Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися в суд із позовом до [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Виноградівський РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Свої вимоги мотивують тим, що 02.12.2008 року [PERSON] подарувала позивачам по справі цілу квартиру в 1/2 частині кожній, що розташована в [ADDRESS]., що стверджується договором дарування від 02.12.2009 року. Позивачі по справі, [PERSON] та [PERSON], є власниками по 1/2 частини цілої квартири, що розташована в [ADDRESS]. і являються співвласниками цілої квартири. Позивачка [PERSON], 21.10.1995 року уклала шлюб із [PERSON], [INFO] у відділі РАЦСу Виноградівської РДА за №186. В лютому місяці 2014 року її чоловік [PERSON] виїхав в Казахстан, звідки він є родом, і жодного разу не повертався. Відповідач зареєстрований за адресою: [INFO]. Наразі постало питання про розпорядження власністю, здійснення ремонту квартири, оформлення субсидії. При спілкуванні з відповідачем, він повідомив, що немає можливості приїхати на Україну, однак не заперечує щодо його зняття з реєстраційного обліку за адресою м.Виноградів, вул.Конституції, 37/1. На вимогу позивачів, відповідачем було надіслано лист, а саме заяву-згоду від 12.06.2014 року про надання згоди на його зняття з реєстраційного обліку з житлової квартири, що розташована в Україні, [ADDRESS], власником якої являється [PERSON], [INFO] Письмова заява-згода посвідчена приватним нотаріусом Атирауського нотаріального округу Казахстанської Республіки та зареєстрована в реєстрі за №3054. Позивачі просять визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] та зобов'язати Виноградівський РВ ГУДМС України в Закарпатській області зняти з реєстраційного обліку [PERSON] за адресою [ADDRESS]. В судове засідання сторони не зявилися. Позивачі [PERSON] та [PERSON] подали до суду спільну письмову заяву про розгляд справи без їх участі. Вимоги заяви підтримують повністю та просять такі задоволити Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, належним чином своєчасно повідомлений про час і місце розгляду справи. На підставі ст.169, 224, 225 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів без участі відповідача. Розглянувши доводи позову, дослідивши подані на їх підтвердження докази, суд встановив наступні обставини. В судовому засіданні встановлено наступні обставини. 02.12.2008 року [PERSON] подарувала позивачам по справі, [PERSON] та [PERSON] цілу квартиру в 1/2 частині кожній, що розташована в [ADDRESS]. Дана обставина стверджується договором дарування від 02.12.2009 року, посвідченого державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори [PERSON], та зареєстрованого в реєстрі за №3064. Так, з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №21154745 від 04.12.2008 року та №21154686 від 04.12.2008 року, позивачі по справі, [PERSON] та [PERSON], є власниками по 1/2 частини цілої квартири, що розташована в [ADDRESS]. Позивачка [PERSON], 21.10.1995 року уклала шлюб із [PERSON], [INFO] у відділі РАЦСу Виноградівської РДА за №186. В лютому місяці 2014 року [PERSON] виїхав в Казахстан, звідки він є родом, і жодного разу не повертався. Відповідач зареєстрований за адресою: [INFO], що стверджується довідкою Виноградівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області №25/3025 від 21.07.2015 року. Як вбачається із письмової заяви-згоди від 12.06.2014 року [PERSON] дає згоду на його зняття з реєстраційного обліку з житлової квартири, що розташована в Україні, [ADDRESS], власником якої являється [PERSON], [INFO] Письмова заява-згода посвідчена приватним нотаріусом Атирауського нотаріального округу Казахстанської Республіки та зареєстрована в реєстрі за №3054. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 р. Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо. Згідно приписів ч.1 ст.163 Житлового кодексу України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім"ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до положень ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, згідно із ст.72 Житлового кодексу України, провадиться в судовому порядку. Проаналізувавши встановлені обставини, суд дійшов висновку, що право власності позивачів підлягає захисту обраним ними способом, оскільки факт реєстрації відповідача у житловому будинку, що належить їм, створює перешкоди у здійсненні ними права користування та розпорядження своїм майном. Разом з тим, розглядаючи вимогу позивачів про зняття відповідача з реєстраційного обліку суд враховує, що питання зняття з реєстрації місця проживання/перебування вирішується та така процедура здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського значення. За змістом ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 р. № 1382-1V "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання може бути на підставі рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; визнання особи безвісно відсутньою; оголошення фізичної особи померлою. Таким чином рішення суду щодо права користування особи житловим приміщенням, що набрало законної сили, є підставою для порушення питання зняття її з реєстрації пред органами ДМС. Відтак позов у частині зняття відповідача з реєстраційного обліку задоволенню не підлягає. Отже, розглянувши цивільну справу за позовом [PERSON] та [PERSON] у межах заявлених вимог та на підставі поданих доказів, суд дійшов до висновку, що позов є огрунтованим та підлягає задоволенню частково.

Outcome: dismissed