Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

28 вересня 2018 року до суду надійшла позовна заява акціонерного товариства «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» в особі: відокремленого підрозділу «ДОБРОТВІРСЬКА ТЕПЛОВА ЕЛЕКТРИЧНА СТАНЦІЯ» до [PERSON], в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість з оплати житлово комунальних послуг в сумі 6334,99 грн. та судові витрати у справі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 01.01.2002 р. позивач здійснює обслуговування житлового фонду смт. Добротвір та надає комунальні послуги населенню. Відповідач отримуючи дані послуги не виконує своїх зобов'язань щодо їх оплати в зв'язку з чим станом на 07.09.2018 виникла заборгованість, яка складає 6334,99 грн. Ухвалою суду від 07.09.2018 відкрито спрощене позовне провадження в справі та призначено судовий розгляд. У визначений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не подав. Представник позивача Маєвська Т.В. в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала, не заперечує щодо заочного розгляду справи, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі ст.280 ЦПК України. Відповідач повторно не з'явився в судове засідання, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, шляхом направлення виклику до суду засобами поштового зв'язку. З огляду на зазначені обставини, суд проводить заочний розгляд даної цивільної справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Позивач Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Західенерго" в особі відокремленого підрозділу "Добротвірська теплова електрична станція" здійснює обслуговування житлового фонду смт. Добротвір та надає комунальні послуги населенню, зокрема, відповідачу у справі [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. 15.04.2016 р. позивачем на адресу відповідача засобами поштового зв'язку було надіслано для підписання Договір б/н від 01.02.2015 про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (а.с.6-9). У п. 46 Договору зазначено про наявну на час його підписання заборгованість в сумі 4631,63 грн. Як встановлено судом, вказаний Договір б/н від 01.02.2015 споживачем [PERSON] підписаний не був. Згідно з актом ДТЕК Добротвірська ТЕС від 23.03.2018 [PERSON] за адресою [ADDRESS] не проживає. Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з наступних норм та положень закону. Так, відповідно до положень ст. 156 ЖК України власник та члени його сім'ї зобов'язані сплачувати витрат по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території. Згідно ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до підпункту 2 пункту «а» статті 28 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів щодо оплати побутових, комунальних, транспортних та інших послуг, які надаються підприємствами та організаціями комунальної власності відповідних територіальних громад; погодження в установленому порядку цих питань з підприємствами, установами та організаціями, які не належать до комунальної власності. Статтями 20 та 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, відповідно до яких споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Обов'язком виконавця - є надання таких послуг вчасно та відповідної якості. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. При цьому, відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Частиною 2 ст. 32 вищевказаного Закону встановлено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Необхідність укладення договору про надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов'язок, а не право споживача таких послуг. Крім цього, відповідно до змісту зазначених положень Закону споживач може відмовитися від укладення договору на надання житлово-комунальних послуг лише в разі відмови від користування такими послугами, а не через непогодження сторонами умов такого договору. Пункт 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вказує на обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Відповідно до змісту ст. 627 ЦК України свобода договорів не є безмежною і у випадках, передбачених актами цивільного законодавства, особа зобов'язана укласти відповідний договір. Такий випадок, зокрема, передбачено пунктом 1 частини третьої ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідно до якого споживач, зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Як встановлено судом матеріалами цивільної справи відповідач Договору з позивачем про надання житлово-комунальних послуг не підписував, однак, разом з цим у встановленому законом порядку і від користування послугами позивача не відмовився, а фактично такими користувався і користується, а відтак відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для не сплати за фактично надані житлово-комунальні послуги. Відповідач не виконує своїх зобов'язань в зв'язку з чим в нього перед позивачем виникла заборгованість, яка станом на 01.09.2018 становить 6334,99 грн., що стверджується розрахунком заборгованості по житлово-комунальних послугах по абоненту [PERSON], адреса [ADDRESS] (а.с.5). Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Враховуючи те, що судом встановлено невиконання відповідачем, як споживачем послуг, обов'язку щодо оплати наданих позивачем житлово-комунальних послуг, то суд дійшов до висновку про підставність позову щодо стягнення суми заборгованості. Одночасно,

Outcome: approved