Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначає, що йому на праві приватної власності (особистої приватної) на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: АВР №771849 від 20.04.2001 року, приватний нотаріус Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Тітова Т.С., належить квартира [ADDRESS] , право власності зареєстроване 27.09.2005 року, реєстраційний номер [NUMBER] . За вказаною адресою було зареєстровано відповідачів. Відповідачі не є членами сім`ї позивача, в зазначеній квартирі не проживають з моменту реєстрації, не сплачують комунальні послуги. Реєстрація останніх у вказаній квартирі порушує права власника на вільне володіння, користування та розпорядження належним йому на праві власності майном. Заяви та клопотання від сторін по справі не надходили. Позивач склав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги позовної заяви підтримує, просить їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи сповіщався належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, у зв`язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з`явився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із частковим задоволенням позову. Судом встановлені наступні фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів. Як вбачається з матеріалів справи, позивачу на праві приватної власності (особистої приватної) на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: АВР №771849 від 20.04.2001 року, приватний нотаріус Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Тітова Т.С., належить квартира [ADDRESS] , право власності зареєстроване 27.09.2005 року, реєстраційний номер [NUMBER] . У належній позивачу на праві власності квартирі з 24.09.2015 року зареєстровані відповідачі: [PERSON] (а.с. 31), [PERSON] (а.с. 29), [PERSON] (а.с. 30). Відповідно до акту про встановлення фактично проживаючих осіб від 21.01.2019 року відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з дня реєстрації у квартирі не проживають (а.с.10). Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Відповідно до ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. У відповідності до статей 156, 64 Житлового кодексу УРСР до членів власника будинку (квартири) належать дружина (чоловік) власника будинку, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не є членами сім`ї позивача, та не проживають у квартирі, власником якої є позивач з моменту реєстрації. Реєстрація відповідачів у квартирі порушує права позивача, як власника нерухомого майна на вільне розпорядження та користування вказаним майном. За таких обставин, права позивача, як власника квартири підлягають захисту шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, підстав для збереження за ними житлового приміщення немає. Положеннями ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" закріплено, що судове рішення, що набрало законної сили, є самостійною підставою для зняття з реєстрації. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється в день звернення особи на пiдставi заяви особи, остаточного рiшення суду, свідоцтва про смерть особи. Щодо позовних вимог, заявлених до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , то довідками відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області спростовуються доводи позивача, що місце проживання вказаних осіб зареєстроване у квартирі, належній позивачу на праві власності. Таким чином вимоги про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом визнання відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житлом є необгрунтованими та безпідставним, а отже такими, що підлягають залишенню без задоволення.

Outcome: partial