Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON], третя особа: відділ Держземагенства у Воловецькому районі, про визнання права власності на спадкове майно. Свою заяву мотивувала тим, що [INFO] року померла [PERSON], яка була матір'ю [PERSON] та [PERSON], а також бабою відповідачці [PERSON] Після смерті [PERSON] залишилася відкритою спадщина на земельні ділянки, загальною площею 0,60 га, які належали померлій на підставі Державного акту на право приватної власності серії ІІ-ЗК №012593 від 07.02.1998 року. Оскільки позивачка пропустила встановлений законом строк для подачі заяви до державної нотаріальної контори, то рішенням Воловецького районного суду від 06.08.2013 року їй надано додатковий строк для подачі заяви до Воловецької державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] Однак, оригінал Державного акту знаходиться у відповідачки [PERSON], у зв'язку з чим не може оформити своїх спадкових прав на земельні ділянки. В судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити. Відповідачка [PERSON]в суді позовні вимоги не визнала, заперечивши їх тим, що земельною ділянкою на якій розташований житловий будинок [ADDRESS] постійно користувалася її мати [PERSON] разом з нею. 22.09.2010 року [PERSON] склала на неї заповіт і після смерті матері вона успадкувала житловий будинок [ADDRESS] разом із земельними ділянками. Представник третьої особи відділу Держземагенства у Воловецькому районі Повідайчик М.В. в суді щодо задоволення позовних вимог не заперечила. Заслухавши та обміркувавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів якого є визнання права. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК №012593 від 07.02.1998 року належали земельні ділянки розміром розміром 0,21 га, 0,04 га, 0,02 га та 0,33 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території с. Кічерний Розтоцької сільської ради Воловецького району. Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23.05.2013 року [PERSON] померла [INFO] року, останнє місце проживання якої було - [ADDRESS]. [PERSON] являлася матір'ю [PERSON] та [PERSON], які у відповідності до вимог ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] Інших спадкоємців немає. Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними (ч. 1 ст. 1278 ЦК України). Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не прийнялися внаслідок його смерті. Згідно вимог ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері, оскільки постійно проживала разом з нею на час відкриття спадщини і не заявила про відмову від неї. [PERSON] пропустила строк для подачі заяви до Воловецької державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, однак такий їй був наданий на підставі рішення Воловецького районного суду від 06.08.2013 року, яке набрало чинності. У відповідності до вимог ст. 1268 ЦК України [PERSON] та [PERSON] є такими, що прийняли спадщину. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належній [PERSON] частки земельних ділянок площею 0,60 га в межах згідно з планом, які розташовані на території с. Кичірний Розтоцької сільської ради відмовлено через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа, виданого на ім'я [PERSON] П.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 р. встановлює, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування ( зі збереженням її цільового призначення ) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Враховуючи те, що власність [PERSON] підтверджується правовстановлюючим документом, а саме державним актом на право власності на земельну ділянку, а також те, що позивачка [PERSON] являється спадкоємцем першої черги, яка у встановленому порядку прийняла спадщину, тому має право в порядку спадкування за законом на 1/2 частину земельних ділянок, що належали спадкодавцю [PERSON] на підставі державного акту на право власності. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України кожна особа має право пред'явити позов про визнання її права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі відсутності документа, який засвідчує її право власності. Згідно ч.1 п."г" ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] року, спадщину після якої прийнала її дочка та відповідачка по справі [PERSON] Як видно із Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК №012593 від 07.02.1998 року, земельна ділянка, що належала [PERSON] на праві приватної власності, складається із чотирьох частин, а саме: розміром 0,21 га, 0,04 га, 0,02 га та 0,33 га. На одній частині земельної ділянки розміром 0,21 га розташований житловий будинок [ADDRESS] та належні до нього господарські споруди, який відповідачка [PERSON] успадкувала за заповітом після смерті матері [PERSON], дана обставина підтверджується рішення Воловецького районного суду від 25.11.2013 року, а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №16779258 від 27.01.2014 року. Відповідно до вимог ч.3 ст. 121 Земельного кодексу України розмір земельної ділянки, що передається безоплатно громадянину у власність у зв'язку з набуттям ним права власності на житловий будинок, не може бути меншим, ніж максимальний розмір земельної ділянки, відповідного цільового призначення ( крім випадків, якщо розмір земельної ділянки, на якій розташований будинок є меншим. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Приймаючи до уваги вищенаведене суд вважає, що необхідно визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частину земельних ділянок, що належали спадкодавцю [PERSON], яка померла [INFO] року, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК №012593 від 07.02.1998 року, окрім тієї частини земельної ділянки на якій розташований житловий будинок з належними до нього господарськими спорудами в [ADDRESS], що належить [PERSON] на праві приватної власності. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі вищенаведеного та

Outcome: partial