Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказавши, що вона з відповідачем з 26.11.2004 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені з січня 2019 року, з цього часу проживають окремо та спільне господарство не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є різниця в характерах, відсутність взаєморозуміння та довіри. Збереження сім`ї з відповідачем є неможливим, тому позивач просить шлюб розірвати та стягнути на свою користь з відповідача судовий збір. Позивач [PERSON] звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує, позов визнає. Однак, у своїй заяві відповідач наполягає, що шлюбні відносини припинені, а також спільне господарство вони не ведуть з 01.09.2019. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України судові рішення у підготовчому засіданні суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 26.11.2004 року перебувають у шлюбі, який було зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Дзержинського управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, про що складено відповідний актовий запис № 561 (а.с. 11 - копія свідоцтва про одруження). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с. 12 - копія свідоцтва про народження). Частиною 3 ст. 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Нормами ст. 51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася цим правом та звернулася з даним позовом до суду, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони по справі не мають намір зберігати шлюб. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. В силу вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вирішуючи питання про розірвання шлюбу, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити відповідачу прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовій збір у розмірі 768,40 грн. (а.с. 1), враховуючи, що відповідач у підготовчому судовому засіданні визнав позов, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 384,20 грн. (50 %). Інші 50 % мають бути повернуті позивачу з державного бюджету. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved