Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування 200 тисяч грн. моральної шкоди, завданих злочином. Свої позовні вимоги вона обґрунтовує тим, що 22.05.2011 року приблизно о 18.30 год., [PERSON] перебуваючи в парку ім.О.Кульчицької, що по вул.Любінській в м.Львові, неподалік міжнародного аеропорту "Львів" ім.Данила Галицького, на грунті особистих неприязнених відносин, вступив з її чоловіком [PERSON] в словесну суперечку, яка переросла в шарпанину та бійку. В ході бійки між [PERSON] та [PERSON] останній, тримаючи у правій руці ніж, не маючи умислу на вбивство [PERSON], обхопив останнього обома руками за тулуб і вони почали вовтузитись, внаслідок чого вдвох впали на землю. В результаті падіння [PERSON], тримаючи в правій руці ніж, через необережність наніс [PERSON] ножове поранення в праву половину грудної клітки, після чого останнього було госпіталізовано у восьму комунальну міську клінічну лікарню. [INFO], [PERSON] перебуваючи на лікуванні у восьмій КМКЛ помер. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 16.04.2013 року [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі п.»в» ст.1 Закону України «Про амністію» від 08.07.2011 року, а кримінальне провадження відносно нього - закрито. Зазначила, що відповідач завдав їй моральної страждань, оскільки вона втратила чоловіка, а малолітні діти - син [PERSON], [INFO] та донька - [PERSON], [INFO] - батька. Просить стягнути 200000 грн. на відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, покликаючись на мотиви такого та доповнили, що [PERSON], втративши чоловіка за вказаних обставин, пережила стрес, страждання, переживання за сім'ю, при цьому відповідач, який під час кримінального провадження обіцяв, що відшкодує завдану шкоду, однак, до цього часу жодної моральної компенсації їй не надав. Просять позов задовольнити. Відповідач позов визнав частково та пояснив, що не заперечує проти відшкодування позивачу моральної шкоди в розмірі 10000 грн., оскільки розуміє, що [PERSON] дійсно відчуває душевні переживання з приводу втрати чоловіка. Проте, просить врахувати, що він має на утриманні малолітнього сина, [INFO], і не має коштів на відшкодування моральної шкоди в розмірі, про який просить позивач, оскільки його заробітна плата складає лише 1300 грн. на місяць. Заслухавши пояснення позивача, її представника та відповідача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 16.04.2013 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію» від 08.07.2011 року, а кримінальне провадження відносно нього за ч.1 ст.119 КК України - закрито. Ухвала набрала законної сили (а.с.3-4). Згідно даної ухвали, судом встановлено, що 22.05.2011 року, приблизно о 18 год. 30 хв., перебуваючи в парку ім.О.Кульчицької, що по вул.Любінській в м.Львові, неподалік міжнародного аеропорту "Львів" ім.Данила Галицького, на грунті особистих неприязнених відносин, вступив з [PERSON], [INFO] в словесну суперечку, яка переросла в шарпанину та бійку. В ході бійки між [PERSON] та [PERSON] останній тримаючи у правій руці ніж, не маючи умислу на вбивство [PERSON], обхопив останнього обома руками за тулуб і вони почали вовтузитись, внаслідок чого вдвох впали на землю. В результаті падіння [PERSON], тримаючи в правій руці ніж через необережність наніс [PERSON] ножове поранення в праву половину грудної клітки, після чого останнього було госпіталізовано у восьму комунальну міську клінічну лікарню. [INFO], [PERSON] перебуваючи на лікуванні у восьмій КМКЛ помер. Таким своїми діями [PERSON] вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.119 КК України (а.с.3-4). Відповідно до вимог ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, ухвала Залізничного районного суду м.Львова від 16.04.2013 року, що набрала законної сили, для суду, що розглядає дану справу про цивільно-правові наслідки дій [PERSON], які цією ухвалою були визначені як вчинення злочину, передбаченого ч.1 чт.119 КК України, являється обов'язковим в частині чи мали місце ці дії та чи вчинені вони саме [PERSON] Статтею 11 ЦК України передбачені підстави виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Згідно п.3 ч.2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання моральної шкоди іншій особі. Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів та у приниженні честі і гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У відповідності до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п.9 Постанови №4 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року (із змінами і доповненнями) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Судом також встановлено, що [PERSON] не працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] (а.с.5) та доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.6), молодша донька є дитиною позивача та [PERSON], який загинув внаслідок злочинних дій відповідача. Із матеріалів справи, а саме довідки про доходи, виданої [PERSON] вбачається, що він працює підсобним робітником в ТОВ Медичний коледж «Монада» (а.с. 37), та як встановлено, має на утриманні малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позивач в ході розгляду справи довела, що внаслідок вчинення [PERSON] злочину їй була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях у зв'язку із втратою чоловіка. Разом з цим, суд не вважає за можливе задовольнити позовні вимоги у частині відшкодування моральної шкоди в повному обсязі в розмірі 200000 грн., так як немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного, душевного болю, страждань, гідності особи, а будь-яка компенсація моральної шкоди не може відповідати дійсним стражданням позивача і може мати тільки умовний вираз. Виходячи з наведеного, та враховуючи характер, тривалість та глибину фізичних і душевних страждань, яких зазнала та продовжує зазнавати позивач, втративши чоловіка, а її донька - батька, те, що [PERSON] позбавлена можливості вести свій звичайний спосіб життя, змушена докладати значних зусиль для організації свого життя за вказаних обставин, а також беручи до уваги той факт, що відповідач протягом більше ніж трьох років з дня смерті [PERSON] жодної моральної компенсації позивачу не надав, та враховуючи вимоги розумності, виваженості і справедливості, суд приходить до переконання, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 100000 грн. на відшкодування спричиненої моральної шкоди. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню 1000 грн. судового збору.

Outcome: partial