Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі ПАТ "АМКР") про визнання факту проживання однією сім'єю, відшкодування моральної шкоди, заподіяною смертю діда у зв'язку з виконанням ним трудових обов'язків, в якому просить суд визнати його членом сім'ї [PERSON], який помер у зв'язку з професійним захворюванням, пов'язаним з виробництвом, встановити факт спільного проживання [PERSON] та його діда [PERSON] з [INFO] (дня його народження) по [INFO], тобто по день смерті [PERSON] та стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю діда 60000,00 грн. без утримання податку на доходи фізичних осіб. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є онуком померлого [INFO] - [PERSON], [INFO], який працював у відповідача в період з 17.05.1977 року по 28.06.2014 року, з 30.11.1983 року по 10.01.1994 року, з 23.07.1998 року по 26.04.2002 року. Тривала праця в умовах впливу шкідливих факторів викликала у [PERSON] захворювання на пиловий бронхіт 1 стадії , емфізему легень 1 стадії, ДН 1-11 стадії . Відповідно до Акту розслідування професійного захворювання від 03.04.2001 року причиною виникнення професійного захворювання була визнана праця в шкідливих умовах, а також встановлена винна особа у розвитку профзахворювання, яким є ПАТ «АМКР». Відповідно до Висновку МСЕК від 07.05.2001 року [PERSON] встановлена 3-а група інвалідності, а також стійка втрата працездатності в розмірі 30 % на період з 23.04.2001 року по 01.04.2002 року у зв'язку з профзахворюванням, про що свідчить Акт розслідування професійного захворювання від 03.04.2001 року. В подальшому, при наступних оглядах стану здоров'я [PERSON], 25.06.2014 року МСЕК встановлено перша група інвалідності та стійка втрата профпрацездатності в розмірі 100 % повторно на період з 23.06.2014 року та безстроково. [INFO] у віці 62- х років [PERSON] помер, про що свідчить Свідоцтво про смерть від [INFO] серії [NUMBER], видане Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізької міського управління юстиції у Дніпропетровській області. У серпні 2015 року позивач звертався до суду з позовом до ПАТ «АМКР» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю діда у зв'язку з виконанням ним трудових обов'язків, але рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу (справа 210/4188/15-ц) у задоволенні позову позивачу було відмовлено у зв'язку з тим, що він не надав суду достатньо доказів того, що він проживав з померлим [PERSON] однією сім'єю, зокрема судового рішення про встановлення юридичного факту. Про те, що [PERSON] є онуком померлого [PERSON], підтверджується: Свідоцтвом про народження [PERSON]; Свідоцтво про зміну Позивачем прізвища; Свідоцтво про народження матері [PERSON] - [PERSON] та Свідоцтвом про укладення шлюбу матері [PERSON] Враховуючи вищевикладені обставини, позивач звернувся до суду з даним позовом до ПАТ «АМКР» про визнання факту спільного проживання однією сім'єю зі [PERSON] та відшкодування моральної шкоди, заподіяною смертю діда у зв'язку з виконанням ним трудових обов'язків. Внаслідок смерті діда позивач зазначає, що моральні страждання та переживання йому спричиняє порушений звичний спосіб життя, втрата одного із самих близьких людей, що вимагає від [PERSON] додаткових зусиль для організації свого життя. Втрата діда для Позивача є болісною не відновлюваною втратою близької людини. У зв'язку з цим, Позивач звернувся до суду з відповідним позовом та просить у відшкодування моральної шкоди, в зв'язку зі смертю діда, стягнути з Відповідача 60 000,00 гривень. У судовому засіданні позивач [PERSON] просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі та пояснив, що у зв'язку зі смертю діда він переживає моральні страждання. Представник позивача [PERSON] (Довіреність від 21.09.2016 р., дійсна до 06.05.2017 р.) підтримав позовні вимоги в повному обсязі, обґрунтовуючи їх обставинами, викладеними в позовній заяві та іншими матеріалами справи. Представник відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» - [PERSON] (Довіреність № 14-407юр від 12.10.2016 р., дійсна до 10.10.2017 року) у судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, просила суд у задоволенні позову відмовити, посилаючись на заперечення, які надала у справі 06.02.2017 року. Вислухавши думку позивача, його представника [PERSON] та представника ПАТ «АМКР» [PERSON], вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень, суд приходить до висновків про те, що заявлений цивільний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Під час судового розгляду даної справи, судом встановлено, що [PERSON] є онуком померлого [PERSON], оскільки, даний факт підтверджується: копією Свідоцтва про народження від 11 липня 1995 року серії [NUMBER] (а.с. 6); копією паспорта серії [NUMBER] виданого 07.04.2011 року Довгинцівським РВ Криворізький КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області (а.с. 5); копією Свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 01.07.1995 року (а.с. 8 зворотній бік); копією Свідоцтва про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] від 16.06.2005 року (а.с. 7); копією Свідоцтва про зміну імені [PERSON], [INFO] серії [NUMBER] (а.с. 7 зворотній бік); копією Свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 02.03.1971 року (а.с. 8 ). Крім того, судом встановлено, що [PERSON], починаючи з дня свого народження по момент смерті [PERSON], а саме, з [INFO] по [INFO] спільно проживав однією родиною та вів спільне господарство зі своїм дідом за адресою: [ADDRESS]. Даний факт підтверджується: копією Довідки керуючого справами виконкому [PERSON] № 190 від 10.03.2015 року (а.с. 27); копією Акту про проживання ТОВ «Комбінат Благоустрою» Б/Н від 18.02.2016 року (а.с. 28); копією Акту про проживання у квартирі Н від 17.12.2014 року (а.с. 26). Також, даний факт підтверджено показами свідків у судовому засіданні, які допитані у даній справі за клопотанням представника Позивача, а саме: [PERSON] [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідно до Свідоцтва про смерть (актовий запис № 824) виданого Довгинцівським відділом державної РАЦС КМУЮ 28.07.2014 року, [PERSON] помер [INFO] у віці 62 років, даний факт підтверджується наявною у матеріалах справи копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 16 зворотній бік). Відповідно до наявних у матеріалах доказів, підтверджується той факт, що [PERSON], в період з грудня 1972 року по квітень 2002 року, з перервами, працював в ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на різних посадах, зокрема на посаді слюсаря з ремонту металургійного устаткування цеху (а.с. 9-11, 12-13). Згідно з Актом розслідування професійного захворювання від 03.04.2001 року (форма П-4), причиною отримання [PERSON] профзахворювань слугувала тривала робота в шкідливих умовах, яка викликала захворювання на пиловий бронхіт 1 стадії, емфізему легень 1 ст., ДН- 1-11 ст. (а.с.12-13). Акт розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 03.04.2001 року не оскаржено ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» у встановленому законодавством порядку. Тому, судом не встановлено підстав вважати вказаний Акт недійсним. Відповідно до Довідки МСЕК серії 10 ААГ № 023126 за результатами первинного огляду від 25 червня 2014 р. [PERSON] встановлено 100% втрати професійної працездатності та встановлено 1 групу інвалідності з причин професійного захворювання (а.с. 14). Встановлено причинний зв'язок смерті [PERSON] з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом, що підтверджується копією Довідки серії АА № 0000124 від 21.11.2014 року, відповідно до якої, наявний причинно-наслідковий зв'язок між професійним захворюванням та настанням смерті [PERSON] (а.с. 17). Внаслідок смерті [PERSON], який помер [INFO] позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає в наступному: він втратив близьку людину, яку дуже любив, звістка про смерть діда призвела до того, що від нього вимагається більше зусиль для організації свого подальшого життя, так як залишився без підтримки діда (який фактично за час свого життя заміняв йому батька), його любові та спілкування. За час життя [PERSON] фактично був батьком для [PERSON] і підтримував його як морально так і матеріально. У зв'язку з цим, змінився спосіб та якість життя позивача, що завдає їй моральних страждань. На момент смерті діда [PERSON] було 19 років і він дуже болісно переживав погіршення його стану здоров'я, а в наслідок смерті діда, він переніс значні душевні страждання, фактично залишився єдиним чоловіком у сім'ї та змушений повсякденно виконувати чоловічі обов'язки по господарству на дві сім'ї, а саме, його матері та бабусі. Згідно статті 23 Цивільного кодексу України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, (п. 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Статтею 1167 ЦК України передбачено, якщо моральної шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, така моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до ст.ст. 1,3 ст. 43, ч. 1 та 2 ст. 46 Конституції України, Україна як соціальна держава, зміст і спрямованість діяльності якої визначають права і свободи людини та їх гарантії, проголосила право громадян на належні, безпечні і здорові умови праці, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах по відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами та доповненнями) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд повинен визначати залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. Враховуючи досліджені судом докази, які маються у матеріалах справи, знайшли документальне підтвердження викладені в позові: юридичний факт спільного проживання [PERSON] та його діда [PERSON] з [INFO] (дня його народження) по [INFO], тобто по день смерті [PERSON], встановлений факт спричинення [PERSON] моральної шкоди, суд вважає, що йому заподіяно моральна шкода, у зв'язку зі смертю діда, яка підлягає частковій компенсації. Визначаючи розмір відшкодування позивачу - [PERSON] моральної шкоди, у зв'язку зі смертю його діда, суд виходить із суми, яку визначив позивач, тобто - 60 000,00 гривень, також, суд враховує, характер та об'єм її душевних, психічних страждань, у зв'язку зі смертю близької людини. Позивач тривалий час переносить негативні зміни в житті, викликані хворобою, а потім смертю діда. Позивач [PERSON] у зв'язку із втратою діда переживає моральні страждання, оскільки останній фактично був йому за батька, постійно потребує підтримки, як фізичної так і моральної, суд вважає, що така сума належним чином не вмотивована, є завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві шкоди. Тому суд вважає, що компенсацію за заподіяні моральні страждання [PERSON] слід призначити у розмірі 30 000, 00 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які зазнає позивач. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, що відповідає вимогам п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». В задоволенні іншої частини позову слід відмовити. Згідно ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.ст. 23, 1167, 1168 ЦК України та

Outcome: partial