Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON].) звернулась до суду з позовом до Державної казначейської служби України (далі - відповідач, ДКС України) в якому просить стягнути на користь позивача з відповідача за рахунок коштів державного бюджету шляхом списання з єдиного казначейського рахунку 200 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої іншими незаконними діями слідства при розслідуванні двох кримінальних проваджень, розпочатих з заявами позивача, а саме, незаконною постановою від 18.06.2013 року слідчого СВ Красноармійського МВ ГУМВС у Донецькій області про закриття кримінального провадження № 42013050670000023, внаслідок чого слідство було необґрунтовано та незаконно затягнуте та було неефективним; двома незаконними постановами від 19.06.2013 року та від 30.09.2013 року слідчого СВ Красноармійського МВ ГУМВС у Донецькій області про закриття кримінального провадження № 12013050410000890, внаслідок чого слідство було необґрунтовано та незаконно затягнуте та було неефективним; неналежне, з порушенням закону розслідування кримінального провадження № 42013050670000023, внаслідок чого слідчий притягався до дисциплінарної відповідальності і внаслідок чого слідство було необґрунтовано та незаконно затягнуте та було неефективним; неналежне, з порушенням закону розслідування кримінального провадження № 12013050410000890, внаслідок чого слідчий притягався до дисциплінарної відповідальності і внаслідок чого слідство було необґрунтовано та незаконно затягнуте та було неефективним. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 05.02.2013 року за її заявою Красноармійським МВ ГУМВС у Донецькій області було розпочато розслідування кримінального провадження № 42013050670000023 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, за фактом невиконання рішення суду про стягнення на користь позивача заборгованості на загальну суму 78 208,20 грн. по трудовому спору, під час якого слідчим виносилась постанова про закриття кримінального провадження, що в подальшому оскаржувалась позивачем та була скасована прокурором, за скаргами позивача про неналежне розслідування проводились неодноразово службові перевірки, до слідчого та його керівництва було вжито заходів дисциплінарного впливу. 19.04.2013 року за скаргою позивача Красноармійським МВ ГУМВС у Донецькій області було розпочато розслідування кримінального провадження № 12013050410000890 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, за фактом службової недбалості державного виконавця при виконанні рішення суду по справі про стягнення на користь позивача заборгованості на загальну суму 78 208,20 грн. по трудовому спору, під час якого слідчим двічі виносилась постанова про закриття кримінального провадження, що в подальшому оскаржувалась позивачем та була скасована, за скаргами позивача про неналежне розслідування проводились неодноразово службові перевірки, до слідчого та його керівництва було вжито заходів дисциплінарного впливу. Оскільки кримінальні провадження розслідувались неналежно, постанови, що виносились слідчим, скасовувались, позивач змушена була здійснювати додаткові зусилля для поновлення своїх прав шляхом постійного оскарження дій та рішень слідчого. Внаслідок систематичних порушень слідчим та керівництвом СВ Красноармійського МВ ГУМВС у Донецькій області прав позивача, остання вважає, що їй заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 200 000,00 грн. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26.03.2015 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди та справу призначено до судового розгляду. 10.08.2015 року на адресу суду надійшли письмові заперечення Красноармійського МВ ГУМВС у Донецькій області в яких останнє просило в задоволені позову відмовити, оскільки кримінальні провадження № 42013050670000023 та № 12013050410000890 закриті у зв'язку із виконанням судового рішення та через не встановлення невиконання або неналежного виконання службовими особами ВДВС обов'язків по виконанню судового рішення, відтак, право на відшкодування моральної шкоди у позивача відсутнє (а. с. 46-49). 14.08.2015 року на адресу суду надійшли письмові заперечення ДКС України в яких останнє просило в позові відмовити, оскільки шкода, завдана державним органом відшкодовується за рахунок коштів, передбачених для цього органу, а відповідач з позивачем в жодних правових відносинах не перебував (а. с. 69-72). Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.08.2015 року, відповідно до ст.. 35 ЦПК України, до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача залучено слідчий відділ Красноармійського МВ ГУМВС у Донецькій області (далі - третя особа, СВ Красноармійського МВ ГУМВС у Донецькій області). В судове засідання позивач не з'явився, про день, час та місце розгляду справи, в порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України, повідомлений належним чином, направив на адресу суду заяви про розгляд справи за його відсутності та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо заочного рішення не заперечує. Представник відповідача Державної казначейської служби України в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, направив до суду свої письмові заперечення, в яких просив відмовити в задоволення вимог позивача з огляду на відсутність достатніх підстав. Представник третьої особи Красноармійського МВ ГУ МВС України в Донецькій області Суліма Ю.І. під час судового розгляду в режимі відео конференції заперечувала проти задоволення вимог позивача [PERSON] посилаючись на необґрунтованість вимог позивача та відсутність підстав для їх задоволення. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, вислухавши пояснення представника третьої особи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 05.02.2013 року за заявою [PERSON] Красноармійським МВ ГУМВС у Донецькій області було розпочато розслідування кримінального провадження № 42013050670000023 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, за фактом невиконання рішення суду про стягнення на користь позивача заборгованості на загальну суму 78 208,20 грн. по трудовому спору. Постановою старшого слідчого СВ Красноармійського МВ ГУМВС у Донецькій області майора міліції Савенка В.В. від 18.06.2013 року кримінальне провадження № 42013050670000023 було закрито у зв'язку із відсутністю складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України. Постановою прокурора Красноармійського міжрайонної прокуратури Лейко Н.Л. від 10.07.2013 року вказану постанову про закриття кримінального провадження № 42013050670000023 скасовано. 