Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Оратівського районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи в судове засідання не з'явилася, надавши заяву, щоб справу розглянули без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області [PERSON], будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 158 ЦПК України, у звязку з чим в силу ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст.174 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із слідуючого. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-АМ №055772 від 17.07.2007 року 16.03.2007 року померла тітка позивача - [PERSON]. [PERSON] заповіту не залишила. Спадкоємцем за законом є позивач [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай) площею 2,46 га, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області за межами населеного пункту, посвідчене сертифікатом на право земельну частку (пай) серії ВН №0223582 від 08.07.1997 року. Згідно свідоцтва про право на спадщину від 13.10.2007 року виданого державним нотаріусом Оратівської державної нотаріальної контори [PERSON] [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], яка складається з права на земельну частку (пай) площею 2,46 га, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області за межами населеного пункту, посвідчене сертифікатом на право земельну частку (пай) серії ВН №0223582 від 08.07.1997 року. Крім цього, після смерті [PERSON] ще залишилось спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай) площею 2,46 га, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області за межами населеного пункту, посвідчене сертифікатом на право земельну частку (пай) серії ВН №0223581 від 08.07.1997 року, яке [PERSON] прийняла шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном після смерті свого співмешканця [PERSON], [INFO], який помер 31.03.1999 року, з яким вона проживала як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу більше 26 років, вели спільне господарство та якогоі [PERSON] похоронила. [PERSON] за життя не встигла оформити свої спадкові права. Дітей у [PERSON] не було. Відповідно до довідки №237 від 30.06.2017 року виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області відповідно до запису в погосподарській книзі [PERSON] сільської ради №4, померла [PERSON], яка народилася 7 липня 1936 року в с. Чернявка Оратівського району Вінницької області і до дня смерті 16.03.2007 року була зареєстрована в [INFO]. На час відкриття спадщини постійно проживала та була зареєстрована сама. Відповідно до довідки №238 від 30.06.2017 року виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області [PERSON], [INFO] був зареєстрований [INFO] , помер 31.03.1999 року і захоронений на сільському кладовищі. Відповідно до довідки №14 від 19.01.2017 року виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області [PERSON] проводила похорони [PERSON] і доглядає за могилою. Згідно оголошення в газеті "Обрії Оратівщини" №27 (1001) від 07.07.2016 року втрачений сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН №0223581 виданий на ім'я [PERSON] (с. Чернявка) вважати недійсним. Відповідно до довідки №112/0/191-17 від 03.08.2007 року виданої відділом в Оратівському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області станом на 01.01.2017 року середня нормативна грошова оцінка земельної частки (паю) на території [PERSON] сільської ради за межами с. Чернявка становить 75086 грн. Станом на 01.01.1999 року середня нормативна грошова оцінка земельної частки (паю) ріллі на території [PERSON] сільської ради за межами с. Чернявка становить 18454 грн. Дублікат сертифікату на право на земельну частку (пай) не видається. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Юридично оформити прийняття спадкового майна позивач [PERSON] позбавлена можливості, оскільки за життя спадкодавця був виготовлений сертифікат на земельну частку (пай), який втрачено, однак позивач фактично вступила у володіння та управління спадковим майном, тому змушена звернутися до суду з відповідною позовною заявою. Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. \~ Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на \~ спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини. Спадщина відкрилась 31.03.1999 року в день смерті спадкодавця [PERSON]. В цей час діяв ЦК УРСР (1963 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 ЦК УРСР , а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За змістом розділу VІІ ЦК УРСР (1963 р.), прийняття спадщини це акт, який поширюється на всі обєкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР (1963 року), якщо спадкоємець в установлений ст. 549 ЦК УРСР строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин). Крім цього, в як вбачається з матеріалів справи, в позивачу [PERSON]В. необхідно встановити певні юридичні факти, оскільки відсутні документи, які б підтверджували родинні відносини. Згідно свідоцтва про народження серії ЯК №257305 від 07.08.1954 року [PERSON] народилася 21.04.1954 року, батьками якої є: батько [PERSON], мати - [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії І-АМ №301369 від 07.02.1974 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 07.02.1974 року, після чого позивачу присвоєно прізвище [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про одруження серії ЯТ №431355 від 04.12.1951 року [PERSON] та [PERSON] одружились 17.11.1951 року, після чого присвоєно прізвища: чоловікові _ [PERSON], дружині - [PERSON]. З письмових свідчень [PERSON] від 11.07.2017 року вбачається, що [PERSON], [INFO], є племінницею [PERSON], яка померла 16.03.2007 року і [PERSON], який помер 31.03.1999 року. [PERSON] і [PERSON] спільно фактично проживали як чоловік і жінка більше 26 років, вели спільне господарство та [PERSON] вступила в управління та володіння спадковим майном [PERSON] шляхом спільного проживання. З письмових свідчень [PERSON] від 06.07.2017 року вбачається, що [PERSON], [INFO], є племінницею [PERSON], яка померла 16.03.2007 року і [PERSON], який помер 31.03.1999 року. гедзь [PERSON] і [PERSON] спільно фактично проживали як чоловік і жінка більше 26 років, вели спільне господарство та [PERSON] вступила в управління та володіння спадковим майном [PERSON] шляхом спільного проживання. За даних обставин необхідно встановити факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцем. Відповідно до п. 1 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Встановлення зазначеного факту позивачу [PERSON] необхідно для оформлення спадкових прав, тобто пов'яне з подальшим вирішенням спору про право, тому враховуючи вище викладене, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в порядку позовного провадження.

Outcome: approved