Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

24.11.2005 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Бершадського районного управління юстиції Вінницької області. Однак 18.02.2008 року шлюб між ними було розірвано, однак вже 22.09.2014 року сторони знову зареєстрували шлюб. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON] [INFO] та дочка [PERSON] [INFO]. Крім того, на даний час [PERSON] перебуває на 14-16 тижня вагітності. Батько дітей [PERSON] працездатний та має можливість надавати дітям матеріальну допомогу, так як працює у ФГ "Новосулківське", однак добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дітей не бажає. Діти проживають з матір'ю та перебувають на її утриманні. З урахуванням викладеного, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, які уточнила, надавши до суду відповідну заяву та просила постановити рішення, яким щомісячно стягувати з [PERSON], [INFO], жителя [INFO], вул Чапаєва, 192 аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON] [INFO] та дочки [PERSON] [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини певного віку на кожну дитину до їх повноліття та просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. з дня подачі заяви до суду на час вагітності та до досягнення дитиною трьох років. Позивач у судове засідання не з'явилась, однак до початку судового засідання звернулася до суду із заявою, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Крім того, позивач просила розгляд даної справи проводити за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, проте 07.06.2016 року звернувся до суду із заявою, у якій зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить суд розгляд справи провести за його відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. 22.09.2014 року [PERSON] та [PERSON] повторно після розірвання шлюбу у 2008 році зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 13 та підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.2). Відповідно до свідоцтв про народження (а.с.3,4) [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Як вбачається з довідки № 32, виданої 28.04.2016 року ФГ "Новосулківське" (а.с.5) [PERSON] є працівником даного господарства та щомісячно отримує заробітну плату. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. (ч. 1 ст. 181 СК України) Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач та відповідач не знаходять спільної згоди щодо форми та розміру утримання дітей. Пленум Верховного Суду у п. 17 постанови №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», роз'яснив, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч.2 ст. 182 СК України). Таким чином, позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на свою користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності та до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. (ч. 4, 5 ст. 84 СК України). Як зазначено вище та вбачається з матеріалів справи, [PERSON] перебуває на обліку в Бершадській ОЛІЛ з приводу вагітності (довідка а.с.6). Згідно ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні суми стягнення аліментів суд враховує, що позивач на даний час не має власного заробітку, а відповідач є фізично здоровою людиною працездатного віку, має постійну роботу і стабільний заробіток, інших утриманців не має, а відтак має можливість надавати матеріальну допомогу неповнолітнім дітям та дружині. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на її утримання, також є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Поряд з цим, відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням вимог ст. 88 ЦПК України, всі судові витрати понесені позивачем у справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача При цьому, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 551,20 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved