Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

22.03.2019 року позивач [PERSON] звернувся до Роздільнянського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Роздільнянської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги позивач мотивує тим, що він є батьком відповідача [PERSON] [INFO] відповідачка народила доньку - [PERSON] Позивач стверджує, що відповідачка не виконує батьківських обов`язків, після народження дитини почала часто вживати алкогольні напої та покидати дитину без нагляду на доволі довгий час. Відповідачка самоусунулась від обов`язків по вихованню дитини, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не бере участь у вихованні, не приділяє уваги її навчанню, не цікавиться її долею. У зв`язку з вищевикладеним позивач просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , та витребувати від служби у справах дітей Роздільнянської районної державної адміністрації висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , з метою підтвердження доцільності позбавлення батьківських прав. Додатково позивач у позовні заяві зазначив, що у відповідності до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» він звільнений від сплати судового збору, оскільки являється інвалідом ІІ групи, на підтвердження чого надав до матеріалів справи копії пенсійного посвідчення [NUMBER] від 19.11.2014, виданий довічно. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 05.04.2019 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання по справі, зі Служби у справах дітей Роздільнянської районної державної адміністрації витребувано висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . (а.с.21-22) 25.04.2019 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшов висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] від 18.03.2019 року №642/1/15/01-33. (а.с.32-35) 25.04.2019 року позивач [PERSON] надав на адресу суду акти обстеження житлових умов позивача та характеризуючи документи на [PERSON] (а.с.36-51) Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 25.04.2019 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду. (а.с.53-54) В судовому засіданні позивач [PERSON] просив позовні вимог задовольнити в повному обсязі, зазначив що відповідач веде аморальний спосіб життя, після народження дитини почала вживати алкогольні напої, не піклується про дитину, у зв`язку з чим її піклуванням займаються дідусь та бабуся, не проживає вдома, має зв`язки з кримінальними особами. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату та час судового засідання повідомлялась належним чином, на адресу суду повернувся поштовий конверт з позначкою «за місцем реєстрації не проживає». (а.с.67) Представник третьої особи - служби у справах дітей Роздільнянської районної державної адміністрації Каберна І.Г., яка діяла на підставі довіреності №927/1/15/01-37 від 16.04.2019 року в судовому засіданні пояснила, що позивач [PERSON] з 2015 року звертається до служби у справах дітей зі скаргами на [PERSON] на неналежне виховання своєї онуки [PERSON] ,2014 р.н. При ознайомленні з вказаними скаргами встановлено, що [PERSON] вживає алкогольні напої, не займається вихованням своєї малолітньої дитини та покинула її на виховання своїм батькам. Вказана родина деякий час була під соціальним супроводом та постійно перевірялась. У зв`язку з вищевикладеним представник служби у справах дітей не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, перевіривши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області від 03.06.2014 року, актовий запис №340, батьками останньої є: [PERSON] та [PERSON] . (а.с.5) Відповідно до листа начальника Роздільнянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 22.02.2019 року №460/63-19 встановлено, що державна реєстрація народження [PERSON] , 2014 р.н. була проведена відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного Кодексу України. (а.с.31) Відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до довідки виконавчого комітету Роздільнянської міської ради від 21.02.2019 року №489 встановлено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] (позивач, батько відповідача), [PERSON] , 1969 р.н. (мати відповідача), [PERSON] , 1994 р.н. (відповідач), [PERSON] , 2014 р.н. (донька відповідача). (а.с.6) Судом встановлено, що [PERSON] не виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, вихованням доньки не займається і взагалі не приймає участі у її житті та вихованні, матеріальної допомоги не надає. Згідно характеристики завідувача дитячого навчального закладу №6 «Оленка» встановлено, що [PERSON] , 2014 р.н., відвідує вказаний заклад з жовтня 2017 року, родина, яка виховує [PERSON] неповна, вихованням дівчинки займається дідусь та бабуся, які приводять та забирають її з садочка, цікавляться її справами і взаєминами в групі, відвідують батьківські збори. Також завідуючим дитячим закладом зазначено, що відчувається недостатня увага і виховання з боку матері, з якою вона бачиться дуже рідко. (а.с.7) Відповідно до акту обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] від 20.02.2019 року (а.с.8), 25.04.2017 року (а.с.49), 26.09.2016 року (а.с.50), встановлено, що за вказаною адресою зареєстровані та постійно проживають: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] На момент перевірки [PERSON] 1994 р.н. вдома не було. Зі слів [PERSON] її донька [PERSON] пішла з дома та залишила дитину на бабусю з дідусем, на зв`язок не виходить. Зі слів сусідів напроти, останні п`ять років [PERSON] часто залишає дитину на свої батьків, її вихованням не займається. У відповідності до листа Роздільнянського районного центру первинної медико - санітарної допомоги від 21.02.2019 року №38 встановлено, що [PERSON] , [INFO] [INFO] народила доньку - [PERSON] . Догляд за дитиною здійснює бабуся, за останні два роки мати [PERSON] тільки два рази відвідувала лікарню за викликом медсестри. Дитина у 2018 році зверталася до лікарні разом з бабусею шість разів. Догляд за дитиною бабуся здійснює задовільно. (а.с.9) Судом встановлено, що [PERSON] неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності, що підтверджується: постановою про адміністративне правопорушення серії АА №505673 від 18.01.2017 року за ч.2 ст. 184 КУпАП, постановою про адміністративне правопорушення серії АА №333685 від 16.08.2016 року за ч.1 ст. 184 КУпАП; постановою про адміністративне правопорушення серії АА №566626 від 26.07.2017 року за ч.2 ст. 184 КУпАП. (а.с.10-12) Відповідно до листа в.о. генерального директора КНП СВТГРР «Роздільнянська ЦРЛ» від 26.02.2019 року №118 встановлено, що [PERSON] , 1994 р.н. перебуває на «Д» обліку у лікаря нарколога, у лікаря психіатра не перебуває і за допомогою не зверталась. (а.с.38) Відповідно до листів - звернень [PERSON] адресовані службі у справах дітей Роздільнянської РДА від 10.06.2016 року, 26.10.2018 року встановлено, що [PERSON] неодноразово повідомляв про те, що його донька - [PERSON] зловживає алкогольними напоями, не виконує батьківські обов`язки та не займається вихованням своєї малолітньої доньки [PERSON] , 2014 р.н. (а.с.39-42) Відповідно до листа інспектора ЮП СП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області від 31.07.2017 року №49/6959 встановлено, що до Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області неодноразово звертались з заявами на [PERSON] , 1994 р.н. щодо хуліганських дії відносно батьків та неналежне виконання батьківських обов`язків щодо малолітньої доньки [PERSON] , 2014 р.н. (а.с.43) Відповідно до висновку Роздільнянської районної державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] від 18.03.2019 року №642/1/15/01-33 встановлено, що Роздільнянська РДА, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавити батьківським прав громадянку [PERSON] , 1994 р.н. відносно малолітньої дитини - [PERSON] , 2014 р.н. (а.с.32-35) Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються Державою. В ст.150 СК України зазначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Оскільки відповідач [PERSON] тривалий час не цікавиться життям доньки, не приймає участі у її вихованні та утриманні, не піклується про фізичний та духовний розвиток, навчанням та підготовку до самостійного життя, суд приходить до висновку, що відповідач повністю та умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. При прийнятті рішення по справі судом також береться до уваги, що Європейський суд з прав людини (Справа "Савіни проти України" (Заява N 39948/06) у своєму рішенні від 18.12.2008 року наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Крім того діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст.114 наведеного вище Закону). Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними-установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 171 Сімейного кодексу України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Суд не опитував малолітню дитину - [PERSON] , 2014 р.н,, в силу малолітнього віку та у зв`язку з тим, що згідно довідки Роздільнянського ЦРЛ від 21.02.2019 року №38 дитина має затримку мовленнєвого розвитку. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з п. 16 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За таких обставин, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, та приділяючи першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, враховуючи самоусунення відповідачки від виховання дитини та умисне невиконання нею батьківських обов`язків, суд вважає, що вимоги позивача про позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , підлягають задоволенню. Згідно вимог ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може, на вимогу позивача, або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі, за вибором того з батьків, або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Згідно ч. 2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно ч. 3 ст. 193 СК України, за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Беручи до уваги принцип справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов`язку по утриманню дітей, враховуючи вимоги ст.ст. 182, 184 СК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти, у розмірі 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття з перерахуванням коштів на особистий рахунок дитини, починаючи стягнення аліментів, з дня пред`явлення позову до суду. У зв`язку з вищевикладеним суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] , аліментів на користь [PERSON] , [INFO] , на її утримання у розмірі 1\\4 частини заробітної плати та інших доходів відповідачки щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду - 22.03.2019 року і до повноліття дитини, тобто до 26.05.2032 року. Згідно ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Рішення про встановленні опіки та призначення опікуна над малолітньою дитиною - [PERSON] , 2014 р.н. суду не надано, таких позовних вимог суду не заявлено. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, він стягується з відповідача в дохід держави, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судовий збір по справі становить 768,40 грн., які слід стягнути з відповідача на користь держави. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.5 ст. 167 Сімейного кодексу України, якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. На підставі викладеного та

Outcome: approved