Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

\~\~\~\~ 09 листопада 2015 року позивач звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення про стягнення суми наданої державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію та інвалідам. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що [PERSON] звернувся до управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у м. Дніпропетровську ради з заявою про призначення державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію та інвалідам. Відповідно до Закону України від 18.05.2004 року «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію та інвалідам» та Порядку призначення та виплати державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, інвалідам соціальної допомоги на догляд, затвердженого постановою КМУ від 02 квітня 2005 року № 261 та на підставі наданих документів ,15 жовтня 2013 року [PERSON] була призначена державна соціальна допомога особам, які не мають права на пенсію та інвалідам на період з 24 вересня 2013 року по 30 вересня 2014 року на період встановлення групи інвалідності. У грудні 2014 року до Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у м. Дніпропетровську ради звернулась його мати [PERSON], яка надала виписку з акту огляду медико-соціальної експертної комісії про визнання [PERSON] інвалідом 2 групи та повідомила, що її син відбуває покарання в Дніпропетровській виправній колонії № 89 м. Дніпропетровська. У січні 2015 року на запит управління було отримано лист Дніпропетровської виправної колонії № 89, в якому було зазначено, що [PERSON] засуджений Самарським районним судом терміном на 3 роки 1 день позбавлення волі та проходить лікування від туберкульозу у зазначеній установі. 20 лютого 2015 року позивачем був отриманий вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровської області від 25.10.2013 року , який набрав законної сили 26.12.2013 року. Рішенням управління праці та соціального захисту населення від 25 лютого 2015 року [PERSON] було припинення виплату державної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам . 02 квітня 2015 року на адресу місця реєстрації [PERSON] було надіслано повідомлення про необхідність повернення на рахунок Пенсійного Фонду України Самарського району до 15 травня 2015 року надміру виплачені державні кошти за призначеною згідно з Законом України від 18.05.2004 року № 1727-ІV «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію та інвалідам» зі змінами та доповненнями, державною допомогою особам, які не мають права га пенсію, та інвалідам в сумі 8724,68 грн. нарахованих за період з 26.12.2013 року по 30.09.2014 року. На даний час надміру виплачені кошти за призначеною державною допомогою особам, які не мають права на пенсію, інвалідам у сумі 8724, 68 грн. від [PERSON] на рахунок управління Пенсійного фонду України у Самарському районі м. Дніпропетровська не надійшли. З листа Дніпропетровської випраної колонії № 89 м. Дніпропетровська отриманого управлінням 10 серпня 2015 року позивачу стало відомо, що [PERSON] відбуває покарання в Софіївській виправній колонії № 45 . Дані обставини вимусили позивача звернутись до суду з даною заяву та просить стягнути з надміру виплачених коштів у розмірі 8724,68 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з"явився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчать поштові повідомлення (а.с. 28,41,42), заяв про розгляд справи за його відсутності також не було надано, а тому суд в порядку\~ст. 169 ЦПК України\~розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів. Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. \~\~\~\~\~\~ Судом встановлено, що згідно акту огляду медико-соціальної експертною комісією серії АВ № 0022858 від 01.10.2013 року [PERSON] було призначено ІІ група інвалідності до 01.10.2014 року (а.с. 4) . На підставі встановлення ІІ групи інвалідності відповідач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у м. Дніпропетровську ради, з заявою про призначення йому державної соціальної допомоги (а.с. 6-7). Рішенням Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у м. Дніпропетровську ради від 15.10.2013 року призначено йому соціальну допомогу (а.с. 8). Але вже 25 жовтня 2013 року вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська [PERSON] засуджено до 3 років 1 дня позбавлення волі за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 183 КК України (а.с.11,12). Вирок вступив у законну силу 26.12.2013 року. Згідно довідки від 19.12.2014 року № 89/5-6457 надана Дніпропетровською виправною колонією № 89, відповідач відбуває покарання у даній установі та проходить курс лікування від туберкульозу (а.с. 9). Після чого він був етапований 05.05.2015 року через Дніпропетровський СІ м. Дніпропетровська до Софіївської виправної колонії № 45 Дніпропетровської області для подальшого відбування покарання (а.с. 10), на даний час відбуває покарання у даній установі. На підставі вказаного вироку, управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у м. Дніпропетровську ради 25.02.2015 року прийнято рішення про припинення виплати соціальної допомоги, згідно п. 36 Порядку «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам і державної соціальної допомоги на догляд» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2005 року № 261, у разі застосування до одержувача соціальної допомоги або допомоги на догляд такого виду покарання, як позбавлення волі, виплата допомоги припиняється з дня набрання сили обвинувальним вироком суду і поновлюється з дня закінчення строку ув'язнення. Згідно\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Так, відповідно до ч.1\~ст.50 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Оскільки відповідач не\~\~повідомив пенсійні органи про дану обставину,\~\~це потягнуло\~\~переплату надмірних коштів в сумі 8724,68 грн. Позивач повідомляв відповідача про добровільне повернення ,однак дану вимогу не було виконано відповідачем і кошти не були повернуті. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч 4\~ст.60 ЦПК України- кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Позивачем надано суду достатньо доказів на підтвердження своїх вимог. Враховуючи викладені обставини, суд дійшов до висновку, що [PERSON] при отриманні соціальної допомоги в період з 24.09.2013 року по 30.09.2014 року свідомо були приховані відомості про наявність вироку ,який вступив в законну силу, що потягнуло\~\~переплату надмірних коштів. При таких обставинах суд вважає вимоги позивача до [PERSON]\~\~щодо стягнення з нього суми наданої державної допомоги у звязку з застосуванням до нього покарання у вигляді позбавлення волі, є обгрунтованими та такими, що підлягають\~\~задоволенню. \~\~\~\~\~\~

Outcome: approved