Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

14.11.2016 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом і свої доводи мотивував тим, що 02 січня 2010 року помер його батько, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО № 423400, виданим 04 січня 2010 року Благодатненською селищною радою Волноваського району Донецької області (актовий запис №2). Після смерті батька відкрилася спадщина у вигляді земельних ділянок площею 0,020га (кадастровий №1421555600-03-000-0353) та площею 5,610га (кадастровий № 1421555600-03-000-0060), які розташовані на землях Володимирівської селищної ради, та належали покійному згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданного 01 червня 2005 року на підставі розпорядження голови Волноваської районної державної адміністрації №355 від 05.05.2005 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів за №010515000018. 10.12.2010 року помер його дідусь, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО № 488270, виданим 16 грудня 2010 року виконкомом Благодатненської селищної ради Волноваського району Донецької області (актовий запис №20) Після смерті дідуся відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, який розташований за адресою: 85725, Донецька область, Волноваський район, с.Благодатне вул. Лермонтова буд.11, та належав покійному згідно свідоцтва про право власності на колгоспний двір від 13.01.1981 року та зареєстрованому за № 153. Окрім Позивача спадкоємцем померлих є його рідний брат, відповідач по справі, [PERSON], який отримав свою частку спадщини готівкою. Оскільки Позивач з 1999 року по теперішній час був прописаний та постійно проживав разом зі спадкодацями, то згідно ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України вважає себе таким, що прийняв спадщину. Також про своєчасність прийняття спадщини свідчить витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі № 33647514 від 02.04.2013 року. Коли Позивач звернулвся до Волноваської державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом, нотаріусом йому було відмовлено з підстав того, що відсутні оригінали правовстанавлюючих документів на спадкове майно та запропоновано звернутися до суду із позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Правовстановлюючи документи на спадкове майно було втрачено внаслідок пожежі і залишилися тільки їх копії. Відновити їх неможливо, оскільки Державні акти про право власності на земельні ділянки з 2013 року не видаються а в свідоцтві про право власності на будинок невірно вказано номер будинку. Тому Позивач вимушений звернутися до суду із позовною заявою в якій просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок та земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Позивач надав заяву у якій просить справу розглянути без його участі, на позові наполягає. Відповідач, [PERSON], надав заяву про розгяд справи без його участі, позов визнав. Суд вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про смерть серії І-НО № 423400, виданим 04 січня 2010 року Благодатненською селищною рад [PERSON] помер 02.01.2010 року (актовий запис №2) (а.с. 9 ). З копій Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданного 01 червня 2005 року на підставі розпорядження голови Волноваської районної державної адміністрації №355 від 05.05.2005 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів за №010515000018 (а.с. 11 ) та договору оренди земельної частки (паю), укладеного між [PERSON] та ПрАТ «Екопрод» (а.с. 13) вбачається, що померлий [PERSON] дійсно є власником земельних ділянок площею 0,020га (кадастровий №1421555600-03-000-0353) та площею 5,610га (кадастровий № 1421555600-03-000-0060), які розташовані на землях Володимирівської селищної ради. Відповідно свідоцтва про народження серії VІІI-НО №393313 позивач, [PERSON], дійсно є рідним сином померлого [PERSON] (а.с. 6 ). Відповідно до витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №33647514 від 02.04.2013 року позивач прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті його батька (а.с.16 ). Згідно свідоцтва про смерть серії І-НО № 488270, виданим 16 грудня 2010 року виконкомом Благодатненської селищної ради [PERSON] помер 10.12.2010 року (актовий запис №20) (а.с. 10 ). З свідоцтва про право власності на колгоспний двір (а.с. 12 ) та рішення Благодатненської селищної ради «Про визначення місцезнаходження житлового будинку» (а.с. 14) вбачається, що померлий [PERSON] дійсно є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: 85725, Донецька область, Волноваський район, с.Благодатне вул. Лермонтова буд.11. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. (а.с.15). Відповідно свідоцтва про народження серії VІІI-НО №297765 відповідач, [PERSON], дійсно є рідним сином померлого [PERSON] (а.с. 15 ). Із заяви відповідача про розгляд справи за його відсутності вбачається, що він дійсно отримав свою частку спадщини готівкою.(а.с. 18 ) Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла до інших осіб-спадкоємців. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття, право на спадкування за законом, як зазначено у ст.1223 ЦК України, одержують спадкоємці з першої по пяту чергу. Ст.1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. За змістом ст. 1261 ЦК України першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, право на спадкування по закону виникло у позивача, як сина та онука померлих. Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" та за нормою ч. 1 ст. 1258 ЦК України, справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Як роз'яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування", якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.37 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 07.02.2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, з урахуванням положень ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, шляхом визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок, розташований на території Благодатненської селищної ради Волноваського району, Донецької області, у с.Благодатне вул.Лермонтова буд.11 з надвірними будівлями та спорудами та земельних ділянок сільськогосподарського призначення площею 0,020га (кадастровий №1421555600-03-000-0353) та площею 5,610га (кадастровий № 1421555600-03-000-0060), які розташовані на землях Володимирівської селищної ради. На стягнення судових витрат позивач не наполягає. На підставі ст. 328, 392, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved