Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

20.11.2017 р. позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за опалення та підігрів води, вказуючи, що відповідач мешкає за адресою: [ADDRESS], користується послугами та є абонентом КП "Харківські теплові мережі", однак не сплачує вартість цих послуг. Посилаючись на Закон України «Про житлово-комунальні послуги», «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», які регулюють відносини між виконавцем послуг (КП «ХТМ») та споживачами, які отримують ці послуги. Відповідно до положення ст.625 ЦК України щодо відповідальності боржників за прострочення виконання грошового зобов'язання. Просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за період з 01.07.2011 року по 01.10.2017 року у розмірі 43172, 84 грн. із них: 34978,90 грн. за надані послуги опалення та підігрів гарячої води за період з 01.07.2011 року по 01.10.2017 року; 3% річних у розмірі 5556,13 грн., інфляційні втрати у розмірі 1037,81 грн., всього 41572 грн.84 коп., а також відшкодувати судові витрати у справі у розмірі 1600,00 грн.. Представник позивача - Василенко А.О. у судове засідання не з'явилась, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи без її участі не надала. Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України, відповідач зобов'язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов'язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред'явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідачів свідчить про їх небажання захищати свої процесуальні права. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі. З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку, що подальший розгляд цієї справи належить проводити за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України, в частині, у якій вони не встановлюють нових обов'язків, не скасовують чи не звужують прав, що належні учасникам судового процесу, чи не обмежують їх використання. В свою чергу, відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження. Ці правила визначаються ухвалою суду про відкриття провадження (п.п.4 ч.2 ст.187 ЦПК України). Враховуючи положення ст.ст.19, 274 ЦПК України, справа була розглянута судом за правилами спрощеного провадження. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України , судом не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується повідомленням відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області (а.с.12) . Опалення та гаряче водопостачання будинку, в якому мешкає відповідач, здійснюється позивачем централізовано. Даних про відмову відповідача від надання їй позивачем послуг опалення та підігріву води - матеріали справи не містять. Згідно розрахунку позивача, за період з 01.07.2011 року по 01.10.2017 року заборгованість відповідачів по сплаті послуг централізованого опалення та підігріву води становить 34978 грн. 90 коп. Крім того, відповідно до положень ст.625 ЦК України, позивачем нараховані 3% річних у розмірі 5556 грн. 13 коп., та інфляційні втрати - 1037 грн. 81 коп. Відповідно ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну, теплову енергію та інші послуги) стягується крім квартирної плати по затвердженим у встановленому порядку тарифам. Статтею 162 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги в квартирі, яка належить громадянинові на праві приватної власності, береться по затвердженим у встановленому порядку тарифам, та має вноситись наймачами своєчасно. Згідно п. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 1875-ІV від 24.06.2004 року - користувач зобов'язаний своєчасно, у встановлений строк, сплачувати надані послуги. У випадку наявності засобів по квартирного обліку холодної та гарячої води та теплової енергії - щомісячно знімати показання та сплачувати вартість наданих послуг за цими показаннями та встановленими тарифами. Строки оплати встановлені п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до ст.541 ЦК України, солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Враховуючи, що відповідачами було порушено право позивача на отримання плати за надані послуги, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, у зв'язку з чим стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за надані послуги опалення та підігрів води за період з 01.07.2011 року по 01.10.2017 року у загальному розмірі 41572 грн.84грн., з яких 34978,90 грн. - вартість наданих послуг, 5556,13 грн. - інфляційні втрати, 1037,81 грн. - 3% річних, які нараховані за вказаний період. За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі 1600.00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved