Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з означеним позовом, покликаючись на те, що [INFO] року помер брат [PERSON]. Останній з 1990 по 2002 рік працював у СТзОВ «Дружба» (с.Кізлів, Буського р-ну). Між цим з 1993 по 1995 роки проходив службу в армії. В 1993 році перед розпаюванням земель, були складені списки осіб, які мали право на середню земельну частку (пай) на території Кізлівської сільської ради (рішення 17 сесії Кізлівської сільської ради народних депутатів І демократичного скликання від 17.12.1993 року). Проте з невідомих причин брат в дані списки внесений не був. У зв'язку з цим, звернувся в Кізлівську сільську рада та Буську райдержадміністрацію з відповідними заявами про включення брата в додаткові списки на право на середню земельну частку (пай), проте йому роз'яснено, що включення померлих громадян в додаткові списки чинним законодавством не передбачено, процес розпаювання земель колективних с/г підприємств завершено, а тому право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Брат одруженим не був та власних дітей не мав, заповіту не складав, тому спадкоємцями майна першої черги за законом є батьки [PERSON] та [PERSON]. Спадкоємцями другої черги за законом є позивач та сестра [PERSON]. Батьки та сестра від належних їм часток у спадщині відмовилися в користь позивача. У відділі Держгеокадастру у Буському районі у видачі дублікату державного акту (сертифікату) на право власності на землю позивачу відмовлено, мотивуючи відсутністю власника земельної ділянки (паю). [PERSON] до початку судового засідання, подав заяву з проханням справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об'ємі, просить позов задовольнити. Представник відповідача Кізлівської сільської ради, представник третьої особи Відділу Держгеокадастру у Буському районі в судове засідання не з'явилися, подали листи з проханням справу слухати у відсутності їх представників, позов визнають, заперечень щодо такого, не мають. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, представника третьої особи, суд, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. На підставі ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Свідоцтвом серії [NUMBER] виданим 20.01.2007 року Кізлівською сільською радою Буського району Львівської області, підтверджується факт смерті [PERSON], про що зроблено актовий запис № 2. Як встановлено, [PERSON] з 1990 року по 2002 рік працював у СТзОВ «Дружба» в с. Кізлів, Буського району. З 1993 року по 1995 рік проходив службу в армії. В 1993 році перед розпаюванням земель, були складені списки осіб, які мали право на середню земельну частку (пай) на території Кізлівської сільської ради (рішення 17 сесії Кізлівської сільської ради народних депутатів І демократичного скликання від 17.12.1993 року). Проте з невідомих причин останній в дані списки внесений не був. Згідно листів Кізлівської сільської ради, Буської райдержадміністрації, вбачається що включення померлих громадян в додаткові списки чинним законодавством не передбачено, процес розпаювання земель колективних с/г підприємств завершено, а тому право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Статтею 6 ч. 6-8 Земельного Кодексу України (із змінами та доповненнями внесеними Законом України від 13.03.1992 року № 2196-ХП) право на земельну частку (пай) мають особи, що працюють у сільському господарстві, пенсіонери, які раніше працювали у сільському господарстві і проживають в сільській місцевості, а також особи, зайняті у соціальній сфері на селі. До числа осіб, які працюють у сільському господарстві, належать усі працівники колективних сільськогосподарських підприємств, підсобних сільських господарств, селянських (фермерських) господарств, інших сільськогосподарських підприємств, установ, організацій. До числа осіб, зайнятих у соціальній сфері належать працівники освіти, охорони здоров'я, культури, побутового обслуговування населення, зв'язку, торгівлі та громадського харчування, правоохоронних органів, рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів. Відповідно до Указу Президента України від 10 листопада 1994 р. № 666/94 "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" установлено, що кожному члену КСП, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному вираженні. Указ проголосив, що право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, обміну, успадкування, застави. У разі виходу із зазначених підприємств, їх члени мають право на отримання земельної ділянки в натурі. Згідно Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени КСП, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання. Відповідно до роз'яснень Судової палати у цивільних справах ВСУ (лист від 01.09.2003р., п0081700-03) право на земельний пай мають направлені на навчання особи, якщо вони залишилися членами КСП, військовослужбовці строкової служби, якщо вони теж залишилися членами КСП, жінки - члени КСП, які перебувають у відпустці у зв'язку з вагітністю або пологами чи по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також члени КСП, які займали виборні посади в органах державної влади або місцевого самоврядування, якщо збереження за ними членства в КСП передбачено його статутом. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачає повноваження рад та районних державних адміністрацій щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), де передбачено, що дані органи розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, а також приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), а також організовують проведення розподілу земельних ділянок між особами, які мають право на виділення їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), в порядку, визначеному цим Законом та приймають рішення про видачу документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, власникам земельних часток (паїв). Вищезазначені норми законодавства повторюються в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004р. «Про судову практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (із змінами), де зазначено, що член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності, через відсутність необхідної для цього землі, остання відповідно до п.7 Указу Президента України від 08.08.1995р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою... Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай). її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду в судах. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), серед іншого, є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до довідки Відділу Держгеокадастру у Буському районі Львівської області від 06.03.2017р. № М-12/0-10/6-17, середня земельна частка (пай) в господарстві НААГ «Дружба» на території Кізлівської сільської ради уточненою площею становила 2,48 умовних кадастрових га, з них ріллі - 2,00 ум.кад.га. Згідно довідки Кізлівської сільської ради Буського району від 21.02.2017р. №60, на території сільської ради є вільна земля (19.7803 га. землі резервного фонду), з якої у випадку визнання права на середню земельну частку (пай), може бути надана відповідна земельна ділянка. Стаття 1 протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (ратифікована Законом України від 17.07.1997 року) передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своїх власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Судом встановлено, що спадкодавець заповіту не залишив. Згідно ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування визначається в порядку черговості, згідно ст. 1258 ЦК України. Спадкоємцями першої черги за законом до даного майна є батьки позивача [PERSON] та [PERSON]. Позивач та його сестра [PERSON] є спадкоємцями другої черги за законом. Спадкоємці від своєї частки спадщини відмовляються в користь позивача, про що подали відповідні письмові заяви, належним чином завірені. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельні ділянки переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням їх цільового призначення. Реалізувати своє законне право спадкування на спадкове майно в позасудовому порядку позивач не може. Згідно ст.131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування.

Outcome: approved