Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

[PERSON] заявила позов до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та встановлення піклування над неповнолітньою дитиною. До початку судового розгляду позивач частково змінила та уточнила свої позовні вимоги. Зазначила, що її донька [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], діти перебувають на її утриманні та проживають разом із нею з червня 2014. Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 29.01.2016 відібрано [PERSON] та [PERSON] від їх матері [PERSON] та визначено місце їх проживання із позивачем. Розпорядженням Ямпільської РДА Вінницької області №124 від 23.03.2016 її призначено опікуном на малолітнім [PERSON], [INFO]. Відповідач повністю самоусунулась від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню і утриманню дітей і це об'єктивно виражається у тім, що відповідач жодного разу не приходить до дітей, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчанням, не забезпечує необхідним харчуванням, одягом, що негативно впливає на фізичний розвиток дітей, як складову виховання, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює жодних умов для отримання дітьми освіти. Вказала, що у неї є всі матеріальні та побутові умови піклуватись про онуків. Вважаючи права дітей порушеними позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та призначити її опікуном над [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] в судовому засідання позов підтримала. Вказала, що діти проживають з нею, вона піклується про дітей. Зазначила, що неодноразово зверталась до [PERSON], аби вона піклувалась про дітей, приділяла увагу дітям, однак, відповідач вживала спиртні напої. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, про дату, час та місце судового розгляду справи була повідомлена у порядку, встановленому ст.74 ЦПК України - судовими повістками, надісланими рекомендованими листами за адресою зареєстрованого місця її проживання. Належним чином повідомлений відповідач не прибула у судове засідання, про причини неявки суд не повідомила. Судом встановлено відсутність поважних причин неявки в судове засідання належно повідомленого відповідача, ухвалено про розгляд справи без її участі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений під розписку 16.05.2017 про те, що він попереджений, що розгляд справи призначено 13.06.2017 о 09 годинв. Судом встановлено відсутність поважних причин неявки в судове засідання належно повідомленої третьої особи, ухвалено про розгляд справи без його участі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей Ямпільської РДА Вінницької області Бугова А.М., яка діє на підставі довіреності №01-01-18-47 від 10.01.2017 пояснила, що підтримує позов. Комісією було встановлено, що [PERSON] не виконує взагалі батьківських обов'язків. Батько старшої дитини взагалі не займається вихованням дитини, лише сплачує аліменти. Вислухана судом відповідно до вимог ст.171 СК України в присутності її опікуна [PERSON] та представника Служби у справах дітей Ямпільської РДА Вінницької області - дитина [PERSON] пояснив, що він живе із бабусею [PERSON] і з братом [PERSON]. Свою маму знає, бачив її давно, так як вона не приходить до них. Вказав, що мати не телефонує навіть на день народження. Зазначив, що бабуся любить його та він їй допомагає. Брат також не бачив маму давно. Пояснив, що він не хоче, щоб мама була біля нього, бо лише бабка за ним дивиться, мама його не доглядає. Вказав, що коли він був ще маленьким, мати поїхала невідомо куди і лише бабка його доглядала. Зазначив, що мама для нього чужа. Вказав, що з братом мама спілкувалася, ще коли він був малий, а його ще тоді не було. Судом встановлено такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Із досліджених судом письмових доказів встановлено, що відповідач є матір'ю дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Із розпорядження Ямпільської РДА Вінницької області №124 від 23.03.2016 про призначення опікуна на малолітнім [PERSON] встановлено, що [PERSON] призначено опікуном над малолітнім [PERSON], [INFO]. Із копії рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 29.01.2016 встановлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] - відібрано від їх матері - [PERSON], без позбавлення батьківських прав. Визначено місце проживання дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], з їх бабусею [PERSON], [INFO]. Стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок судових витрат. Із довідки про неотримання аліментів, виданої ГТУЮ у Вінницькій області Ямпільським районним відділом ДВС вих..№197/3.43/1 від 14.02.2017 встановлено, що [PERSON] дійсно не отримувала аліменти від [PERSON] відповідно до виконавчого листа №153/716/16-ц від 18.07.2016, виданого Ямпільським районним судом Вінницької області. Із довідки про склад сім'ї, виданої виконавчим комітетом Тростянецької сільської ради Ямпільського району Вінницької області вих.№81 від 30.01.2017 встановлено, що [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] і до складу її сім'ї входять [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Із висновку Ямпільської РДА Вінницької області вих..№01-01.11/645 від 05.04.2017 встановлено, що Ямпільська РДА Вінницької області вважає за доцільне позбавити [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно її дітей: неповнолітнього [PERSON], [INFO] та малолітнього [PERSON], [INFO]. Дослідивши усі докази, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні сімейні правовідносини щодо здійснення батьківських прав та обов'язків відповідача [PERSON] відносно її дітей [PERSON] та [PERSON] Оцінюючи усі докази у їх сукупності, суд вважає недоведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог про позбавлення батьківський прав [PERSON], виходячи із наступного. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до положень ст.9 Конвенції ООН «Про права дитини» держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Статтею 164 Сімейного кодексу України встановлено виключний перелік підстав для позбавлення мати чи батька дитини батьківських прав. Зокрема, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п. 15, 18 Постанови N 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських прав. Пунктами 4,5 ст. 19 Сімейного кодексу України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Як вбачається з матеріалів справи, Служба у справах дітей Ямпільської районної державної адміністрації у своєму висновку вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] та [PERSON] на тій підставі, що з моменту вступу в законну силу рішення суду про відібрання дітей у [PERSON], [INFO] без позбавлення її батьківських прав минуло більше року, проте причин, які перешкоджали належному вихованню та утриманню дітей нею не були усунені. [PERSON], вихованням та утриманням своїх дітей не займається, не цікавиться їх життям, інтересами та вподобаннями. Мати дітей постійного місця проживання немає, не працевлаштована, стабільного заробітку немає, веде аморальний спосіб життя. Сім'я [PERSON], перебувала в Ямпільському районному центрі соціальних служб для сім'ї дітей та молоді на обліку сімей, що опинились в складних життєвих обставинах та під соціальним супроводом. Суду не надано достовірних доказів про те, який комплекс необхідних соціальних послуг з питань відповідального батьківства та з ціллю виходу сім'ї із складних життєвих обставин надавався відповідачу, а також не надано плану ведення соціального супроводу, який за даними Служби у справах дітей Ямпільської РДА Вінницької області не дотрималася відповідач. Згідно ч. 6 ст. 19 Сімейного кодексу України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно п. 8 Постанови «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини» №866 від 24.09.2008, якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов'язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав. Так, дійсно Служба у справах дітей зобов'язана вживати заходів, але виключно за умови якщо протягом року після відібрання дітей батьки не виховують дитину. Однак, Службою у справах дітей не надано доказів, які підтверджують свідоме ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків протягом року після їх відібрання. За Постановою №866 саме на Службу у справах дітей покладено забезпечувати реалізацію права кожної дитини на виховання у сім'ї, підтримки сімей, які перебувають у складних життєвих обставинах та захисту прав дітей у таких сім'ях для досягнення мети - створення належних умов для забезпечення реалізації цього права. Сторонами не надано доказів про те, що Службою справах дітей Ямпільської РДА Вінницької області в повній мірі було здійснено належний контроль та супровід протягом року після прийняття рішення про відібрання дітей за виконанням [PERSON] батьківських обов'язків щодо її дітей. Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази, суд не погоджується з висновками щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача та ставиться до них критично, оскільки такі висновки винесено без достатніх правових підстав, невмотивовано, не містять обґрунтування доцільності такого рішення з точки зору позитивного впливу на дітей. Оцінюючи усі докази, пояснення позивача, яка є матір'ю відповідача, та пояснення дитини [PERSON], суд вважає встановленим, що неспроможність відповідача забезпечити дітям кращі умови пояснюється лише тим, що вона сама опинилася у складних життєвих обставинах, при яких неможливо було забезпечити повноцінний догляд дітей. Відсутні будь-які докази того, що на виконання вимог ст.ст.1-3, 9 Конвенції ООН «Про права дитини» державні органи вживали необхідних та достатніх заходів щодо надання необхідної допомоги сім*ї відповідача, що відповідачу реально був наданий комплекс соціальних послуг з метою покращення ситуації в її родині. Відповідно до ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Доводи позивача про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання дітей не знайшли свого підтвердження достовірними доказами. Суду не надано доказів про притягнення відповідача до адміністративної чи кримінальної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов'язків. У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008 року по справі "Савіни проти України" зазначається "що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини." З урахуванням наведеного, з метою забезпечення якнайкращих інтересів дітей, захисту і піклування, які необхідні для їх благополуччя, передбаченого ст.152 СК України права дітей на належне батьківське виховання, суд не має підстав для позбавлення батьківських прав відповідача щодо її дітей, що є має підставою для відмовити у задоволенні позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами за правилами ст.88 ЦПК України, враховуючи, що судом відмовлено в позовних вимогах немайнового характеру, за якими позивачем сплачено судовий збір, суд не має підстав для присудження позивачу вказаних судових витрат за рахунок відповідача. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані ст.ст.1-3, 9 Конвенції ООН «Про права дитини», ч.3 ст.51, ч.1 ст.52 Конституції України, ст.ст. 151, 152 СК України.

Outcome: dismissed