Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

I.Виклад позицій позивача та відповідача. 22 лютого 2018 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини, визначивши їх в розмірі 1/4 від заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 07 березня 2013 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 400 гривень щомісячно, починаючи з 07.02.2013 року і до її повноліття. З часу присудження аліментів значно змінився рівень життя, підвищились ціни та соціальні гарантії. Відповідач молодий, фізично здоровий і працездатний, що свідчить про його можливість сплачувати аліменти в частці від його доходу. Крім того, мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідно до ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Заяви та клопотання від учасників справи не надходили. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 23 лютого 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Розгляд справи призначено на 09 годину 23 березня 2018 року, без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами, згідно з положеннями ст.279 ЦПК України. Клопотань від сторін про інше не надходило. Вказаною ухвалою суду відповідачеві [PERSON] запропоновано надати в 15-денний строк з дня отримання даної ухвали відзив на позовну заяву (а.с.8). Ухвалу суду від 23 лютого 2018 року направлено на адресу відповідача, яку він отримав 02.03.2018 року (а.с.12). Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подав. Таким чином, судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи. Відповідно до пункту першого частини четвертої статті 274 ЦПК України суд розглядає за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи про стягнення аліментів. За приписами ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У зв'язку з наведеним вище, суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання (ч.13 ст.7 ЦПК України). Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. За вказаних обставин, за приписами ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі у сторін даного цивільно - правового спору [INFO] року народилася дочка [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Писарівською сільською радою Шаргородського району Вінницької області 16 серпня 2012 року (а.с.4). Донька сторін проживає разом з матір'ю. Відповідно до рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 07 березня 2013 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 400 гривень щомісячно, починаючи з 07.02.2013 року і до її повноліття (а.с.5-6). Перешкод для пред`явлення позову про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини судом не встановлено. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування . Статтею 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Відповідно до ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 -Х11 від 27.02.1991 року), батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей… першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Статею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно із ст.8 ЗУ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. За змістом ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК України). За приписами ч. 3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При зміні способу стягнення аліментів, суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище платника аліментів. Розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) визначається з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.183 СК України. За приписами ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Згідно з положеннями ст.183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум для дитини вікoм від 6 до 18 років з 01 січня 2018 року становить 1860 грн. на місяць. VІ. Висновки суду На утримання дочки [PERSON] відповідач відповідно до рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 07.03.2013 року сплачує аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень щомісячно, що, на переконання суду, є недостатнім для забезпечення її належного рівня виховання та утримання, у зв'язку з подорожчанням продуктів харчування та інших товарів повсякденного вжитку, необхідних для забезпечення належного утримання і виховання дитини, задоволення її основних соціальних та культурних потреб. Отже, позивачем доведено, що з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання дитини у розмірі, меншому, ніж передбачений ч.2 ст.182 СК України, що ставить її сім'ю у скрутне матеріальне становище, а також порушує права дитини, передбачені ч.2 ст.182 СК України. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини сторін, причини позову про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини, недостатнє матеріальне забезпечення малолітньої дитини з боку батька - відповідача по справі та інші обставини справи, Суд вбачає підстави для зміни способу стягнення аліментів і приходить до висновку, що, оскільки відповідач є здоровою, працездатною людиною, тому зобов'язаний утримувати власну дочку та спроможний сплачувати аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дочкою повноліття. VІІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved