Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

17.06.2021 р. представник АТ "АКЦЕНТ-БАНК" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що 21.02.2020 року [PERSON] приєдналась до умов та Правил надання банківських послуг в А-банку з метою укладання кредитного договору №б/н та отримання кредитної картки. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-банку відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана ним Анкета-заява разом з Умовами та Правилами і тарифами, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у Анкеті-заяві. У зв`язку з вищенаведеним відповідач станом на 04.04.2021 року має заборгованість у розмірі 16517,83 грн., яка складається з наступного: 13520,64 грн. заборгованість за кредитом; 2997,19 грн. заборгованість по відсоткам, а тому позивач звернувся до суду та просив стягнути заборгованість та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 29.06.2021 р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в додатках до позовної заяви подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, із зазначенням, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами. У судові засідання відповідач не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином за місцем її реєстрації, про причини неявки суд не повідомила. Будь-яких клопотань не заявляла, відзив на позов не подала. За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, ознайомившись з матеріалами справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.\~263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79\~ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що 21.02.2020 між АТ "АКЦЕНТ-БАНК" та [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків у розмірі 44,4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Договір укладений шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг (а.с. 6). Відповідач погодилася із зазначеними умовами кредитного договору, на що вказує погашення нею заборгованості за кредитом. Згідно розрахунку заборгованості станом на 04.04.2021 року [PERSON] має заборгованість у розмірі 16517,83 грн., яка складається з наступного: 13520,64 грн. заборгованість за кредитом; 2997,19 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом (а.с. 5). У відповідність\~ст. 509 ЦК України\~- зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.2\~ст.1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Згідно з п.2.1.1.5.5 Умов і правил надання банківських послуг позичальник зобов`язаний погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п.2.1.1.5.6 Умов і правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу Банку виконувати зобов`язання з повернення кредиту (в тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплаті Винагороди Банку. У п. 2.1.1.12.2.1 Умов та правил надання банківських послуг зазначено, що у разі виникнення прострочених зобов`язань за договором, клієнт сплачує банку плату за користування кредитом у розмірі подвійної місячної процентної визначеної у Тарифах, що діє на дату нарахування відсотків. Відсотки в подвійному розмірі, замість базового розміру процентної ставки, зазначеного в Тарифах, нараховується від суми загальної заборгованості з моменту виникнення заборгованості під час дії пільгового періоду за карткою, внаслідок не внесення щомісячного мінімального платежу в повному обсязі. При цьому сторони усвідомлюють та підтверджують, що таке збільшення розміру процентної ставки не є зміною умов цього договору та/або зміною. Процентної ставки за договором, що здійснюється банком в односторонньому порядку, і відповідно внесення змін до договору не потребується. Відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим у неї утворилась заборгованість за кредитним договором, що становить 16517,83 грн. та підтверджується відповідним розрахунком. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). За приписами ч.1\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Враховуючи порушення відповідачем умов договору щодо погашення кредиту, вимоги банку про дострокове стягнення заборгованості є правомірними, а позовні вимоги про стягнення заборгованості у розмірі 16517,83\~грн., підлягають задоволенню у повному обсязі. Задовольняючи позов суд бере до уваги, що це не суперечить\~ст.1048 ЦК України\~та Правовому висновку Постанови ВП ВС від 08.11.2019 по справі № 127/15672/16-ц (№ в ЄДРСР 85743708) в якій зазначено, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі\~статті 625 ЦК України\~виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. За змістом положень\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. \~Також з відповідача на користь позивача, відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати у розмірі 2270,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved