Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

16 грудня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], Левківської сільської ради Ізюмського району Харківської області про визнання права власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON], який помер [INFO] року. В позовній заяві позивач повідомляє, що після смерті її батька [PERSON], померлого [INFO] року, залишилась спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємці першої черги по закону - його дружина (мати позивача) [PERSON] та син [PERSON], відповідно до ст. 1268 ЦК України прийняли спадщину шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на день його смерті, що підтверджується довідкою Левківської сільської ради Ізюмського району Харківської області № 933 від 12.10.2015р. Шлюб між батьками позивача було укладено 10 квітня 1976 року. Таким чином, після смерті [PERSON] фактично прийняли спадщину по ? частині житлового будинку мати позивача - [PERSON] та син померлого (брат позивача) [PERSON]. Свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі спадкоємці не оформляли. [INFO] року в с. Пимонівка Ізюмського району Харківської області померла мати позивача - [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина на ? частину житлового будинку, який вона прийняла після смерті чоловіка - [PERSON]. Спадкоємцями на майно після смерті [PERSON] є донька [PERSON], позивач у справі та син - відповідач [PERSON] Позивач [PERSON] своєчасно звернулась до Ізюмської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Відповідач [PERSON] відповідно до ст. 1269,1273 ЦК України своєчасно звернувся до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] на користь позивача [PERSON] 27.08.2016 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Чистова С.Ю. із заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадщину після смерті [PERSON] (матері позивача) на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. Але було з'ясовано, що відповідні правовстановлюючі документи щодо належності спадкодавцеві нерухомого майна: цілого житлового будинку з прилеглими господарсько-побутовими будівлями відсутні. З цих причин в оформленні спадщини позивачу [PERSON] було відмовлено та рекомендовано звернутись до суду. Відповідач у справі [PERSON], який фактично прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] у вигляді ? частини житлового будинку [ADDRESS], не має наміру оформляти своє право на дану спадщину за законом, втратив час для відмови для прийняття даної спадщини у нотаріуса, оскільки правом для прийняття спадщини або зміни заяви про прийняття спадщини або відмови в її прийнятті можна скористатися тільки протягом шести місяців з моменту її відкриття та просить суд визнати за його сестрою, позивачем у справі [PERSON] право власності на ? частину житлового будинку [ADDRESS], яку він фактично прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] Просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, яку вона прийняла шляхом постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON], померлим [INFO] року, та право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS], яку прийняв [PERSON], але відмовляється від оформлення спадщини. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Стрельцова Т.О. в судове засідання не з»явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав. Представник Левківської сільської ради Ізюмського району Харківської області в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. (а.с.8) Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. Як роз»яснено у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" положення статей 17, 18 Закону "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Як вбачається з матеріалів справи, будинок [ADDRESS] відноситься до типу колгоспний двір, що підтверджується довідкою Левківської сільської ради Ізюмського району Харківської області від 12.10.2016 року № 934, в якій зазначено, що житловий будинок, який на день смерті належав [PERSON], що помер [INFO] року, а/з № 15 від 4.09.2013 року, розташований за адресою: [ADDRESS]. Підстава: по господарська книга Левківської сільської ради № 16 по селу Пимонівка Ізюмського району Харківської області, о/р № 0627-1 (а.с.14). Часом забудови спірного майна є 1965 рік. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно витягу з погосподарської книги Левківської сільської ради № 16 по селу Пимонівка Ізюмського району Харківської області за номером 0627-1 об»єкта погосподарського обліку заначиться господарство [PERSON] розташоване за адресою: [ADDRESS]. (а.с.58-59) Виникнення права власності у спадкодавця регулювалось зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5. На день смерті спадкодавця [PERSON] в житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] разом з померлим [INFO] року [PERSON] була зареєстрована його дружина, [PERSON], яка померла [INFO] року та син [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою Левківської сільської ради Ізюмського району Харківської області за вих.№ 933 від 12.10.2015 року (а.с.13). Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємці першої черги по закону - дружина померлого [PERSON] - [PERSON] та їх син -[PERSON], відповідно до ст. 1268 ЦК України прийняли спадщину шляхом фактичного постійного проживання зі спадкодавцем на день його смерті.(а.с.13). Таким чином, після смерті батька позивача [PERSON] - [PERSON] фактично прийняли спадщину по ? частині житлового будинку мати позивача та її брат - [PERSON] та [PERSON] відповідно. [INFO] року в с. Пимонівка Ізюмського району Харківської області померла мати позивача [PERSON] -[PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 01.08.2015 року (а.с.9). Після смерті матері позивача у справі [PERSON] відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку, який вона фактично прийняла після смерті чоловіка [PERSON]. Спадкоємцями на майно після смерті [PERSON] є її донька, позивач у справі - [PERSON] та син - [PERSON], співвідповідач у справі. Згідно ст.1269 ЦК України позивач своєчасно звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], а [PERSON] відповідно до ст.ст. 1269, 1273 ЦК України своєчасно звернувся до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] на користь сестри [PERSON] (а.с.26,27) 27 серпня 2016 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Чистова С.Ю. із заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадщину після смерті [PERSON] (матері) на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Але, було з'ясовано, що відповідні правовстановлюючі документи щодо належності спадкодавцеві нерухомого майна: цілого житлового будинку з прилеглими господарсько- побутовими будівлями відсутні. З цих причин в оформленні спадщини їй було відмовлено та рекомендовано звернутись до суду. Згідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вказує позивач в позовній заяві, відсутність правовстановлюючих документів щодо належності спадкодавцеві нерухомого майна: цілого житлового будинку з прилеглими господарсько-побутовими будівлями, розташованого в [ADDRESS] в Ізюмському районному БТІ, позбавляє її можливості оформити спадщину через нотаріальну контору. Що стосується вимог позивача про визнання за нею права власності на 1/2 частину житлового будинку, який належав її батьку [PERSON] та яку прийняв її брат [PERSON], але відмовляється від оформлення спадщини то вказані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки [PERSON] втратив час для відмови у прийнятті даної спадщини у нотаріуса, оскільки правом для прийняття спадщини або зміни заяви про прийняття спадщини або відмови в її прийнятті можна скористатися тільки протягом шести місяців з моменту її відкриття. За таких обставин позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial