Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до Народицької селищної ради Житомирської області та просить визнати за нею право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 1823787001:01:008:0027, що розташована по [ADDRESS] , мотивуючи свої вимоги тим, що вона з 19 квітня 2010 року є власником житлового будинку, розташованого на зазначеній земельній ділянці, але державний акт на право власності на земельну ділянку 28 жовтня 2010 року був виданий її колишньому чоловіку [PERSON] , шлюб із яким вона розірвала 19 травня 2010 року та який помер [INFO] . Рішенням Народицького районного суду Житомирської області від 05 жовтня 2020 року по справі №284/399/20 державний акт на право власності на спірну земельну ділянку визнано недійсним та скасовано, а також скасовано державну реєстрацію права власності земельну ділянку на ім`я [PERSON] , однак, оскільки судовим рішенням не припинено право власності останнього, позивач позбавлена можливості провести державну реєстрацію та у визначений Законом спосіб здобути право власності. Сторони та третя особа про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, але в судове засідання не з`явились і надіслали заяви, в яких просять справу розглядати без їх участі; позивач та третя особа просять позов задовольнити, а представник відповідача покладається на розсуд суду. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] (позивач по справі) є власницею житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані по [ADDRESS] . 28 жовтня 2010 року [PERSON] на підставі рішення Норинцівської сільської ради №165 від 29 січня 2010 року було видано державний акт серії ЯР №065021 на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 1823787001:01:008:0027, площею 0,2490 га, що розташована по [ADDRESS] . [PERSON] помер [INFO] та його єдиним спадкоємцем є [PERSON] (третя особа по справі). Рішенням Народицького районного суду Житомирської області від 05 жовтня 2020 року по справі №284/399/20 за позовом [PERSON] до Народицької селищної ради Житомирської області визнано частково недійсним та скасовано рішення №165 від 29 січня 2010 року 28 сесії V скликання Норинцівської сільської ради про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки в частині затвердження матеріалів технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право [PERSON] на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,2490 га, яка розташована за адресою [ADDRESS] . Визнано недійсним та скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 065021, виданий на ім`я [PERSON] від 28.10.2010 року, яким посвідчено право власності останнього на земельну ділянку площею 0,2490 га по [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий № 1823787001:01:008:0027. Скасовано державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,2490 га, кадастровий номер 1823787001:01:008:0027, розташовану по [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на ім`я [PERSON] , скасувавши відповідний реєстраційний запис в Державному земельному кадастрі. Станом на 15 серпня 2021 року в державних реєстрах речових прав на нерухоме майно, прав власності на нерухоме майно та Іпотек, а також в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого відсутні відомості щодо права власності, інших речових прав, іпотеки й обтяження на земельну ділянку з кадастровим номером 1823787001:01:008:0027. Зазначені обставини підтверджується копіями витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №233436 від 08 липня 2010 року (а.с. 5), рішення Народицького районного суду Житомирської області від 19 квітня 2010 року по справі №2-24/2010 (а.с. 10), державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯР №065021 (а.с. 6), свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28 травня 2012 року (а.с. 4), рішення Народицького районного суду Житомирської області від 05 жовтня 2020 року по справі №284/399/20 (а.с. 11-13) й інформаційної довідки №270561146 від 15 серпня 2021 року (а.с. 9), а також листом Народицької державної нотаріальної контори №426/01-16 від 19 серпня 2021 року (а.с. 29) та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №66085954 від 19 серпня 2021 року (а.с. 30). Перевіряючи правомірність та обґрунтованість вимог позивача, суд заважає на таке. У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно частини 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частин 1 та 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу й способом захисту цивільних прав та інтересів, серед іншого, може бути визнання права. Частиною 1 статті 120 Земельного Кодексу України в редакції, чинній на момент набуття позивачем права власності на будинок, господарські будівлі і споруди, що розташовані по [ADDRESS] , було визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Згідно частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Частиною 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що ухвалюючи рішення по справі №284/399/20, Народицький районний суд Житомирської області дійшов переконання щодо протиправності реєстрації права власності на оспорювану земельну ділянку за особою, яка не є власником житлового будинку, господарських будівель і споруд, та скасував державний акт на право власності на земельну ділянку й скасував державну реєстрацію права власності на неї, однак, при цьому одночасно не визнав право власності на земельну ділянку за позивачем, суд вважає, що позовні вимоги є правомірними та підлягають задоволенню. Позивач сплатила судовий збір в сумі 1557 гривень 30 копійок, а тому, з урахуванням вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути зазначену суму.

Outcome: approved