Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

[PERSON] звертаючись з позовом до суду просить суд стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь для утримання їх спільних дітей: доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], у твердій грошові сумі по 1250,00 грн. на кожну дитину щомісячно і до досягнення дітьми повноліття, свої вимоги мотивує тим, що відповідач, який являється батьком дітей, матеріальної допомоги на їх утримання не надає, від виконання своїх батьківських обов'язків ухиляється, позивачка вважає, що батьки зобов'язані утримувати своїх дітей, а тому вимушена звернутись з даним позовом до суду. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак надала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить провести розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву, відповідно до якої проти позову заперечував частково, а саме вказав, що не заперечує сплачувати аліменти для утримання їх спільних дітей в розмірі 450,00 грн., оскільки його офіційний дохід складає 1400,00 грн. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що 04.09.2010 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. (а.с. 4) Судом встановлено, що [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася донька - [PERSON] та [INFO] народився син - [PERSON]. (а.с. 4, 5) Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як убачається з матеріалів справи, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її користь для утримання дітей у твердій грошові сумі у розмір по 1250,00 грн. на кожну дитину щомісячно і до досягнення дітьми повноліття, вказуючи про те, що вона несе повністю всі витрати по утриманню дітей, відповідач при цьому, який являється батьком дітей, не забезпечує їх матеріально, є працездатною особою та спроможний надавати матеріальну допомогу. Згідно із ст. 184 Сімейного кодексу України розмір аліментів може бути визначений у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Як випливає зі змісту даної норми, нерегулярним доходом вважається дохід, що надходить із різною періодичністю, перервами. Дохід може бути нерегулярним, у випадку, якщо оплата праці відбувається по завершенні її виконання в частині або повністю. А також якщо виплата заробітної плати провадиться із затримкою на порушення умов трудового законодавства. Оскільки відповідач достатньої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, від виконання своїх батьківських обов'язків ухиляється, має нерегулярний, мінливий дохід, доказів про те, що відповідач працевлаштований та отримує заробітну плату в розмірі 1400,00 грн., як він вказав у своїй заяві, суду надано не було, а тому суд дійшов висновку, що за обставин, які склалися є всі підстави для стягнення з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що неповнолітні діти проживають разом з матір'ю, перебувають на її утриманні, в той же час відповідач, який являється батьком дітей, є особою працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було, доказів щодо утримання відповідачем інших членів сім'ї суду надано не було, а тому в сукупності оцінених судом доказів, є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей, враховуючи що відповідно до вимог сімейного законодавства діти мають право на отримання матеріальної допомоги з боку своїх батьків. З огляду на викладене, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, враховуючи положення ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2016 рік" де встановлено з 01 січня 2016 року прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років - 1167,00 грн., а дітей віком від 6 до 18 років - 1455,00 грн., на одну особу в розрахунку на місяць, який визначає вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, та вимог ст. 181 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів підлягає задоволенню частково, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей - доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], у розмірі по 1000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 02.07.2016 року та до досягнення дітьми повноліття. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Виходячи з вказаної норми, суд вважає за необхідне присудити стягнення аліментів від дня пред'явлення позову до суду, а саме з 02.07.2016 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551,20 грн., від сплати якого відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" була звільнена позивачка при зверненні до суду. Враховуючи наведене та

Outcome: partial