Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-27 00:00:00

24 листопада 2017 року до суду звернулась позивач з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позову вказує, що 30 листопада 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Саксаганським відділом РАЦС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області. Актовий запис № 961. Від шлюбу з відповідачем [PERSON] подружжя має малолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Зазначає, що одруження з відповідачем виявилось невдалим. За час спільного проживання у них не були створенні нормальні сімейні стосунки, стало видно, шо в них різні характери, погляди на життя. На цей час пропала взаємоповага один до одного і їх відносини переросли в повну байдужість один до одного. Також відсутня психологічна сумісність, повністю втрачено почуття кохання. Фактично між ними шлюбні відносини припинились на початку серпня 2017 року, відповідач залишився проживати в м. Кривому Розі. Позивач з сином [PERSON] переїхали на постійне місце проживання до житлового будинку в с.Вакулове Софіївського району. За цих обставин сумісне життя та збереження сім'ї стали не можливими. Спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна яке їх спільною власністю на цей час немає. Син [PERSON] залишися проживати з позивачем Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] належним чином повідомлена, у судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений, у судове засідання не з"явився, про причини неявки суд не увідомив. Заяв про розгляд справи без його участі суду не надавав. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи, беручи до уваги заяву позивача, суд вважає, що позов обґрунтований і на підставі ст. 110 Сімейного кодексу України, підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 30 листопада 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Саксаганським відділом РАЦС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області. Актовий запис № 961(а.с.5). Від шлюбу з відповідачем [PERSON] маємо малолітнього сина: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6). Позивач проживає разом з сином за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою про склад сім"ї №3341 від 23.11.2017 року(а.с.7). Відповідно до наданої довідки, [PERSON] відвідує ДНЗ "Веселка" в с.Вакулове, Софіївського району, Дніпропетровської області(а.с.8). Нормами ст.51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, тому шлюб слід розірвати. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх сина, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне зясувати прізвище позивача після розірвання шлюбу. Норма ст. 113 СК України передбачає, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із положеннями ч. 8 ст. 294 ЦПК ЦПК України, які на підставі ч. 9 ст. 10 ЦПК України застосовуються і до позовного цивільного судочинства, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. З огляду на викладене та враховуючи, що позивачем заявлено суду про намір залишення прізвища, яке вона отримала на момент укладення та реєстрації шлюбу з відповідачем, суд приходить до висновку про необхідність залишення прізвище позивачу «[PERSON]».

Outcome: approved