Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

13 лютого 2017 року представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог , просить визнати за позивачем право власності на житловий будинок площею 236, 7 кв. м., розташований по вул. Роменській, 69 в м. Суми, на земельній ділянці площею 0, 0448 га, кадастровим номером 5910136600:23:017:0002, мотивуючи свою заяву тим, 14 червня 2001р. між позивачем, [PERSON], та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу жилого будинку незакінченого будівництвом 6 % готовності по вул. Роменській, 69 в м. Суми, що знаходиться на приватизованій земельній ділянці загальною площею 0, 045 га. Зазначений договір посвідчено приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] 14.06.2001 р., зареєстровано в реєстрі за№ 1312. Відповідно до п. З договору всі обов»язки забудовника зазначеного жилого будинку приймає на себе набувач будинку [PERSON]ї. Також 14.06.2001 року позивач уклав з [PERSON] договір купівлі - продажу земельної ділянки площею 0, 045 га, розташованої у м. Суми по вул. Роменській, 69, цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку. Договір посвідчено приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] 14.06.2001 р., зареєстровано в реєстрі за № 1311. 19.06.2007 року позивачу видано державний акт серія ЯД№ 47639 на право власності на земельну ділянку, розташовану по вул. Роменська, 69 м. Суми, площею 0, 0448 га, кадастровим номером 5910136600:23:017:0002, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, підстава видачі акту - договір купівлі - продажу від 14.06.2001 р. № 1311. Таким чином, позивач є власником земельної ділянки, на якій розташовано жилий будинок незакінчений будівництвом 6 % готовності по вул. Роменській, 69 в м. Суми. У 2016 році позивачем завершено будівництво зазначеного житлового будинку, загальною площею 236, 7 м2. Однак, позивач здійснював завершення будівництва житлового будинку без отримання відповідного на те дозволу. Відповідно до висновку експерта [PERSON], що викладено у звіті №2-11-16 ТЗ «Про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж обєкта» збудований Позивачем житловий будинок, розташований по вул. Роменська, 69 в м. Суми площею 236, 7 м2 відповідає вимогам надійності і безпечної експлуатації. З початку будівництва ніяких заяв, претензій та скарг щодо збудованого будинку до органів державного архітектурно-будівельного контролю не надходило, це свідчить про те, що позивачем не були порушені права інших осіб будівництвом зазначеного будинку. Після завершення будівництва позивачем в грудні 2016 р. виготовлено технічний паспорт. У грудні 2016 року позивач звернувся до [PERSON] державного архітектурно-будівельного контролю [PERSON] міської ради з вимогою про введення будинку в експлуатацію та для подальшого оформлення права власності. Листом начальника управління ДАБК [PERSON] міської ради № 10/29.01-22 від 11.01.2017 Позивачу відмовлено у прийнятті в експлуатацію збудованого ним будинку, запропоновано для вирішення цього питання звернутись до суду. В судове засідання позивач та його представник не зявились, але представник позивача\~ надав суду письмову заяву, згідно якої\~ просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримуює у повному обсязі, та не заперечує щодо ухвалення рішення в заочному порядку. Предстанвик відповідача [PERSON] державного архітектурно-будівельного контролю [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності та заперечення, де зазначає, що відповідно до ст.376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Позивач здійснив будівництво житлового будинку без дозвільних документів, а тому, в силу вимог вищезазначеної норми, вказане будівництво є самовільним. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна); якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації - з моменту прийняття його до експлуатації; коли ж право власності на нерухоме відповідно до закону підлягає державній реєстрації - з моменту такої реєстрації. У разі необхідності право власності на незавершене будівництво, за наявності визначених законом умов, може бути зареєстровано органом, який здійснює державну реєстрацію нерухомого майна. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-150/0/4-13 від 28.01.2013 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» суди при розгляді справ про визнання права власності на самочинне будівництво повинні належним чином перевіряти, чи було питання оформлення права власності на самочинне будівництво предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність давали б підстави вважати про наявність спору про право. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав регулюються Законом України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено систему органів та субєктів, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав: 1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2) субєкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитовані субєкти; 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно. Таким чином, вказаним законом чітко визначено перелік органів та субєктів, які наділені повноваженнями здійснювати реєстрацію права власності на нерухоме майно. Законом України від 09.04.2015 р. № 320-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень у сфері архітектурно-будівельного контролю та удосконалення містобудівного законодавства» передано функції та частина повноважень щодо здійснення держархбудконтролю від Державної інспекції архітектурно-будівельного контролю України органам місцевого самоврядування та місцевим органам виконавчої влади. Відповідно до п. 1 ч. «б» ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження щодо надання (отримання, реєстрація) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів у випадках та відповідно до вимог, встановлених Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». Відповідно до п.3.2.11 Положення про управління державного архітектурно-будівельного контролю [PERSON] міської ради, затвердженого рішенням [PERSON] міської ради від 25 січня 2017 № 1673-МР, управління державного архітектурно-будівельного контролю [PERSON] міської ради здійснює державний архітектурно-будівельний контроль за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування обєктів містобудування, проектної документації щодо обєктів, розташованих на території міста. [PERSON] державного архітектурно-будівельного контролю [PERSON] міської ради не здійснює реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а лише надає/реєструє документи, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, здійснює державний архітектурно-будівельний контроль та приймає в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, у випадках передбачених законом. На етапі введення в експлуатацію обєкта не відбувається реєстрація права власності на такий обєкт, а лише перевірка дотримання вимог містобудівного законодавства та будівельних норм. Механізм прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів визначений постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2015 р. № 750) «Про Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» (надалі - Порядок). Згідно п. 10 Порядку у випадку визнання права власності на самочинно збудований обєкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого обєкта. Відповідно до приписів наведеної норми для введення самочинного збудованого обєкту в експлуатацію необхідно визнання права власності на цей обєкт за рішенням суду. А тому, коли позивач звернувся до управління державного архітектурно-будівельного контролю [PERSON] міської ради із зверненням про введення в експлуатацію самочинно збудованого обєкта, уповноваженим на це органом йому рекомендовано було звернутися до суду для визнання на цей обєкт права власності, щоб в подальшому цей обєкт можна було ввести в експлуатацію. А отже, управління державного архітектурно-будівельного контролю [PERSON] міської ради діяло в межах повноважень визначених чинним законодавством та ніяким чином не порушило прав та законних інтересів позивача. Позивачем не надано жодних доказів про те, що відповідач -управління державного архітектурно-будівельного контролю [PERSON] міської ради порушила його право власності чи оскаржує це право в судовому порядку. Тобто, в даному випадку управління державного архітектурно-будівельного контролю [PERSON] міської ради не є належним відповідачем у даному спорі. Відповідно до п.20 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» вирішуючи справи про самочинне будівництво (нове будівництво, реконструкцію зі зміною площі та зайняттям земельної ділянки, прибудови, надбудови) об'єкта нерухомості, здійснене у разі відмови у видачі документів, які надають право виконувати будівельні роботи (повідомлення про початок будівельних робіт, реєстрація декларації про початок виконання будівельних робіт, видача технічних умов, видача вихідних даних тощо), але з додержанням державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів і порядку розгляду цих питань, суд має врахувати, що відмова у наданні дозвільних документів може бути оскаржена до суду заінтересованою особою у порядку адміністративного судочинства. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не з'явився, надав суду відзив, де зазначив, що позивач не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердежння того, що самочинно збудоване майно не порушує прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін з урахуванням доказів, що є у справі. Зі згоди\~ представника позивача суд ухвалює рішення в заочному порядку, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу жилого будинку незакінченого будівництва [PERSON] придбав незакінчений будівництвом житловий будинок 6% готовності по вул.. Роменській 69 в м. Суми, що знаходиться на приватизованій земельні ділянці, загальною площею 0,045 га.(а.с.12) Згідно договору купівлі-продажу [PERSON] придбав земельну ділянку в м. Суми, по вул.. Роменській, 69, загальною площею 0,045 га.(а.с.13) 19.06.2007 року [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку за адресою:м. Суми, вул.. Роменська, 69,серія ЯД № 147639(а.с.14) В 2016 році [PERSON] І отримав технічний паспорт на житловий будинок № 69 по вул.. Роменській в м. Суми (а.с.15-22) [PERSON] Державного архітектурно-будівельного контролю № 10/9.01.22 від 11.01.2017 позивачу відмовлено в прийнятті в експлуатацію житлового будинку, побудованого в 2005 році за адресою : м. Суми , вул. Роменська,69, посилаючись на те, що у випадках визнання права власності на самочинно збудований об"єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об"єкта (а.с. 23). Згідно Звіту №02-11-16-ТЗ про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об"єкта за 2016 рік , за результатами проведення технічного обстеження об"єкта : житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Роменська, 69 в м. Суми , встановлено його відповідність вимогам надійності і безпечної експлуатації і можливість його безпечної експлуатації ( а.с.24-33). Відповідно до Звіту про оцінку майна № ОН-1701226-005 за 2017 рік , оціночна вартість житлового будинку загальною площею 236,7 кв.м., господарських будівель та споруд, що знаходиться за алресою : м. Суми , вул. Роменська , 69 станосить 1029410 грн. ( а.с.34-51). Експертним висновком будівельно-технічного дослідження №974 від 19.04.2017 встановлено , що не здані в експлуатацію приміщення житлового будинку літ А-П , надвірні будівлі : котельна літ К , огорожа №1, розташовані за адресою : м. Суми, вул. Роменська , будинок №69 , відповідають державним будівельним та пожежним нормам. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо), відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно зі ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно з ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо не порушує права інших осіб. Як зазначено у п.п. 2,4,9, 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 « « Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» відповідно до статті 376 ЦК суди розглядають спори щодо самочинного будівництва, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно власником земельної ділянки.При розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.Під належним дозволом слід розуміти передбачений Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» дозвільний документ (статті 35-37), що дає право виконувати підготовчі та будівельні роботи саме того об'єкту і на тій земельній ділянці, яка передана з цією метою певній особі.При розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону України « Про основи містобудування» спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства.У справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК).Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п'ята статті 376 ЦК). Згідно п. 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011р. №461, у випадках визнання права власності на самочинно збудований обєкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого обєкта. Враховуючи наведене , суд ввжає, що позовні вимоги підлягають задоволенню , оскільки позивач на земельній ділянці , призначенням якої є будівництво та обслуговування житлового будинку, належній йому на праві власності , збудував житловий будинок, не порушуючи будівельних норм і правил , та прав інших осіб.

Outcome: approved