Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-12 00:00:00

12.04.2019 року позивач звернулась до суду з позовом та просила стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти з послідуючою індексацією на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше встановленого законом мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення нею повноліття. А також просила допустити до негайного виконання рішення суду в межах суми стягнення за один місяць. В обґрунтування позову зазначала, що в 2003 році між сторонами було укладено шлюб. За час перебування у шлюбі мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Сторони фактично припинили шлюбні відносини та відповідач проживає окремо від сім`ї. Добровільно допомоги на утримання дочки не надає. Позивачу відомо, що відповідач офіційно не працевлаштований однак має стабільний, регулярний дохід від реалізації та розведення кроликів, на праві приватної власності володіє 3-ма земельними ділянками в межах Новоград-Волинського району, має автомобіль «MITSUBISHI Lancеr 2.01», а тому може сплачувати аліменти у визначеному розмірі. Угоди про добровільну сплату аліментів на утримання дочки сторони не досягли, а тому вона змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю з підстав, у ньому зазначених. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Пояснив, що майно, яке позивач описує, як його покращений майновий стан він придбав в період з 1995 року по 2016 рік і в більшості своїй набуто безоплатно. Доказів на підтвердження отримання ним прибутку позивач не надала. Зазначає, що останнім часом у зв`язку з погіршенням здоров`я змушений постійно звертатися за медичною допомогою, проходити медичні обстеження, що потребує грошових затрат та обмежений у працевлаштуванні. Погоджується сплачувати аліменти у розмірі не більше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне. Сторони є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Донька [PERSON] , 2004 року народження, зареєстрована та проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] та повністю перебуває на утриманні матері (а.с. 23-24). Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частинами 2, 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Адаптуючи названі міжнародні норми до законодавства України, в Конституції України та ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 141 СК України та зазначеної Конвенції з прав дитини, батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини, не залежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів своєї дитини. Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, а за відсутності такої домовленості - судом. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Положеннями ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та обмежено мінімальний розмір аліментів та встановлено, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. ЗУ «Про державний бюджет України» встановлений розмір прожиткового мінімуму для дітей до шести років з 01.01.2019 року - 1626 грн., з 01.07.2019 року - 1699грн., з 01.12.2019 року - 1779 грн.; для дітей віком від шести до вісімнадцяти років з 01.01.2019 року - 2027 грн., з 01.07.2019 року - 2118 грн., з 01.12.2019 року - 2218 грн. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Одночасно при ухваленні рішення суд зважає на ту обставину, що відповідач є здоровим, працездатним, згоден сплачувати аліменти в мінімальному розмірі, визначеному законодавством, а тому має можливість утримувати свою неповнолітню дочку. Виходячи з позиції якнайкращого забезпечення інтересів дитини, враховуючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, вимоги закону щодо мінімального рекомендованого розміру аліментів, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог про стягнення аліментів. Одночасно позивач, всупереч вимог ст. 81 ЦПК України, не надала доказів, що відповідач має можливість сплачувати щомісячно на утримання дочки аліменти в розмірі 2000 грн., оскільки не має постійного доходу, тому суд вважає доцільним визначити розмір аліментів в розмірі 1400 грн. При визначенні розміру аліментів суд враховує також положення ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України, про те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Щодо вимоги позивача про застосування індексації, то Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі» від 17 травня 2016 року №1368-VIII, який набрав чинності 12.06.2016р., внесені зміни в Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», що стосуються індексації розміру аліментів. Змінами до ст. 9 Закону було визначено суб`єктів, які здійснюють індексацію розміру аліментів (підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи-підприємці, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів). Також, станом на 05.10.2016р. діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV, в якому було зазначено (абз.2 ч.7 ст. 74 Закону), що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами-підприємцями на підставі розрахунку, зробленого (обчисленого) державним виконавцем відповідно до закону. Однак, в новому Законі України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року №1404-VIII, який набрав чинності 06.10.2016р., повноваження державного виконавця щодо здійснення ним розрахунку індексації розміру аліментів не передбачено, в зв`язку з чим він позбавлений правової можливості на здійснення таких дій. Тому суд відмовляє в задоволенні вимоги про застосування індексації. Таким чином, з метою захисту інтересів сторін та їхньої неповнолітньої доньки, а також виходячи з засад виваженості, розумності і справедливості, суд частково задовольняє позовні вимоги. Відповідно до положень ст.191 СК України стягнення аліментів потрібно проводити з дня пред`явлення позову, тобто з 12.04.2019 року. Рішення в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Також, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", то відповідно до вимог статті 141 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial