Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, який згодом було уточнено до [PERSON] в якому просить суд стягнути з останньої кошти в сумі 396 295 гривень. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 12 травня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу 3-х кімнатної квартири, загальною площею 60,3 кв.м. в тому числі житловою 39,9 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Продаж квартири було здійснено за 396 295 (триста дев'яносто шість тисяч двісті дев'яносто п'ять) гривень. В подальшому, за рішенням Приморського районного суду м. Одеси, на спірну квартиру було визнано право власності за [PERSON]. До судового засідання представник позивача не з'явився, проте надав до суду заяву в якій просив суд розглядати справу за його відсутності та за відсутності позивача та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.86). Відповідачка до судового засідання повторно не з'явилась, хоча була судом повідомлена належним чином про час, дату та місце розгляду справи, повідомлення про причини неявки від неї не надходило, а тому за згодою позивача суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України Врахувавши позицію позивача, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] та позивач [PERSON] 12 травня 2010 року уклали договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], яка складається з 3-х кімнат загальною площею 60,3 кв.м. в тому числі житловою площею 39,9 кв.м. (а.с.8). Відповідно п. 2 договору купівлі-продажу [PERSON] сплатив 396 295 (триста дев'яносто шість тисяч двісті дев'яносто п'ять) гривень, які продавець [PERSON], отримала повністю при підписанні Договору. Вищезазначений договір купівлі-продажу був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 2508. На час укладення договору купівлі-продажу спірна квартира належала [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 30.04.2010 року укладеного між [PERSON], представником [PERSON] та [PERSON], зареєстрованого в реєстрі під №1350 (а.с.85). Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 6 грудня 2012 року по цивільній справі № 1522/1466/12 за позовом [PERSON], до [PERSON], [PERSON], третя особа - КП "ОМБТІ та РОН" про визнання недійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності позов було задоволено та визнано також недійсним договір купівлі-продажу, який було укладено між [PERSON], та [PERSON] та визнано право власності на квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] за [PERSON]. (а.с.11-13). Рішенням апеляційного суду Одеської області від 20 березня 2013 року було скасовано рішення Приморського районного суду м. Одеси від 6 грудня 2012 року в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу від 12 травня 2010 року, укладеного між [PERSON], та [PERSON] та в цій частині відмовлено в задоволені позовних вимог [PERSON] (а.с.21-23). При розгляді справи в Приморському суді м. Одеси було встановлено, що [PERSON] є власником спірної квартири і від його імені, на підставі підробленої довіреності, [PERSON], продала квартиру [PERSON], яка в свою чергу продала квартиру [PERSON] На теперішній час власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], є [PERSON], за яким право власності було визнано рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 6 грудня 2012 року. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Також відповідно до п. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 661 ЦК України у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих обставин. Пунктом 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав " було надано роз'яснення судам в частині того, що у разі якщо позов власника про витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено, покупець цього майна має право відповідно до ст. 661 ЦК звернутися до суду з вимогою до продавця про відшкодування збитків, завданих вилученням у нього товару за рішенням суду з підстав, що виникли до його продажу. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідачки на його користь сплачених ним судових витрат, суд,

Outcome: approved