Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

21 листопада\~ 2017 року\~ Товариство з обмеженою відповідальністю Служба миттєвого кредитування \~\~звернулося \~до суду з позовом, яким просили \~стягнути із [PERSON] \~\~заборгованість за кредитним договором №160205-165204 від 05.02.2016 року в розмірі- 29 736,00 грн., в тому числі 2\~200,00 грн.- основного боргу, 1 268,00 грн.- проценти за договором, 26 268,00 грн.- пеня за договором \~з 06.03.2016 року по 09.11.2017 року\~ та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача надала відповідь на відзив та заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримала. Вказала, що 05.02.2016 року [PERSON] уклала з ТОВ "Служба миттєвого кредитування" Кредитний договір № 160205-165204 та отримала кредит від позивача в розмірі 2 200,00 грн. Договір було укладено шляхом акцепту Товариством пропозиції (оферти) Клієнта про укладення Договору, викладеного в Заяві. Договір вважається укладеним з дати акцепти Товариством пропозиції (оферти) Клієнта. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору та виборі контрагента. \~Акцептом Товариства пропозиції (оферти) Клієнта про укладення Договору є дії Товариства по наданню Кредиту. 2.2. Кредит надається Клієнту на власні потреби Клієнта, не пов'язані з підприємницькою діяльністю на строк, зазначений в Заяві, шляхом видачі готівкових грошових коштів з каси Товариства, та вважається наданим в момент підписання Клієнтом видаткового касового ордеру. Про факт отримання коштів свідчить видатковий касовий ордер від 05.02.2016 року, який підписаний відповідачем. \~ Відповідно до Умов надання та обслуговування кредитів, що є невід'ємною частиною договору № 160205-165204, який було укладено між позивачем та відповідачем, а саме п.п. 3.1.1.2 «Погашення \~заборгованості: погашення заборгованості здійснюється в \~дату повернення кредиту єдиним платижем. При цьому, такий платіж складається з суми Кредиту та процентів, нарахованих за користування Кредитом». Пунктом 3.2 Умов передбачено, що при внесенні суми, що є недостатньою для погашення кредиту повністю, кошти зараховуються у наступному порядку: 1. Сума неустойки; 2.Проценти за кредитом; 3.Сума кредиту. В дату повернення кредиту за договором, а саме 05.03.2016 року відповідач не звернулася до позивача та не сплатила кошти. Порушивши умови повернення коштів за договором, відповідач звернулась лише до позивача 22.03.2016 року та сплатила 800,00 грн. Так, як сплаченої суми не достатньо для погашення боргу, сплачена сума була зарахована в рахунок погашення неустойки в розмірі 748 ,00 грн., а 52,00 грн. - зараховано в рахунок погашення процентів за користування кредитом. Відповідно до п. 4.2. Умов, у разі несвоєчасного повернення Клієнтом обумовленої суми кредиту та нарахованої плати за користування кредитом до Клієнта застосовуються штрафні санкції згідно п.4.3 Умов. \~Згідно з п.4.4. договору у разі несвоєчасного повернення Позичальником обумовленої суми кредиту, до Позичальника застосовуються штрафні санкції у виді неустойки - пені з розрахунку 2 (два)% за кожен день прострочення платежу. Дата-06.03.2016- 9.11.2017 р., сума заборгованості- 3 520, кількість днів- 614, сума пені-26 268,00 грн. Таким чином, сума заборгованості (з урахуванням сплати частини відсотків за користування кредитом за договором та частини пені) становить: 29 736,00 грн. (двадцять дев'ять тисяч сімсот тридцять шість гривень 00 копійок), що складається з: 2 200,00 грн. основного боргу, 1 268,00 грн. - проценти за договором, 26 268,00 грн.- пеня за договором. \~ Відповідач [PERSON], її представник в судове засідання \~\~надали відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи у їх відсутності, вимоги визнали частково, просили застосувати позовну давність та в задоволенні вимог в частині стягнення заборгованості по пені в сумі 26 268,00 грн. відмовити. \~\~Так, відповідно до кредитного договору № 160205-165204 від 05.02.2016 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2 200,00 грн. строком на 30 днів, з кінцевим поверненням до 05.03.2016 року. \~Згідно з умовами до п. 3.1. Договору відповідач зобов'язана повернути отримані грошові кошти в розмірі 2 200,00 грн., а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 1 320,00 грн., що разом складає \~3 520,00 грн., у строк до 05.03.2016 року. 22.03.2016 року [PERSON] сплатила позивачу відсотки за користування кредитом в сумі 800,00 грн. \~Разом з тим, згідно ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). \~Тому, позивачем \~пропущено строк позовної давності, встановленої законодавством для звернення до суду, та просили суд застосувати позовну давність, яка є підставою для відмови у позові. \~Так, позивач просить стягнути з відповідача пеню за порушення строків повернення кредитної заборгованості станом на 09.11.2017 року, але як зазначає в своїй позовній заяві кінцевим строком погашення заборгованості є 05.03.2016 року, а \~звернувся до суду з даним позовом, який був направлений поштою лише 14.11.2017 року, \~тобто з пропуском річного строку звернення з вимогами про сплату пені. \~ Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє частково, із наступних підстав. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ Судом встановлено, що ознайомившись з Умовами надання та обслуговування кредитів, що розміщені на Офіційному сайті www.bistrozaim.ua, 05.02.2016 року між ТОВСлужба миттєвого кредитування та [PERSON]\~ укладено кредитний договір №160205-165204, відповідно якого позичальнику надано кредит на особисті потреби у розмірі 2 200,00 грн., строком на 30 днів до 05.03.2016 року (дата повернення кредиту), зі сплатою процентіву розмірі 1\~320,00 грн. \~ За умовами кредитного договору, Кредитор прийняв на себе зобов'язання надати кредитні кошти Позичальнику, в порядку визначеному в кредитному договорі. Як вбачається із видаткового касового ордеру від 05 лютого 2016 року [PERSON] отримала 2 200,00 грн., про що свідчить її підпис( а.с. 5). Зобов'язання щодо надання кредиту Кредитором виконано в повному обсязі. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за Кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідач перед позивачем належним чином не виконала зобовязання, внаслідок чого станом на 09.11.2017 року утворилась заборгованість у розмірі 29\~736,00 грн., яка складається з наступного: 2\~200,00 грн.- основного боргу, 1 268,00 грн.- проценти за договором, 26 268,00 грн.- пеня за договором, розрахунок якої додається (а.с. 15-26). Порушивши умови повернення коштів за договором, відповідач звернулась лише до позивача 22.03.2016 року та сплатила 800,00 грн. Так, як сплаченої суми не достатньо для погашення боргу, сплачена сума була зарахована в рахунок погашення неустойки в розмірі 748 ,00 грн., а 52,00 грн. - зараховано в рахунок погашення процентів за користування кредитом. Таким чином, суд вважає, що вимоги щодо стягнення із відповідача 2\~200,00 грн.- основного боргу, 1 268,00 грн.- процентів за договором є обґрунтованим та підлягають задоволенню, останньою \~не заперечувались. Згідно п. 4.3. Умов надання та обслуговування кредитів, за порушення строків повернення кредиту клієнт зобов'язується сплачувати Товариству неустойку у вигляді пені у відсотках від суми кредиту, у розмірі, що вказана в Заяві-Анкеті за кожен день простроченого або неналежного платежу за кредитним договором у розмірі та порядку, що наведений у п. 4.4. Умов. У відповідності до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання ( ст. 549 ЦК України). Отже, підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання, що визначено ст.549, 610 ЦК України. Факт порушення відповідачем свого зобовязання за кредитним договором знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду. З наданого розрахунку заборгованості вбачається, що позивач нарахував пеню за порушення строків погашення заборгованості за період з 06.03.2016 року по 09.11.2017року в сумі 26 268,00 грн. Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Згідно зі\~статтею 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Згідно\~ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша\~\~статті 261 ЦК України). Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Оскільки, умовами договору визначено кінцевий строк сплати заборгованості, тому з часу настання кінцевого строку погашення заборгованості необхідно обчислювати початок перебігу строку позовної давності. Позивач просить стягнути з відповідача пеню за порушення строків повернення кредитної заборгованості станом на 09.11.2017 року , але як зазначає в своїй позовній заяві кінцевим строком погашення заборгованості є 05.03.2016. \~ Позивач звернувся до суду з даним позовом, який був направлений поштою лише 14.11.2017 (а.с. 2, 33), тобто з пропуском річного строку звернення з вимогами про сплату пені, тому в частині позову про стягнення заборгованості по пені в сумі \~26 268, 00 грн. суд вважає необхідним відмовити. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача частково. \~ При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 1600 грн. 00 коп. (а.с. 1), відповідно до Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв'язку з тим, що позовні вимоги майнового характеру задоволено частково, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір майнового характеру виходячи з такого розрахунку. Загальна сума задоволених вимог позивача складає в розмірі \~3468,00 грн. та з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі \~186,61 грн. ( 3468,00 \~грн. х 100% : 29 736,00 грн. х 1 600,00 грн.). На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial