Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

[PERSON] в лютому місяці 2018 року звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1\\3 частини з усіх видів заробітку (доходів) батька щомісяця на утримання неповнолітньої дочки [PERSON],[INFO] і неповнолітнього сина [PERSON],[INFO], стверджуючи, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обовязків щодо утримання неповнолітніх дітей. В судовому засіданні представники позивача вимоги підтримали і стверджували, що [PERSON] є забезпеченою особою, інші утриманці у нього відсутні і відповідач має матеріальну можливість сплачувати аліменти на утримання дітей в саме в такому розмірі. Представники позивача також вимагали стягнути з відповідача на користь [PERSON] судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу в розмірі 12100 грн. Представник відповідача позов в частині стягнення аліментів на утримання дітей не визнав і доводив, що батько добровільно надає грошові кошти позивачу на утримання дітей. Щодо вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, представник відповідача посилався на не співмірність заявлених вимог із складністю справи, ціною позову і витраченим часом адвоката на дану справу і вимагав суму судових витрат зменшити. Суд вислухав представників сторін,вивчив матеріали справи і встановив наступне: Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2011 року по 2015 рік рішенням Київського райсуду м.Одеси від 10.02.2015 року шлюб між сторонами розірвано. Від цього шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], актовий запис про народження №1449, вчинений відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м.Одесі 04.09.2008 року, і малолітнього сина [PERSON], [INFO] актовий запис про народження №92, вчинений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 03.03.2011 року. [PERSON] разом з дітьми з 2012 року постійно проживає в Австрії. Представники позивача стверджують, що діти повністю знаходяться на утриманні матері, батько не приймає участі ні в утриманні дітей ні в їхньому вихованні. Посилаючись на відсутність у матері можливості самотужки забезпечити належне утримання дітей,їхній всебічний фізичний і духовний розвиток, представники позивача вимагають стягнути з відповідача на утримання неповнолітніх дітей аліменти в розмірі 1\\3 частини з усіх видів доходів батька щомісяця. Представник відповідача, не визнаючи позов, пояснив, що з 2012 року діти разом з матірю проживають в Австрії, батько приймав участь і в утриманні дітей і в їхньому вихованні. Після розірвання шлюбу в 2015 році [PERSON] перешкоджає [PERSON] у спілкуванні з дітьми, у зустрічах, тому [PERSON] вимушений був звертатися до судових органів з вимогами про усунення перешкод у спілкуванні з неповнолітніми дітьми. Така справа в даний час перебуває на розгляді в суді Австрійської республіки. Крім того, представник відповідача надав до суду письмові докази сплати аліментів на утриманні дітей за період з жовтня 2017 року по лютий 2018 року. При вищенаведених обставинах суд вважає позов [PERSON] про стягнення аліментів таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Стаття 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ, зобов'язує батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Частина 2 ст.59 Закону України "Про освіту" на кожного з батьків покладає однакову відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Стаття 180 СК України визначає « батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття». Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Суд встановив , що сторони проживають окремо з 2012 року, що діти проживають з матірю. Суд не отримав належних і допустимих доказів того, що батько регулярно з 2012 року сплачує аліменти на утримання дітей, тому вимаги позивача про стягнення аліментів на утримання дітей є доведеними і обґрунтованими. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі, що передбачено ч.3 ст.181 СК України. В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що [PERSON] має постійну роботу і постійний дохід, тому суд стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання двох неповнолітній дітей в розмірі 1\\3 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача з дня звернення до суду з цим позовом і до досягнення дітьми повноліття. Щодо вимог позивачевої сторони про відшкодування витрат на правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу стаття 133 ЦПК України відносить до судових витрат. Положеннями ст.141 ЦПК України визначено, що судові витрати, повязані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови у задоволенні позову на позивача, у разі частково задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 4 статті 137 ЦПК України запроваджено принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126). Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126). Умовами договору №05\\07\\18 про надання правової допомоги, укладеного 05.07.2018 року між [PERSON]М.в особі її представника [PERSON] і Адвокатським обєднанням «Мітрас», визначено, що « вартість послуг по наданню правової допомоги щодо представництва інтересів замовника в складає 1100 гривень за годину роботи (п.3.1). Обсяг необхідної правової допомоги та її вартість узгоджується сторонами у додаткових угодах до даного договору (п.1.1)». Будь-яких додаткових угод до договору не надано. (т.2 а.с.12). Згідно до звіту про надання правової допомоги (т.2 а.с.13) п.1.1. Підготовка та поїздка до канцелярії Київського райсуду м.Одеси з метою подачі заяви про ознайомлення з матеріалами справи зайняла 1 годину і заявлена до оплати в 1100 грн. П.3 підготовка клопотання про продовження строку на подачу відзиву на зустрічний позов 1 година, до сплати 1100 грн. П.5 і п.6 підготовка відзиву на зустрічну позовну заяву 2 години, до сплати 2200 грн, підготовка клопотання про залишення зустрічного позову без розгляду 2 години, до сплати 2200 грн. Дослідивши умови договору про надання правової допомоги і звіт про виконану роботу, суд критично сприймає наданий позивачевою стороною розрахунок визначення вартості та обсягу отриманих нею юридичних послуг і вважає неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг. З огляду на викладене, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмирі 2500 грн.

Outcome: approved