились, представник позивачки подав до канцелярії суду заяву в якій зазначив, що просить суд розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача 13.04.2017 року у судове засідання не з"явився, про час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причину своєї неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані судом неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власницею земельної ділянки №894, площею 2.53 га.,що підтверджується копією державного акту (а.с.19). Дану земельну ділянку з 21.01.2012 року до кінця 2014 року безпідставно використовував відповідач, що підтверджується рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 12 березня 2014 року та Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 11.06.2014 року. Судом встановлено, що відповідач завдав позивачці збитків в розмірі 54 тис.604 грн. за час безпідставного користування земельною ділянкою, зібравши урожай зерна соняшника та зерна кукурудзи із належної їй земельної ділянки у 2013-2014 роках. Згідно із положеннями ст. 22 Цивільного Кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно із ч.2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки ( пункт «д» ч.1 ст. 156 ЗК України). За змістом ст. 157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України. У п. 16 Постанові від 16.04.2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" Пленум Верховного Суду України надав роз'яснення про те, що вирішуючи спори про відшкодування власникам землі й землекористувачам шкоди, заподіяної самовільним зайняттям або забрудненням земельних ділянок та іншими порушеннями земельного законодавства, суди мають виходити з того, що відповідно до статті 156 ЗК, статті 1166 ЦК така шкода відшкодовується у повному обсязі. Відповідно до статей 90, 95, 212 ЗК ( 2768-14 ) самовільно зайняті земельні ділянки повертаються їх власникам або землекористувачам з передачею останнім незібраного врожаю без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Аналізуючи викладене, суд дійшов до висновку про те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved