Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

11.03.2021 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса №37113 вчинений 08.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором 005-99935-271113 від 27.11.2013 року в розмірі 11986,80 грн. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 20.01.2021 року позивач по пошті отримав постанову приватного виконавця Клименко Р.В. про відкриття ВП №63529415. В кінці січня 2021 року позивач ознайомився з матеріалами виконавчого провадження та з`ясував, що відповідач отримав у приватного нотаріуса виконавчий напис на стягнення 11986,80 грн. нібито за заборгованістю по кредитному договору 005-99935-271113 від 27.11.2013 року. Позивач не розуміє звідки утворився цей борг. 27.11.2013 року позивач дійсно кредитувався та погашав банківській установі кредит у розмірі 15000,00 грн., який погасив повністю. В 2015 році в зв`язку з припиненням діяльності банку і початком його ліквідації припинили працювати відділення та каси. Під час відвідування банку позивачу роз`яснили, що всі раніше внесені кошти на рахунки та для погашення кредиту будуть зараховані на погашення тіла кредиту, і тому турбуватись не потрібно. Позивач вимагав надати йому документи на підтвердження цих обставин або надати довідку про погашення зобов`язання однак у цьому було відмовлено із посиланням на відсутність відповідних повноважень. ПАТ «Дельта Банк» жодним чином не повідомляв позивача про зміну умов співпраці, не повідомляв про існування заборгованості. При вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримував від відповідача та позивача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми процентів, зазначені у виконавчому написі є безспірними. Як зазначено у виконавчому написі, стягнення здійснюється за період з 11.08.2020 по 17.08.2020, заборгованість становить 11486,80 грн., яка складається з: простроченої заборгованості суми кредиту - 7886,80 грн.; простроченої заборгованості по несплачених відсотках за користування кредитом - 3600,00 грн., а також з позивача стягується 500,00 грн. плати за вчинення виконавчого напису. При цьому у виконавчому написі вказано, що строкова заборгованість за сумою кредиту становить - 0,00 грн. На думку позивача вказане означає, що жодної заборгованості по сумі кредиту немає. Розрахунок заборгованості по кредитному договору здійснений відповідачем одноособово без урахування думки та позиції позивача і не відповідає дійсності. Позивачу не було відомо, що будь-які зобов`язання передані до фінансової установи. ПАТ «Дельта Банк» та відповідач жодного разу не звертались до позивача із повідомленням про існування боргу. Із 2016 року, коли банк фактично припинив свою діяльність, позивач не змінював свого місця реєстрації, а банківська установа не висловлювала жодних претензій до позивача. Фактично із банком був укладений не договір, а лише заява про участь в умовах надання кредиту, тому не можна назвати цей документ договором позики, адже це лише заява про ознайомлення з умовами договору, без наявності самого договору, без умов повернення коштів, без узгодженого графіку повернення коштів та процентів за користування коштами банку. Виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку підготовленого відповідачем, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог. Позивач із цими розрахунками ознайомлений не був і досі не відомо чи взагалі подавався такий розрахунок нотаріусу. Документом, що підтверджує факт безспірності суми заборгованості є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. На підставі документів наданих із заявою про вчинення виконавчого напису не можна встановити безспірність вимог відповідача до позивача, отже виконавчий напис вчинено з порушенням закону. Крім того позивач зазначає про сплив позовної давності, що мала призвести до відмови нотаріуса у вчиненні виконавчого напису. Національний банк України 02 жовтня 2015 року за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ухвалив рішення №664 про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Дельта банк". Отже з цього часу банк втратив можливість отримувати дохід від своєї діяльності, та в нього розпочався строк для реалізації своїх прав на стягнення заборгованостей з боржників. Позивач вважає, що як ПАТ «Дельта Банк» так і відповідач втратили своє право стягнення будь-якої заборгованості позивача з 02.10.2018 року. Позивача жодним чином не було повідомлено про намір або подання заяви до нотаріуса щодо стягнення будь-якої заборгованості і позивач не згодний із розміром заборгованості вказаним у спірному виконавчому написі нотаріуса. Ухвалою суду від 16.03.2021 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання, задоволено клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач отримав копію ухвали суду про відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви та доданими до неї документами 25.03.2021 року, однак у встановлений судом термін відзиву на позовну заяву не подав. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Треті особи також не скористались своїм правом на подання письмових пояснень з приводу пред`явленого позову. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що позивач не викладав жодних заперечень проти розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що ПН Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. 08.09.2020 року був вчинений виконавчий напис №37113 про звернення стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором №005-99935-271113 від 27.11.2013 року, укладеним ним із Публічним Акціонерним Товариством «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 340/К від 23.03.2018 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №11/08/2020-ФА від 11.08.2020 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» на суму 11486,80 грн. та 500,00 грн. 00 коп. за вчинення виконавчого напису нотаріуса. У спірному виконавчому написі нотаріуса зазначено, що строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущене прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 11.08.2020 року по 17.08.2020 року. Сума заборгованості складає 11486,80 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 7886,80 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 3600,00 грн. Як вбачається з матеріалів справи, 27.11.2013 року позивач підписав заяву №005-99935-271113, якою оформлені кредитні відносини із банком з лімітом кредитної лінії у розмірі 15000,00 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 526, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності та взаємного зв`язку, суд встановив, що наявні безумовні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, з огляду на наступне. Як вбачається зі змісту оспорюваного виконавчого напису відповідач ТОВ «ФК «АЛАНД» набув прав нового кредитора на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 11/08/2020-ФА від 11.08.2020 року. При цьому, виконавчий напис вчинений 08.09.2020 року. Отже, між набуттям відповідачем права вимоги та вчиненням спірного виконавчого напису не минуло тридцяти днів, що в свою чергу безумовно свідчить і про недотримання строку вчинення виконавчого напису навіть у разі фактичного направлення відповідачем позивачу письмової вимоги про усунення порушення та вказує, що за таких умов заборгованість не була безспірною. Крім того, суд звертає увагу, що до стягнення визначено заборгованість за простроченою сумою кредиту у розмірі 7886,80 грн. Однак, Національний банк України 02 жовтня 2015 року за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ухвалив рішення №664 про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Дельта банк". З вказаної дати позивач об`єктивно був позбавлений можливості користування кредитними коштами збільшуючи розмір тіла кредиту, відповідно вказана суму боргу за тілом кредиту сформувалась станом на 02.10.2015 року та в подальшому право вимоги по ній відступалося до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» і відповідача. Вказане свідчить, що зазначений у виконавчому написі період заборгованості з 11.08.2020 по 17.08.2020 не відповідає дійсності, а спірний виконавчий напис вчинений поза межами трьох років з дня виникнення права вимоги. Наведене зумовлює необхідність визнання спірного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved