Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

[PERSON] звернулася\~\~до\~ Ужгородського\~міськрайонного суду\~\~\~з позовною\~заявою до\~ колишнього чоловіка [PERSON] про\~ визнання особи\~такою,\~що втратила\~право користування\~житловим приміщенням\~та зняття\~ з реєстрації місця проживання. Мотивуючи\~свої позовні\~вимоги тим,\~що за час проживання у шлюбі з відповідачем за спільні кошти був придбаний будинок [ADDRESS] . За позовом [PERSON] шлюб між ними розірвано. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 11.11.2019 року затверджено мирову угоду між [PERSON] та\~ [PERSON] , згідно якої позивач разом з її неповнолітнім сином стали власниками будинку за адресою : [ADDRESS] . За твердженням\~позивача,\~відповідач [PERSON] \~за зареєстрованим\~місцем проживання\~\~фактично не\~проживає вже\~тривалий часбез\~поважних\~причин,\~ виїхав\~ \~із \~будинку,та\~не\~бере\~участь\~у\~витратах\~по\~його \~утриманні,\~ а відтак його реєстрація носить формальний характер. Позивач зазначає, що відповідач продовжує бути зареєстрованим, що створює для останньої перешкоди у розпорядженні своєю власністю належним чином, позивач самостійно несе витрати на оплату комунальних послуг. Оскільки відповідач в добровільному порядку не бажає знятись з реєстраційного обліку, позивач змушена звернутись до суду з метою захисту порушених прав. З посиланням на викладене, а також на те, що відповідач [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання\~ фактично не проживає вже тривалий час, але залишається зареєстрованим за вказаною адресою, що перешкоджає позивачу в реалізації прав як власника користуватися та розпоряджатися своєю власністю, просить суд ухвалити рішення яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком по [ADDRESS] та зняти його з реєстраційного обліку з даного житлового будинку. Позивач та\~її представник\~в судове\~засідання не\~зявилися,\~подали\~до суду\~заяви,\~відповідно\~до\~якихпозовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечують. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи, а також заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, відзив на позовну заяву не надіслав. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що стверджується\~ зворотнім\~\~ повідомленням про вручення за\~№ 8800025195715 та шляхом надіслання смс - повідомлення про час та місце розгляду справи, згідно довідки суду такі доставлені відповідачу. Відповідно до ч.4\~\~ст.12\~\~ЦПК\~\~України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.4\~\~ст.223\~\~ЦПК\~\~України у\~разі\~повторної\~неявки\~в\~судове\~засідання\~ відповідача,\~\~повідомленого\~належним\~чином,\~суд\~вирішуєсправу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Приймаючи\~до\~уваги,\~що \~відповідач,\~який\~вважається\~належним\~ чином\~ повідомленим\~про\~ наявність\~у\~провадженні\~суду\~справи\~з\~позовними\~ вимогами\~до\~ нього,\~ у\~строк, \~встановлений\~ ЦПК України ,\~не\~подав\~до\~суду\~\~відзив\~на\~позов,\~ а\~відтак\~ не\~скористався\~ наданими\~ йому\~ процесуальними\~ правами,\~ повідомлений належним чином повторно не з`явився до суду без повідомлення причин, тому, при відсутності заперечень зі сторони позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії : 13.03.2020 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. 26.08.2020 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принципи рівності сторін, суд дійшов до наступного. Згідно ст. ст. 13, 81\~ЦПК\~України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Судом встановлено,\~що [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON] є власниками житлового будинку [ADDRESS] ,\~що стверджується\~ даними мирової угоди у справі №308/9413/18 від 30.10.2019 року укладеною між [PERSON] та\~ [PERSON] , яка затверджена ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 11.11.2019 року у справі №308/9413/18, яка набула законної сили. Як вбачається з будинкової книги, в будинку за адресою [ADDRESS] , також зареєстровано місце проживання [PERSON] , відповідача по справі. Факт непроживання відповідача [PERSON] у вищевказаному будинку підтверджується даними акта про не проживання особи за місцем реєстрації від 21.08.2020 року та даними акта про не проживання особи за місцем реєстрації від 25.08.2020 року, які складені комісією у складі депутата Ужгородської міської ради [PERSON] та гр. [PERSON] , згідно яких [PERSON] більше року не проживає за адресою: [ADDRESS] , переїхав жити в інше місце. Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо права користування жилим приміщенням, яке на праві приватної часткової власності належить позивачеві та її неповнолітньому сину [PERSON] . Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Згідно вимог ст.41\~Конституції\~України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до вимог ч.3 ст.\~41\~Конституції\~України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. В чинному законодавстві закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди,відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб(ст.ст.316,317,319,321ЦКУкраїни). Відповідно до вимог ч.1 ст.317\~ЦК\~України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно вимог ч.1 ст.319\~ЦК\~України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.321\~ЦК\~України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 391\~ЦК\~України визначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника,у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом,який власник вважає прийнятним.Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Право члена сімї власника жилого будинку, який не є співвласником на користування цим будинком відповідно до ст.\~156\~ЖК\~України обумовлене наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у даному будинку. Статтею 150\~ЖК\~України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ними (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей. Аналогічне положення закону передбачено і ст. 383 ЦК України. Відповідно до ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч.4 ст. 156, ч.2 ст. 64\~ЖК\~України до членів сім"ї власника будинку (квартири) належать дружина власника, їх діти і батьки. Членами сім"ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом із власником і ведуть з ним спільне господарство. Ч.2 ст. 405ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналіз\~статті\~405\~ЦК\~України\~дає\~підстави\~для\~висновку,\~що\~саме\~\~власник\~має\~право вимагати\~від\~осіб,\~які\~є\~членами\~його\~сім`ї\~та\~не\~є\~власниками\~цього\~житла,\~усунення\~\~порушення\~ його\~прав\~шляхом\~визнання\~їх\~такими,\~що\~втратили\~право\~користування.\~Можливість\~визнання\~такими,\~що\~втратили\~\~право\~користування\~житлом\~ власника/співвласника\~\~законодавством\~не\~ передбачена\~\~та\~ є\~виключною\~в\~силу\~наявних\~конституційних\~гарантів\~\~захисту\~права\~власності,\~\~його\~ непорушності\~\~та\~збереження\~за\~власником. Суд приймає до уваги твердження позивача про те, що відповідач не проживає за місцем реєстрації більше року. Окрім того вказане підтверджено і актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 21.08.2020 року та даними акта про не проживання особи за місцем реєстрації від 25.08.2020 року . Відповідачем не спростовано вказані доводи позивача, хоча такий процесуальний обов`язок передбачений ст.ст. 12, 13 ЦПК України. Суду не представлено доказів, що підтверджують право власності відповідача на частку в домоволодінні, чи право відповідача [PERSON] на збереження права на житло при його відсутності за місцем проживання. За змістом ч.1 ст.16\~ЦК\~України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Відтак\~за\~порівняльним \~аналізом\~статей\~383,\~391,\~405\~ЦК\~України\~та\~ статей\~150,\~ 156\~ у\~ поєднанні\~ зі\~статтею\~64\~ЖК\~України\~слід\~дійти\~до\~висновку,\~що\~ положення\~ статей 383,\~391\~ЦК\~ України\~ передбачають\~право\~вимоги\~ власника\~ про\~захист\~ порушеного\~ права\~ власності\~на\~жиле\~ приміщення,\~ будинку,\~ квартиру\~тощо,\~від\~будь\~ яких\~ осіб,\~у\~тому\~числі\~ осіб,\~які\~не\~є\~і\~не\~були\~ членами його\~сім`ї, \~а\~положення\~ статей\~405 ЦК\~України,\~ статей 150,\~156\~ЖК\~України\~ регулюють\~ взаємовідносини\~ власника\~жилого\~ приміщення\~ та\~членів\~ його\~сім`ї,\~у\~тому\~ числі\~у\~ випадку\~ втрати\~ права\~власності власником,\~припинення\~ з\~ним\~ сімейних\~ відносин\~або\~ відсутності\~ члена\~ сім`ї\~ власника\~ без\~ поважних\~ причин\~понад\~ один\~рік. Приймаючи до\~уваги,\~що\~в\~судовому засіданні\~знайшов\~підтвердження\~факт відсутності\~відповідача\~\~ [PERSON] \~\~в будинку\~за\~адресою [ADDRESS] ,\~понад\~ \~один\~рік\~без \~поважних\~причин,участі\~в\~\~оплаті\~\~за\~комунальні\~ послуги\~\~\~не\~приймає,\~\~майно\~\~не\~\~утримує,\~належних\~та\~безспірних\~доказів\~\~того,\~що\~йому\~\~\~чинилися\~ перешкоди\~у\~\~користуванні\~ житловим\~\~приміщенням\~не\~надано,\~ суд приходить до переконливого висновку, що вимога позовної заяви в частині позбавлення [PERSON] права користування житловим приміщенням , підлягає задоволенню. Що стосується позовної вимоги про зняття з реєстрації місця проживання відповідача, суд вважає що така не підлягає до задоволення з огляду на наступне. Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється зокрема на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, тощо. Реєстрація місця проживання є похідним правом від права користування житлом, а тому зняти відповідача з реєстрації місця проживання можна лише за умови втрати ним права користування цим житлом чи у зв`язку з його виселенням (добровільно чи у примусовому порядку). Таким чином, рішення суду по справам даної категорії є окремою безпосередньою підставою зняття з реєстрації місця проживання особи, яка за рішенням суду позбавлена права користування житловим приміщенням . Відповідно до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові, зокрема, для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування. Згідно зіст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Орган реєстрації,

Outcome: partial