Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-05 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] 24.06.2020 звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30 квітня 1988 року між сторонами зареєстровано шлюб у виконавчому комітеті Високобайрацької сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, про що в книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис за №7. Представник позивача зазначив, що спільне життя сторін не склалось, оскільки мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки, на підставі чого в сім`ї відбувались непорозуміння, які призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Можливості зберегти сім`ю немає. Представник позивача вказав, що подружні відносини між сторонами не підтримуються понад один рік, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Позивач на примирення не згоден, вважає, що шлюб необхідно розірвати. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають, однак відповідач в позасудовому порядку не бажає розірвати шлюб, тому позивач вимушений звернутись до суду. Враховуючи зазначені обставини, посилаючись на ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України (далі - СК України), представник позивача просить розірвати шлюб між позивачем та відповідачем. Ухвалою суду від 25.06.2020 в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено проведення судового засідання для розгляду справи по суті. 27.07.2020 за клопотанням відповідача судом постановлено ухвалу про призначення сторонам строку на примирення терміном на 5 (п`ять) місяців. 29.12.2020 судом постановлено ухвалу про поновлення провадження у справі. В судове засідання позивач та його представник [PERSON] не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), що підтверджується довідкою про доставку представнику позивача 29.12.2020 SMS-повідомлення з текстом судової повістки (а.с. 43). Представник позивача подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність та відсутність позивача, зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи та просить позов задовольнити (а.с. 48). Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України, що підтверджується довідкою про доставку 04.01.2021 SMS-повідомлення з текстом судової повістки (а.с. 47), заяви про розгляд справи за її відсутності чи відкладення розгляду справи або відзив на позов до суду не подавала. За відсутності заперечень позивача про ухвалення заочного рішення, враховуючи належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, яка не з`явилась в судове засідання не повідомивши про причини неявки та не подала до суду відзив на позов, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 30 квітня 1988 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Високобайрацької сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, актовий запис №7, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , повторно виданого 16.06.2020 Голованівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с. 4). Спільних неповнолітніх дітей сторони не мають. Як вбачається з довідки виконавчого комітету Перегонівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області №735 від 15.06.2020, позивач проживає в [ADDRESS] , до складу сім`ї позивача входить дружина [PERSON] , 1968 року народження (а.с. 7). Статтею 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частиною першою ст. 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частин 1, 2 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, спільного господарства сторони не ведуть, разом не проживають, спільних неповнолітніх дітей не мають. Згідно наданої позивачем заяви збереження шлюбу між сторонами неможливе. Таким чином, шлюб носить чисто формальний характер. За таких обставин, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу з відповідачем, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, оскільки між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, а тому збереження сім`ї є неможливим. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач, яка змінила прізвище при реєстрації шлюбу, до суду не надала заяву про зміну чи залишення їй зміненого прізвища, тому суд вважає за необхідне залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з наданої позивачем квитанції АТ КБ "ПриватБанк" №0.0.1737693955.1 від 16.06.2020 (а.с. 3), останній за подання даного позову до суду сплатив судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп., виходячи з розміру, встановленого підпунктом 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", що підлягає відшкодуванню відповідачем. Підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору судом не встановлено. На підставі поданих по справі доказів суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача мали місце і підтверджуються письмовими матеріалами справи, які не викликають сумніву, вони являються достовірними та вичерпними. Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: approved