Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

23 листопада 2018 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі на утримання дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3 000,00 (три тисячі) гривень та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3 000,00 (три тисячі) гривень до досягнення дітьми повноліття, а також стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на дітей в розмірі 52 206,00 гривень. Ухвалою судді від 29 листопада 2018 року роз`єднано у самостійні провадження вимоги позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей та додаткових витрат. Позовні вимоги [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дітей виділено в окреме провадження. Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 19.12.2018, справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дітей передано у провадження головуючому судді Усатовій І.А. В обґрунтування вимог про стягнення додаткових витрат на дітей в розмірі 52 206,00 грн., позивач посилалася на те, що протягом грудня 2017 року - січня 2018 року вона з дітьми перебувала на відпочинку у Таїланді . Відповідач надав згоду на виїзд дітей за кордон, однак, усі витрати на оздоровлення позивач понесла сама, будь-якої матеріальної допомоги відповідач не надав, тому вважає за необхідне стягнути з відповідача вартість авіаквитків у розмірі 48 356,00 грн., з яких вартість квитка [PERSON] складає 21 898,00 грн., а вартість квитка [PERSON] - 26 367,00 грн. крім того, зазначила, що повернувшись із відпустки, у січні 2018 року, відповідач виявив бажання зустрітись із дітьми, однак, він не врахував прохання позивачки зустрітись із дітьми у закритому приміщенні, оскільки у дітей ще не минув період акліматизації, у зв`язку з чим [PERSON] тяжко захворів, та, як результат, на лікування і відновлення імунітету дитини позивачем було витрачено близько 12 000 грн. Крім того, позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача половину вартості спортивно-оздоровчих послуг на дітей за договорами №№СОЛ 8830, СОЛ 8828 у розмірі 3850 грн. ((3850+3850)/2). Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вартість квитків для дітей у розмірі 48 356,00 грн. та половину вартості спортивно-оздоровчих послуг на дітей за договорами №№СОЛ 8830, СОЛ 8828 у розмірі 3850 грн. Ухвалою судді від 21.12.2018 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 21.03.2019 було частково задоволено клопотання представника позивача - [PERSON] про витребування доказів у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дітей. Витребувано від Головного управління ДФС у місті Києві відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суму виплачених доходів та утримання податків інформацію про доходи [PERSON] , [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] ), за період з 01.12.2017 по 21.03.2019. Витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві інформацію щодо суми нарахувань єдиного соціального внеску із заробітної плати [PERSON] , [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] ), за період з 01.12.2017 по 21.03.2019. Витребувано від Головного сервісного центру МВС в м. Києві інформацію щодо наявності транспортних засобів, що зареєстровані на [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . В іншій частині - відмовлено. У судовому засіданні 21.03.2019 представник позивача подав заяву про збільшення позовних вимог, у якій сторона позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати у розмірі 62 242,24 грн. У заяві посилається на те, що з листопада 2018 року до березня 2019 року позивачем було понесено додаткові витрати на дітей у розмірі 20 072,80 грн., які складаються з: заняття танцями для доньки в листопаді 2018 року - 409,00 грн., ялинкових іграшок, гірлянд, ялинки та інших розвиваючих іграшок/засобів - 8358,23 грн. та 275,91 грн., лампи для занять - 142,47 грн., подарунку (брошки) доньці на Міжнародний жіночий день - 2935,68 грн., лікарських засобів для дітей - 905,77 грн., 518,80 грн., сезонного взуття для сина - 1979,00 грн. Таким чином, половина витраченої позивачкою суми як додаткових витрат за період листопад 2018 року - березень 2019 року становить 10 036,40 грн. Тому вважає за доцільне стягнути з відповідача на свою користь додаткові витрати у розмірі 62 242,24 грн. (52 206,00 грн. + 10 036,40 грн.). Ухвалою суду від 21.03.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував відшкодувати позивачці додаткові витрати на лікування та розвиток дітей, в іншій частині просив відмовити. Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР України № 789-XII від 27 лютого 1991 року визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року № 2402-III, з відповідними змінами та доповненнями, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Україною 27.02.1991 року, а набула чинності для України 27.09.1991, закріплено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (стаття 27). Обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладений на батьків відповідно до статті 180 СК України. Частина 1 статті 185 СК України закріплює правило, відповідно до якого, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. За приписами ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року № 2402-III, з відповідними змінами та доповненнями, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ст. 185 СК України). Пунктом 18 Постанови пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3 постановлено, до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У даному випадку мова йде про додаткові витрати, а не про додаткове стягнення коштів на утримання дитини. Проте, в окремих випадках, через особливі обставини (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини тощо) потрібні значні додаткові витрати. Тому розмір додаткових витрат, що стягуються повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Відповідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Судом встановлено, що сторони з 26.02.2005 перебували у шлюбі, та за час перебування сторін у шлюбі, в останніх народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 29.06.2017 шлюб між сторонами було розірвано. Судом визначено місце проживання дітей сторін разом з матір`ю [PERSON] . Судом встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 10.07.2019 у справі №760/30744/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, яке станом на дату розгляду даного спору не набрало законної сили, було частково задоволено позов. Стягнено з [PERSON] , на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн., щомісячно, до досягнення старшою дитиною [PERSON] , [INFO] , повноліття, а після того - за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. В іншій частині - відмовлено. Позивачка, звертаючись до відповідача із позовом про стягнення додаткових витрат, вказує, що додатковими витратами є: вартість авіаквитків, лікування сина [PERSON] , лікарські засоби для дітей, вартість спортивно-оздоровчих послуг на дітей, заняття танцями доньки [PERSON] , ялинкові іграшки, гірлянди, ялинка та інші розвиваючі іграшки/засоби, лампа для занять, подарунок (брошка) доньці на Міжнародний жіночий день, сезонне взуття для сина, на що суд зазначає, що ялинкові іграшки, гірлянди, ялинка, лампа для занять, подарунок (брошка) доньці на Міжнародний жіночий день, сезонне взуття для сина, не можна вважати додатковими витратами на дітей в розумінні ст. 185 СК України, оскільки, вказані витрати підпадають під визначення аліментів. Що стосується відшкодування частини вартості авіаквитків суд вважає, що позивачка на власний ризик та за власним бажанням придбала вказані дорого вартісні авіаквитки, без погодження з відповідачем та вважає, що ці витрати жодним чином не є додатковими витратами . Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що позивачкою понесено додаткові витрати на утримання дітей. Так, судом встановлено, що [PERSON] в інтересах [PERSON] та [PERSON] було укладено 17.12.2017 з ТОВ «Фіт-Стар» договори про надання спортивно-оздоровчих послуг №СОЛ 8830 та №СОЛ 8828, та 17.12.2017 було сплачено по 3850 грн. згідно кожного договору. Крім того, судом встановлено та не заперечувалося сторонами у судовому засіданні, що позивачкою було витрачено кошти на лікування сина [PERSON] у сумі 12 000 грн. Також, як вбачається з наданих позивачкою квитанції вбачається, що нею було понесено витрати на придбання батончика Пітер Пен вітамізований вартістю 21,80 грн., пастилки Натуріно вартістю 16,60 грн. і 17 грн., спрей Хюмер для дітей вартістю 240,80 грн., а також було придбано іграшку «Звірята на машинках» вартістю 275,91 грн. Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню половина вищевказаних додаткових витрат у розмірі 10 136,06 грн. з розрахунку: ( 12 000 грн. + (3850 грн. *2 ) + 21,80 грн. + 16,60 грн. + 17,00 грн. + 240,80 грн. + 275,91 грн. ) / 2. Суд не знаходить підстав для задоволення вимоги позивачки про стягнення половини вартості заняття танцями доньки [PERSON] , оскільки позивачкою не підтверджено, що нею було понесено витрати на заняття дитиною танцями, натомість на підтвердження зазначеного, позивачкою було надано квитанцію невідомого походження. Що стосується всіх інших витрат за чеками, що наявні в матеріалах справи, суд вважає , що вони не маються жодного відношення до суті спору, оскільки стосуються витрат, що зроблені, явно, не в інтересах дітей. За умовами ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Тобто, вказані принципи щодо обов`язковості доведення тих чи інших обставин є обов`язковими при з`ясуванні обставин справи по суті. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. З урахуванням часткового задоволення позову, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн. у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. Суд,

Outcome: partial