Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа Артемівська філія Донецької товарної біржі, про визнання договору купівлі-продажу (біржовий контракт № 320-Н) від 09 серпня 2000 року на тих підставах, що 09 серпня 2000 року в Артемівській філії Донецької товарної біржі між позивачем та відповідачем укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами, розташований за адресою: м. Артемівськ (зараз м. Бахмут) Донецької області вул. Південна, буд. 79, житловою площею 29,62 кв.м. Вказаний договір відповідав дійсним намірам сторін, був укладений в письмовій формі, сторони дійшли згоди по всіх істотних умовах в присутності брокерів біржі, оформлений як біржовий контракт № 320-Н від 09 серпня 2000 року, підписаний сторонами, зареєстрований в державному реєстрі Артемівським бюро технічної інвентаризації за № 31-8988 від 11 жовтня 2000 року, але нотаріально не посвідчений, оскільки на той час обовязкового нотаріального посвідчення для цих угод і не вимагалось. Фактично відбулося повне виконання договору позивач отримала квартиру, а відповідач гроші. Зараз виникла потреба у позивача продати будинок, але вона позбавлена можливості це зробити оскільки вказаний договір не посвідчений нотаріально. На протязі 15 років позивач користується вказаним будинком, при цьому відповідач ніколи договір не оспорювала. Укласти нову угоду з відповідачем у нотаріуса сторони не можуть бо відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, при цьому в сторін відсутні правовстановлюючі документи на будинок окрім спірного біржового контракту, у звязку з чим позивач вимушена на теперішній час звернутись з цим позовом до суду. В судове засідання позивач не зявилася, була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник позивача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, при цьому зазначила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, Артемівської філії Донецької товарної біржі в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. На підставі ч. 2\~ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Так, відповідно до біржового контракту № 320-Н від 09 серпня 2000 року, посвідченого Артемівською філією Донецької товарної біржі, [PERSON] придбала у [PERSON] житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: м. Артемівськ Донецької області, вул. Південна, будинок 79, житловою площею 29,62 кв.м. (а.с. 5). Згідно до реєстраційного посвідчення зазначений біржовий контракт 11 жовтня 2000 року зареєстрований КП «Артемівське Бюро технічної інвентаризації» за реєстровим номером 31-8988. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна 09 листопада 2015 року державним реєстратором Артемівського міськрайонного управління юстиції [PERSON] зареєстровано право приватної власності [PERSON] на житловий будинок № 79 по вул. Південна в м. Бахмут (м. Артемівськ) Донецької області на підставі біржового контракту (договору купівлі-продажу) № 320-Н, виданого 09 серпня 2000 року директором Артемівської філії Донецької товарної біржі (а.с. 38-39). Разом з тим, з наданої представником позивача відповіді державного нотаріуса Другої артемівської державної нотаріальної контори [PERSON] на заяву [PERSON] вбачається, що біржовий контракт № 320-Н від 10 серпня 2000 року укладено з порушенням норм ст. 227 ЦК УССР та не може бути правовстановлюючим документом при посвідченні правочину. Визнати угоду (договір купівлі-продажу жилого будинку за біржовим контрактом) дійсною можливо тільки в судовому порядку. Після чого можна класти наступний договір купівлі-продажу (а.с. 47). Відповідно до п.п. 4 і 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України в редакції 2003 року цей кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набуття ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року, таким чином в при розгляді даної справи необхідно застосовувати норми Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року, який був чинним на час виникнення спірних відносин сторін. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 227 цього Кодексу договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу. Якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" № 1956-ХП від 10 грудня 1991 року біржовою угодою визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Разом з тим стосовно продажу деяких речей закон встановлює особливі правила. Законодавчими актами України встановлений спеціальний порядок придбання права власності громадянами на окремі види майна, зокрема, на житловий будинок. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (у редакції 1963 року), якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга ухиляється від її нотаріального оформлення, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати останню дійсною. В цьому разі нотаріальне оформлення угоди у подальшому не вимагається. Як роз'яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року № 3 "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними", з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах, міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року) за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що умови біржового контракту № 320-Н від 09 серпня 2000 року відповідають вимогам ст.ст. 224, 228 ЦК України (у редакції 1963 року), передбачених законом обмежень для його укладення не встановлено, вказана угода сторонами виконана повністю, крім її нотаріального оформлення, у зв'язку з чим вказаний біржовий контракт, як договір купівлі - продажу, підлягає визнанню дійсним.\~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved