Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

[PERSON] 20.01.2017 року (згідно дати поштового відправлення) звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом, вказавши, що з відповідачем [PERSON] вона перебувала у шлюбі, зареєстрованому 27.10.2010 року Пересічанською селищною радою Дергачівського району Харківської області, актовий запис №58. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка наразі проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Пояснила, що в теперішній час вона з [PERSON] розірвали шлюб та з останнього рішенням Дергачівського районного суду Харківської області стягнуті аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця та до досягнення дитиною повноліття, а також стягнуті аліменти на її утримання до досягнення донькою трирічного віку. На підставі вказаного рішення їй було видано виконавчий лист №2010/5338/12 від 03.12.2012 року та у Немирівському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області відкрите виконавче провадження про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання доньки. Після відкриття виконавчого провадження відповідач не виплачував регулярно аліменти до 2016 року та має заборгованість, а саме: у 2013 році заборгованість становить 2643,84 грн., у 2014 році - 3167,30 грн., у 2015 році - 5103,62 грн., у 2016 році - 6708,01 грн. За весь час з 2013 року по 01.12.2016 року відповідач [PERSON] не доплатив їй суму аліментів у розмірі 13377,59 грн. Також за вказаним рішенням суду в частині стягнення аліменти на її утримання відповідач його також не виконує та на 19.02.2014 року має заборгованість по аліментам в розмірі 8972,36 грн. , таким чином також демонструє не повагу, щодо утримання жінки, яка виховує його неповнолітню дитину. Через несплату відповідачем аліментів на утримання дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку виникла заборгованість, на яку вона нарахувала пеню за методикою Верховного Суду України, Загальна сума пені внаслідок несплати ним аліментів: на дитину становить 5263,5 грн, на утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку - 1946,25 грн., суми яких просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь. Сторони та третя особа, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, однак подали попередньо до суду письмові заяви щодо розгляду справи у їх відсутність, в яких позивач [PERSON] підтримала заявлені вимоги в повному обсязі, а відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти задоволення позову. Виходячи з наведеного суд вважає, що рішення у даній справі можливо постановити без участі сторін, неявка яких за вказаних обставин не перешкоджає розгляду справи по суті. Вивчивши позовну заяву, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. За зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання відповідача [PERSON] в с.Почапинці Жмеринського району Вінницької області (а.с.30) даний позов є підсудним Жмеринському міськрайонному суду. Згідно вимог ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до рекомендацій за змістом п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно положень ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідно до роз'яснень, що містяться у п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих положень Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена статтею 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованність утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню, так як він належно обґрунтований, доведений позивачем, відповідає матеріальному закону, безумовно визнаний відповідачем і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Пропорційно задоволеним позовним вимогам стягненню з відповідача на користь держави підлягають судови витрати з оплати судового збору з розрахунку його мінімальної ставки щодо вимог майнового характеру на час пред'явлення позову, від сплати якого у справах про аліменти звільнено позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved