Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

16.07.2018 р. [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування позовних вимог було зазначено, що 10.05.2018 р. приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Кудряшовим Д. В., була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 56375560. Вказане виконавче провадження відкрите на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. від 22.01.2018 р., зареєстрованого в реєстрі за № 872, про стягнення з [PERSON] боргу за договором відновлювальної кредитної лінії № 805/6/18/8-014 від 28.01.2008 р., в розмірі 1 628 989,19 грн., та витрат по вчиненню виконавчого напису в невизначеному розмірі. Про існування виконавчого напису позивачка дізналась лише в липні 2018 р. після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Позивачка є власником 1/4 нежитлового приміщення (магазину), на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 12.04.2012 р. по справі № 2018/2-2013/11. Вказана частина приміщення є предметом іпотеки, згідно іпотечного договору № 805/13/8-5/8-070, посвідченого 28.01.2008 р. в реестрі за № 123, та укладеного між [PERSON] та відповідачем, який було укладено для забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за договором відновлювальної кредитної лінії № 805/6/18/8-014 від 28.01.2008 р., про надання кредиту траншами, загальна сума якого не перевищує 119 000,00 дол. США (далі - Кредитний договір). Пізніше заборгованість була реструктуризована в гривню. За час дії Кредитного договору, [PERSON] постійно вів переговори з представниками відповідача, щодо нової реструктуризації та розміру виниклої заборгованості. В процесі переговорів [PERSON] було повідомлено про необхідність підготовки документів для проведення реструктуризації, та підписання додаткової угоди. Переговори з представниками відповідача, були спеціально призначені для того, щоб вести підготовку до підписання додаткової угоди до кредитного договору. Таким чином, [PERSON] не мав наміру відмовлятися від реструктуризації заборгованості, було тільки нез`ясованим питання щодо суми заборгованості, а тому і на даний час сума заборгованості має спірний характер, тому не може вважатися безспірною. Проте, в період переговорів було вчинено виконавчій напис, про наявність якого позивачка дізналась лише після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Таким чином, раніше позивачка не могла знати ні прізвище нотаріуса, який вчиняє виконавчий напис, ні суми, які стягуються з [PERSON] , ні періоду за який суми стягуються, тобто була позбавлена права надіслати нотаріусу свою згоду чи незгоду з сумами заборгованості, які були зазначені у виконавчому написі. Також приватний нотаріус повинен був направити на ім`я позивачки запит, щодо безспірності суми заборгованості та упевнитись про відсутність спору щодо розміру заборгованості, але такі дії приватним нотаріусом проведені не були. При цьому, позивачка вважає, що при вчиненні таких написів, приватним нотаріусом були порушені вимоги ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений Наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, оскільки останнім не встановлено безспірність заборгованості за кредитним договором, зокрема відповідачем були надані не всі документи, які б підтверджували стягнення заборгованості у безспірному порядку. В оскаржуваному виконавчому написі не зазначено якими документами підтверджується безспірність заборгованості та саме у тих сумах, які зазначено в ньому. Позивачка вважає, що при вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус не отримував від відповідача первинних бухгалтерських документів, щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нього були відсутніми підстави вважати, що розмір заборгованості перед відповідачем, а також суми кредиту, відсотків та пені, що зазначені у оскаржуваному виконавчому написі, є безспірними. В матеріалах виконавчого провадження також повністю відсутні первинні бухгалтерські документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", які доводять факт отримання мною кредитних коштів та факти їх оплати та періоди здійснення оплат. Приватним нотаріусом не було перевірено чи проведені між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» співставлення взаємних розрахунків в спірних правовідносинах, тобто не були встановлені в повному обсязі обставини, що стосуються виконання Кредитного договору. ПАТ «Укрсоцбанк» подано відзив на позову заяву, в якому зазначено, що при вчиненні виконавчого напису, приватний нотаріус діяв правомірно, у відповідності з законодавством України, зокрема, згідно Закону України "Про нотаріат", главі 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 р. № 1172. Окрім того, на думку представника відповідача заборгованість, щодо якої вчинено виконавчий напис, є безспірною, так як банком подано для вчинення виконавчого напису документи, передбачені переліком. У зв`язку з чим відповідач просив відмовити у задоволенні позову. Треті особи приватний нотаріус Чуловський В.А. та приватний виконавець Кудряшов Д.В. у судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не сповістили. Приватним нотаріусом Чуловським В.А. на виконання ухвали суду, було надіслано копії документів наданих йому відповідачем, для вчинення 22.01.2018 р. виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за № 872, про стягнення з [PERSON] боргу за договором відновлювальної кредитної лінії № 805/6/18/8-014 від 28.01.2008 р., в розмірі 1628 989,19 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовну заяву, просив задовольнити з підстав, викладених у ній. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 28.01.2008 р. між [PERSON] та відповідачем, було укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 805/6/18/8-014, про надання кредиту траншами, загальна сума якого не перевищує 119 000,00 дол. США. Протягом дії зазначеного кредитного договору до нього вносились числені зміни, що оформлювалось відповідними додатковими угодами. 10.05.2018 р. приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Кудряшовим Д. В., була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 56375560. Вказане виконавче провадження відкрите на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. від 22.01.2018 р., зареєстрованого в реєстрі за № 872, про стягнення з [PERSON] боргу за договором відновлювальної кредитної лінії № 805/6/18/8-014 від 28.01.2008 р., в розмірі 1 628 989,19 грн., та витрат по вчиненню виконавчого напису в невизначеному розмірі. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 . При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. (Постанова КЦС ВС від 23.01.2018 року по справі № 310/9293/15). Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. При цьому стаття 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Суд встановив, що в лютому 2019 року АТ «Укрсоцбанк» подано позов до суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, щодо якого вже було вчинено оспорюваний виконавчий напис нотаріуса. Згідно ухвали Київського районного суду м. Харкова від 01.04.2019 р. у справі № 640/6349/19, було відкрито провадження у цивільній справі, з меншою ціною позову, ніж вказана у виконавчому написі. Та обставина, що в суді розглядається спір щодо розміру заборгованості за кредитним договором, спростовує висновок позивача про безспірність заборгованості боржника. Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 11 березня 2015 року в справі № 6-141цс14. Не заслуговують на увагу доводи відповідача, що нотаріусу були подані документи, які підтверджують безспірність заборгованості, оскільки на підтвердження вказаного факту не подано належних та допустимих доказів, а такі доводи спростовані встановленими судами обставинами. (Постанова КЦС ВС від 14.02.2019 року по справі № 454/1176/16-ц). Також, для вчинення виконавчого напису відповідач надав виписку по рахунку [PERSON] № [NUMBER] , що був відкритий на підставі кредитного договору, з якого убачається, що відбулося перенесення заборгованості [PERSON] в розмірі 1238 093,89 грн. у зв`язку з виконанням технічної реструктуризації ( а.с. 130). Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Згідно ст. 88 вказаного Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови , що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. В постанові Верховного Суду (справа № 310/9293/15ц від 23.01.2018) зазначається, що: «При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність Відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При дослідженні матеріалів нотаріального провадження з вчинення спірного виконавчого напису встановлено, що при його вчиненні нотаріус не отримував первинних документів щодо видачі позики та здійснення її часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), а мав лише виписку з рахунку, яка не відповідала по змісту та формі Положенню № 254 Про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 18.06.2003 р., відтак у нього не було підстав вважати, що заборгованість [PERSON] перед банком є безспірною. Відповідач не надав до суду розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитними зобов`язаннями по кредитному договору № 805/6/18/8-014 від 28.01.2008 р., який би підтверджував безспірність її розміру та дати настання права вимоги її погашення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити (п. 5.5 Положення № 254 Про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 18.06.03 р.): номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (за дебетом або кредитом відповідно); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. Надана відповідачем виписка з рахунку [PERSON] не відповідає вимогам, які зазначені в п. 5.5 Положення, а отже не є підставою вважати, що [PERSON] , на час вчинення виконавчого напису позивач мав безспірну заборгованість перед відповідачем. Надана нотаріусу виписка з рахунку [PERSON] , не відповідає вимогам п.5.5 Положення № 254 Про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 18.06.2003 р., бо не містить необхідної інформації щодо останніх платежів за рахунком, з якої можливо би було встановити, момент виникнення права вимоги. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про те, що на час вчинення спірного виконавчого напису не було підстав вважати, що заборгованість [PERSON] перед відповідачем є безспірною. Згідно з вимогами ст.ст. 133,141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню з ПАТ «Укрсоцбанк». На підставі викладеного і

Outcome: approved