Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

[PERSON] 09.09.2014 року звернулася до суду з позовом до [PERSON], Білгород-Дністровського районного відділу ДМС України в Одеській області про усунення перешкод та зняття з реєстрації, свої вимоги обґрунтовує тим, що їй на праві приватної власності на підставі договору міни належить квартира [ADDRESS]. Стверджує, що на момент укладання договору міни перевірила наявність будь-якої інформації про зареєстрованих в даній квартирі осіб. Згідно наданих довідок та копії домової книги в належній їй на праві власності квартирі ніхто, окрім [PERSON] - дядька позивача не був зареєстрований. Однак, в серпні 2014 року паспортист видала [PERSON] довідку згідно якої в квартирі позивача з 10.06.1996 року зареєстрований та являється членом її сімї - [PERSON], 1979 р.н. Реєстрація [PERSON] у квартирі позивача [PERSON] порушує її право власності та користування даною квартирою, у зв'язку із чим остання просить суд: визнати [PERSON], 1979 р.н. таким, що втратив право користування жилим приміщенням, визнати реєстрацію [PERSON] , 1979 р.н. в квартирі позивача, розташованій за адресою: [ADDRESS] - незаконною та скасувати, зобов'язати Білгород-Дністровський відділ ДМС України в Одеській області анулювати в реєстровій картці відомостей зареєстрованих осіб в квартирі за адресою: [ADDRESS] запис щодо реєстрації в її квартирі [PERSON], внесений паспортистом [PERSON] 13.08.2014 року, зобов'язати Білгород-Дністровський відділ ДМС України в Одеській області зняти [PERSON] з державної реєстрації в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS]. Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причина неявки суду не відома (а.с.47). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду не відома(а.с.53). Представник Білгород-Дністровського РВ ГУ ДМС в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.52) У відповідності до ст.169 ЦПК УКраїни підстав для відкладення розгляду справи не встановлено. Суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у відсутність не з'явившехся осіб за наявними в матеріалах справи доказами. У зв'язку із неявкою сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору міни [PERSON], що змінила прізвище на [PERSON] у зв'язку із укладанням шлюбу, 07.10.2004 року зареєструвала право власності на нерухоме майно, а саме на квартиру [ADDRESS](а.с.10-12). Згідно домової книги на домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON] (а.с.17-18). У відповідності до довідки, виданої КП"Житлово-комунале господарство смт. Сергіївка" до складу сімї [PERSON], що змінила прізвище на [PERSON] у зв'язку із укладанням шлюбу входять: [PERSON] та [PERSON] (а.с.19). Як вбачається з матеріалів справи, у відповідності до акту від 21.08.2014 року,виданого Сергіївською селищною радою за адресою: [ADDRESS] довгий час не проживає квартиронаймач [PERSON], 1979 р.н., що зареєстрований у спірній квартирі з 10.06.1996 року (а.с.20). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Враховуючи вищевикладені норми цивільного законодавства України можливо зробити висновок, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. А відтак у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, у даному випадку про позбавлення права користування житловим приміщенням. З огляду на те, що позивач набула право власності 07.10.2004 року, правовий режим який регулює ці правовідносини системно входить до Глави 2 ЖК України і регулює порядок визнання наймача, або членів його сім'ї такими, що втратили право на користування жилим приміщенням внаслідок їх відсутності понад встановлені строки. За змістом ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Ст. 72 цього Кодексу передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, в зв'язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. Початок перебігу строку відсутності визначається з дня не проживання особи в займаному приміщенні. Виходячи з аналізу даної норми для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщеннями необхідними є дві умови: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Суд ставиться критично до наданого акту від 21.08.2014 року про не проживання відповідача у спірної квартирі, оскільки він не містить інформацію про причини відсутності відповідача, крім того в акті не зазначено із яких даних відомо, що відповідач начебто не проживає у спірної квартирі більш 10 років. З матеріалів справи вбачається, що згідно адресної картки на квартиру [ADDRESS] з 06.06.1996 року зареєстрований [PERSON] (а.с.56). Позивач у своєму позові стверджує, що реєстрація [PERSON] у вищевказаній квартирі є незаконною та такою, що порушує право власності [PERSON], оскільки з моменту придбання нею квартири, а саме з 2004-2014 рік не було жодних відміток у технічному паспорті та домовій книзі про реєстрацію [PERSON] Однак, всупереч положення ст. 60 ЦПК України, позивач не надала суду жодних належних та допустимих доказів, які б дійсно підтвердили, що реєстрація [PERSON] була проведена незаконно, окрім того відмітки у технічному паспорті ставляться лише про власника квартири, а не про зареєстрованих осіб, а відсутність інформації про реєстрацію відповідача у домовій книзі не може бути підставою для тверджень про те, що на момент придбання квартири [PERSON] там не був зареєстрований відповідач [PERSON] Згідно ч.4 ст 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зазначені обставини повинні підтверджуватись належними та допустимими доказами, як це передбачено ст.ст. 58, 59 ЦПК України. Ураховуючи зміст заявлених позовних вимог відповідно до правових норм та положень ст. 60 ЦПК України позивачем не надано доказів які підтверджують факт проведення Білгород-Дністровським райвідділом ДМС України в Одеській області незаконної реєстрації [PERSON], а також факт відсутності відповідача [PERSON] у спірної квартирі більше шести місяців, який обґрунтовував би вимоги позивача про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Вимоги позивача, щодо зняття з реєстраційного обліку та анулювання в реєстровій картці запису щодо реєстрації [PERSON], є похідними від основного позову та можуть бути задоволені лише у разі задоволення позовних вимог про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та про визнання реєстрації [PERSON] незаконною, а тому, за викладених обставин задоволенню не підлягають. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищевикладене, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилалися позивачі як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed