Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Крім неї у вказаній квартирі були зареєстровані та проживали відповідачі у справі, однак з 2015 року вказані відповідачі у дані квартирі не проживають, не сплачують комунальні послуги та не беруть участь в утриманні цієї квартири. Крім того позивач вказує, що на даний час особистих та речей повсякденного використання, які б належали відповідачам, у квартирі не має та на даний час позивачу невідоме місце перебування їх, оскільки відповідачі після від'їзду жодних відомостей про себе не залишили. Посилаючись на норми чинного законодавства, позивач просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання повторно не з'явились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд про причини неявки не повідомили. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Ковельський РВ УДМС України у Волинській області, Житлово-будівельний кооператив "Весна", в судове засідання не з'явились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Зважаючи на дані обставини, суд, за згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, з'ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підставний і підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В силу ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з місця реєстрації проживання може бути здійснено за рішенням суду за позовом про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Позивач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копією реєстраційного посвідчення [NUMBER], виданого Волинським обласним бюро технічної інвентаризації. Враховуючи викладене вище, позивач є одноосібною власницею квартири, що знаходиться в [ADDRESS]. Як встановлено з довідки про склад сім'ї, виданої 10.05.2016 року Житлово-будівельним кооперативом "Весна", за вказаною адресою значаться зареєстрованими відповідачі у справі, тобто [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Позивачем стверджується, що відповідачі більше року у вказаній квартирі не проживають, не з'являються там, в той час як відповідачі не подали докази протилежного. Актом обстеження по факту проживання громадян [PERSON], [PERSON], [PERSON] за адресою [ADDRESS] від 26.04.2016 року, встановлено, що у вказаній квартирі факту проживання відповідачів не встановлено, оскільки квартира має площу 35,0 кв.м., з меблів у квартирі тільки одне ліжко та шафа з особистими речами власниці квартири. Таким чином суд визнає доведеним факт непроживання відповідачів за вказаною адресою більше шести місяців. Суд визнає такими, що заслуговують на увагу, доводи позивача про те, що реєстрація місця проживання відповідачів за адресою [ADDRESS] перешкоджає їй вільно володіти, користуватись, розпоряджатись своїм майном (квартирою) на власний розсуд. Зокрема така реєстрація місця проживання відповідачів може бути підставою для відмови в оформленні субсидій. Таким чином суд визнає порушеним право власності позивача саме відповідачами, а тому це право підлягає захисту судом. Таким чином суд повно, всесторонньо та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що факт відсутності відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] в квартирі [ADDRESS] понад встановлені строки повністю доведений, а тому останніх слід визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням за вказаною адресою: [ADDRESS]. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved