Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

22 липня 2020 року заявниця звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого\~документу,\~заінтересована особа:\~Сартанська селищна\~рада Донецької\~області. В обґрунтування заявлених вимог заявниця посилається на те, що їй на підставі рішення Лебединської сільської Ради народних депутатів від 17 січня 1998 року №6 належить на праві приватної власності земельна ділянка 0,060 гектарів, розташована на території с. Калинівка, Лебединської с/ради, с/т «Луч», ділянка № [NUMBER] . У липні 2020 року вона звернулася до Управління земельних ресурсів для отримання кадастрового номеру на вказану земельну ділянку для впорядкування необхідних документів з метою подальшого укладання договору купівлі-продажу останньої. При розгляді документів співробітником управління було виявлено розбіжності у зазначенні її імені в Державному акті на право приватної власності на землю та в її паспорті, а саме замість імені « [PERSON] » в Державному акті вказано « [PERSON] ». Їй було роз`яснено про необхідність вирішення даного питання в судовому порядку. На підставі викладеного просила суд встановити факт належності їй Державного акту на право власності на землю серії І-ДН №146754, виданого на ім`я [PERSON] . Ухвалою суду від 27 липня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено відкрите судове засідання по справі. Ухвалою суду від 02.09.2020 року виключено у\~справі заінтересовану особу Управління земельних ресурсів Маріупольської міської ради, залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи Волноваську міську раду Донецької області. Ухвалою суду від 14.04.2021 року виключено у справі заінтересовану особу Волноваська міська рада Донецької області, залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи Сартанську селищну раду Донецької області. Заявниця [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримала в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Сартанської селищної ради Донецької області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його присутності, не заперечував проти задоволення заяви. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Частиною 1 статті 293 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Згідно ч. 1, 3 ст. 294 ЦК України - фізична особа має право на ім`я. У разі перекручення імені фізичної особи воно має бути виправлене. Якщо перекручення імені було здійснене у документі, такий документ підлягає заміні. Відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" з 01.01.2013 року реєстрацію прав на нерухоме майно здійснюють структурні підрозділи територіальних органів Мін`юсту та не передбачено видачі державних актів про право власності на землю, як не передбачено і можливості внесення виправлень до вже виданих державних актів. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що встановити даний факт іншим шляхом заявник не має можливості. Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦК України фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям. Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Згідно зі ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно листа Верховного Суду України 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який, необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту. У даному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності їй державного акту на право приватної власності на землю. Згідно з законом, встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а саме: встановлення факту належності вказаного документу дає змогу заявнику реалізувати свої права щодо володіння та розпорядження належною їй земельною ділянкою з дотриманням вимог чинного законодавства. Судом встановлено, що згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Орджонікідзевським РВ Маріупольського МУУМВС України в Донецькій області 22 грудня 2001 року, прізвище, власне ім`я та по-батькові заявниці у вказаних документах зазначено як « [PERSON] », місце проживання останньої зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . На підставі рішення Лебединської сільської Ради народних депутатів від 17 січня 1998 року №6 [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,060 гектарів в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території с.Калинівка Лебединської с/ради, с/т «Луч», ділянка № [NUMBER] , для ведення садівництва про що було видано на ім`я [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , Державний акт на право власності на землю серії І-ДН №146754. Аналізуючи наявні\~в справі\~докази у\~їх сукупності,\~суд вважає\~доведеним той\~факт,\~що заявниці\~на підставі\~державного акту\~про право\~власності на\~землю серії\~І-ДН\~№146754\~належить земельна\~ділянка,\~площею 0,060\~га,\~що розташована\~на території\~Лебединської сільської\~ради,\~однак,\~даний акт\~містить неправильне\~написання її\~власного імені\~як « [PERSON] »\~замість вірного\~« [PERSON] ».\~ Проте\~в даному\~акті \~зазначена \~адреса проживання\~ [PERSON] \~ [ADDRESS] ,\~яка повністю\~співпадає з\~адресою її\~ проживання,\~зазначеною в\~паспорті на\~її ім`я,\~що свідчить\~про належність\~правовстановлюючого документу\~державного акту\~про право\~власності на\~землю серії\~І-ДН\~№146754 [PERSON] . Усунення вказаної неправильності можливе лише шляхом встановлення факту належності заявнику вказаного правовстановлюючого документа. При таких обставинах та досліджених доказах, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для встановлення факту належності зазначеного Державного акту про право власності на землю [PERSON] , внаслідок чого задовольняє заяву.

Outcome: approved