Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

[PERSON] 17 квітня 2015 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення неустойки за просрочення по сплаті аліментів на утримання повнолітньої дитини на час навчання. Позивач у своєму позові посилалася на те, що вона з 20 червня 1987 року з відповідачем перебували в шлюбі, мають двох дітей: сина [PERSON] - [INFO] і сина [PERSON] - [INFO], сімейне життя не склалося і з грудня 2006 року вони разом не мешкають, діти після цього залишилися мешкати з матір'ю і зараз вони мешкають з нею; відповідач не виконував батьківські обов'язки, не приймав участі в вихованні та утриманні своїх дітей і позивачка вимушена була звертатися до суду з позовами про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей, ці аліменти були стягнені, рішення виконувалося; після досягнення дітьми повноліття стягнення вказаних аліментів з відповідача припинилося, але діти продовжили навчання; відповідач і потім не виконував батьківські обов'язки, не приймав участі в вихованні та утриманні своїх дітей і позивачка знову вимушена була звертатися до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання тепер вже повнолітнього сина [PERSON] на час його навчання, районним судом винесено рішення про задоволення позову, рішення набрало законної сили, видано виконавчий лист і його заявлено до виконання, виконавча служба відкрила провадження і аліменти стягувалися. Але відповідач не добросовісно відноситься до сплати вказаних аліментів і витрат, через що на березень 2015 року мається заборгованість. Позивач заявив вимоги про стягнення з відповідача пені по сплаті аліментів на утримання вказаної повнолітньої дитини, яка, на її думку, зараз становить 39 399,35 грн. Звернулася з цим питанням до відповідача, отримала відмову. В добровільному порядку спір не вирішено, відношення відповідача до позивача та дитини не змінилося, фактично відповідач усунувся від виховання та утримання сина, вона (позивач) сама займається утриманням та вихованням їх вказаного сина, тому просила стягнути з відповідача на її користь вказану пеню по сплаті аліментів на утримання цієї тепер вже повнолітньої дитини та витрати судовий збір, задовольнивши позов в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, на підставі ч.4 ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних і доказів та постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 20 червня 1987 року перебували в шлюбі, мають двох дітей: сина [PERSON] - [INFO] і сина [PERSON] - [INFO], сімейне життя не склалося і з грудня 2006 року вони разом не мешкають, діти після цього залишилися мешкати з матір'ю і зараз вони мешкають з нею; відповідач не виконував батьківські обов'язки, не приймав участі в вихованні та утриманні своїх дітей і позивачка вимушена була звертатися до суду з позовами про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей, ці аліменти були стягнені, рішення виконувалося; після досягнення дітьми повноліття стягнення вказаних аліментів з відповідача припинилося, але діти продовжили навчання; відповідач і потім не виконував батьківські обов'язки, не приймав участі в вихованні та утриманні своїх дітей і позивачка знову вимушена була звертатися до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання тепер вже повнолітнього сина [PERSON] на час його навчання, Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська винесено рішення про задоволення позову, рішення набрало законної сили, видано виконавчий лист і його заявлено до виконання, виконавча служба відкрила провадження і аліменти стягувалися. Але відповідач не добросовісно відноситься до сплати вказаних аліментів і витрат, через що на по березень 2015 року мається заборгованість в сумі 39 399,35 грн. Зараз стосунки сторін припинені і вони мешкають окремо, позивачка мешкає з синами; але незважаючи на це, відповідач по закону зобов'язаний приймати участь в утриманні вказаної повнолітньої дитини і додаткових витратах. Відповідач у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини регулярної участі не приймає, мешкають (позивач з дитиною) окремо. Вона (позивач) зараз не працює, доглядає дитину, матеріально позивачка погано забезпечена. Відповідач не позбавлений батьківських прав відносно дитини - сина [PERSON] - [INFO], він не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодексу України. На теперішній час позивач мешкає разом зі своєю повнолітньою дитиною, займається її вихованням та утриманням, лікуванням. Відповідач на утримання вказаної дитини матеріальну допомогу надає не регулярно і в різних сумах і проявах, тому мати дитина вимушена була звернутися з позовом до суду. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовні моральний розвиток (ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав :а виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ч. З ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини заповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. На підставі ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Судом встановлено, що сторони є батьками повнолітнього [PERSON], ця дитина зараз свого постійного доходу не має, навчається, знаходиться на утриманні своєї матері, яка на теперішній час не працює, має скрутне матеріальне становище і потребує матеріальної допомоги від відповідача, тому суд вважав можливим стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання вказаної дитини на час неповноліття , а потім і на час навчання. При цьому суд враховує ті обставини, що відповідач працює, має стабільні доходи і певне матеріальне становище, аліментів відповідач нікому іншому не платить, стягнень за виконавчими документами з відповідача не проводиться. Відповідно до ст. 196 СК України позивач має право вимагати від боржника по аліментам (відповідачки) неустойку (пеню) в розмірі 1% від суми не сплачених аліментів за кожний день просрочки. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач працевлаштований, але має тяжке матеріальне і сімейне становище, не одружений, сплачувати аліменти не відмовляється, але зараз немає з чого, просив врахувати його вказаний стан і зменшити вказану пеню. З урахуванням вказаних норм закону і встановленого судом можливо прийти до висновку про можливість зменшення запропонованої позивачем до стягнення неустойки до розміру реальної заборгованості, що, відповідно до наданго позивачем розрахунку складає 3 975,28 грн. (а.с. 6-7). Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що позов підлягає частковому задоволенню. При таких обставинах суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити частково та стягувати з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] неустойку за просрочення сплати аліментів на утримання повнолітньої дитини в сумі 3975,28 грн. і судовий збір в розмірі 243,60 грн., в задоволенні решти позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення по сплаті аліментів на утримання повнолітньої дитини відмовити Таким чином суд вважає, що позовні вимоги про стягнення неустойки за просрочення сплати аліментів на утримання повнолітньої дитини в такому вигляді ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають частковому задоволенню. [PERSON] не звільнена від сплати судового збору, сплатила його, тому з відповідача слід також стягнути судовий збір на її користь у розмірі 243 грн. 60 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: partial