Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

[PERSON] у січні 2015 року звернувся до Дарницького районного суду м.Києва з позовом відповідача про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності та витребування майна з чужого незаконного володіння. Обґрунтовуючи позов посилався на те, що [PERSON] є власником нежитлової будівлі-автомийки, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Однак, 03.04.2014 року позивач випадково дізнався, що вказане нерухоме майно намагаються продати невідомі особи. Позивач звернувся до Дніпровського РУГУ МВС України в м.Києві із заявою про злочин, по факту якого на цей час розслідується кримінальне провадження №12014100040004316, що внесено до ЄРДР 10.04.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.358 КК України. В подальшому, позивач звернувся із заявою про злочин, по факту якого проводиться досудове слідство у кримінальному провадженні №12014100040008989, що внесено до ЄРДР 16.07.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.190 КК України. В ході розслідування вказаних кримінальних проваджень, позивачу стало відомо, що 05.03.2013 року був підроблений протокол №1011582/1 про проведення прилюдних торгів з реалізації майна, що належить [PERSON]. За змістом даного протоколу, прилюдні торги нібито проводила Філія 10 ПП «НИВА-В.Ш.». В подальшому, 20.03.2013 року державним виконавцем ВДВС Подільського РУЮ у м.Києві був складений акт про реалізацію майна, що належить [PERSON] на користь [PERSON] На підставі вказаного акту приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чигрін А.О. склав свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів №2319 від 27.03.2013 року, згідно якого за [PERSON] визнано право власності на спірне нерухоме майно. В подальшому згадана автомийка, яка розташована за адресою: [ADDRESS], неодноразово була предметом договірних зобов»язань за цивільно-правовими угодами. Статтею 388 ЦК України передбачено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. На підставі викладеного, вважаючи зазначені дії по відчуженню будівлі-автомийки протиправними та з урахуванням заяви про збільшення та уточнення позовних вимог від 09.02.2015 року, позивач просив суд : - визнати незаконним та скасувати свідоцтво Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чигріна А.О. від 27.03.2013 року (яке зареєстровано у реєстрі за №2319), згідно якого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чигріним А.О. посвідчено, що [PERSON] належить на праві власності нежитлова будівля-автомийки (літ. «А») загальною площею 452,74 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS]; - витребувати нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю-автомийки (літ. «А») загальною площею 452,74 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] з чужого незаконного володіння у Товариства з обмеженою відповідальністю "АРГАМАК" на користь [PERSON]; - визнати за [PERSON] право власності на нерухоме майно, а саме: на нежитлову будівлю-автомийки (літ. «А») загальною площею 452,74 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS]; - припинити право власності Товариства з обмеженою відповідальністю "АРГАМАК" на нерухоме майно, а саме: на нежитлову будівлю-автомийки (літ. «А») загальною площею 452,74 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивач та його представник з'явились, підтримали позов повністю та просили суд його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак про день, час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином. Представник відповідача Нечитайленко О.В. подав до суду заяву про відкладення судового розгляду справи, у зв'язку із зайнятістю представника в іншому судовому процесі. Суд ухвалив, визнати неявку у судове засідання представника відповідача за відсутності поважних причин, оскільки суду не надано належних доказів, що наведені у заяві. Треті особі в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи у їх відсутність до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.ст.169 ч.4, 224-226 ЦПК України, оскільки позивач та його представник не заперечували проти заочного розгляду справи. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Цивільний кодекс України розкриває поняття права власності як сукупність трьох правомочностей власника: права володіння, права користування та права розпорядження. Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: визнання права, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення та інші (ч.ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржене або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, [PERSON] є власником нежитлової будівлі-автомийки (літера А) загальною площею 452,74 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], на підставі договору-купівлі продажу від 23.03.2009 року та рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19.08.2009 року. Вказане право власності зареєстровано у встановленому порядку, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно №0015988, яке було видано Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 21.11.2009 року (а.с.11). Філією 10 ПП «НИВА-В.Ш.» 05.03.2013 року був складений протокол №1011582/1 проведення прилюдних торгів з реалізації майна, що належить [PERSON] ([ADDRESS]), а саме: вказаної нежитлової будівлі-автомийки. Згідно зазначеного протоколу, переможцем прилюдних торгів став [PERSON] (а.с.26) Згідно акту про реалізацію майна, що належить [PERSON]. ([ADDRESS]) державним виконавцем ВДВС Подільського РУЮ у м.Києві Барановським Б.В., при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа №2-1812/11, виданого 06.07.2011 року Подільським районним судом м.Києва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ Банк» суми у розмірі 320 009,00 грн., складено відповідний акт про реалізацію предмету іпотеки: нежитлової будівлі-автомийки (літера А) загальною площею 452,74 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON], яке було реалізоване Філією 10 ПП «НИВА-В.Ш.».05.03.2013 року. Майно придбано [PERSON] за ціною продажу у 340 000,00 грн. (а.с.25). Встановлено, що Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чигріним А.О. видано свідоцтво від 27.03.2013 року, яким посвідчено, що [PERSON] належить на праві власності майно, що складається з нежитлової будівлі-автомийки (літера А) загальною площею 452,74 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.19). У подальшому спірна нежитлова будівля-автомийки неодноразово ставала предметом цивільно-правових угод по відчуженню та обтяженню, зокрема: ТОВ «ІНТЕРАКС22» продало спірне майно [PERSON], шляхом укладення 14.01.2014 року двох договорів купівлі-продажу, кожен з яких передбачав продаж 1/2 частини будівлі-автомийки; [PERSON] заклав будівлю-автомийки в іпотеку, шляхом підписання з Возним П.В. відповідного договору, а в подальшому вся будівля перейшла у власність ТОВ «АРГАМАК» (керівником якої є Возний П.В.) на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.06.2014 року №23548645 (а.с.32-39). Однак, з листа ПАТ «ВТБ Банк» вбачається, що згідно даних банку за клієнтом з паспортними даними позивача [PERSON] та банком станом на 08.05.2014 року будь-які договірні відносини відсутні (а.с.28). Згідно відповіді Подільського районного суду м.Києва від 08.05.2014 року встановлено, що відповідно до даних автоматизованої системи документообігу «Д-3», цивільна справа, де відповідачем є [PERSON] не зареєстрована та не перебуває (а.с.31). З листа ВДВС Подільського РУЮ в м.Києві від 07.05.2014 року, вбачається, що перевіркою книг вхідної кореспонденції за період з 2011 року по 07.05.2014 року, перевіркою книг реєстрації виконавчих документів, переданих на виконання державним виконавцям та згідно інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень, виконавчий лист Подільського районного суду м.Києва від 06.07.2011 року №2-1812/11 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ Банк» суми у розмірі 320 009,00 грн., на виконання до Відділу не надходив та на виконанні не перебував (а.с.29). Водночас Філією 10 ПП «НИВА-В.Ш.» не проводились прилюдні торги з реалізації майна належного [PERSON], а саме: нежитлової будівлі-автомийки (літера А) загальною площею 452,74 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], також Філією не складався та не затверджувався протокол проведення цих прилюдних торгів, що вбачається з листа-відповіді директора Філії 10 ПП «НИВА-В.Ш.». від 08.05.2014 року за №827 (а.с.30). Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Статтею 330 ЦК України передбачено, що якщо майно відчужене особою, яка не мала не це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст.388 цього Кодексу майно не може бути витребувано в нього. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Статтею 396 ЦК України встановлено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 ЦК України, в тому числі і на витребування майна від добросовісного набувача. У разі, коли відчуження майна мало місце два і більше разів після недійсного (нікчемного) правочину, це майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного чи нікчемного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Зважаючи на викладене,

Outcome: approved