Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаною заявою, в обґрунтування вимог якої зазначила, що [PERSON] , [INFO] , є її сином. Після досягнення 18 років син проживав окремо в орендованій квартирі з товаришами, не навчався, на даний час офіційно не працює, джерела його доходу невідомі. Зі слів заявника, син веде аморальний спосіб життя, вживає наркотики, має постійні проблеми з законом, час від часу проходить лікування у психіатричній лікарні №1 від наркотичної залежності. Протягом останніх двох років відносини із сином постійно погіршувалися, що в кінцевому результаті призвело до виникнення конфліктних ситуацій. Заявник вказує, що з осені 2019 року син проживає у її квартирі, однак продовжує вести аморальний спосіб життя, постійно нехтує сімейними цінностями, вживає наркотики та алкоголь, поводить себе агресивно та неадекватно, на зауваження реагує нецензурною лайкою, з його ініціативи виникають сварки, свідками яких нерідко стають малолітні діти, що впливає на їх психологічний стан. На даний час заявник та її син не проживають однією сім`єю, однак [PERSON] постійно навідується, вибиває двері, вікна, приходить в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, на вимоги залишити квартиру відповідає нецензурною лайкою, вчиняє психологічне насильство, погрожує розправою, вдається до фізичного насилля. За вчинення домашнього насильства на [PERSON] складено два протоколи про адміністративні правопорушення, які на даний час перебувають на розгляді в Богунському районному суді м. Житомира. З огляду на викладене у заяві, [PERSON] просить заборонити [PERSON] наближатись на відстань 0,5 км до місця її проживання за адресою: [ADDRESS] строком на 6 місяців. Заявник в судове засідання 30.03.2020 не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. Заінтересована особа у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до положень ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №205608166 від 30.03.2020 року заявнику на праві приватної спільної сумісної власності належить 1/4 квартири [ADDRESS] . Відповідно до положень п.п. 3, 6, 7, 8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Відповідно до змісту п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають постраждала особа або її представник. Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Наявність чи відсутність ризиків в поєднанні з доведеним фактом вчинення особою домашнього насильства є основною і фактично єдиною підставою для застосування чи не застосування обмежувального припису. "Оцінка ризиків" та "наявність ризиків" - є основними обставинами, які повинні бути встановленні судом для ухвалення законного та обґрунтованого рішення в справах про видачу обмежувального припису. У відповідності до ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, між [PERSON] та [PERSON] на час розгляду справи склалися неприязні стосунки. Наявність підстав для видачі обмежувального припису щодо [PERSON] заявник [PERSON] обґрунтовувала тим, що її син вчиняв психологічне, фізичне насильство в сім`ї проти неї, що призвело до неможливості перебування з ним в одній квартирі. Постановою судді Богунського районного суду м. Житомира Гулак Н.А. від 10.01.2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а також звільнено від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившися усним зауваженням Зі змісту постанови вбачається, що 09.12.2019 року близько 16 години 00 хвилин гр. [PERSON] , перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство відносно своєї матері гр. [PERSON] , в ході чого висловлював на її адресу слова брутальної лайки. Згідно з довідкою КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради від 27.03.2020 №1070, гр. [PERSON] , [INFO] , перебуває на наркологічному обліку у лікаря-нарколога з 09.04.2019 з діагнозом: Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Виходячи з аналізу зазначених норм закону, а також встановивши, що докази, надані заявником в обґрунтування заявлених вимог, не визначають ризиків продовження чи повторного вчинення домашнього насильства та чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи, що є необхідною умовою для застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а свідчать лише про наявність тривалого конфлікту між сторонами, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про видачу обмежувального припису. Крім цього суд вважає, що видача обмежувального припису у вигляді заходу тимчасового обмеження прав її сина шляхом заборони останньому наближатись на відстань 0,5 км до місця проживання заявника за адресою: [ADDRESS] строком на 6 місяців, порушуватиме права останнього, оскільки обраний заявником спосіб захисту безпосередньо спрямований на обмеження права [PERSON] на вільний доступ до житла, яке є зареєстрованим та фактично єдиним місцем його проживання. На підставі викладеного вище, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи,

Outcome: dismissed