Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

[PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження № [NUMBER] від 09.04.1955 р. 08.06.1985 р., позивачка одружилась з [PERSON] , внаслідок чого її прізвище змінилось на « [PERSON] ». 20.07.1993 р., шлюб між позивачкою та [PERSON] , було розірвано відділом ЗАГСу Мінського району м. Києва. 08.08.2017р., між позивакою та [PERSON] , зареєстровано шлюб, внаслідок чого її прізвище змінилось на « [PERSON] ». [INFO] помер її батько [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть № [NUMBER] від 30.12.2005 р. [INFO] померла її мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть № [NUMBER] від 13.12.2017 р. Після смерті батьків позивачки залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0570 га, кадастровий номер 8000000000:75:252:0015, яка розташована у [ADDRESS] . Частина зазначеної земельної ділянки належала моїм батькам, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії КВ № 148399 виданого 10.01.2004 р. та Державного акту на право власності на земельну ділянку серії КВ № 148400 виданого 10.01.2004 р. Після смерті [PERSON] , позивачка звернулась з заявою до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини та відкрито спадкову справу № 68/06. Також, нею була подана заява до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу про прийняття спадщини, після смерті матері [PERSON] , в результаті чого відкрито спадкову справу за № 16-2018. 06.09.2019 р. державний нотаріус Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Мельник М.П. прийняла постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії № 5145, в зв`язку з тим, що не визначено розмір частки померлого у спільному майні з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також у зв`язку з неможливістю виділити склад спадкового майна». Тому, [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. В якому просить визнати за нею право власності на 1/4 частину земельної ділянки, що розташована в [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0570 га, кадастровий номер 8000000000:75:252:0015 в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] . А також, просить визнати за нею, право власності на 1/4 частину земельної ділянки, що розташована в [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0570 га, кадастровий номер 8000000000:75:252:0015, в порядку спадкування за заповітом після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою від 26.05.2021 р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання з витребуванням спадкових справ померлих. 08.07.2021 р. засобами поштового зв`язку відповідачі [PERSON] , [PERSON] позов визнали в повному обсязі. В підготовчому судовому засіданні представник позивача за ордером [PERSON] просить залучити в якості співвідповідачів [PERSON] , [PERSON] як таких, що прийняли спадщину та Київську міську раду, оскільки спірне майно може бити визнано власністю територіальної громади м.Києва. Ухвалою від 26.07.2021 р. залучено до участі у цивільній справі в якості співвідповідачів [PERSON] , [PERSON] та Київську міську раду, підготовче судове засідання призначено на 18.10.2021р. 11.10.2021 р. засобами поштового зв`язку відповідачі [PERSON] , [PERSON] надіслали до суду заяву про розгляд справи без їх участі та повідомляють, що визнають позов. 11.10.2021 р. засобами поштового зв`язку співвідповідачі [PERSON] , [PERSON] надіслали до суду заяву про визнання позову. В підготовче судове засідання представник Київської міської ради не з`явився, однак подав суду заяву про слухання справи у відсутності представника, щодо результату розгляду повідомити представника. В підготовчому судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просить суд їх задовольнити у повному обсязі. Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи. Відповідно до ч. 1 ст. 368 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, що передбачено ч. 2 ст. 369 ЦК України. Оскільки зазначена вище земельна ділянка належала спадкодавцю на праві спільної сумісної власності з іншими фізичними особами, а договір про визначення частки у спільній сумісній власності щодо вищевказаної земельної ділянки між співвласниками не укладався, то визначити частку померлої [PERSON] неможливо». Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки було виявлено, що земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності без визначення часток, що унеможливлює видачу свідоцтва. Нормами ст.1226 ЦК України визначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Відповідно до п. «г» ч.1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Частиною 1 ст. 131 ЗК України також передбачена можливість набуття права власності на земельну ділянку на підставі успадкування. Згідно ч 1 ст. 368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Разом з тим, положенням ст. 372 ЦК України встановлено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно ч. 1 ст. 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників жилого будинку. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом, (ч.ч. 2, 4, 5 ст. 89 ЗК України) Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» встановлено, якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою мас позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п.10, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На допустимості обраного позивачем способу захисту цивільного права наголошує Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справі у п.3.4. Інформаційного листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", де зазначає, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Власник майна як це передбачає ст. 392 ЦК України може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З приписів ч.1 ст.5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 ч. 2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачами. Згідно частини 1 статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до Державних актів на право власності на земельну ділянку серії КВ №148399 та серії КВ №148400, а також згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-8000929412019 частки відповідачів та спадкодавців у праві власності на земельну ділянку 8000000000:75:252:0015 не визначені, за таких обставин діє презумпція рівності часток, закріплена у ст. 357 ЦК України. Аналізуючи вищенаведені обставини, приймаючи до уваги те, що позивач не може оформити спадщину в нотаріальній конторі, його право підлягає захисту в судовому порядку, тому позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved