Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

17.10.2019 позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, який обґрунтовувала тим, що 22.01.2009 зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] . Від спільного проживання сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . 10.10.2019 позивач звернулася до Путивльського районного суду Сумської області з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. В теперішній час син проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Після припинення шлюбних відносин відповідач у добровільному порядку достатньої матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча має можливість надавати таку допомогу синові, оскільки є здоровою працездатною людиною, офіційно працює в ТОВ "Агріпорт-Норд", в той час як сама позивач працює медичною сестрою в Комунальному некомерційному підприємстві "ЦП МСД Путивльської райради" та отримує невелику заробітну плату, у зв`язку з чим їй одній складно утримувати дитину. Посилаючись на ці обставини, просила стягнути з відповідача аліменти на дитину в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову та до досягнення сином повноліття. В судове засідання позивач не з`явилася, надала на адресу суду письмову заяву, в якій позов підтримала та просила розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач також не з`явився, надав на адресу суду письмову заяву, в якій позов визнав в повному обсязі, про правові наслідки такого рішення обізнаний. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановлено судом, що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Дитина проживає разом з матір`ю, що сторонами не оспорюється. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Оскільки відповідач є здоровою, працездатною людиною, інших утриманців не має та за станом здоров`я спроможний надавати матеріальну допомогу своїй малолітній дитині, яка проживає з матір`ю, тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову, що є підставою для задоволення позову. В силу ст.ст. 141, 142 ЦПК України, у зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, слід стягнути з відповідача в дохід держави половину судового збору, від сплати якого позивач була звільнена при подачі позовної заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved