Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

26 серпня 2015 року [PERSON] (Позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (Відповідач) про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] . У позовній заяві Позивачка просила: - стягнути з Відповідача, на її користь аліменти на утримання двох дітей у твердій грошовій сумі по 1 000,00 грн. щомісяця на кожну дитину, з урахуванням індексації, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення повноліття та допустити негайне виконання судового рішення в межах платежу, встановленого законом. Свої вимоги Позивачка обґрунтовує тим, що 21.02.2009р. між нею та Відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу вони мають двох дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. 01.11.2011 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується рішенням Шевченківського районного суду м. Києва. Після розірвання шлюбу, діти - [PERSON] та [PERSON] проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні, водночас Відповідач останнім часом взагалі відмовився надавати будь-яку грошову допомогу дітям, а тому Позивачка вважає за доцільне стягнути з нього на утримання неповнолітніх дітей аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000,00 грн. на кожного. У судове засідання сторони не з'явились. Про час і дату судового розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку (а.с. 19,20). Однак через канцелярію суду Позивачка подала заяву (а.с.21), в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач через канцелярію суду також подав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує частково - розмірі 500 грн. на кожного з дітей, та просив суд розглянути справу за його відсутності ( а.с.21). При цьому, 28.09.2015р. до канцерії суду від відповідача надійшла довідка видана виконкомом Горохуватської сільської ради Кагарлицького району Київської області, про те що [PERSON] в період з 10.04.2013р. і по теперішній час не працює згідно запису трудової книжки та ксерокопія самої трудової книжки. Відтак суд приходить до висновку про можливість слухання справи за відсутності сторін. Судом з'ясовано, 21.02.2009р. між Позивачкою та Відповідачем Відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області зареєстровано шлюб, актовий напис №30 (а.с.2). У Позивачки та Відповідача від шлюбу є двоє синів - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвами про народження від 19.09.2009р., виданими Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, в яких зазначено в графі «мати»: [PERSON], «батько» - [PERSON] (а.с.4,5). Шлюб між Позивачкою та Відповідачем було розірвано, що підтверджується рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01.04.2011р. Прізвище Позивачки змінено на дівоче - "[PERSON]" (а.с.3). Як вказала Позивачка у своїй заяві, після реєстрації 27.12.2014р. повторного шлюбу, вона змінила прізвище на "[PERSON]". Діти зареєстровані та проживають з Позивачкою за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч.ч.1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів, судом враховується, що діти проживають з матір'ю, батько участі в утриманні дітей в добровільному порядку не приймає. Окрім того, судом враховуються документи подані Відповідачем про те, що він не має офіційної роботи, а доказів зворотного суду сторонами не надано. Згідно ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ст. 191 СК України). Днем звернення Позивачки до суду є 26.08.2015р., оскільки саме цим днем позовна заява здана безпосередньо до канцелярії Шевченківського районного суду м. Києва, що підтверджується відповідним штампом на першому аркуші позову та відсутністю доказів (конверта) про направлення позову поштою. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум на:- дітей віком до 6 років : з 1 вересня 2015 року становить 1167 гривень, а на дітей віком від 6 до 18 років - 1455 гривень. Суд, приймаючи до уваги всі обставини та оцінивши відповідні докази, вважає, що в інтересах дітей позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з Відповідача аліментів на користь Позивачки на утримання [PERSON] та [PERSON] в щомісячному розмірі по 750 грн. на кожного. Крім того, відповідно до частини 3 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України), Відповідач зобов'язаний сплатити судовий збір у розмірі 243,60грн. в дохід держави. Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 180-184, 185, 191 Сімейного кодексу України та

Outcome: partial