Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

29 квітня 2008 року померла [PERSON]. До складу спадкового майна після її смерті входить, зокрема, земельна ділянка № 345 площею 3,6289 га, яка знаходиться на території Лучинецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], однак не може оформити спадкові права в нотаріальній конторі, оскільки відсутній (втрачений) правовстановлюючий документ на спадкове майно. За захистом своїх прав та інтересів [PERSON] з відповідним позовом звернувся до суду. Позивач у судове засідання не зявився, у позовній заяві просив справу слухати у його відсутності (а.с.2). Представник відповідача Лучинецької сільської ради у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, у якій позов визнав і просив справу слухати у його відсутності (а.с. 19). З урахуванням права, передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із позовною заявою. Суд, розглянувши справу, вважає, що позов [PERSON] підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного: [PERSON] померла 29 квітня 2008 року (а.с. 6). Довідкою виконавчого комітету Лучинецької сільської ради № 592 від 28 серпня 2015 року (а.с. 10), витягом з технічної документації по складанню проекту організації території земельних часток (паїв) та заповнення державних актів на право приватної власності на землю членам ТОВ «Деметра» с. Лучинець № 1150/01-11 від 14 вересня 2015 року (а.с. 11), копією державного акта на право приватної власності на землю (а.с. 12) доведено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,6289 га, яка розташована на території Лучинецької сільської ради. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини день смерті спадкодавця. На випадок своєї смерті [PERSON] склала два заповіти, посвідчені секретарем виконавчого комітету Лучинецької сільської ради [PERSON] на користь [PERSON] (а.с. 7, 8). Частиною 3 ст. 1254 ЦК України визначено, що кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Скасування заповіту може бути зроблено заявою ("пряме" скасування) або складенням нового заповіту зі зміною заповідальних розпоряджень щодо кола спадкоємців та (або) розподілу спадкового майна ("непряме" скасування). Заповіт, вчинений 18 грудня 2000 року, яким спадкодавець заповіла право на земельну частку (пай) [PERSON] (а.с. 7), за даними сільської ради змінений заповітом за реєстровим № 95, посвідченим Лучинецькою сільською радою 21 липня 2004 року. Останнім заповітом [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] (а.с. 8). Даний заповіт станом на 02 лютого 2014 року не змінений і не скасований (зворот а.с. 8). Оскільки, заповіт від 21 липня 2004 року (а.с. 8) складений пізніше і в ньому міститься розпорядження щодо всього майна, належного спадкодавцю, попередній заповіт скасований, а тому, суд приходить до висновку що [PERSON] має право спадкувати за заповітом земельну ділянку після смерті [PERSON]. Відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. З оголошення в газеті «Наше Придністровя» від 18 вересня 2015 року (а.с. 9) слідує, що оригінал державного акта на право приватної власності на земельну ділянку на прізвище [PERSON] втрачений, а тому позивач не може оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору і захистити свої права спадкоємця іншим чином, окрім як через суд, він також не може (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 579 від 29 вересня 2015 року) (а.с. 13). Суд враховує обставину, що позивач пропустив строк звернення до суду з поважної причини, зокрема, через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно, а тому приймає рішення про його поновлення на підставі ст. 73 ЦПК України. Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач визнав позовні вимоги і таке визнання позовних вимог, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем як спадкоємцем [PERSON] слід визнати в порядку спадкування право власності на земельну ділянку за заповітом.

Outcome: approved