Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» про зняття арешту з майна. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступні обставини. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 30.12.2020 року скасовано судовий наказ № 523/9974/17 виданий 02 серпня 2017 року Суворовським районним судом м.Одеси про стягнення з [PERSON] на корить Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» суми боргу по оплаті за спожиту електричну енергію в розмірі 4880 грн., 60 коп., три відсотки річних у розмірі 29 грн., 03 коп. та інфляційні витрати у розмірі 164 грн. 82 коп. а також судовий збір. Скасований судовий наказ став підставою для відкриття виконавчого провадження № 58817099 та накладення арешту на майно позивача. Копію ухвали про скасування судового наказу № 523/9974/17 позивачем було надано до Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністрерства юстиції (м.Одеса) з проханням зняти арешт з майна і грошових коштів, так як підстава для накладення арешту відсутня. Листом № 38263 від 24.03.2021 року Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністрерства юстиції (м.Одеса) позивачу було надано відповідь з якої вбачається, що виконавче провадження було завершено 28.05.2019 р. на підставі п. 2 ч. 1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» та арешт може бути знятий за рішенням суду. Арешт накладений на майно позивача та на грошові кошти, накладений на підставі постанови державного виконавця, позбавляє позивача гарантованого Конституцією права володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. У зв`язку із чим, позивач просить суд ухвалити рішення яким, зняти арешт з грошових котів, що містяться на всіх розрахункових рахунках та всіх інших відкритих рахунках та майна [PERSON] , накладений на підставі постанови про арешт коштів боржника № 58817099від 21.10.2019 р. державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Франчук А.С. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 27 липня 2021 року було відкрито спрощене провадження по справі з викликом сторін по справі та надано відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач в судове засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився. Будь-яких заяв чи клопотання до суду не подав. Про місце, дату та час слухання справи сповіщений належним чином. Представник відповідача АТ «ДТЕК Одеські електромережі» (попередня назва ПАТ «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго») в судове засідання подав відзив в якому зазначає, що не є особою в інтересах якої накладено арешт на майно позивача, оскільки будь-яких заперечень ( претензій) до [PERSON] на момент подання заяви про скасування судового наказу у них не було, що свідчить про те, що АТ «ДТЕК Одеські електромережі» не є належним відповідачем по справі. Арешт на майно [PERSON] було накладено правомірно в рамках виконавчого провадження з виконання рішення. Разом із тим не заперечують щодо зняття арешту з майна боржника. В задоволенні позову [PERSON] просять відмовити. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини, а також відповідні правовідносини. Так встановлено, що Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 30.12.2020 року скасовано судовий наказ № 523/9974/17 виданий 02 серпня 2017 року Суворовським районним судом м.Одеси про стягнення з [PERSON] на корить Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» суми боргу по оплаті за спожиту електричну енергію в розмірі 4880 грн., 60 коп., три відсотки річних у розмірі 29 грн., 03 коп. та інфляційні витрати у розмірі 164 грн. 82 коп. а також судовий збір. Однак раніше на підставі даного наказу у межах виконавчого провадження № 58817099 було накладено арешт на майно позивача. Копію ухвали про скасування судового наказу № 523/9974/17 позивачем було надано до Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністрерства юстиції (м.Одеса) з проханням зняти арешт з майна і грошових коштів, так як підстава для накладення арешту відсутня. Листом № 38263 від 24.03.2021 року Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністрерства юстиції (м.Одеса) позивачу було надано відповідь з якої вбачається, що виконавче провадження було завершено 28.05.2019 р. на підставі п. 2 ч. 1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» та арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 4 ст 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Стаття 17 Загальної декларації прав людини, проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення. Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції встановлено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права». Згідно ч. 2 ст. 319 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та здійснює такі права на власний розсуд. Відповідно до ч. 4 ст. 59 ЗУ "Про виконавче провадження" підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Згідно ч. 5 ст. 59 ЗУ "Про виконавче провадження" в усіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема припинення дії, яка порушує право. Частиною 1статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним, ніхто протиправно не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, оскільки позивач не має можливості розпорядитись свої майном та відсутні підстави у накаледному арешті, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved