Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

11 серпня 2015 в провадження Червонозаводського районного суду надійшла позовна заява до територіальної громади міста Харкова про визнання права власності на нерухоме майно, визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті , мотивуючи свої вимоги неможливістю іншим чином прийняти спадщину. В судовому засіданні позивач [PERSON] і представник позивачів [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги, на обґрунтування яких пояснили, що 10 липня 1998 року [PERSON] та її рідна сестра [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу придбали у спільну часткову власність 38/100 частин (в рівних частках по 38/200 кожна) комунальної квартири №21 і 22, загальною площею 87,8 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. На підставі договору купівлі-продажу від 04 грудня 2014 року [PERSON] придбала у власність квартиру № 22 у будинку готельного типу [ADDRESS] (частка складає - 1). Таким чином, наявні невідповідності між правовстановлюючими документами на квартири [ADDRESS] [INFO] року [PERSON] померла, і після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частини зазначеної двокімнатної квартири №21. Спадкоємцями першої черги, які прийняли спадщину спадкодавця є: її мати - [PERSON], та її діти - [PERSON] та [PERSON], які проживали разом з нею. Проте нотаріусом винесені постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії на підставі наявності у правовстановлюючому документі протиріччя. Таким чином позивачі у встановленому законом порядку не можуть реалізувати своє право на прийняття спадщини. Посилаючись на наведені обставини позивачка і представник позивачів [PERSON] просять суд: - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину двокімнатної квартири №21, житловою площею 22,8 м2, загальною площею 33,8 м2, у будинку готельного типу [ADDRESS]; - визнати за кожним: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] право власності по 1/6 частині двокімнатної квартири №21, житловою площею 22,8 м2, загальною площею 33,8 м2, у будинку готельного типу [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. Представник відповідача - територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради, який належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, не використав наданого законом права на участь в судовому засіданні, надавши суду та відзив на позовну заяву. У відзиві на позовну, представник Харківської міської ради просив суд розглянути на свій розсуд позовні вимоги. Третя особа [PERSON] вважала, що є законні підстави для задоволення позову, оскільки вона є власником окремої квартири №22, в той час як за документами позивачів вона входить до комунальної квартири №21 і 22. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, третьої особи, перевіривши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України), суд встановив наступне. 10 липня 1998 року [PERSON] та її рідна сестра [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом 5-ї Харківської державної нотаріальної контори Чепигою Т.В., реєстровий №1-516, зареєстрованого у КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 14 липня 1998 року за реєстровим № П-9-4433, придбали у спільну часткову власність 38/100 частин (в рівних частках по 38/200 кожна) комунальної квартири №21, загальною площею 87,8 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. На підставі договору купівлі-продажу від 04 грудня 2014 року №921, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Добриніною Ю.М., зареєстрованому у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 04 грудня 2014 року за № 7939556, [PERSON] придбала у власність квартиру № 22 у будинку готельного типу [ADDRESS] (частка складає - 1). Відповідно до листа КП «ХМБТІ» від 12 січня 2015 року № 11002095 колишні 38/100 частин квартири [ADDRESS], зареєстровані за станом на 31.12.2012 за [PERSON], [PERSON] в рівних частках за кожним на підставі договору купівлі-продажу від 10.07.1998, фактично є двокімнатна квартира №21 у будинку готельного типу по [ADDRESS], так як сумісна з нею квартира №22 (яка складала 62/100 частин квартир № 21 і 22) згідно матеріалів інвентаризаційної справи станом на 31.12.2012 зареєстрована за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 28.11.2003 реєстровий № 6835, як окрема квартира у будинку готельного типу в цілому. Таким чином, наявні невідповідності між правовстановлюючими документами на квартири №21 та №22 у будинку [ADDRESS], що виникли у зв'язку з невірними відомостями, які надали житлово-комунальні служби під час приватизації цих квартир, внаслідок чого квартиру №21 було приватизовано як 38/100 часток комунальної квартири, яка складалась з квартир №21 та №22 загальною площею 87,8 м2, а не як окрему квартиру. Тобто у власників 38/100 частин комунальної квартири не існує співвласників (власників інших 62/100 частин), оскільки квартира №22 належить особі в цілому як окрема квартира у будинку готельного типу. Приписами статті 391 Цивільного кодексу України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що за договором купівлі-продажу від 10 липня 1998 року [PERSON] та [PERSON] придбали у власність кожна: по 1/2 частині двокімнатної квартири №21, житловою площею 22,8 м2, загальною площею 33,8 м2, у будинку готельного типу [ADDRESS]. [PERSON] народилась [INFO] року в родині [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження, виданим 12 листопада 1970 року Жовтневим районним РАГС міста Харкова, актовий запис № 294. 23 лютого 1990 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], змінивши прізвище на "[PERSON]", від якого [INFO] народився син [PERSON]. Шлюб розірвано 24 лютого 1998 року. 08 вересня 2000 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], змінивши прізвище на "[PERSON]", від якого [INFO] року народилась дочка [PERSON]. [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджено свідоцтвом про смерть, виданим 23 лютого 2006 року міським відділом РАЦС №4 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис №3147. За життя спадкодавець заповіт не складала. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частини двокімнатної квартири №21, житловою площею 22,8 м2, загальною площею 33,8 м2, у будинку готельного типу [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги, які прийняли спадщину спадкодавця є: її мати - [PERSON], та її діти - [PERSON] та [PERSON]. Приписами частини 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який фактично проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив відмову від неї. Спадкоємці [PERSON], [PERSON] та [PERSON] спадщину прийняли відповідно до положень статті 1268 ЦК України, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, крім того, на час смерті спадкодавця її діти були неповнолітніми. Спадкоємці майна померлої [PERSON]: мати - [PERSON], та діти: [PERSON] та [PERSON], 1990 року народження, в інтересах якої діяв її батько - [PERSON], звернулись до 1-ї Харківської державної нотаріальної контори з метою оформлення своїх спадкових прав, на підставі чого було відкрито спадкову справу №143/2015. Як вбачається з постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії 1-ї Харківської державної нотаріальної контори від 24.04.2015 №1771/02-31, від 28.01.2016 №228/02-11 та від 01.02.2016 №279/02-31, у видачі свідоцтв про право на спадщину позивачам було відмовлено, оскільки у правовстановлюючому документі (договір купівлі-продажу від 10.07.1998) нерухоме майно зазначено як частку комунальної квартири №21 і 22, в той час як за відомостями КП «ХМБТІ» двокімнатна квартира №22 є окремою у будинку готельного типу. У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених позивачами і їхнім представником, оскільки викладені ними обставини про взаємини між сторонами підтверджуються об'єктивними доказами. Таким чином спадкоємці [PERSON], [PERSON] і [PERSON] не мають можливості оформити свої спадкові права у органах нотаріату, оскільки має місце невизначеність спадкового майна. За наведених обставин у інший спосіб, крім як за рішенням суду, [PERSON], [PERSON] і [PERSON], які є спадкоємцями за законом, не можуть реалізувати своє право на прийняття спадщини, яка складається з 1/2 частини двокімнатної квартири №21, житловою площею 22,8 м2, загальною площею 33,8 м2, у будинку готельного типу [ADDRESS]. Перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені сторонами в силу ст. 60 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд дійшов висновку, що визнання за кожним: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] право власності по 1/6 частині двокімнатної квартири №21, житловою площею 22,8 м2, загальною площею 33,8 м2, у будинку готельного типу [ADDRESS], не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Позивачі не вимагають компенсації за понесені судові витрати, пов'язані зі зверненням до суду і розглядом судової справи. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved