Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

19 квітня 2018 року представник позивача звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в якому просять позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки, [PERSON], [INFO]. Стягнути з [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1492 грн. на особистий рахунок дитини у Державному ощадному банку України. Передати малолітню [PERSON], [INFO], органу опіки та піклування виконкому Самарської районної у місті Дніпрі ради для подальшого влаштування (а.с.1-4). Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що відповідач, [PERSON], є батьком малолітньої [PERSON], [INFO]. Мати малолітньої, [PERSON], померла [INFO]. Малолітня [PERSON], [INFO], з 27.02.2018 року перебуває на обліку в управлінні-службі у справах дітей Самарської районної у місті Дніпрі ради, як дитина з сім'ї, яка опинилася в складних життєвих обставинах, через ухилення батька від виконання батьківських обов'язків. Батько малолітньої, [PERSON], з донькою не мешкає, жодних покладених на батька обов'язків не виконує, не приймає матеріальної та будь-якої участі у вихованні доньки та її утриманні. 17.02.2018 року [PERSON] надав нотаріально посвідчену заяву, відповідно до якої не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки. Малолітня [PERSON] мешкає в сім'ї родичів, [PERSON] та [PERSON], за адресою: [ADDRESS], які займаються її вихованням та утриманням, піклуються про подальшу долю. 06.03.2018 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконкому Самарської районної у місті Дніпрі ради розглянуто питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки, [PERSON], [INFO]. На засідання комісії з питань захисту прав дитини батько не з'явився, хоча був повідомлений належним чином. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення позову. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні наполягала на задоволенні позову. Пояснила, що дитина спочатку була у батьків відповідача, але вони хворіють, тому попросили їх взяти дитину на виховання. Дитина мешкає у них з трьох місяців, батько дитини приїжджав лише два рази. Вони наразі збирають документи для оформлення опіки. 23 липня 2018 року ухвалою судді позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. 03 травня 2018 року представник позивача надав до суду уточнену позовну заяву після усунення недоліків. 03 травня 2018 року у даній справі відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Під час розгляду справи судом досліджені всі письмові докази, заслухано пояснення сторін, їх представників. 27 серпня 2018 року у судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON], батьками дитини записано [PERSON] і [PERSON], тобто відповідач є батьком, про що свідчить свідоцтво про народження, серії [NUMBER] видане 14 грудня 2016 року Ленінським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.5). [INFO] померла мати дитини - [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть, серії [NUMBER] видане 29 травня 2017 року Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.7). Малолітня [PERSON], [INFO], проживає у тітки [PERSON] по [ADDRESS], що підтверджується поясненням [PERSON] на ім'я начальника управління-служби у справах дітей Самарської районної у м. Дніпрі ради, відповіддю КЗ «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 10», актом обстеження умов проживання (а.с.9, 11, 13). Батько малолітньої [PERSON], [INFO] - [PERSON] не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно його малолітньої дитини та дає згоду на її усиновлення, про що свідчать його пояснення і нотаріально засвідчена заява про відмову від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до своєї малолітньої дитини від 17.02.2018р. (а.с.10, 15). З листа Центра соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Новокодацької районної у місті ради від 16.02.2018 № 162, під час відвідування за адресою проживання [PERSON] по [ADDRESS], вдома нікого не було, тому в приміщення потрапити не вдалося. Зі слів сусідів було з'ясовано, що за даною адресою проживає лише [PERSON] один, проявляє себе як агресивна, нестримана людина, зловживає спиртними напоями, життям і здоров'ям дитини не цікавиться (а.с.12). 26 лютого 2018 року [PERSON] звернулася до Голови Самарської районної у місті Дніпрі ради з заявою, в якій просить розглянути питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до доньки [PERSON], яку він залишив в родині родичів, матеріально не допомагає, дитиною не цікавиться, зловживає спиртними напоями, не працює, веде асоціальний спосіб життя (а.с.14). Орган опіки та піклування виконкому Самарської районної у місті Дніпрі ради надав висновок від 23.03.2018 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки, [PERSON], [INFO] (а.с.16-17). З відповіді на запит суду Головне управління ДФС у Дніпропетровській області повідомили, що за даними, наявними в інформаційних системах ДФС України станом на 25.07.2018 року, фізичну особу з РНОКПП [NUMBER] [PERSON], не ідентифіковано серед само зайнятих осіб (фізичних осіб-підприємців або осіб що проводять незалежну професійну діяльність) у межах Дніпропетровської області (а.с.55-56). З відповіді на запит суду Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомили, що [PERSON], [INFO], не перебуває на обліку (а.с.58). Аналізуючи спірні правовідносини, співвідношуючи їх із встановленими в судовому засіданні фактичним обставинами справи, суд доходить до наступного. Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Статтею 150 СК України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Так, батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44 - ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.89 і ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.91, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 164 СК України обумовлює підстави позбавлення батьківських прав. Так, мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до положень ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. З огляду на викладене, повно, всебічно та об'єктивно з'ясувавши всі обставини, суд приходить до висновку, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків та навмисно не виконує їх, що в відповідності до п. п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", є підставами для позбавлення його батьківських прав. Обставин, які перешкоджали б відповідачу виконувати свої батьківські обов'язки судом не встановлено, тим більше, що відповідач не заперечує проти позбавлення його батьківських прав про що надав нотаріально посвідчену заяву. Положеннями ст. 166 Сімейного кодексу України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Отже, закон покладає на батьків обов'язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум для дитини відповідного віку визначається кожного року відповідно до Закону України «Про державний бюджет України». Частиною 1 ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як зазначено статтею 184 Сімейного кодексу України і роз'ясненнями, викладеними в пункті 17 постанов Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства материнства і стягнення аліментів», платник аліментів має нерегулярний дохід, що міняється, частина доходу отримує в натурі а також за наявності інших, що мають істотне значення суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Таким чином, до обставин, які надають суду повноваження визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, належать випадки, коли платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Представником позивача не надано доказів того, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі. Тому, суд вважає, що відсутні підстави для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання доньки, суд приймає до уваги дійсні обставини справи, зокрема матеріальне становище сторін, стан здоров'я дитини, відсутність у відповідача інших дітей, у зв'язку з чим вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частки щомісячно, що є визначеним мінімумом на утримання однієї дитини. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Обговорюючи питання про судові витрати, приймаючи до уваги ті обставини, що позивач при пред'явлені позову був звільнений від сплати судового збору, на підставі вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial