Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

24.10.2017 позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому , з урахуванням зменшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по аліментам на утримання дітей: доньки [PERSON] ,[INFO], та сина [PERSON] ,[INFO] , в розмірі 11380,39 грн., що утворилась станом на 22.02.2015 , та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей в розмірі 271216,20 грн... В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 26.12.2012 зобовязано відповідача сплачувати аліменти на користь позивача в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання двох дітей : дочки [PERSON] та сина [PERSON] ,починаючи з 26.10.2012 і до досягнення ними повноліття. На підставі вищезазначеного рішення виданий виконавчий лист, який перебував на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби . Посилаючись на те, що відповідач із 26.10.2012 аліменти на її користь на утримання дітей не сплачував, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 22.02.2015 становила 11380,39 грн.. За період з 26.10.2012 по 21.02.2015 пеня за несплачені аліменти, згідно розрахунку , доданого до позовної заяви, становить 271216,20 грн.. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, зазначених в позові. Представник відповідача [PERSON]- [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив , що відповідно до норм ст. 195 ч.3 СК України, заборгованість по аліментам визначається виключно державним виконавцем при примусовому виконанні судового рішення, і утворюється внаслідок неналежного виконання (невиконання) судового рішення про стягнення аліментів. Тобто, наявність заборгованості не створює між стягувачем і боржником нових правовідносин , а повністю охоплюється правовідносинами по утриманню дитини , вирішеними рішенням суду про стягнення аліментів. Лише у випадку наявності спору між сторонами виконавчого провадження та виконавцем щодо розміру заборгованості по аліментам вказаний спір за заявою заінтересованої особи розглядається судом. Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в ухвалі Верховного Суду України від 08.06.2011 по справі №6-51298св10. Та обставина , що виконавче провадження завершене 18.12.2015, не може слугувати підставою для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості по аліментам , оскільки , відповідно до ч.4 ст. 194 СК України , заборгованість по аліментам стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. Незаконне закінчення виконавчого провадження про стягнення аліментів у зв»язку із закінченням строку стягнення, при наявності у боржника заборгованосі по аліментам, може бути підставою для оскарження такого рішення державного виконавця. Вимоги позивача є подвійним стягненням існуючої заборгованості. Вважає , що позивач обрала невірний спосіб захисту порушеного права ,а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості по аліментам задоволенню не підлягають. Відповідач повністю не згоден з розміром заборгованості по аліментам, вважає , що сума заборгованості , яку просить стягнути позивач, є необґрунтованою та не доведеною. Крім того, розмір неустойки, яку просить стягнути позивач є значно завищеною, а розрахунок неустойки здійснений неправильно , всупереч вимог ст.. 196 СК України. Чинним законодавством, зокрема ст.. 196 СК України, встановлена відповідальність за прострочення сплати аліментів. Однак така відповідальність наступає лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов»язана сплачувати аліменти. Про наявність рішення суду про стягнення аліментів відповідачу не було відомо. У період з 29.12.2012 по 20.02.2015 відповідачем на банківський рахунок дочки [PERSON] на навчання перераховано 61211 грн., що є доказом належного виконання відповідачем батьківських обов»язків. Заборгованість по аліментам виникла не з вини відповідача , а у зв»язку з тим , що позивачем був пред»явлений лист до виконання 30.04.2015, що свідчить про те , що заборгованість по аліментам утворилась за минулий період. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши письмові докази , що є у справі, вважає , що позов є обґрунтованим та таким , що підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено , що ршенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 26.12.2012 з відповідача на користь позивача стягнути аліменти в розмірі 1\\3 частини усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на утримання дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON] ,[INFO], до досягнення ними повноліття, починаючи з 26.12.2012 (а.с.12). Згідно довідки-розрахунку Ковпаківського відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 02.05.2018 заборгованість по аліментам станом на 22.02.2015 становить 11380,39 грн., яка утворилась за період з 26.10.2012 по 22.02.2015, включно(а.с.110). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 8 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження",- спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Згідно ч. 3 ст. 195 СК України,- розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Згідно з ч. 8 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження",- спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленному законом. Враховуючи, що між сторонами виник спір щодо наявності та розміру заборгованості по аліментам, суд приходить до висновку про необхідність вирішення цього питання судом. Твердження представника відповідача, що відповідач не знав про наявність рішення суду про стягнення аліментів, а дізнався про його існування лише, коли з його заробітній плати в 2015 року були вперше стягнути аліменти, не спростовують факту ухвалення відповідача та не звільняє його від обов»язку сплачувати аліменти. Крім того, в разі незгоди з рішенням суду, відповідач міг його оскаржити у встановленому цивільно-процесуальним законом порядку та у визначені строки, шляхом поновлення строку на його оскарження, чого ним зроблено не було. Навпаки, відповідач з березня 2015 року здійснював виплати по погашенню заборгованості по аліментам, чим визнав факт того , що на нього покладений обов»язок сплачувати аліменти на утримання дітей. Крім того , посилання представника відповідача на ту обставину, що відповідачем за період з 29.12.2012 по 20.02.2015 на рахунок дочки [PERSON] було перераховано 61211 грн. на навчання , не є доказом , що відповідачем вказані кошті виплачувались в рахунок сплати аліментів за період з 26.10.2012 по 22.02.2015, оскільки перераховані грошові кошти мали інше цільове призначення , ніж сплата аліментів. Не доведено представником відповідача і неправильність проведеного державним виконавцем розрахунку заборгованості станом на 22.02.2015, включно. Жодних належних та допустимих доказів, які б спростували наданий позивачем розрахунок суду не надано. Відсутність вини відповідача в утворенні заборгованості, на що посилається представник відповідача, навіть в разі доведення цього факту, не було б підставою для звільнення боржника від сплати заборгованості по аліментам, тому заперечення представника відповідача в цій частині суд вважає неспроможними. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення в повному обсязі позовних вимог в частині стягнення заборгованості по аліментам на утримання дітей в розмірі 11 380,39 грн.. За змістом статті 196 СК України (в редакції, що була чинна до 08.07.2017)при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов»язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обовязку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобовязань. З огляду на те , що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Враховуючи , що довідка-розрахунок заборгованості по аліментам від 02.05.2018 не скасована в судовому порядку, розмір пені за прострочення сплати аліментів на утримання дітей, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 7101,96 грн. з наступного розрахунку : -за жовтень 2012 року: 96,85 грн. х 1% х 6 д. =5,81грн.; -за листопад 2012 року: 571,33 грн. х 1% х 30 д. = 171,39 грн.; -за грудень 2012 року:952,14 грн. х 1% х 31д. =295,16 грн.; -за січень 2013 року:907,85 грн. х 1% х 31д. =281,43 грн.; -за лютий 2013 року: 973,02грн. х 1% х 28д. = 272,44 грн.. -за березень 2013 року:911,17 грн. х 1% х 31д. = 282,46 грн.. -за квітень 2013 року: 654,63грн. х 1% х 30д. = 196,38грн.; -за травень 2013 року:892,61 грн. х 1% х 31д. = 276,70грн.; -за червень 2013 року:866,56 грн. х 1% х 30д. =259,96 грн.; -за липень 2013 року: 1024,23 грн. х 1% х 31д. = 317,51грн.; -за серпень 2013 року: 769,09 грн. х 1% х 31д. = 238,41грн.; -за вересень 2013 року: 1126,66 грн. х 1% х 30д. = 337,99грн.; -за жовтень 2013 року: 810,47 грн. х 1% х 31д. = 251,24грн.; -за листопад 2013 року: 1024,23 грн. х1%х 30д.=307,26 грн.; -за грудень 2013 року: 932,93 грн. х 1% х 31д. = 289,20грн.; -за січень 2014 року: 833,04 грн. х 1% х 31д. = 258,24 грн.; -за лютий 2014 року:921,81 грн. х 1% х 28 д. = 258,10 грн.. -за березень 2014 року: 651,94 грн. х 1% х 31д. = 202,10грн.. -за квітень 2014 року: 744,35 грн. х 1% х 30д. = 223,30грн.; -за травень 2014 року:465,65 грн. х 1% х 31д. = 144,35грн.; -за червень 2014 року: 730,66 грн. х 1% х 30д. = 219,19грн.; -за липень 2014 року: 954,86 грн. х 1% х 31д. = 296,00 грн.; -за серпень 2014 року: 709,49 грн. х 1% х 31д. = 219,94 грн.; -за вересень 2014 року: 937,38 грн. х 1% х 30д. = 281,21 грн.; -за жовтень 2014 року: 789,78грн. х 1% х 31д. = 244,83грн.; -за листопад 2014 року: 958,72 грн. х1%х 30д.= 287,61грн.; -за грудень 2014 року:764,88 грн.х 1% х 31д. = 237,11грн.; -за січень 2015 року: 962,96 грн. х 1% х 31д. = 298,51грн.; -за лютий 2015 року: 674,04 грн. х 1% х22 д. = 148,28грн.. Враховуючи вищевикладене , суд вважає необхідним позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача суму неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в розмірі 7101,96 грн.. В іншій частині позовних вимог в цій частині слід відмовити через неправильне посилення позивачем на норми матеріального права , що призвело до неправильного розрахунку суми неустойки (пені). Відповідно до ст. 141 ЦПК України , ст.4 ч.2 Закону України «Про судовий збір» , з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 640 грн., та на користь держави судовий в збір в сумі 640 грн..

Outcome: partial