Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

26.07.2019 року заявники [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із заявою, в якій просять видати обмежувальний припис строком 6 (шість) місяців, яким [PERSON] , [INFO] , визначити заходи тимчасового обмеження його прав, а саме: 1) заборонити перебувати в місці спільного проживання з ними за адресою - [ADDRESS] ; 2) заборонити наближатися ближче на 100 метрів до місць частого відвідування ними, а саме: місця проживання - [ADDRESS] ; місця роботи - ДНЗ Новоград-Волинське вище професійне училище, за адресою - вул. Пушкіна, 47/37, м. Новоград-Волинський; та інших місць частого відвідування; 3) заборонити особисто і через третіх осіб розшуковувати їх, якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними; 4) заборонити вести спілкування, телефонні переговори (в чому числі надсилати смс-повідомлення) з ними або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Свої вимоги мотивували тим, що постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду від 30.01.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КупАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді 30 годин громадських робіт, за вчинення бійки зі своїм батьком [PERSON] за місцем їх проживання. Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду від 22.02.2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КупАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10-ти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення насильства в сім`ї відносно своєї матері [PERSON] . Крім цього, 31.12.2017 року [PERSON] зверталась до поліції як Потерпіла, оскільки [PERSON] наніс їй тілесні ушкодження, кримінальне провадження № 12018060090000005. Однак, [PERSON] на шлях виправлення не став та продовжує вчиняти неправомірні дії відносно них, а саме: регулярно вчиняє бійки, конфлікти, словесно ображає, чим принижує їх гідність, погрожує та наносить їм тілесні ушкодження, свідками чого часто стають їх сусіди та інші сторонні люди, що вкрай негативно впливає на їх психоемоційний стан. Неодноразові звернення до поліції щодо припинення незаконних дій [PERSON] відносно їх не дають позитивного та тривалого результату, через що вони постійно перебуваю в напруженому та пригніченому стані, що вкрай негативно впливає на їх здоров`я та рівень працездатності. Неправомірні дії [PERSON] викликають у них побоювання за їх безпеку, самостійно вони нездатні захиститись, тому вважають, що необхідно застосувати обмежувальний припис, що забезпечить дієвий, ефективний та невідкладний захист для недопущення повторних випадків домашнього насильства. 26.07.2019 року відкрито окреме провадження у цивільній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від заявників до суду надійшли письмові заяви, від кожного окремо, в яких вони просили розглянути справу без їх участі, вказали, що вимоги заяви підтримують повністю з підстав, вказаних у ній, вимоги заяви просили задовольнити у повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] до суду не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся у відповідності до ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених ст. 223 ЦПК України. Оскільки усі учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суд вважає за можливе розглянути справу по суті за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі матеріалів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є повновлітнім сином заявників у справі [PERSON] та [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження (а.с.6). Згідно відмітки у паспорті зареєстрованим місцем проживання [PERSON] є [ADDRESS] (а.с.5). Із змісту поданої заяви слідує, що заявники проживають за адресою - [ADDRESS] . Заявник [PERSON] працює в ДНЗ "Новоград-Волинське вище професійне училище". Разом з тим, встановлено, що постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду від 30.01.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КупАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді 30 годин громадських робіт, за вчинення бійки зі своїм батьком [PERSON] за місцем їх проживання 01.01.2018 року. Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду від 22.02.2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КупАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10-ти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення насильства в сім`ї відносно своєї матері [PERSON] 16.02.2019 року (а.с.7,8). Крім того, встановлено, що 01.01.2018 року до ЄРДР, кримінальне провадження № 12018060090000005, внесене звернення 31.12.2017 року [PERSON] до відділу поліції з приводу нанесення 31.12.2017 року близько 23 години по місцю її проживання по [ADDRESS] , їй тілесних ушкоджень [PERSON] на ґрунті особистих неприязних відносин, дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України (а.с.14). Згідно листа начальника Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області від 12.04.2019 року кримінальне провадження № 12018060090000005 закрите за п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України (а.с.13). Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до п.3, 6, 7, 8 ч.1, ст.1 цього Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи усі надані заявниками докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд вважає, що заявники, як жертви домашнього насильства, потребують захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», та приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявників, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно кривдника строком на шість місяців. На підставі вище встановленого, суд вважає за можливе заборонити [PERSON] : перебувати в місці спільного проживання заявників [PERSON] та [PERSON] за адресою - [ADDRESS] ; наближатися ближче на 100 метрів до місць частого відвідування ними, а саме: місця проживання - [ADDRESS] ; місця роботи [PERSON] - ДНЗ "Новоград-Волинське вище професійне училище", за адресою - вул. Пушкіна, 47/37, м. Новоград-Волинський; особисто і через третіх осіб розшуковувати їх, якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними; та заборонити вести спілкування, телефонні переговори (в чому числі надсилати смс-повідомлення) з ними або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Разом з цим, суд відмовляє у задоволенні вимоги, що стосується заборони [PERSON] наближатися ближче на 100 метрів до місць частого відвідування заявників [PERSON] та [PERSON] , а саме: інших місць їх частого відвідування, оскільки дана вимога заявниками не конкретизована, що суперечить вимогам закону. За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви та видачу обмежувального припису терміном на 6 місяці. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі викладеного,

Outcome: partial