30.08.2013 року слідчим змінено кваліфікацію з ч. 1 ст. 382 КК України на ч. 3 ст. 382 КК України. Постановою старшого слідчого СВ Красноармійського МВ ГУМВС у Донецькій області майора міліції Савенка В.В. від 30.08.2013 року кримінальне провадження № 42013050670000023 було закрито у зв'язку із відсутністю складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України. Ухвалою слідчого судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01.11.2013 року постанову про закриття кримінального провадження № 42013050670000023 скасовано. Постановою старшого слідчого СВ Красноармійського МВ ГУМВС у Донецькій області майора міліції Савенка В.В. від 15.11.2013 року кримінальне провадження № 42013050670000023 було закрито у зв'язку із відсутністю складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України. Виконавче провадження за заявою [PERSON] закрито у зв'язку із отриманням коштів за рішенням суду в повному обсязі. Постанова про закриття провадження від 15.11.2013 року не оскаржувалась та набрала законної сили. Постановою старшого слідчого СВ Красноармійського МВ ГУМВС у Донецькій області майора міліції Савенка В.В. від 19.06.2013 року кримінальне провадження № 12013050410000890 було закрито у зв'язку із відсутністю складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України. Постановою прокурора Красноармійського міжрайонної прокуратури Рудь К.А. від 09.07.2013 року вказану постанову про закриття кримінального провадження № 12013050410000890 скасовано. Постановою старшого слідчого СВ Красноармійського МВ ГУМВС у Донецькій області майора міліції Савенка В.В. від 30.09.2013 року кримінальне провадження № 12013050410000890 було закрито у зв'язку із відсутністю складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України. Ухвалою слідчого судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03.12.2013 року постанову про закриття кримінального провадження № 12013050410000890 скасовано. Постановою старшого слідчого СВ Красноармійського МВ ГУМВС у Донецькій області майора міліції Савенка В.В. від 28.04.2014 року кримінальне провадження № 12013050410000890 було закрито у зв'язку із відсутністю складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України. Вказана постанова про закриття провадження від 28.04.2014 року не оскаржувалась та набрала законної сили. Як визначено у ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно ст.. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. У ст.. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Згідно ст.. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: постановлення виправдувального вироку суду; встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; закриття справи про адміністративне правопорушення. Право на відшкодування шкоди, завданої зазначеними у статті 1 цього Закону оперативно-розшуковими заходами, виникає у випадках, передбачених пунктом 11 частини першої цієї статті, або за умови, що протягом шести місяців після проведення таких заходів не було розпочате кримінальне провадження за результатами цих заходів. Так, [PERSON] пов'язує право на відшкодування моральної шкоди із неодноразовим скасуванням постанов про закриття кримінальних проваджень, проте, з аналізу наведених норм слідує, що наявні рішення у кримінальних провадженнях № 42013050670000023 та № 12013050410000890 не є тими рішеннями, за наслідками яких виникає право на відшкодування моральної шкоди. Крім того, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, підлягають з'ясуванню наступні обставини: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві. Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв'язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Натомість, в ході досудового розслідування кримінальних проваджень [PERSON] користувалась наданими чинним законодавством правами, скасування прийнятих слідчим під час досудового розслідування постанов не є підставою для відшкодування моральної шкоди. Позивачем не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України на підтвердження факту заподіяння моральної шкоди, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди, не доведено наявність моральної шкоди та причино-наслідковий зв'язок між діями СВ Красноармійського МВ ГУМВС у Донецькій області та моральною шкодою, отже, правові підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Нормами Положення «Про Державну казначейську службу України», затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 року № 460/2011, передбачено, що ДКС України, відповідно до покладених завдань, здійснює через систему електронних платежів Національного банку України розрахунково-касове обслуговування розпорядників, одержувачів бюджетних коштів та інших клієнтів та відповідно до покладених завдань управляє ліквідністю субрахунків єдиного казначейського рахунка. Завданнями ДКС України, згідно цього Положення, є забезпечення казначейського обслуговування державного та місцевого бюджетів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, що передбачає: розрахунково-касове обслуговування розпорядників і одержувачів бюджетних коштів; контроль за здійсненням бюджетних повноважень при зарахуванні надходжень, прийнятті зобов'язань та проведенні платежів за цими зобов'язаннями; у межах своїх повноважень контроль за дотриманням учасниками бюджетного процесу бюджетного законодавства. Відповідно до ст.ст. 48, 78 Бюджетного кодексу в Україні застосовується казначейська форма обслуговування державного бюджету, яка передбачає здійснення органами Державної казначейської служби України: операцій з коштами державного бюджету; розрахунково-касове обслуговування розпорядників бюджетних коштів; контроль бюджетних повноважень при зарахуванні надходжень, прийнятті зобов'язань та проведенні платежів; бухгалтерський облік та складання звітності про виконання державного бюджету. ДКС України виступає від власного імені, самостійно відповідає за власними зобов'язаннями і є окремим учасником цивільних відносин відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦК України. Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 2 ЦК України, самостійним учасником цивільних відносин є Держава Україна. Так, згідно ст. 170 ЦК України, Держава набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Таким чином, за неправомірні дії та рішення СВ Красноармійського МВ ГУМВС у Донецькій області відповідає остання. ДКС України жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з позивачем і жодної шкоди позивачеві не завдало, а тому не несе обов'язок по відшкодуванню будь-якої шкоди позивачу. За таких обставин, позов [PERSON] про відшкодування моральної шкоди є необґрунтованим та в його задоволені слід відмовити. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed