Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] помер - [PERSON] , з яким вона постійно проживала однією сім"єю без реєстрації шлюбу. Заповіту він не складав і після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Сторони звернулися із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори та частоково оформили свої спадкові права, отримавши в державній нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки в порядку поділу спадкового майна. Між сторонами укладено договір про розподіл спадкового майна, однак житловий будинок вказаним договором не охоплювався, а тому підлягає поділу в рівних частинах. За таких обставин позивач звернулася до суду та просила визнати за нею право власності на вказаний будинок в порядку спадкування за законом. У судове засідання сторони не з`явилися. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі (а.с. 35). Від відповідача також надійшла заява, відповідно до змісту якої остання просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнала (а.с. 37). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 1 березня 2019 року серії [NUMBER] (а.с. 6). Згідно з довідкою Крутьківської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 21 грудня 2019 року № 800, виданої на підставі погосподарської книги № 5 (номер об"єкта погосподарського обліку 403-3), [PERSON] до дня смерті був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої зокрема, входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , належний [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10 січня 2020 року (а.с. 12). Судом встановлено, що вказаний житловий будинок з надвірними спорудами закінчений будівництвом, що підтверджується даними технічного паспорту (а.с. 15-19), та має ринкову вартість у розмірі 20830,00 гривень, що підтверджується копією висновку про вартість об`єкта оцінки від 16 січня 2020 року (а.с. 14). Відповідно до змісту листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 12 лютого 2020 року вих. № 23/02-16 (а.с. 20) спадкоємцями, які прийняли спадщину померлого [PERSON] , є позивач та відповідач відповідно до договору про зміну черговості одержання права на спадкування, посвідченого 24 вересня 2019 року за реєстровим № 1353. Крім того позивачем та відповідачем було укладено нотаріальний договір про поділ спадщини від 24 вересня 2019 року за реєстровим № 13534, згідно з яким вони поділили належне спадкодавцю майно, зокрема земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та отримали свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 8-9). Зі змісту цього ж листа вбачається, що державним нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок після смерті [PERSON] , оскільки спадщина, яка не входить до договору про поділ спадкового майна, ділиться в рівних частинах між всіма спадкоємцями. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день його смерті, тобто [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно зі ст 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Статтею 1259 ЦК України встановлено, що черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Судом встановлено, що сторони, як особи, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , відносяться до числа спадкоємців першої черги за законом, оскільки уклали договір про зміну черговості одержання права на спадкування. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що відповідач на вказане спадкове майно не претендує. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Крім того, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З огляду на викладене, враховуючи визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для його задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved