Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору дарування договором купівлі-продажу, визнання права власності на частку у спільному майні подружжя та поділ майна, який повністю підтримав в судовому засіданні, а зустрічний позов визнав частково та пояснив, що 17 листопада 1990 року зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON], який рішенням Коломийського міськрайонного суду від 22 лютого 2013 року розірваний. За час спільного проживання у шлюбі вони з відповідачкою придбали спільне майно, яке не можуть розділити в добровільному порядку. Майно складається з квартири [ADDRESS], земельних ділянок по вул. М. Колодінського, 16 та по вул. М. Колодінського, 18 в м. Коломиї та автомобіля HYUNDAI SANTA FE, 2008 року випуску номерний знак [NUMBER]. Позивач зазначив, що договір дарування квартири фактично є договором купівлі-продажу, оскільки дана квартира була придбана 28 березня 2011 року за 20 000, 00 доларів США. Дані грошові кошти набуті в шлюбі та є спільною сумісною власності. Про факт оформлення купівлі квартири договором-дарування йому стало відомо після фактичного розірвання шлюбу Придбаний за час перебування в шлюбі 23 квітня 2008 року автомобіль марки HYUNDAI SANTA FE, 2008 року випуску номерний знак [NUMBER] В, був таємно реалізований [PERSON] Враховуючи, що він є співвласником даного транспортоного засобу, то відповідно має право на половину виручених від продажу грошових коштів. Враховуючи, що домовленості між ним та [PERSON] щодо володіння, користування та розпорядження спільним сумісним майном не було встановлено, просить суд визнати договір дарування квартири [ADDRESS], укладений 28.03.2011 року - договором купівлі-продажу та провести розподіл спільного сумісного майна подружжя набуто у шлюбі. Також ствердив, що йому невідомо про жодні боргові зобов'язання, оскільки грошові кошти він не отримував. Однак йому відомо, що брат відповідачки [PERSON] дав кошти на оздоблення будинку в сумі 10000 доларів. Крім того просить суд провести реальний розподіл житлового будинку по вул. Київська 10-а та земельної ділянки згідно першого варіанту судової інженерно-технічної експертизи № 23.03.15 від 23 березня 2015 року та виділити йому у власність земельну ділянку по вул. М. Колодінського, 16. Відповідачка по первісному позову [PERSON] основний позов визнала частково, а зустрічний позов підтримала повністю і пояснила, що [PERSON] в первісній позовній заяві до переліку спільного сумісного майна подружжя, що підлягає розподілу не включив збудований за час шлюбу житловий будинок з господарською спорудою по вул. Київська, 10-а в м. Коломия та земельну ділянку для його будівництва та обслуговування площею 0,0514 га по вул. Київська, 10-а, який підлягає поділу. Як спільне сумісне майно подружжя. Крім того, вважає, що квартира [ADDRESS] не входить до спільного сумісного майна подружжя, так як була подарована їй згідно-договору дарування, а тому поділу не підлягає. Так на 45-ти річчя її брат [PERSON] виявив бажання подарувати їй машину, однак вона відмовилася і попросила купити спірну квартиру. Брат сказав, що дасть гроші на її придбання за умови, що вона буде оформлена договором дарування на неї, а тому квартира придбана за кошти подаровані їй братом про, що [PERSON] знав і це підтвердив у деклараціях про доходи державного службовця. [PERSON] зазначила, що автомобіль HYUNDAI SANTA FE проданий за спільною згодою для погашення кредитних зобов'язань, про що було відомо позивачу за первісним позовом. Дійсно, автомобіль HYUNDAI SANTA FE був придбаний в шлюбі по кредитному договору, про те кошти на перший внесок було позичено у [PERSON], що стверджується розпискою. З часу придбання автомобіля було 9 випадків прострочки сплати платежів по кредиту, 3 роки не сплачувалася страхівка і банком було нараховано 13500 доларів США штрафу. Кожного дня банк вимагав погашення боргу, а тому було прийняте спільне з позивачем рішення про продаж автомобіля. Зазначає, що оскільки за період перебування у шлюбі у сторін виникли боргові зобов'язання на загальну суму 340 000 гривень, то відповідно дана сума підляє розподілу між нею та [PERSON] Просить суд поділити в натурі майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме житловий будинок по вул. Київській, 10-а в м.Коломия, земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських споруд по вул. Київській, 10-а, земельні ділянки по вул. М.Колодінського, 16 та по вул. М.Колодінського, 18 в м.Коломия та виділити їй у власність 1/2 частину будинку з господарською спорудою, що розташований в м. Коломия по вул. Київська, 10-а Івано-Франківської області, 1/2 частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських споруд по вул. Київська, 10-а Івано-Франківської області згідно першого варіанту судово-технічної експертизи та виділити їй земельну ділянку по вул. М. Колодінського, 16 в м.Коломия, Івано-Франківської області, атакож поділити борги подружжя та відмовити [PERSON] в позові про визнання договору дарування договором купівлі-продажу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що квартира [ADDRESS], ним була продана [PERSON] за 27 тисяч доларів США, які остання особисто без присутності [PERSON] передала їх йому. Договір дарування був оформлений на прохання [PERSON], яка мотивували тим, що гроші їй подарував брат на день народження для придбання житла. Просить суд вирішити даний спір згідно закону. Суд вважає, що основний та зустрічний позови підставні і підлягають до часткового задоволення виходячи з наступних підстав. Згідно із ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності і у разі його поділу частки дружини та чоловіка є рівними. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. В п.19. Постанови Пленуму Верховгого Суду «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України . Крім того, як розяснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 17 листапада 1990 року зареєстували шлюб, який рішенням Коломийського міськрайонного від 22 лютого 2013 року - розірвано. За час перебування в зареєстрованому шлюбі сторони за спільні кошти придбали нерухоме майно, яке не можуть розділити в добровільному порядку, а саме житловий будинок з господарською спорудою по вул. Київська, 10-а в м.Коломия на приватизованій земельній ділянці площею 0,514 га, та земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул. Колодінського, 16 та по вул. Колодінського, 18 в м.Коломия. Так, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок 10-а по вул. Київська в м. Коломия Івано-Франківської області загальною площею 162,4 кв. м., житловою площею 45,2 кв. м. та альтанка Б. На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 628025 [PERSON] належить земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0514 га, що розташована по вул. Київська, 10а в м. Коломия Івано-Франківської області, кадастровий номер 2610600000:28:005:0165. На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки посвідченого 12 лютого 2009 року приватним нотаріусом [PERSON] та державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 628023 [PERSON] належить земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0800га, що розташована по вул. М.Колодінського, 16 в м. Коломия Івано-Франківської області, кадастровий номер 2610600000:27:001:0152. На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки посвідченого 12 лютого 2009 року приватним нотаріусом [PERSON] та державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 628022 [PERSON] належить земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0800га, що розташована по вул. М.Колодінського, 18 в м. Коломия Івано-Франківської області, кадастровий номер 2610600000:27:001:0153. Сторони визнали, що дане майно ними набуте за час шлюбу, наявне на час припинення спільного проживання, а тому підлягає поділу, як спільне сумісне майно подружжя. Обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ст. 61 ч.1 ЦПК України). Крім того, в судовому засіданні встановлено, що 28 березня 2011 року між [PERSON] та [PERSON]В був укладений договір-дарування, відповідно до умов якого [PERSON] отримала в подарунок квартиру [ADDRESS]. Однак, відповідач [PERSON] в судовому засіданні, підтвердив обставини наведені [PERSON] в позовній заяві, та вказав, що отримав грошові кошти в сумі доларів США за купівлю квартири від [PERSON] в сумі 27 тис доларів США, проте погодившись на її прохання факт купівлі нерухомого манйа було формлено договором-дарування. Отже, в судовому засіданні встановлено, що фактично між сторонами зазначеними у договірі мав місце договір купівлі-продажу квартири. Враховуючи, що [PERSON] в судовому засіданні не навів та не представив суду доказів про наявність у нього на час укладення договору купівлі - продажу квартири грошових коштів, в сумі необхідній для прибання спірної квартири, що підверджується наявними при матеріалах справи копіями декларації про його доходи за 2011-2012 роки, де [PERSON] вказав квартиру, як дарунок члена сімї та індивідуальними відомостями про застраховану особу Пенсійного фонду України згідно яких дохід сторін, [PERSON] та [PERSON], за період з 2000 по 2010 рік складає 337 210 грн. В рахунок цих коштів подружжям проведена реконструкція будинку та господарської споруди по вул. Київській, 10, придбано 2 земельні ділянки вартістю по 12 950 грн. кожна, сплачено по кредитному договору за автомобіль 16689,31 доларів США, придбано пального виходячи із пробігу автомобіля 40000 км та середньої норми витрат пального 15 літрів більше 6000 літрів, проводилося технічне обслуговування автомобіля, утримання сімї, доньки-студентки, оплата вартості проживання її в гуртожитку. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від від 21 грудня 2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування. В судовому засіданні встановлено, що на період придбання спірної квартири в розпорядженні сім'ї [PERSON] не було необхідної суми для її придбання, а тому спірна квартира була придбана за кошти, які фактично були подарові [PERSON] її рідним братом [PERSON] Даний факт позивачем не спростований і не підтверджений доказами, а саме джерелом надходження коштів, які були у спільному майні подружжя на придбання квартири. Також судом встановлено, що HYUNDAI SANTA FE, 2008 року випуску, номерний знак [NUMBER] автомобіль був придбаний сторонами згідно кредитного договору № 54-34.2/355 від 12.05.2008 року на імя [PERSON] Згідно довідки ПАТ «Укрсоцбанк» від 23.07.2013 року № 54-22/110 за період з травня 2008 року по червень 2012 року по тілу кредиту сплачено 21 040 доларів США та 7 447,45 доларів США по відсотках, в липні 2012 року оплачено 15 000 доларів США по тілу кредиту та 85,16 доларів США по відсотках, а всього сплачено 36040 доларів по тілу кредиту та 7532,61 доларів по відсотках. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] ствердив, що він кошти на перший внесок по кредиту на придбання автомобіля в сумі 10 000 доларів США позичив подружжю [PERSON]. Оплата страховки в сумі 5000 доларів США придбаного за кредитним договором автомобіля була проведена за виручені кошти від реалізації автомобіля Пежо, що належав сім'ї [PERSON]. В 2012 році [PERSON] звернулась до нього із проханням про продаж вказаного автомобіля в м.Києві, оскільки через відсутність коштів кредит не сплачувався, а тому було прийняте спільне із [PERSON] рішення про його продаж. Він /[PERSON]Д./ за власні кошти через Мінське відділення «Укрсоцбанку» в м. Києві погасив борг по тілу кредиту в розмірі 15000 доларів США і відсотки, та домовився про списання пені. Після погашення боргу по кредиту автомобіль було продано за 13 000 доларів США, а виручені кошти за нього [PERSON] залишив собі в рахунок витрачених по оплаті кредиту. Крім того він на 45 річчя сестри [PERSON] подарував останній 30тис доларів США на придбання нею квартири, але при умові, що квартира буде їй подарована. В кінці березня 2011 року [PERSON] повідомила його про придбану квартиру по договору дарування. Свідок [PERSON] ствердив, що [PERSON] мав намір подарувати сестрі, [PERSON], автомобіль, однак вона відмовилася від автомобіля та на її прохання було придбано квартиру в м.Коломиї по вул. Театральній. Пояснив, що оскільки знайти покупця на автомобіль в м.Коломиї не було, за дорученням, яке оформили на нього автомобіль Хюндай Сантафе був проданий в м. Київі через декілька місяців після його перебування у м.Київ за 13 000 доларів США. Суд не бере до уваги заперечення [PERSON] про те, що кредит за автомобіль погашений його знайомим, оскільки представлені докази цю обставину не підтверджують, а спростовуються поясненнями свідків, копії розписок, що знаходяться при матеріалах справи та самими поясненнями [PERSON], які є непослідовними та мають розбіжність. Пояснення свідка [PERSON] суд не бере до уваги, оскільки [PERSON] визнав, що земельна ділянка не була приватизована, належала до земель сільської ради, а тому згідно закону не могла бути ним продана на той час, який зазначає свідок. Згідно технічного паспорту будинковолодіння № 10-а по вул. Київська в м.Коломия складається із житлового будинку, загальною площею 162, 4 кв.м., загальна площа житлових приміщень становить 137,5 кв.м., житловою площею 45, 2 кв.м. та допоміжної площі 45, 2 кв.м. Інвентаризаціна вартість будинковолодіння становить 504 971, 00 грн. Як, вбачається з висновку судової інженерно-технічної експертизи № 23.03.2015 від 23 березня 2015 року, проведеної по даній справі за клопотанням сторін, ринкова вартість будинковолодіння, що розташоване по вул. Київській, 10-а в м.Коломия становить 653109, 00 гривень, а дійсна ринкова власніть житлового будинку становить 762844, 00 грн. Ринкова вартість земельної ділянки площею 0, 0514 га по вул. Київській, 10-а в м.Коломиї становить 16500, 00 грн. Також у висновку зазначено, що з врахуванням порядку користування приміщеннями житлового будинку, який склався між співвлавниками, існує три варіанти можливого реального розподілу вказаного будинковолодіння на 2 частини в натурі. Оглянувши запропоновані варіанти, в судовому засіданні сторони та їхні представники, виходячи з ситуації, що склалась погодились на перший варіант висновку судової інженерно-технічної ескпертизи розподілу житлового будинку з господарською спорудою та земельної ділянки по вул. Київській, 10-а в м.Коломия. Суд, при прийнятті рішення щодо розподілу будинковолодіння по вул.Київська,10»а» погоджується із запропонованим сторонами варіантом розподілу будинковолодіння та земельної ділянки так як даний варіант буде відповідати часткам кожної із сторін та уже встановленим порядком їх користування. З врахуванням наведених обставин вартість нерухомого майна подружжя, придбаного ними під час шлюбу, і яке підлягає розподілу становить 885,788 грн., і складається з житлового будинку вартістю 678 034 грн., земельної ділянки по вул. Київській, 10 а в м.Коломия вартістю 84810 грн., земельних ділянок по вул. М.Колодінського, 18 та по вул. м.Колодінського, 16 в м. Коломия, вартістю по 61 474 грн. кожна. Враховуючи, що строни в судовому засіданні погодились на застосування при розподілі майна першого варіанту висновку, а тому враховуючи, що [PERSON] виділено 52/100 реальних часток в будинку з господарською спорудою, загальною вартістю 353 088 грн. та земельна ділянка площею 148 кв.м., вартістю 24 420 грн., [PERSON] 48/100 реальних часток в будинку вартістю 324 946 грн. та земельна ділянка площею 122 кв.м., вартістю 20 130 грн., а тому [PERSON] повинен сплатити [PERSON] грошову компенсацію за відхилення від реальної частки в спільному майні подружжя в розмірі 23852 грн., на сторони поголодились під час рогляду справи. Крім того, в судовому засіданні [PERSON] не довела боргові зобов»язання [PERSON] перед нею та не представила докази відповідно до вимог ст.60 ЦПК України, а тому в цій частині позову слід відмовити. Встановлене судом підтверджується копією договору купівлі-продажу від 12 лютого 2009 року № 489, копією договру купівлі-продажу від 12 лютого 2009 року за № 500, копіями Державних актів серії ЯМ № 628023 та серії ЯМ № 628022, копією довідки ПАТ "Укрсоцбанк" по кредитному договору №54-35.2/355 від 23 липня 2013 року, копіями касових документів про сплату кредиту, пені та штрафних санкцій, копією технічного паспорту на житловий будинок по вул. Київській, 10-а в м. Коломия, копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІФ №052370, копією витягу з сайту Пенсійного фонду України про індивідуальні відомості про застраховану особу [PERSON], копією витягу з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки по вул. Київській, 10-а в м.Коломия, копіями декларацій [PERSON] про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2011 та 2012 роки, висновком судової інженерно-технічної експертизи № 23.03.2015 від 23 березня 2015 року та іншими перевіреними в суді доказами. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. Враховуючи, що по справі [PERSON] сплачено 6000 грн за проведення судової інженерно-технічної експертизи, що підтверджується оригіналом квитанці, а відповідно до ст.88 ЦПК України сторони повинні нести порівну судові витрати то в даному випадку [PERSON]І повинен відшкодувати [PERSON] половину судових витрат, а саме 3000 грн за проведення експертизи. На підставі ст.ст. 60,61,68,70,71 СК України, ст.ст. 368,372 ЦК України та

Outcome: partial