Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

12.07.2016 позивач звернулася до Радомишльського районного суду Житомирської області з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня подачі позовної заяви до повноліття дитини та у твердій грошовій сумі у розмірі по 800,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначила, що відповідач являється батьком зазначеної дитини, він є працездатною особою, працює і має можливість сплачувати аліменти. У судове засідання позивач не прибула, проте надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зменшила свої позовні вимоги, просила стягнути із відповідача аліменти на утримання спільної дитини в розмірі 1/4 частини всіх його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня подачі позовної заяви до повноліття дитини, просила суд їх задовольнити. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, зменшені позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд прийшов до наступного. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні було встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який на даний час є розірваним (а.с. 7). Від спільного проживання у сторін народилась дитина син [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем (а.с.6,8,9) Як вбачається з позовної заяви, відповідач має постійне місце роботи у Радомишльському ВП Коростишівського ВП ГУНП у Житомирській області, сплачує аліменти на користь позивача на утримання їх ще однієї спільної дитини у розмірі 1/4 частини всіх його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 за № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідач позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, визнав та просив суд їх задовольнити (а.с.19). У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. У відповідності до положень ст.ст.141, 157 СК України, батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу та окреме від дитини проживання не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, а той з батьків, з ким проживає дитина не має права перешкоджати тому із батьків, хто живе окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів враховує такі обставини, як стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини, беручи до уваги визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на дитину в розмірі 1/4 частки всіх видів доходу, починаючи з дня подання позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача судові витрати. Згідно ч. 1\~ст. 367 ЦПК України\~рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved