Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Позов обґрунтовано тим, що рішенням Хмільницького міськрайонного суду від 08.09.2017 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 16.08.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що з часу прийняття вказаного рішення суду його матеріальне становище змінилось, він являється безробітним, доходу не має та несе витрати по найму житла, опалення, харчування та забезпечення побутових потреб. За таких обставин, позивач, з посиланням на ст. 192 СК України, просить зменшити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Хмільницького міськрайонного суду від 08.09.2017 року з нього на користь відповідача на сина [PERSON], [INFO], з 1/4 на 1/6 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі 950 грн., або у розмірі, що дорівнює 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Ухвалою суду від 04.04.2018 року відкрито спрощене позовне провадження у даній цивільній справі. Ухвалою суду від 12.04.2018 року задоволено клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та призначено розгляд даної цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 19.04.2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у відповідності до якого відповідач просить відмовити в задоволенні позову, оскільки при ухваленні рішення про стягнення з [PERSON] аліментів судом було враховано визначені ст. 182 СК України обставини. Також, позивачем не надано доказів на підтвердження визначених ч. 1 ст. 192 СК України обставин, які є підставою для зміни розміру аліментів. 02.05.2018 року до суду надійшла відповідь на відзив, у відповідності до якої представник позивача просить задовольнити позовні вимоги, оскільки позивач безробітній, не працює та немає доходів. Також, представник позивача зазначає, що залишення встановленого розміру аліментів незмінним призведе до виникнення та накопичення заборгованості. Позивач та його представник в судовому засіданні вказали, що предявлений позов підтримують та просять його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні вказала, що заперечує проти предявленого позову та просить відмовити в його задоволенні. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку що позов задоволенню не підлягає враховуючи наступне. Свідоцтвом про народження серії і-АМ № 186441 (копія на а.с. 6) підтверджено, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] матір'ю - [PERSON], [INFO] Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 08.09.2017 року (справа № 149/2190/17) з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], в розмірі ј частини зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 16.08.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду набрало законної сили 25.09.2017 року (копія на а.с. 5). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що з часу прийняття вказаного рішення суду його матеріальне становище змінилось, він являється безробітним, доходу не має та несе витрати по найму житла, опалення, харчування та забезпечення побутових потреб, а тому, з посиланням на ст. 192 СК України, просить зменшити розмір стягуваних аліментів. На підтвердження даних доводів позивач надає: довідку Хмільницького міськрайонного центру зайнятості № 03/48-18 від 16.02.2018 року (копія на а.с. 7) з якої вбачається, що позивач не зареєстрований в Хмільницькому міськрайонному центрі зайнятості; довідку Калинівської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області від 20.02.2018 року (копія на а.с. 8) з якої вбасається, що позивач за період з 01.01.2017 року по 30.09.2017 року доходів не мав; довідку Управління соціальної та молодіжної політики Хмільницької РДА № 253 від 16.02.2018 року (копія на а.с. 9) з якої вбачається, що позивач станом на 16.02.2018 року не перебуває на обліку в управлінні соціальної та молодіжної політики Хмільницької РДА і не одержує ніяких видів допомог. При цьому, з індивідуальних відомостей про застраховану особу від 16.02.2018 року (копія на а.с. 10) встановлено, що позивач був працевлаштований у 2005, 2006 та 2016 роках. Тобто та обставина, що позивач не працює існувала на час прийняття рішення суду від 08.09.2017 року та була врахована судом при визначені розміру стягуваних аліментів, а тому не може бути підставою для зменшення розміру аліментів. Доказів зміни сімейного стану чи погіршення стану здоров'я позивачем також не надано. З огляду на становлені обставини, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами наявність, передбачених ч. 1 ст. 192 СК України підстав, для зменшення розміру аліментів. При цьому, суд враховує, що у відповідності до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що позивач не довів наявність, передбачених ч. 1 ст. 192 СК України підстав для зменшення розміру аліментів, а також те, що при зменшенні розміру аліментів суттєво погіршиться становище дитини, суд, з урахуванням встановлених обставин, дійшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed