Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

[PERSON], [PERSON] і [PERSON] звернулися до суду з позовом до Правдівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області про визнання за ними права власності на нерухоме майно по 1/4 частці за кожним житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що знаходиться по вулиці Центральній, 75а, в с. Правдівка Ярмолинецького району Хмельницької області. На обґрунтування заявлених вимог позивачі зазначили, що вказаний будинок належав колгоспному двору, до складу якого станом на 15 квітня 1991 року, крім позивачів, входила [PERSON] Згідно діючого на той час ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної сумісної власності і частка кожного з них становила 1/4. З набранням чинності Закону України "Про власність" ці частки залишились незмінними. 25 квітня 2013 року [PERSON] померла і її частку домоволодіння успадкувала [PERSON] Рішенням Ярмолинецького районного суду від 12.02.2014 року за нею визнано право власності на 1/4 частку домоволодіння. В той же час, оскільки правовстановлюючий документ на домоволодіння відсутній і не визначено розміру часток позивачів у праві власності, вони не можуть реалізувати належне їм право розпорядження належним їм майном. В судовому засіданні позивач [PERSON], який є також представником [PERSON], заявлені вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Позивачка [PERSON], яка у встановленому порядку оповіщена про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з"явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Представник відповідача - Правдівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області, яка у встановленому порядку оповіщена про час і місце розгляду справи. в судове засідання не з"явився, подав до суду заяву про розхгляд справи у його відсутності. Суд, заслухавши позивача, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарський або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 12.02.2014 року, яке набрало законної сили 24.02.2014 року, встановлено, що домоволодіння за №75а по вул. Центральній в с.Правдівка Ярмолинецького району, належало колгоспному двору. Станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору були: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Частка кожного з них в домоволодінні становила 1/4. 25 квітня 2013 року [PERSON] померла і її частку у домоволодінні успадкувала [PERSON], за якою вказаним рішенням суду визнано право власності на 1/4 житлового будинку, а також господарських будівель та надвірних споруд. Вирішуючи питання про належність позивачам вказаного житлового будинку суд враховує, що нерухомість збудована в сільській місцевості за правилами, які діяли на момент її будівництва, а сам будинок значиться зареєстрованим у погосподарських книгах, що підтверджується довідкою виконкому Правдівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області №231 від 19.05.2015 року. Згідно ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Частиною 2 ст. 123 ЦК УРСР передбачено, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В силу ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відсутність правовстановлюючого документу на домоволодіння і невизначеність розміру часток у праві власності кожного із співвласників перешкоджає у реалізації належного позивачам права розпорядження належними їм частками. За наведених обставин суд вважає, що право власності позивачів підлягає захисту шляхом визнання за ними права власності на частину домоволодіння (по 1/4 за кожним), а тому позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судові витрати на користь позивачів з відповідача не стягуються за клопотанням позивачів. На підставі ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР, ст.ст. 16, 328, 392 ЦК України,

Outcome: approved