Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

10.02.2017 року [PERSON] звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до [PERSON] та просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою, укладений 09.10.2009 року, окрім того, просив суд визначити місце проживання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], із ним. Свої вимоги обґрунтовує наступним. 09.10.2009 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб. Від шлюбу вони мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час діти проживають із ним та перебувають на його утриманні. Зазначає, що подальше спільне життя із позивачкою є неможливим, адже вони проживають окремо, шлюбні відносини між ними припинені в середини 2014 року. Спір щодо поділу спільного майна на теперішній час відсутній. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився. Через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності за участі його представника адвоката [PERSON] Позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Представник позивача адвокат [PERSON] (повноваження підтверджено свідоцтвом про зайняття адвокатською діяльністю та договором про надання юридичної допомоги (а.с.15-16), у судове засідання не зявився. Надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце проведення судового засідання, не зявилася. Про причини неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи у її відсутності суду не надала. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. 09.10.2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу Бандрівська) [PERSON] (а.с.9). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (свідоцтва про народження серії 1-НО № 323906 та серії 1-НО № 466870 (а.с.11-12). Шлюбні відносини між подружжям припинені з середини 2014 року, подружжя не мешкають разом, спільне господарство не ведеться, примирення неможливе. Спір про поділ сумісного майна відсутній. Діти на теперішній час проживають із позивачем [PERSON], який і піклується про них, що підтверджується: довідкою Виконавчого комітету Словянської міської ради від 140.02.2016 року; довідкою Словянської загальноосвітньої школи Ι-ΙΙΙ ступенів № 15; актом керівника комітету мікрорайону Черевківка від 21.10.2016 року (а.с.13-14,18). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи причини припинення шлюбних відносин, суд вважає, що вживати заходів щодо примирення подружжя не доцільно, оскільки це суперечить моральним засадам суспільства. Зясувавши обставини справи, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, подружжя мешкають окремо один від одного, морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає за необхідне залишити відповідачці [PERSON] її шлюбне прізвище «Богдан». Що стосується позовних вимог в частині визначення місця проживання дітей, суд виходить з наступного. Стаття 141 СК України визначає, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо. Місце проживання дитини визначається за згодою батьків (ч. 1 ст. 160 СК України). При вирішенні спору про місце проживання дітей, суд виходить з принципу пріоритетності прав та інтересів кожної дитини, приймає до уваги встановлені в судовому засіданні факти щодо ставлення батька до виконання своїх обов'язків, вік кожної дитини, а також норми Конституції України та законодавства, що регулює ці питання, зокрема: Так, статтею 21 Конституції України проголошено вільність і рівність усіх людей у своїй гідності та правах. Ця вихідна конституційна засада конкретизована у статті 24 Конституції України: громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, не може бути привілеїв чи обмежень, в тому числі за ознаками статі. У частині 3 цієї статті Конституції України закріплено конституційні гарантії, якими забезпечується рівність прав жінки і чоловіка. Право на свободу вибору місця проживання кожному гарантоване ст. 33 Конституції України а також закріплено у багатьох міжнародних актах: Загальною декларацією прав людини від 10 грудня 1948 року (ст. 13), Міжнародним пактом про громадянські та політичні права від 16 грудня 1966 року (ст. 12), Протоколом N 4 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод від 16 вересня 1963 року (ст. 2) та іншими. За Цивільним кодексом України (ст. 29) місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом (ч. 3 ст. 160 СК України); місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини (ч. 2 ст. 160 СК України); місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (ч. 1 ст. 160 СК України). У Принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що передбачено ст. 141 СК України та витікає зі змісту Конвенції про права дитини. Тим більше, що поняття "розлучення" не співпадає з поняттям "визначення місця проживання", оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки і піклування, або за судовим рішенням. Обмеження у цьому разі стосуються тільки місця проживання дитини до досягнення нею чотирнадцятирічного віку. Таким чином, враховуючи всі обставини справи в сукупності, конституційні норми та норми сімейного законодавства, Принцип 6 Декларації прав дитини, діючи винятково в інтересах дітей, суд переконаний, що місцем проживання дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], слід визначити із батьком [PERSON], [INFO]. Відповідач не наполягав на стягненні з відповідачки на його користь суми судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви до суду. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved