Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Черкаської міської ради про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування Свій позов обґрунтовує тим, що 15 жовтня 1954 року його мати [PERSON] В.Г. вийшла заміж і змінила дівоче прізвище з [PERSON] на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія II-УЭ № 353444. В його свідоцтві про народження в графі «мати» записано [PERSON]. 15 травня 1976 року вона померла. Після смерті матері його опікуном стала бабуся, [PERSON] 8 квітня 1986 року померла моя бабуся, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії II- СР № 307094 від 16 грудня 1986 року. Після її смерті відкрилася спадщина на 1/12 частин домоволодіння №7 по провулку Садовому в м. Черкаси. На момент смерті бабусі він проживав та був зареєстрований разом з нею в домоволодінні №7 по провулку Садовому в м. Черкаси, що підтверджується відповідними записами в будинковій книзі. У вересні 2015 року я звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадкового майна, але мені відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки неможливо встанови ти факт родинних відносин. Свідоцтво про народження його мами - [PERSON] втрачене. Той факт, що його мама [PERSON], була рідною дочкою [PERSON] можуть підтвердити свідки, явку яких в судове засідання я забезпечу самостійно. Згідно довідки КП «ЧООБТІ» за [PERSON] рахується 1/12 частка домоволодіння в місті Черкаси по пров. Садовому №7. Даний факт підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 25 червня 1982 року. У відповідності до абз. 3 п.1 Постанови №7 Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP. Відповідно до ст. 525 ЦК УPCP (1963 року) часом відкриття спадщини після смерті його бабусі [PERSON] є дата її смерті 8 квітня 1986 року. Згідно ст. 526 ЦК Української PCP (1963 року) місце відкриття спадщини - місце проживання на день смерті: м. Черкаси, пров. Садовий, 7. У відповідності до 4.2 ст. 529 ЦК Української PCP (1963 року), онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Так як його мати [PERSON] померла раніше бабусі, [PERSON], то він, як онук, є спадкоємцем після смерті [PERSON] У вимогу ст. 548 ЦК Української PCP (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно до вимог 4.1 ст. 549 ЦК Української PCP (1963 року) спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Після смерті бабусі він фактично вступив у володіння і розпорядження, користувався її часткою в домоволодінні та іншими речами і предметами, що належали померлій. Відповідно до ч. 2 ст. 553 ЦК Української PCP (1963 року) вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини. Як розяснюється в листі № 24-753/0/4-13 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних про спадкування» від 16 травня 2013 року, «...судам слід звернути увагу, що на час від спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчать про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. У випадку, коли особи прийняли спадщину шляхом фактичних дій (вступив в управління та володіння спадковим майном), але не оформили права на спадщину, обґрунтованою є відмова суду в задоволенні позову про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки в цьому випадку підстави для пред'явлення позову та спір з приводу спадщини відсутні». Тобто на момент смерті бабусі його рідний брат [PERSON] не вчинив жодних дій що свідчать про прийняття спадщини після смерті бабусі, а отже таким, що відмовився від спадщини. В такому разі, відповідачем по справі є орган місці самоврядування - Черкаська міська рада. Просив суд встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], яка померла 8 квітня 1986 року . Визнати за [PERSON] право власності на 1/12 частин домоволодіння № 7 по провулку Садовому в м. Черкаси, в порядку спадкування за після смерті [PERSON] Представник позивач в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву, в якій позов підтримав, справу просив розглянути в його відсутність. Представник відповідача в судове засідання не зявилася, надіслала до суду заяву, в якій справу просила розглянути в її відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], його батьками є [PERSON] та [PERSON] Згідно свідоцтва про укладання шлюбу серія II-УЭ № 353444 від 18 травня 1954 року, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 15 травня 1954 року після чого [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. Як вбачається з свідоцтва про смерть [PERSON] померла 15 травня 1976 року. Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25 червня 1982 року, спадкоємцями майна [PERSON], яка померла 15 травня 1976 року в рівних частинах є [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Як вбачається з свідоцтва про смерть [PERSON] померла 8 квітня 1986 року. З довідки КП «ЧООБТІ» від 27 квітня 2015 року вбачається, що домоволодіння №7 по пров. Садовому в м. Черкаси зареєстровано за [PERSON]-16/50 частин, [PERSON] 3/20 частин, [PERSON]-3/20 частин, [PERSON] 1/12 частина. Відповідно до ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Те, що [PERSON], [INFO] являється онуком [PERSON], яка померла 8 квітня 1986 року підтверджується дослідженими у справі доказами: домовою книгою на домоволодіння №7 по пров. Садовому в м. Черкаси, з якої вбачається, що [PERSON] на день смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав у вказаному будинку, свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 25 червня 1982 року. Відповідно до абз. 3 п.1 Постанови №7 Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-XII ( 3425-12 "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-IV ( 2709-15 ) "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК ( 435-15 ), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР ( 1540-06 ) (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК ( 435-15 ) і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом Відповідно до ст. 525 ЦК УPCP (1963 року) часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є дата її смерті 8 квітня 1986 року. Згідно ст. 526 ЦК Української PCP (1963 року) місце відкриття спадщини - місце проживання на день смерті: м. Черкаси, пров. Садовий, 7. У відповідності до 4.2 ст. 529 ЦК Української PCP (1963 року), онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Так як його мати [PERSON] померла раніше бабусі, [PERSON], то [PERSON], як онук, є спадкоємцем після смерті [PERSON] У вимогу ст. 548 ЦК Української PCP (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно до вимог ст. 549 ЦК Української PCP (1963 року) спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Після смерті [PERSON] [PERSON] фактично вступив у володіння і розпорядження, користувався її часткою в домоволодінні та іншими речами і предметами, що належали померлій. Відповідно до ч. 2 ст. 553 ЦК Української PCP (1963 року) вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини. Як розяснюється в листі № 24-753/0/4-13 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних про спадкування» від 16 травня 2013 року, «...судам слід звернути увагу, що на час від спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчать про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. У випадку, коли особи прийняли спадщину шляхом фактичних дій (вступив в управління та володіння спадковим майном), але не оформили права на спадщину, обґрунтованою є відмова суду в задоволенні позову про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки в цьому випадку підстави для пред'явлення позову та спір з приводу спадщини відсутні». Як вбачається з повідомлення Другої черкаської державної нотаріальної контори від 14 листопада 2015 року, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Тобто на момент смерті [PERSON] його рідний брат [PERSON] не вчинив жодних дій що свідчать про прийняття спадщини після смерті бабусі, а отже є таким, що відмовився від спадщини. Враховуючи те, що позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON], суд вважає за необхідне визнати за ним право власності 1/12 частин домоволодіння №7 по провулку Садовому в м. Черкаси в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлої 8 квітня 1986 року. На підставі наведеного, ст.ст. 526,529,548,549,553 ЦК Української РСР (1963 року),

Outcome: approved