Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

23 квітня 2019 року позивач звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з даним позовом, мотивуючи його наступним. Він є членом Садового товариства «Трубник», в якому йому належать садові ділянки № [NUMBER] та № [NUMBER]. На ділянці № [NUMBER] збудовано будинок, в якому він проживає з кінця квітня до початку листопада. У зимовий період 2017-2018 року у вказаному садовому товаристві було вирішено замінити металеву трубу магістрального водопроводу на пластикову, у зв`язку з чим, йому та ще деяким членам садового товариства запропоновано замінити трубу власними силами. Вартість вказаних робіт по заміні труби було оговорено зарахувати в якості оплати за спожиту технічну воду за 2018 рік. У поливний період 2018 року він не сплачував платежі за спожиту воду та бухгалтером садового товариства у розрахунковій книжці по рахункам за воду робилися відповідні записи, що оплата була проведена у вигляді виконання робіт з заміни труби. 25 грудня 2018 року він виявив, що будинок на його ділянці [ADDRESS] було відключено від електропостачання. Як пояснив голова правління Приходько Р.А., відключення від електромережі було проведено через відсутність сплати за спожиту технічну воду, його доводи про вищезазначену домовленість залишилися без уваги. Йому була надана довідка про суму заборгованості за технічну воду, без дати та підпису особи, яка її склала, але він відмовився фактично повторно сплачувати за спожиту технічну воду. Його звернення до відповідача повідомити підстави відключення його ділянки від електропостачання та надати відповідні документи залишилися без відповіді. Таким чином, відповідач не мав права відключати його від мережі електроенергії, оскільки заборгованості за оплату спожитої електроенергії він не має, зауважень до роботи електролічильника чи щодо будь-яких порушень також немає. Вважає, що дії відповідача є протиправними та такими що здійснені всупереч Правил роздрібного ринку електричної енергії, затвердженої Постановою НКРЕКП України від 14 березня 2018 року № 312 та Статуту Садового товариства «Трубник». Такі дії відповідача спричинили йому моральну шкоду, яка виразилася у сильних душевних хвилюваннях, оскільки був зіпсований запас продуктів, що зберігався у морозильній камері його садового будинку, де він постійно проживає з березня по грудень, погіршився стан його здоров`я через хвилювання з приводу вказаної ситуації. Моральну шкоду він оцінює в 5 000,00 грн. Враховуючи викладене, просить суд визнати неправомірними дії Садового товариства «Трубник» в особі голови правління Приходько Романа Андрійовича щодо відключення належного йому садового будинку № [NUMBER] від електропостачання та зобов`язати відповідача поновити електропостачання до зазначеного садового будинку, та, крім того, стягнути з відповідача на його користь у рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000 грн., судові витрати по справі, до складу яких входить судовий збір у розмірі 1 536,80 грн. витрати на правничу домовому у розмірі 2 146,51 грн. Ухвалою суду про відкриття провадження у справі від 26 квітня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, письмових заперечень щодо її вимог і змісту, клопотань суду не направив. В матеріалах справи наявні письмові пояснення Голови правління Садового товариства «Трубник» Р.А. Приходько, що надійшли на адресу суду 09 грудня 2019 року (а.с. 39-40). В поясненнях Р.А. Приходько зазначає, що позивач вже є колишнім членом Правління Садового товариства «Трубник» та не був звільнений від сплати внесків (платежів). Роботи із заміни частини трубопроводу виконано у повному обсязі ТОВ «Нікопольське спеціалізоване управління «Сантехмантаж» № 556 на підставі договору підряду від 01 березня 2017 року, оплачено коштами Товариства. Крім того, позивачем надано до суду докази щодо наявності у нього як члена Садового Товариства заборгованості перед останнім, тому позивач намагається уникнути у такий спосіб виконання своїх обов`язків перед Товариством. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає у повному обсязі (а.с. 47). Представник відповідача Приходько Р.А. у судове засідання не з`явився, був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, під розписку (а.с. 46), причини неявки суду не відомі, заяв про відкладення справи чи про розгляд справи за його відсутності суду надано не було. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є членом Садового товариства «Трубник», що підтверджується копіями розрахункових книжок за технічну воду та електроенергію (а.с. 6-7). Позивач є користувачем у вказаному садовому товаристві двох ділянок, № [NUMBER] та № [NUMBER]. На ділянці № [ADDRESS] збудовано будинок, в якому він проживає з кінця квітня до початку листопада. Для забезпечення потреб на садовій ділянці [ADDRESS] позивача, відповідач постачав електроенергію, а позивач використовував та оплачував вартість електроенергії, що підтверджується відповідними записами у членській книжці позивача, згідно яких у 19 квітня 2018 року оплачено суму 360 грн., 28 вересня 2018 оплачено суму 168 грн. (а.с. 7 на звороті). В обґрунтування позову позивач посилався, що 25 грудня 2018 року будинок на його ділянці [ADDRESS] було відключено від електропостачання, хоча заборгованість по оплаті за електроенергію його садової ділянки відсутня, відсутні і будь-які зауваження щодо роботи електролічильника на його ділянці. За поясненнями Голови правління Приходько Р. А., відключення від електромережі позивача було проведено через відсутність сплати за спожиту технічну воду, доводи позивача про його домовленість з попереднім керівництвом Садового товариства здійснити відповідні роботи в рахунок плати за спожиту технічну воду за 2018 рік залишилися відповідачем без уваги. Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України "Про електроенергетику", Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 ( які були чинні на момент виникнення спірних правовідносин), Правилами користування електричною енергією , затвердженими постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року № 28. Відповідно до положень пункту 1.2 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року (далі ПКЕЕ), населений пункт - це юридична особа - споживач (власник електроустановок населеного пункту або уповноважена власником (співвласниками) експлуатаційна організація, в господарському віданні якої є електроустановки населеного пункту), об`єднує населення на визначеній території та утримує ці електроустановки з метою забезпечення електричною енергією споживачів населеного пункту; споживачі населеного пункту - це населення, електроустановки якого приєднані до технологічних електричних мереж населеного пункту та яке розраховується за використану електричну енергію з населеним пунктом. Положеннями розділу 12 згаданих ПКЕЕ «Особливості постачання електричної енергії для населених пунктів», визначені особливості користування електроенергією для споживачів категорії населення безпосередньо не приєднані до мереж енергопостачальника, а приєднані до технологічних мереж юридичної особи, яка об`єднує електроустановки населення на визначеній території (субспоживачів). Згідно з пунктами 12.3, 12.4 ПКЕЕ населений пункт на підставі договору про постачання електричної енергії здійснює закупівлю електричної енергії з метою її подальшого використання споживачами населеного пункту. Закупівля електричної енергії у постачальника за рахунок коштів споживачів населеного пункту, умови використання електричної енергії, розрахунків за неї, умови технічного забезпечення електропостачання електроустановок споживачів населеного пункту, утримання та обслуговування технологічних електричних мереж населеного пункту регулюються установчими документами населеного пункту та/або укладеними у встановленому законодавством порядку договорами між споживачами населеного пункту та населеним пунктом щодо обслуговування технологічних електричних мереж населеного пункту. В силу пунктів 7.6, 7.7 ПКЕЕ у разі самовільного підключення споживачем струймоприймачів або збільшення величини приєднаної потужності понад величину, визначену умовами договору та /або проектними рішеннями, приєднання струмоприймачів поза розрахунковими засобами обліку, зниження показників якості електричної енергії з вини споживача до величин, які порушують нормальне функціонування електроустановок електропередавальної організації та інших споживачів, невиконання припису уповноваженого представника відповідного органу виконавчої влади, який стосується вищенаведених порушень, постачальник електричної енергії (електропередавальна організація) має право без попередження повністю припинити споживачу електропостачання (технічне забезпечення електропостачання споживача) після оформлення у встановленому цими Правилами порядку акту про порушення. Відключення електроустановок споживача здійснюється персоналом власника електричних мереж, до яких приєднані ці електроустановки, у разі виявлення порушень, зазначених у пунктах 7.5, 7.6 цих Правил. Також, в силу пункту 12.10 ПКЕЕ електроустановки споживачів населеного пункту та споживачів території населеного пункту, які не дотримуються умов договорів, укладених згідно з вимогами цих Правил з постачальником електричної енергії або населеним пунктом, підлягають відключенню від електричних мереж населеного пункту. На вимогу постачальника електричної енергії населений пункт зобов`язаний відключити електроустановки споживача на території населеного пункту у порядку, встановленому Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (далі - Правила від 26 липня 1999 року). Враховуючи наведене, Садове товариство «Трубник» є споживачем електроенергії-юридичною особою, що закуповує електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок всього населеного пункту, зокрема для забезпечення електричною енергією членів Садового товариства (споживачів населеного пункту). Пунктом 35 Правил від 26 липня 1999 року передбачена можливість енергопостачальника відключити споживача у разі самовільного підключення до електричної мережі; розкрадання електричної енергії, навмисного пошкодження приладу обліку та зриву пломби; порушення термінів сплати за спожиту електричну енергію у порядку, визначеному пунктом 27 цих Правил. Пунктом 2 Правил від 26 липня 1999 року визначено, що самовільне підключення - це споживання електричної енергії без укладення з енергопостачальною організацією договору або підключення з порушенням цих Правил. Також відповідно до п. 53 Правил від 26 липня 1999 року, у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника. Акт про порушення цих Правил розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником і складається не менш як з трьох уповноважених представників енергопостачальника. Споживач має право бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів. Енергопостачальник повідомляє споживача не пізніше ніж за 20 календарних днів до дня засідання комісії про його час і дату. Акт про порушення цих Правил не розглядається у разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживача про час і дату засідання комісії. Рішення комісії з розгляду актів оформляється протоколом, копія якого видається споживачу. У протоколі зазначається інформація про причетність споживача до порушення цих Правил. Із системного аналізу наведених норм, слідує, що споживачі населеного пункту, якими є члени Садового товариства «Трубник», можуть бути відключені від енергопостачання в разі самовільного підключення до електромережі, розкрадання електричної енергії, навмисного пошкодження приладу обліку та зриву пломб або в разі порушення термінів сплати ними за спожиту електроенергію. При цьому таке відключення може здійснити лише Акціонерне товариство «ДТЕК Дніпровські Електромережі», як енергопостачальник або Садове товариство «Трубник», на вимогу енергопостачальника чи за його погодженням. Крім того, Статутом самого Садового товариства «Трубник» передбачені заходи впливу до його членів, а саме п. 9.10.17 вказує, що Правління Товариства припиняє подачу води і електроенергії на ділянки у разі несплати внесків і невиконання членами СТ вимог Статуту, рішень загального збору і Правління. Як вбачається з матеріалів справи, належних та допустимих доказів щодо порушення позивачем правил користування електричною енергією, підставами якого може бути відключення садової ділянки від електропостачання суду не надано. Відомостей щодо несплати членських внесків і невиконання позивачем вимог Статуту, рішень загального збору і Правління матеріали справи також не містять. Посилання представника відповідача, що [PERSON] має будь-яку заборгованість перед Садовим Товариством «Трубник», що його виключено з членів вказаного Садового товариства є недоведеними, доказів на підтвердження зазначеного суду не надано. Суд критично оцінює довідку про облік технічної води, що видана на ім`я позивача (а.с. 5), оскільки вона не містить дати її складання та підпису уповноваженої особи, тому не є належним доказом у розумінні ст. ст. 76-81, ч. 2 ст. 95 ЦПК України. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що заборгованість за спожиту технічну воду з боку позивача, навіть якщо вона і має місце, не може бути підставою для відключення садової ділянки від електропостачання. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Під час розгляду справи належних доказів, у розумінні ст.ст. 12, 81 ЦПК України, щодо наявності передбачених законом підстав для припинення електропостачання до садової ділянки [PERSON] № [NUMBER] у Садовому товаристві «Трубник» відповідачем суду надано не було. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дії Садового товариства «Славутич» щодо припинення електропостачання до садової ділянки [PERSON] № [NUMBER] у Садовому товаристві «Трубник», є неправомірними, саме припинення енергопостачання до садової ділянки позивача є такими, що порушує визначений діючим законодавством порядок припинення енергопостачання та обмежую права та інтереси позивача як споживача електричної енергії, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В той же час суд не вбачає підстав задовольнити позовні вимоги в частині зобов`язання Садового товариства «Трубник» в особі голови правління Приходько Романа Андрійовича поновити електропостачання до садового будинку [ADDRESS] , оскільки у судовому засіданні, яке відбулося 09 грудня 2019 року було встановлено, та не заперечувалося сторонами, що електропостачання до вказаного будинку вже поновлено. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача спричиненої йому моральної шкоди, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно п. 3 абз. 3 Постанови пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуального), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку із незаконним перебування під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до положень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. в п. 5 постанови Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов`язковому з`ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду ті з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За загальними правилами відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії певних осіб чи органів завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ч.3 ст.12, та ст. 81 ЦПК України. Позивач [PERSON] посилається на те, що протиправні дії відповідача завдали йому моральних страждань, оскільки внаслідок відключення від електропостачання його садового будинку, розташованого на території СТ «Трубник», був зіпсований запас продуктів, що зберігався у морозильній камері, погіршився стан його здоров`я через хвилювання з приводу вказаної ситуації. Однак вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими та не підлягають задоволенню судом, оскільки факт завдання позивачу моральної шкоди в результаті винних дій або бездіяльності відповідачів не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні та позивачем не надано будь-яких доказів на обґрунтування обставин, викладеного в позові. Крім того, вимоги щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 5000,00 гривень не містять жодного обґрунтування саме такого розміру завданої моральної шкоди. Тому у цій частині позову слід відмовити. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходив з наступного. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог [PERSON] , з Садівничого товариства "Трубник" підлягають стягненню судові витрати на користь [PERSON] зі сплати судового збору в розмірі 768,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 2146 грн. 51 коп.(а.с. 17). За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] .

Outcome: partial