Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до суду в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 2500 гривень, щомісячно, починаючи стягнення з часу подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що 02.03.2020 року між нею та відповідачем було укладено шлюб у ВК Вчорайшенської сільської ради Ружинського району Житомирської області, про що зроблено актовий запис №1. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У шлюбі у них народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.02.2021 року, виданим Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану, актовий запис №350. Від початку 2021 року, а саме після народження доньки, шлюбне життя не склалося і вони проживають окремо. Усі обов`язки щодо утримання та виховання дитини вона виконує самостійно, проживаючи у будинку батьків. Відповідач жодної допомоги на утримання дитини не надає, у добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на її утримання не бажає. В судове засідання позивачка не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити з підстав, зазначених в ньому. Відповідач в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Відзив на позов до суду не подав. У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02.03.2020 року, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.02.2021 року, виданим Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) (а.с.5). Згідно довідки виданої Виконавчим комітетом Вчорайшенської сільської ради Ружинського району Житомирської області за № 389 від 18.08.2021 року, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , перебуває на утриманні матері [PERSON] , та проживає разом з нею (а.с.8). Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач та відповідач є працездатними особами, тому мають рівні можливості щодо належного матеріального забезпечення спільної дитини. Отже, суд дійшов висновку, що за обставин, які склалися, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини підлягає задоволенню. Зважаючи на те, що обов`язок утримувати малолітню дитину до її повноліття є рівною мірою обов`язком як батька, так і матері, а також, враховуючи встановлений розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та з урахуванням заявлених позовних вимог, визнання відповідачем позовних вимог, що вбачається з його заяви, суд стягує з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 2500 гривень, щомісячно, починаючи стягнення з часу подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. При пред`явленні позову про стягнення аліментів, позивач звільнена від сплати судового збору, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір". Отже, взявши до уваги визнання відповідачем позову та дотримуючись вимог ст. 141, 142 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави лише 50 відсотків судового збору, що становить 454,00 грн. Разом з тим, суд не бере до уваги посилання відповідача про звільненні його від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" ( а саме, що він є учасником бойових дій), оскільки відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статтей 12, 22 Закону № 3551-XII. З огляду на обставини справи та предмет позову встановлено, що спір не пов`язаний з порушенням прав відповідача, як учасника бойових дій, а тому він не звільнений від оплати судового збору. Враховуючи наведене та

Outcome: approved