Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

11 серпня 2020 року [PERSON] звернулася до відповідача з позовною заявою, в якій просить стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що на даний час вони з відповідачем проживають окремо, а малолітні діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, то вона витрачає всі свої кошти, оскільки одягає, посилено харчує, лікую, здійснює придбання канцтоварів та приладдя. Однак, і її коштів на утримання дітей не вистачає. Неодноразово зверталася до відповідача з проханням матеріально забезпечити дітей, оскільки відповідач працює за кордономм та заробляє значні кошти, а тому має змогу утримувати дітей. 20 серпня 2020 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 09 вересня 2020 року відповідач подав відзив, в якому просить в задоволенні позову відмовити, оскільки він офіційно не працевлаштований, періодично їздив на заробітки і всі кошти передавав позивачу на утримання сім`ї та дітей. Через карантин втратив можливість працювати за межами України і на даний час є безробітним. А тому не має можливості сплачувати аліменти в розмірі по 2000 грн. на коджну дитину. Мінімальний граничний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом в разі достатності заробітку платника податків (а.с. 18-19). В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] визнала, що відповідач взмозі сплачувати аліменти, але в мінімальному розмірі. 18 вересня 2020 року позивачем подано відповідь на відзив, в якому вказує, що що у відзиві відповідач сам собі суперечить, вказуючи, що утримував та утримує матеріально дітей, але не має змоги сплачувати аліменти на утримання дітей, оскільки на даний час є безробітним. Те, що відповідач не працює не є підствою для несплати аліментів, оскільки це є його обов`язком, адже діти потребують постійного догляду та витрат на харчування, іграшки, одяг, шкільне приладдя. Вона утримує дітей з допомогою своїх батьків, оскільки не може повноцінно працювати через те, що на утриманні є дитина 4 річного віку, а тому коштів не вистачає. Син [PERSON] пішов до школи і йому потрібно було придбати одяг, шкільне приладдя, канцтовари, а також щодня витрачає кошти на його харчування в школі та інші потреби пов`язані з навчанням. Дітям в період пандемії потрібно овочі та фрукти, які вона постійно купляє (а.с.29-30). Позивач та представник відповідача в судове засідання, призначене на 22 вересня 2020 року не з`явилися, подали заяви, в яких просять розгляд справи проводити у їх відсутності (а.с.26-27). Такі дії не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд, заслухавши вступне слово позивача та представника відповідача 16.09.2020року, повно та всебічно з"ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, прийшов до наступного висновку. Законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ч.8 ст.7 СК України), а також зобов`язує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст.142 СК України) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин (ч.9 ст.7 СК України). Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до роз`яснень, що надані у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Встановлено, що за час перебування сторін в шлюбі, в них народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.5-6). На даний час сторони проживають окремо, а діти, стан здоров"я яких задовільний, перебувають на утриманні позивача, проживаючи з нею. Відповідач, проживаючи окремо, на даний час офіційно не працює, має задовільний стан здоров"я, та немає інших осіб, окрім сина [PERSON] та сина [PERSON] , яких би мав утримувати за законом. Частина 3 ст. 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в долі від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається судом за заявою платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ст.184 СК України). Не маючи достовірної інформації про постійні доходи відповідача, суд прийшов до висновку про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Виходячи із віку дітей сторін, такий прожитковий мінімум в розрахунку на місяць повинен бути не меншим на сина [PERSON] - 2218 грн. на сина [PERSON] -1859 грн., відповідно, мінімальний розмір аліментів становить 1109 грн. та 929.50 грн. Разом з тим, при визначенні розміру аліментів в даному спорі суд, з додерженням вимог ст.182 СК України, враховує загальний матеріальний стан відповідача, який немає постійного заробітку, рухомого та нерухомого майна, відсутність в нього інших осіб, яких він зобов`язаний утримувати, стан здоров"я дітей та фактичного приділення позивачем більше сил та засобів на їх виховання та розвиток через проживання дітей з нею. В той час, як відповідач може і повинен знаходити діяльність, яка б дозволила йому забезпечити належний рівень існування дітей, які мають право на утримання за його рахунок. На підставі наведеного, суд приходить до висновку про стягнення аліментів з відповідача в розмірі по 1400 грн. на кожну дитину. Такий розмір аліментів не є надмірним та є об`єктивним з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та принципу рівності батьків у утриманні дітей, відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України. При цьому суд зауважує, що сторони не позбавлені можливості згодом, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (частина 1 статті 192 СК України). Разом з тим, позивачем у порядку ст.81 ЦПК України не доведено можливості сплачувати відповідачем аліменти у заявленому нею розмір - по 2000 грн. на дитину. Згідно ст. 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Оскільки позивач звернулася до суду з вимогами - 11 серпня 2020 року, тому з 12 серпня 2020 року слід присудити стягнення аліментів і до досягнення дітьми повноліття. Позивач звільнений від сплати судового збору, тому відповідач у відповідності до вимог ч.6 ст. 141 ЦПК має сплатити судовий збір в сумі 840.80 грн. в дохід держави. На підставі наведеного, ст.180-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial