Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до Київської міської ради з вимогою визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом, та визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом, що є предметом позову. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, пояснила, що [INFO] померла [PERSON], сестра позивача, яка за життя залишила заповіт, яким залишила у спадок позивачу ? частину квартири [ADDRESS]. В межах визначеного законодавством шестимісячного строку, позивач звернувся до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадкового майна до складу якого входить кооперативна квартира [ADDRESS], інша частина квартири перейшла у спадок позивачу [PERSON], однак державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, що спонукало позивача, яка є спадкоємцем майна померлого спадкодавця за заповітом, звернутись до суду з позовом про визнання права власності на квартиру. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, пояснила, що [INFO] померла [PERSON], сестра позивача, яка за життя залишила заповіт, яким залишила у спадок позивачу ? частину квартири [ADDRESS]. В межах визначеного законодавством шестимісячного строку, позивач звернулась до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадкового майна до складу якого входить кооперативна квартира [ADDRESS], однак державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, що спонукало позивача, яка є спадкоємцем майна померлого спадкодавця за заповітом, звернутись до суду з позовом про визнання права власності на квартиру, оскільки в іншій спосіб захистити їх права, як спадкоємців, не виявляється за можливе. Представник позивачів - адвокат Уманський С.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, та пояснень, наданих позивачами в судовому засіданні. Представник відповідача - Київської міської ради, в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, відповідач подав до суду письмові пояснення по суті предмету позову, та просив ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства та розглядати справу у відсутності представника відповідача. (а.с. 62-63) Представник третьої особи - Головне управління юстиції у місті Києві, в судове засідання не з'явився, від третьої особи надійшли письмові пояснення по суті предмету спору разом з клопотанням про розгляд справи у відсутності їх уповноваженого представника. (а.с. 68-69) Заслухавши пояснення позивача [PERSON], позивача [PERSON], представника позивачів Уманського С.О., дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Відповідно до положень ст.7 Закону СРСР „Про власність в СРСР", що набрав чинності з 1 липня 1990 року, ст.ст. 15, 16 Закону України „Про власність", що набрав чинності з 15 квітня 1991 року та втратив чинність з 20 червня 2007 року, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Судом встановлено, що [PERSON] була членом Житлово-будівельного кооперативу «Арсеналець-10» на підставі рішення виконавчого комітету Київської міської Ради народних депутатів від 24 листопада 1975 року №807/2. Згідно довідки Житлово-будівельного кооперативу «Арсеналець-10» від 06 серпня 1992 року за вих. №88, [PERSON] є власником кооперативної квартири [ADDRESS], сума пайового внеску за квартиру в розмірі 6464 крб. 87 коп. сплачена 10 травня 1991 року, що складає суму паєнакопичення. (а.с.9) [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. (а.с.5) За життя, [PERSON] залишила заповіт датований 13 липня 2000 року, яким на випадок своєї смерті заповідала належну їй на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожній. (а.с.6) Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. 22 листопада 2013 року [PERSON], як спадкоємець за заповітом, звернулась до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про намір прийняти спадкове майно, яке залишилося після смерті сестри [PERSON], яка померла [INFO], 26 січня 2013 року, до складу якої входить нерухоме майно, а саме: квартира [ADDRESS]. (а.с.35) 22 листопада 2013 року [PERSON], як спадкоємець за заповітом, звернулась до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про намір прийняти спадкове майно, яке залишилося після смерті сестри [PERSON], яка померла [INFO], до складу якої входить нерухоме майно, а саме: квартира [ADDRESS]. (а.с.35) 27 травня 2014 року державним нотаріусом Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Іванець О.О. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, на підставі якої відмовила [PERSON] та [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в зв'язку з відсутністю у встановленому порядку, реєстрації права власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі дублікату, виданого ЖБК «Арсеналець-10» м. Києва 14.11.2013 року. (а.с.7) Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до положень частини першої, третьої та п'ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Фактичний вступив управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов'язок спадкоємців, а їх право. Відповідно до частини першої та другої статті 1296 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Як передбачено у п.216 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, провадиться нотаріусом після подання оригіналів правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцю. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Виходячи з предмету позову та наявних у справі доказів, судом встановлено, що з 24 листопада 195 року [PERSON] була членом Житлово-будівельного кооперативу «Арсеналець-10» та повністю виплатив пайовий внесок за квартиру [ADDRESS], про що свідчить довідка Житлово-будівельного кооперативу «Арсеналець-10» від 06.08.1992 року за №88, що зумовлює набуття [PERSON], права власності на спірну квартиру, яке у встановленому порядку, за життя [PERSON], зареєстроване Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, ці обставини підтверджені довідкою №КВ-2013 №43896 від 19 грудня 2013 року. В той же час, у зв'язку зі смертю [PERSON], яка померла [INFO], право власності на спірну квартиру перейшло в порядку спадкування за заповітом спадкоємцям [PERSON] та [PERSON], які у встановленому порядку заявили про намір прийняти спадкове майно, однак у встановленому порядку не отримали свідоцтво про право власності на спадкове майно, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, в той же час обставин, які б вказували, що спадкодавець [PERSON] за життя набула або володіла нерухомим майном, що входить до спадкової маси, неправомірно, або на вказане майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, судом не встановлено. Відповідно до ст. 19-1 Закону України "Про кооперацію" член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - розпорядження квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. В разі викупу квартири, дачі, гаража споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність», який розповсюджувався на правовідносини, що виникли між [PERSON] та Житлово-будівельним кооперативом «Арсеналець-10», знайшли законодавче закріплення з прийняттям Закону УРСР «Про власність» у 07.02.1991 року і підлягає застосуванню до правовідносин, які виникли на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Таким чином, у разі смерті члена житлово-будівельного, садівницького товариства, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, але свідоцтво про право власності не отримав, квартира в житлово-будівельному кооперативі та житловий будинок у садівницькому товаристві входять до складу спадщини. Згідно з статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно. Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права. Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON], [PERSON] до Київської міської ради, третя особа Головне управління юстиції у місті Києві про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, суд, задовольняючи позов, ухвалює рішення визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS], загальною площею 52,2 кв.м, житловою площею 34,2 кв.м, як спадкоємцем за заповітом майна спадкодавця [PERSON], яка померла [INFO], та визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS], загальною площею 52,2 кв.м, житловою площею 34,2 кв.м, як спадкоємцем за заповітом майна спадкодавця [PERSON], яка померла [INFO]. На підставі викладеного та

Outcome: approved