Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до територіальної громади с. Петрівка в особі Петрівської сільської ради, третя особа Прилуцька районна державна нотаріальна контора в якому просить суд визнати за ним право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площами 3,0581 га(рілля) та 0,1271 га(пасовища), загальною площею 3,1852 га, що знаходяться за адресою: Чернігівська область, Прилуцький район, Петрівська сільська рада та право на земельну частку (пай) розміром 3,62 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що перебуває в колективній власності КСП «Петрівський» Прилуцького району Чернігівської області в порядку спадкування після смерті 14 лютого 2007 року батька [PERSON] та після смерті 11 березня 2002 року [PERSON] спадкоємцем якої був її чоловік [PERSON], який прийняв спадщину після своєї дружини, але не оформив своїх спадкових прав. Свої вимоги мотивує тим, що 11 березня 2002 року померла його мати [PERSON] та 14 лютого 2007 року помер батько [PERSON]. Після смерті матері [PERSON], спадкоємцем якої був її чоловік (батько позивача) [PERSON], який прийняв спадщину після своєї дружини, але не оформив своїх спадкових прав : залишилося спадкове майно - право на земельну частку (пай) розміром 3,62 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі(на місцевості), що перебуває в колективній власності КСП «Петрівський» Прилуцького району Чернігівської області. [PERSON] була власником вказаного паю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0172843, виданого за рішенням Прилуцької районної державної адміністрації від 06 серпня 1996 року №309, сертифікат зареєстровано 25 листопада 1996 року, про що свідчить запис в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку(пай) за №273, однак сертифікат був втрачений. Також після смерті батька [PERSON], залишилося спадкове майно: земельні ділянки площею 3,0581 га та 0,1271 га, загальною площею 3,1852 га, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ 630687, що був виданий на підставі розпорядження Прилуцької районної державної адміністрації від 11 жовтня 2005 року №306. Вказаний державний акт також втрачений. Посилаючись на ті обставини, що позивач будучи єдиним спадкоємцем після смерті батьків, оскільки інших спадкоємців на спадщину, після померлих не має, однак не має можливості реалізувати своє право, оскільки при оформленні спадкового майна нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, так як не надано правовстановлюючих документів на земельні ділянки, а тому позивач і звернувся до суду із відповідним позовом. У судове засідання сторони не зявилися, проте надали до суду заяви, в яких представник позивача заявлені вимоги підтримала, а представник відповідача їх визнав та просять справу розглянути у їх відсутності. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали, які містяться в справі, суд приходить до наступного. Відповідно до положень абзацу 6 пункту 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до положень абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Представник відповідача без застережень визнав позов в повному обсязі. Оцінивши представлені докази, суд приходить до висновку, що визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приймає визнання відповідачем позову та задовольняє позов. На підставі зазначеного та

Outcome: approved