Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовоною заявою про стягнення з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати поклати на відповідача. В судовому засіданні позивач, представник позивача позов підтримали. Просили задоволити, оскільки в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Відповідач, представник відповідача позов визнали частково. Додатково відповідач пояснив, що не заперечує проти стягнення аліментів з нього на утримання сина [PERSON] в розмірі 600 грн. щомісячно. Крім того, твердження позивача про те, що він не надає добровільно матеріальну допомогу на утримання сина є хибними, оскільки він перераховує через Приватбанк по 500 грн. щомісячно. Представник відповідача суду пояснила, що її довіритель офіційно працевлаштований та має постійний дохід, тому не заперечує проти стягнення аліментів з нього на утримання сина - [PERSON] в розмірі 1/3 частини\~ усіх видів заробітку, але не менше\~ ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно рішення Рівненського міського суду від 29 жовтня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Свідоцтвом про народження серії І-ГЮ №012902 від 21.07.2005 року актовий запис №38 підтверджується, що батьком [PERSON] є [PERSON]. Довідкою про доходи виданою ТзОВ "[PERSON] Аутстафінг" [PERSON] підтверджується, що останній займає посаду - фахівець відділу доставки, загальна сума доходу якого за період з лютого 2015 року по липень 2015 року становить - 7234,98 грн. Квитанціями Приватбанку - карта "Юніор" №5168755934185980 від 20.03.2015р., 14.04.2015р.. 14.05.2015р., 11.06.2015р., 28.07.2015р., 23.09.2015р. підтверджується перерахування відповідачем сум в розмірі 500 грн., а квитанцією від 10.08.2015р. - суму в розмірі 1000 грн. Крім того, витрати відповідача на дитину підтверджуються товарним чеком від 15.09.2015р. на суму 263 грн., послуги з вивчення анлійської мови у вересні-жовтні 2015 р. на суму 620 грн., оплата за спортивні послуги, згідно квитанції Приватбанка на суму 400 грн.. Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 141 СК України встановлено рівність батьків щодо прав та обов'язків по відношенню до дитини. Згідно ст. 182 СК України, п. 17 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд виходить з фактичних обставин справи та враховує, що відповідач є повнолітньою, працездатною особою, що здатна своєю працею заробляти собі на життя. Статтею 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитну не може бути меншим, ніж 30 відсотків мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього кодексу. Статтею183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі встановлених і наведених судом фактів, а також з метою недопущення погіршення матеріального становища дитини та одночасно відповідача, суд із урахуванням, положень ст. ст. 141, 180, 182, 183 СК України, приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення аліментів, а саме про доцільність стягнення їх у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку ( доходів ) боржника, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Такий розмір аліментів, суд вважає реально можливим для їх сплати. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved