Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що 21.06.1997 року між ним та позивачкою укладено шлюб, від якого [PERSON] народила сина [PERSON], [INFO] В свідоцтві про народження позивач був записаний його батьком. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.09.2010 року шлюб між ними було розірвано. Підставою для звернення з даним позовом до суду стало те, що позивач дізнався, що [PERSON], якого він все життя вважав своєю дитиною, не є його сином. На час народження дитини він вважав, що відповідачка була йому вірною дружиною та він є батьком дитини. Але в останній час позивач почав помічати, що схожості між ним та [PERSON] не має. Проаналізувавши обставини повідомлення про вагітність [PERSON] він почав сумніватися щодо того, чи є він батьком [PERSON] Позивач разом із відповідачем [PERSON] здали зразки слини на проведення аналізів ДНК до приватної лікарні «Віта Центр», яка направила ці зразки до експертної установи Дніпропетровської лікарні. 21.03.2016 року позивач отримав висновок проведеного аналізу батьківства, відповідно до якого вірогідність того, що він є батьком [PERSON] дорівнює 0%. Посилаючись на дані обставини позивач звернувся до суду за захистом свого права та просить суд виключити з актового запису № 275 від 27.03.1998 року зробленого відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківської районної ради м. Запоріжжя про народження [PERSON], [INFO], відомості про батька [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити з підстав викладених в ньому. Крім того просив стягнути понесені ним судові витрати до яких входить витрати на проведення судово-генетичної експертизи, витрати на правову допомогу, а також судовий збір з відповідачки [PERSON] на його користь, а всього 10065,20 грн. Не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] своєчасно повідомлені про день, час та місце слухання справи, до суду повторно не зявились, про причину неявки суд не повідомили, заперечень не надали. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі. Згідно ст. 169 ч.4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди позивача, суд у судовому засіданні ухвалив провести заочний розгляд цієї справи за відсутністю відповідачів на підставі наявних у ній даних та доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідачка [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.06.1997 р., що підтверджується копією свідоцтва про одруження виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківської райадміністрації м. Запоріжжя 21.06.1997, актовий запис № 324 (а.с.10). Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.09.2010 р. шлюб між ними було розірвано (а.с.12). Батьками відповідача [PERSON], [INFO] записані відповідачка [PERSON] та позивач [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківської районної ради м. Запоріжжя, від 27.03.1998 р., актовий запис № 275 (а.с.11). 21.03.2016 року позивачу стало відомо, що він не є біологічним батьком відповідача [PERSON], оскільки він отримав висновок проведеного аналізу батьківства, відповідно до якого вірогідність того, що він є батьком [PERSON] дорівнює 0%. (а.с.13-14). Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», з метою забезпечення правильного й однакового застосування судами законодавства про визнання або оспорювання батьківства, материнства та стягнення аліментів, суди повинні звернути увагу на те, що за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 р. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК застосовуються в частині лише тих прав і обов'язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права й обов'язки визначаються на підставах, передбачених СК. При розгляді справ названих категорій суди мають ураховувати, що відповідно до п. 2 розд. VII "Прикінцеві положення" СК норми законодавства, які регулювали шлюбно-сімейні правовідносини, втратили чинність із 1 січня 2004 р., за винятком норм розд. V "Акти громадянського стану" Кодексу про шлюб та сім'ю України, які зберігають чинність у частині, що не суперечить СК, до прийняття спеціального закону. Так відповідно до ст. 56 КпШС, особа, записана як батько або мати дитини в книзі записів народжень або особа, яка фактично є батьком дитини, в разі смерті матері чи позбавлення її батьківських прав має право оспорити проведений запис протягом року з того часу, коли їй стало або повинно було стати відомо про проведений запис. Якщо до цього часу особа, записана як батько або як мати, була неповнолітньою, річний строк обчислюється з часу досягнення нею вісімнадцяти років. Особа, записана батьком дитини за її заявою або за спільною заявою з матірю дитини, не має права оспорювати батьківство, якщо в момент подачі заяви їй було відомо, що вона фактично не є батьком цієї дитини. На час народження дитини позивачу достовірно було відомо, що [PERSON] є його дитиною, а тому разом із [PERSON] подав заяву на реєстрацію сина, в актовому запису про народження дитини позивач записаний як батько. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 16 від 12.06.1998 року «Про застосування судами деяких норм Кодексу про Шлюб та сімю», оскільки перебіг встановленого ст. 56 КпШС річного строку на оспорювання батьківства починається з того часу, коли особа, яка з її відома записана батьком дитини, дізналась або повинна була дізнатися про вчинення запису, та обставина, що особа, з відома якої вчинено запис, дізналася, що вона не є батьком дитини, після закінчення цього строку, не змінює порядок його обчислення, але може бути врахована при вирішенні питання щодо поважності причин пропуску строку. На час народження дитини позивач не знав, що [PERSON] не є його дитиною, а дізнався про це лише коли 21.03.2016 року отримав висновок аналізу батьківства.За таких обставин суд дійшов до висновку про поважність причин пропуску позивачем строку для звернення до суду за захистом свого порушеного права та задовольняє клопотання позивача про поновлення цього процесуального строку. За клопотанням сторони позивача, ухвалою суду від 19.05.2016 року у справі була призначена судово-генетична (генотипоскопічна) експертиза для визначення чи є [PERSON] біологічним батьком відповідача [PERSON], [INFO] Згідно висновку експерта № 133 від 14.06.2016 року позивач [PERSON], [INFO], не є біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO] (а.с.36-39). В судовому засіданні доведено відсутність кровного споріднення між позивачем [PERSON], який записаний батьком дитини - відповідача по справі [PERSON] та останнім, а тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідачки [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судовий збір, оплачений позивачем при подачі позову у розмірі 551, 20 грн. (а.с.2), витрати понесені при проведенні судової генетичної експертизи у розмірі 7614, 00 грн.(а.с.45), а також витрати на правову допомогу у розмірі 1900, 00 грн(а.с.52). На підставі викладеного та

Outcome: approved