Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

16.01.2019 р. позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем по даній справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 21.02.2017 р. Фактично шлюбні відносини тривали між ним декілька місяців. Спільних дітей не мають. Розірвати шлюб за спільною заявою відповідач відмовляється. На даний час не підтримують подружніх стосунків. Спільне подружнє життя не склалося, у зв'язку з несумісністю характерів, з цього приводу в сім'ї часом виникали сварки та конфлікти, що призвело до погіршення відносин між ними. Останнім часом вони живуть кожен своїм життям і майже рік не підтримують будь-яких стосунків та вважає, що заходи для примирення непотрібні. Просить суд розірвати шлюб. Ухвалою від 24.01.2019 р. суд відкрив провадження у справі за вищезазначеним позовом і призначив розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 18.04.2019 р. закрито підготовче провадження по даній справі і справу призначено до розгляду по суті. Від позивача через канцелярію суду надійшла письмова заява, згідно якої вона просить суд розглянути справу без її участі. Від представника позивача - адвоката Акопян Т.А. через канцелярію суду надійшла заява, згідно якої вона позов підтримує, просить задовольнити, згодна на ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, був повідомлений про час, місце та дату судового засідання у відповідно до вимог ст.ст. 128, 130 ЦПК України. Не повідомив суду про причини неявки, заяв про перенесення розгляду справи чи розгляд без його участі не подавав, відзив не надійшов. Згідно ч. 3 ст. 130 ЦПК України, якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату час та місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, та який не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутність сторін, на підставі наявних доказів в матеріалах справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21.02.2017 року, який був зареєстрований Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 265, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 21.02.2017 р. (а.с.4). Дітей від шлюбу подружжя не мають. Сторони по справі майже рік не підтримують шлюбно-сімейні відносини, разом не проживають, сім'я фактично розпалась. Причин, які б дали суду підстави вважати, що сторони мають можливість примиритися, немає. Майновий спір на час розгляду справи відсутній. Розірвати шлюб за спільною заявою відповідач відмовляється. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 6 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Дана стаття стосується випадків, коли один із подружжя заперечує проти розірвання шлюбу, у зв'язку з чим полегшений спосіб розірвання шлюбу є неможливим, або коли він не заперечує проти розірвання шлюбу, але ухиляється від подання відповідної спільної заяви до органу РАЦСу або до суду. Другий із подружжя - відповідач у справі може заперечувати проти розірвання шлюбу, робити кроки до виправлення ситуації, вживати інших заходів щодо примирення. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ст. 111 Сімейного Кодексу України передбачає, що суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вирішуючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Право на повторний шлюб виникне тільки у разі припинення попереднього шлюбу у зв'язку, зокрема, з його розірванням. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. За час, протягом якого справа перебувала в провадженні суду, сторони не досягли спільної згоди і не повідомили суду про відновлення шлюбно-сімейних відносин, примирення не відбулось. Отже, суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та порушує його права і свободи, що має істотне значення, у зв'язку з чим, на підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб між позивачем і відповідачем підлягає розірванню, а позов задоволенню. Відповідно до ч. 8 ст. 294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. На підставі викладеного,

Outcome: approved