Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

17 серпня 2021 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява ПАТ АТ "Укргазбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 19 липня 2020 року між ним та відповідачем, шляхом подання заяви-договору було укладено кредитний договір відповідно до якого відповідачу було відкрито картковий рахунок із встановленою сумою кредиту у розмірі 10 000 грн. У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору, у нього виникла заборгованість, яка становить 25 090, 76 грн. та яку позивач просить стягнути на свою користь у судовому порядку. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 серпня 2021 року цивільну справу № 753/16774/21 передано судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 25 серпня 2021 року. 27 вересня 2021 року до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою суду від 27 вересня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд позовної заяви за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання на 15 листопада 2021 року на 10:00 год. В судове засідання 15 листопада з`явився відповідач, заперечував щодо задоволення позовних вимог. Судове засідання було відкладено на 21 грудня 2021 року. У судове засідання 21 грудня 2021 року з`явився відповідач, наголосив, що позовні вимоги він не визнає, вказав, що не підписував ніякого договору з банком, а копію паспорту та ідентифікаційного коду давав наглядно знайомій людині. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення відповідача, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке. Судом встановлено, що 19 липня 2020 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] , шляхом подання заяви-договору № 2020/І_С/390-000529 було укладено договір про приєднання до правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк». Відповідно до умов договору банк відкрив клієнту рахунок та субрахунок за програмою кредитування: "Еко-кредитка", на якому встановлено орієнтовану суму кредиту - 10 000,00 грн., можливу суму кредиту - 300 000,00 грн.,: щомісячний платіж по кредиту - 0,00% мінімум 0,00 грн.; пільговий період - 30 днів; відсоткова ставка - 42% річних, відсоткова ставка на пільговий період 0,00001% річних, відсоткова ставка на прострочену заборгованість 48,00 %; комісію за видачу кредиту - 2,99%; строк дії договору - 12 місяців. Окрім того, банк видав клієнту платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується розпискою про отримання платіжної картки. Банком були виконані взяті на себе зобов`язання: видача клієнту платіжної картки, відкриття рахунку, виконання розрахунково-касового обслуговування, надання клієнку коштів, тощо. Внаслідок невиконання відповідачем умов договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки у відповідача [PERSON] виникла заборгованість перед позивачем, яка станом на 15 березня 2021 року становить 25 090,76 грн. з яких: 0,00 грн.- заборгованість по кредиту (поточна); 19 911,09 грн. -заборгованість по кредиту (прострочена); 0,00 грн. - заборгованість по процентах (поточна); 3176,35 грн. - заборгованість за нарахованими процентами (прострочена); 2003,32 грн. - проценти за несанкціоноване користування кредитом від простроченої суми. Згідно пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до статті 509 цього Кодексу зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено, що договір сторонами укладено в письмовій формі, в якому зазначено розмір та умови надання кредиту. Згідно частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положеннями частини другої статті 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Однак станом на день подачі позовної заяви та розгляду справи умови договору не виконуються, кредит та відсотки за його користування відповідачем не повертаються. Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач не спростував доводів позивача щодо отримання кредитної картки та користування нею, крім того, факт користування кредитними коштами підтверджується випискою щодо руху коштів, з якої вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами для особистих потреб. Доводи відповідача стосовно того, що він не підписував договір та давав копії своїх документів наглядно знайомій людині, судом оцінюється критично, з огляду на те, що на підтвердження вказаного суду не було надано жодних належних, достатніх та допустимих доказів, окрім власне пояснень самого відповідача. Зважаючи на викладені обставини, суд вважає доведеними факт отримання відповідачем кредитних коштів у позивача, користування вказаними коштами та наявність у відповідача непогашеної заборгованості за тілом кредиту, а саме: поточної заборгованості у розмірі 0,00 грн. та простроченої заборгованості - у розмірі 19 911,09 грн. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 536 цього Кодексу за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Позивачем надано розрахунок заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом, що складає: 0,00 грн - поточної заборгованості по процентам та 3176, 35 грн простроченої заборгованості по процентах, зважаючи на те, що умовами договору було визначено розмір відсотків, що підлягає сплаті за користування кредитними коштами, а також строк їх погашення, суд приймає до уваги наданий позивачем розрахунок як обґрунтований, а отже вимога позивача в цій частині також підлягає задоволенню. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 536 цього Кодексу за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Частиною другою статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, зважаючи на те, що відповідачем не спростовано заявлені до нього позивачем вимоги, не надано доказів на погашення заборгованості, що виникла за укладеним між сторонами договору, враховуючи здійсненні судом висновки щодо розрахунку позивача, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Належних та допустимих доказів того, що заборгованість розрахована невірно та має менший розмір, ніж зазначено позивачем, боржником [PERSON] до суду надано не було. Відповідно до статті 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2270 грн.

Outcome: approved