Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

27.05.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей. Зазначає, що від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Через різні склади характерів позивач і відповідач мають різні погляди на сімейні стосунки через що в їх сім'ї виникли непорозуміння та сварки. Позивачка зазначила, що з травня 2012 року їх шлюб фактично розпався, відповідач залишив сім`ю. Причиною припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин стала подружня зрада відповідача. Позивач зазначила, що через таку поведінку відповідача сторони з травня 2012 року припинили проживання однією сім'єю, підтримання подружніх стосунків та ведення спільного господарства. На даний час сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружні стосунки, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги в частині стягнення аліментів обґрунтовує тим, що на даний час самостійно несе всі витрати по утриманню дітей, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по їх утриманню, матеріальної допомоги не надає. Він офіційно не працевлаштований, однак має можливість сплачувати аліменти, а тому позивачка просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала повністю і просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав і не заперечував проти його задоволення. Наслідки визнання відповідачем позову, передбачені ст. 174 ЦПК України, йому роз'яснені і зрозумілі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] 18 жовтня 2006 року зареєстрували шлюб у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 1922 (а.с. 11). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], та малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. а.с. 10, 12). Сторони тривалий час проживають окремо, не підтримують шлюбні стосунки, не ведуть спільного господарства, відновлювати сімейні стосунки позивачка наміру не має. Відповідач в судовому засіданні визнав ці обставини. Проти розірвання шлюбу між сторонами не заперечував. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи обставини викладені вище, суд, вважає, що позов [PERSON] в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки дійшов висновку про те, що сім`я сторін розпалася остаточно і поновлена бути не може, сторони проживають окремо, не підтримують шлюбні стосунки, не ведуть спільного господарства, примирення між ними не можливе і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Судом також встановлено, що на даний час малолітні діти сторін проживають з матір'ю [PERSON] та знаходиться на повному її утриманні (а.с. 8). Відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальну допомогу на їх утримання позивачці не надає, що змусило позивачку звернутися до суду з вимогами про стягнення аліментів на утримання дітей. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батьки або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. За ч.2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання , яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Постановою Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. З огляду на викладене вище, враховуючи, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання малолітніх дітей, всі витрати несе позивачка, а відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття та створювати для них необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації їх життя, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітніх доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Визначаючи розмір аліментів суд виходить з того, що відповідач фізично здоровий та має можливість сплачувати аліменти, офіційно не працевлаштований, а тому має нерегулярний, мінливий дохід, інших неповнолітніх дітей на утриманні не має, та вважає за необхідне стягнути з нього аліменти на користь [PERSON] в розмірі 800,00 грн. Враховуючи, що відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею витрати на оплату судового збору в сумі 243,60 грн.. Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позивач на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи зазначені вимоги закону, те, що позивач звільнена від оплати судових витрат при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved