Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-04 00:00:00

19 серпня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що їй відповідно до Свідоцтва про право власності від 19.01.1999 року та Договору дарування від 24.10.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Полтавської області Гіль Д.В. на праві власності належить квартира [ADDRESS] . Крім неї в квартирі зареєстрована [PERSON] разом із сином [PERSON] , [INFO] , які не проживають в квартирі понад два роки. Оскільки відповідач із сином не проживає в квартирі, у неї виникають проблеми пов`язані з необхідністю надмірної сплати комунальних послуг та неможливістю оформлення житлової субсидії, чим порушуються її права , тому вона змушена звернутися до суду. Ухвалою суду від 21.08.2020 відкрито провадження по вищезазначеній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що відповідач була зареєстрована в квартирі у зв`язку з необхідністю оформлення кредиту. На сьогодні відповідач [PERSON] не проживає разом із сином. Неповнолітній син [PERSON] проживає разом із бабусею за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася повторно, про місце та час розгляду справи належно повідомлена за адресою місця реєстрації та шляхом публікації оголошення на веб-сторінці Миргородського міськрайонного суду, офіційного веб-порталу судової влади (а.с.23,25,36,43,53). Представник третьої особи Виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області, як орган опіки та піклування в судове засідання не з`явився, в раніше поданій заяві просив проводити розгляд справи без його участі, при розгляді справи покладався на розсуд суду, просив врахувати інтереси малолітньої дитини (а.с.47). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він спілкується з позивачем часто, стверджував, що за адресою: [ADDRESS] проживає позивач [PERSON] та її малолітня дитина [PERSON] , інших мешканців він не бачив. Враховуючи згоду позивача, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст.223 ч.4 ЦПК України та ухвалення заочного рішення відповідно до ст.280 ЦПК України. Заслухавши позивача та свідка, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до статті 7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що на підставі Свідоцтва про право власності від 19.01.1999 року та Договору дарування від 24.10.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Полтавської області Гіль Д.В. квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] (а.с. 4). В зазначеному будинку відповідно до довідок виданих відділом реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Миргородської міської ради від 21.08.2020 року за адресою [ADDRESS] , крім позивача зареєстрована [PERSON] , [INFO] з 21.06.2018 року та [PERSON] , [INFO] з 21.06.2018 року (а.с.7,15,16). [PERSON] , [INFO] є сином відповідача [PERSON] , що підтверджується рішенням Миргородського міськрайонного суду від 15 травня 2012 року, відповідно до якого стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , та рішення Миргородського міськрайонного сулу від 18 жовтня 2012 року, відповідно до якого шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, прізвище позивачки після розірвання шлюбу змінено на « [PERSON] » (а.с. 59,60). Відповідач разом із сином в квартирі фактично не проживає, речей, які їй належать не має, що підтверджується актами про підтвердження фактичного місця проживання та відсутність за місцем реєстрації від 20.06.2019, 01.12.2019, 18.08.2020 (а.с.8-10). Таким чином, оскільки судом достовірно встановлено, що [PERSON] разом із сином [PERSON] , без поважних причин не проживають в квартирі [ADDRESS] , речей в квартирі не має, з метою усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження власником своїм майном, суд вважає, що вимога позивача про визнання [PERSON] та сина [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням підлягає до задоволення, що є підставою для зняття їх з реєстрації за вказаною адресою згідно ст.7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні". Судові витрати підлягають до стягнення із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved