Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

17.02.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на її користь на утримання малолітнього сина, щомісячно у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі, однак фактично шлюбні відносини припинені 15.05.2014 року. Під час вагітності та після пологів Відповідач у добровільному порядку ніякої матеріальної допомоги не надає. Відношення до сімейних обов'язків не змінилося і після народження дитини, він продовжує ігнорувати необхідність надання фінансової допомоги, не піклуєтьмя про стан здоров'я та не займається вихованням сина. Малолітній син перебуває на її утриманні. На даний час позивачка не працює. При цьому Відповідач начвається та отримує стипендію, розмір якої приховує. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити, проти заочного розгляду не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причину своєї неявки не повідомив. До суду повернувся конверт направлений Відповідачу на зареєстровану у встановлену законом порядку адресу місця проживання останнього, разом з довідкою про повернення у зв'язку: "за закінченням терміну зберігання". Також згідно довідки про доставку текствого повідомлення на мобільний телефон, повідомлення про виклик до суду отримано абонентом 05.03.2015 року. Суд зазначає, що за приписами ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. З огляду на належне повідомлення Відповідача, справа призначена в порядку заочного розгляду, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] 22.02.2014 року зареєстровано шлюб між Відповідачем та Позивачкою. Згідно з копією свідоцтва про народження дитини [PERSON], [INFO], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Петриківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 21. в графі "Батьки" записані батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Виходячи з положень статей 180, 191 Сімейного Кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Частиною 2 ст. 182, ст. 183 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. За приписами 181, 182 СК України за відсутності домовленості між батьками про спосіб виконання ними обов'язку утримувати дитину розмір аліментів визначається судом з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини, стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліменти інших дітей,непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення. Встановлено, що відповідач є працездатний, стан здоров'я та матеріальне становище дають йому можливість утримувати своїх неповнолітніх дітей. Угоди про сплату аліментів у добровільному порядку сторонами не досягнуто. Доказів зворотного Відповідачем в силу статей 10 та 60 ЦПК України суду не надано. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність обов'язку та можливості відповідача сплачувати аліменти у визначеному розмірі позивачем. Судові витрати згідно положень ст. 88 ЦПК України необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved