Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

[PERSON]звернулася в суд із заявою до зацікавленої особи: приватного нотаріуса Григорчук Людмили Вікторівни про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Заявниця, [PERSON] в судове засідання не з"явилася, подала суду заяву про розгляд заяви в її відсутності, вимоги заяви підтримує та просить задоволити. Із змісту вимог заяви вбачається, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок та земельну ділянку. Вирішуючи питання про прийняття спадщини, [PERSON], як спадкоємець за заповітом після смерті чоловіка [PERSON], звернулася до приватного нотаріуса Григорчук Л.В. з метою належного оформлення спадкових прав. При вивченні документів, нотаріусом було виявлено розбіжності в написанні по батькові її померлого чоловіка, а саме: в технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], в державному акті на право приватної власності на землю, в свідоцтві на право особистої власності на жилий будинок від 08 грудня 1989 року вказано по батькові померлого чоловіка «[PERSON]», коли згідно свідоцтва про смерть, заповіту та інших правовстановлюючих документів по батькові померлого чоловіка значиться як «[PERSON]». У зв'язку з цим, заявниці було рекомендовано звернутися до суду для усунення виявлених розбіжностей. Вказана помилка запису по батькові її померлого чоловіка позбавляє можливості оформити належним чином спадщину. Зацікавлена особа приватний нотаріус Григорчук Людмила Вікторівна в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Проти заявлених вимог не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючих документів підлягає до задоволення за наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO], у віці 77 років помер [PERSON] (а.с.7). Згідно копії заповіту від 21.03.2011 року та зареєстрованого в реєстрі за № 36, [PERSON], [INFO], заповів все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, [PERSON], [INFO] (а.с.11). Однак, відповідно до копії свідоцтва про право особистої власності від 08.12.1989 року, записаного в реєстрову книгу за реєстровим № 377, на жилий будинок з принадлежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS], належить [PERSON] (а.с.10). Також, в технічному паспорті на садибний (індивідуальний) жилий будинок, що знаходиться в [ADDRESS], вказано власника [PERSON] (а.с.8). Відповідно до копії Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 19.06.2001 року вбачається, що видано громадянину [PERSON] (а.с.9). Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд має право розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім"я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім"ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, а також до ч.2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, суд дійшов висновку, що заява є підставною та її слід задовольнити - встановити факт належності правовстановлюючих документів, що видані на ім"я [PERSON] такими, що належать [PERSON]. На підставі наведеного та п.5. ч.2 ст. 234 та п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України,

Outcome: approved