Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позов обґрунтований тим, що [PERSON] на праві власності належить 4/5 частини квартири [ADDRESS] , зокрема 1/5 частина на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28 травня 1996 р. № [NUMBER] та 3/5 частини на підставі договору дарування, зареєстрованого в Київському міському БТІ реєстраційне посвідчення № 004663 від 23 вересня 2005 р.). Згідно довідки про склад сім`ї, виданої ШРДА від 18.09.2018 р. № 109.109/ОПП/Ш-4275 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] (мати), [PERSON] (сестра), [PERSON] (племінник), [PERSON] (племінник), [PERSON] (батько). Проте, [PERSON] та її сини [PERSON] і [PERSON] не проживають за адресою реєстрації, не сплачують комунальні послуги, в утриманні житла не беруть, особистих їхніх речей у квартирі немає. Перешкод у користуванні житловим приміщенні ніхто не чинив. Крім того, відповідачі фактично проживають у Сполучених Штатах Америки. [PERSON] та [PERSON] є громадянами США із народження. З травня 2010 року відповідачі припинили спілкування з усіма родичами. У зв`язку із тривалою відсутністю за місцем реєстрації відповідачів, порушуються права власника квартири, зокрема у розпорядженні нерухомим майном, тому [PERSON] просить визнати [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 20 лютого 2019 у справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, учасникам процесу роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України. У встановлений судом строк, відповідачі будучи повідомленим належним чином, відзив на позов не подали, клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від відповідачів також не надходило. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Встановлено , що позивач [PERSON] на праві власності належить 4/5 частини квартири [ADDRESS] , зокрема, 1/5 частина на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28 травня 1996 р. № [NUMBER] та 3/5 частини на підставі договору дарування, зареєстрованого в Київському міському БТІ реєстраційне посвідчення № 004663 від 23 вересня 2005 р.). Іншим співвласником 1/5 частки квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Згідно довідки про склад сім`ї, виданої ШРДА від 18.09.2018 р. № 109.109/ОПП/Ш-4275 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] (мати), [PERSON] (сестра), [PERSON] (племінник), [PERSON] (племінник), [PERSON] (батько). Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує. Згідно положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ч. 1 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Окрім того, положеннями ст. 391 ЦК України регламентовано, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Постановою Верховного Суду України у справі № 6-57цс11 від 16.01.2012р. визначено, що вказаний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, а положення статті 7 цього Закону застосовуються до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст.391,396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Як зазначає позивач, відповідачі тривалий час не проживають за адресою реєстрації, не цікавляться житлом, не беруть участі в утриманні квартири та з травня 2010 р. не виходять на зв`язок із родиною, проживають в Сполучених Штатах Америки. Під час розгляду справи доказів, які б свідчили про те, що відповідачі приймають участь у сплаті комунальних та інших послуг на утримання квартири отримано не було. Таким чином, з огляду на вказані положення закону, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що факт реєстрації відповідачів порушує права позивача, як співвласника квартири, оскільки це створює відповідні перешкоди у користуванні, володінні та розпорядженні власником своїм майном, суд вважає за можливе задовольнити позов та визнати відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved