Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

10.02.2015р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Прокуратури Жовтневого району м. Дніпропетровська, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди (а.с. № 2 - 5). Ухвалою суду під головуванням судді Демидової С.О. від 06.04.2015р., яка була скасована ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.05.2015р., провадження по справі було закрито (а.с. № 36-37, 63-64). Справа була передана в провадження судді Ткаченко Н.В., яка своєю ухвалою від 22.05.2015р. прийняла справу до провадження (а.с. № 66). Під час судового засідання представник Прокуратури Жовтневого району м. Дніпропетровська заявила клопотання про залучення в якості співвідповідача Прокуратури Дніпропетровської області, проте з огляду на положення ст. 33 ЦПК України (позивачка таку згоду не дала), представникові відповідача було відмовлено в цьому (а.с. № 82). В обґрунтування позовних вимог позивачка в позовній заяві та в судовому засіданні посилалася на те, що Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.04.2013р., яка набрала законної сили 01.07.2013р., визнано протиправними дії прокурора Жовтневого району м. Дніпропетровська щодо несвоєчасного надання відповіді на її інформаційний запит від 14.10.2012р., зареєстрований 15.10.2012р. за № 6 вх. 12 в журналі реєстрації запитів до прокуратури в порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації» та зареєстрований 15.10.2012р. за № 1723 вх. 12 в журналі реєстрації вхідної кореспонденції. Внаслідок даний неправомірних дій їй завдана моральна шкода, яка полягає у тому, що вона витратила значний час на підготовку (складання листів клопотань), отримання відповідей та участь в судових засіданнях, внаслідок чого змушена була поміняти звичний спосіб життя, відчувати приниження, негативні емоції, неспокій у зв'язку із нехтуванням її правами. Наслідки протиправних дій і досі її непокоять, відволікають позивачку від нормальних життєвих, сімейних зв'язків, впливають на стан її здоровя. Просила стягнути з державного бюджету в порядку передбаченому Постановою КМУ від 03.08.2011р. № 845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників» завдану прокурором прокуратури Жовтневого району м. Дніпропетровська внаслідок вчинених протиправних дій, в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000грн. Представник Прокуратури Жовтневого району м. Дніпропетровська [PERSON] (діє на підставі довіреності від 09.10.2014р. - а.с. № 79) в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що по-перше, вони не є належним відповідачем, по-друге, для відшкодування позивачці моральної шкоди немає законних підстав. Представник відповідача - Державної казначейської служби України в судові засідання по справі, які призначалися на 11.06.2015р. та 26.06.2015р., повторно не зявився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням (а.с. № 77), про причини не явки суд не сповістив. За таких обставин, суд вважає за можливе на підставі ст. 169 ЦПК України, розглядати справу за відсутності представника відповідача Державної казначейської служби України. З огляду на те, що одним з відповідачів надано заперечення щодо позовних вимог, то суд вважає за можливе винести по справі рішення на загальних підставах, встановлених ЦПК України. Суд, вислухавши позивачку та представника Прокуратури Жовтневого району м. Дніпропетровська, вивчивши матеріали справи, вважає, що в задоволені позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 56 Конституції України, у якій закріплено право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про доступ до публічної інформації», особи, на думку яких їхні права та законні інтереси порушені розпорядниками інформації, мають право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч.1 ст. 31 Закону України «Про інформацію», у разі якщо порушенням права на свободу інформації особі завдано матеріальної чи моральної шкоди, вона має право на її відшкодування за рішенням суду. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.04.2013р., яка набрала законної сили 01.07.2013р., визнано протиправними дії прокурора Жовтневого району м. Дніпропетровська щодо несвоєчасного надання відповіді на інформаційний запит позивачки від 14.10.2012р., зареєстрований 15.10.2012р. за № 6 вх. 12 в журналі реєстрації запитів до прокуратури в порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації» та зареєстрований 15.10.2012р. за № 1723 вх. 12 в журналі реєстрації вхідної кореспонденції. Як вбачається із даної постанови, адміністративним судом у справі встановлено, що позивачка шляхом поштового направлення листа звернулася до прокуратури Жовтневого району м. Дніпропетровська на ім'я прокурора Скрипніка М.В. 14.10.2012р. із запитом про надання інформації стосовно причин не направлення їй рішення прокурора за її заявами, яке повинно бути направлене згідно постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська. Відповідь своєчасно на її заяву не надана, хоча останнім днем надання відповідачем відповіді на інформаційний запит від 14.10.2012р. було 19.10.2012р., чим порушено вимоги Закону України «Про доступ до публічної інформації» та Інструкції про порядок забезпечення доступу до публічної інформації в органах прокуратури Дніпропетровської області, затвердженої наказом прокуратури Дніпропетровської області №38 від 24.05.2011р. (а.с. № 6-8) Вважаючи доведеним факт порушення з боку Прокуратури Жовтневого району м. Дніпропетровська прав позички, вона просила стягнути моральну шкоду у розмірі 1000грн. В обґрунтування моральної шкоди, позивачка зазначила, що вона змушена була протягом півроку відновлювати своє порушене право шляхом звернення до суду з відповідним позовом, у звязку з чим поміняла свій спосіб життя і проводила багато часу у складанні численних клопотань та заяв до суду. Повсякденна пригніченість, внутрішній неспокій позивачки негативно вплинув на її відносинах з рідними та близькими, вона часто зривалася в розмовах з ними, приходила до роздратування. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психологічних тощо) яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. З огляну на те, що позивачка не надала суду жодного доказу на підтвердження вказаних обставин і навіть конкретно не вказала, як змінився її спосіб життя, в чому полягає зміна в сімейних звязках, то суд приходить до висновку, що позивачкою не доведено спричинення Прокуратурою Жовтневого району м. Дніпропетровська моральної шкоди за наведеними вище критеріями їх оцінки, а тому в задоволені позовних вимог слід відмовити. Крім того, при винесенні цього рішення, судом враховано, що відновлення порушених прав позивачки у звязку з несвоєчасним наданням відповіді на її інформаційний запит від 14.10.2012р., відбулося шляхом визнання постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.04.2013р. протиправними дії прокурора Жовтневого району м. Дніпропетровська щодо несвоєчасного надання відповіді на інформаційний запит позивачки. Суд зазначає, що відповідно до ст. 1176 ЦК України, право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Згідно ст.ст. 1, 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» від 01.12.1994р. № 266/94-ВР, на який посилається позивач при обґрунтуванні позову, шкода, завдана громадянину внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства. Згідно зі ст. 2 Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали чи постанови суду про повернення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд) факту незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину; 3) відмови в порушенні кримінальної справи або закриття кримінальної справи з підстав, зазначених у пункті 2 частини першої цієї статті; 4) закриття справи про адміністративне правопорушення. Як вбачається із позовних вимог та матеріалів справи, позивачка просить відшкодувати їй моральну шкоду, завдану внаслідок прострочення прокуратурою надання відповіді на її інформаційний запит. Дійсно, відповідним рішенням адміністративного суду встановлений факт неправомірних дій органу прокуратури. Проте, наведеним Законом передбачений вичерпний перелік підстав відшкодування шкоди. Серед даних підстав відсутня така, як несвоєчасне надання інформації. Це порушення з боку правоохоронного органу не породжує для позивачки права на відшкодування моральної шкоди. Отже, посилання [PERSON] по тексту позову на ст. 1176 ЦК України та наявність у неї права на відшкодування моральної шкоди у відповідності до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», суд вважає помилковим і невірним. Посилання по тексту позовної заяви на порушення прокуратурою положень Закону України «Про звернення громадян», суд також оцінює критично з огляду на наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 25, ст. 25 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996р. громадянину на його вимогу і в порядку, встановленому чинним законодавством, можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи при розгляді скарги. Особи, винні у порушенні Закону України «Про звернення громадян», несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність, передбачену законодавством України; Згідно зі ст. 3 Закону під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Заява - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб. Згідно зі ст.ст. 4, 12 цього Закону до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі дії (бездіяльність) у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законі інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов'язки або його незаконно притягнуто до відповідальності. Дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінально-процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством і законодавством про захист економічної конкуренції. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.04.2013р. визнано протиправними дії прокурора щодо несвоєчасного надання відповіді на інформаційний запит, а не на звернення, заяву, клопотання, скаргу. Виходячи із приписів закону, відповідь на інформаційний запит не є рішенням посадової особи органу прокуратури, внаслідок протиправності якого автор запиту має право на відшкодування моральної шкоди. Так само, і дія щодо несвоєчасності його надання не є управлінською дією працівника прокуратури. Таким чином, серед наведених у Законі України «Про звернення громадян» випадків відшкодування моральних збитків також відсутня така підстава, як несвоєчасне надання відповіді на інформаційний запит громадянина. Тому позивачка не має права на заявлену до відшкодування моральну шкоду у порядку Закону України «Про звернення громадян». Суд не дає правову оцінку запереченням представника відповідача щодо того, що вони не є належним відповідачем, та по справі повинно залучити Прокуратуру Дніпропетровської області, оскільки за правилами ст. 33 ЦПК України право визначення відповідача належить саме [PERSON], а вона в судовому засіданні 26.06.2015р. не дала згоди не на заміну відповідача, не на залучення Прокуратури Дніпропетровської області в якості співвідповідача. Крім того, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог позивачки з інших правових підстав. Підводячи підсумок усім вищезазначеним аргументам, суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. З огляду на те, що позивачка при подачі позову була звільнена від сплати судового збору, та враховуючи, що їй в задоволені позову відмовлено, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір слід компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed