Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Борвиха», треті особи: ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», що є правонасутпинком ПАТ «Сведбанк», ПАТ «ОМЕГА БАНК», Державна реєстраційна служба України, про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності на квартиру. Мотивуючи свої вимоги тим, що між Акціонерним комерційним товарством «ТАС-Комерцбанк» та ним 07 серпня 2007 року укладено кредитний договір щодо надання кредитних коштів в сумі 85 000 доларів 00 центів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим строком повернення та сплати всіх платежів до 07 серпня 2017 року, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів. Окрім того, в якості забезпечення виконання зобов»язань за вказаним кредитним договором 07 серпн 2007 року між Акціонерним комерційним товарством «ТАС-Комерцбанк» та ним було укладено договір іпотеки, за умовами якого він передав в іпотеку банку квартиру № 281 розташовану за адресою: місто Київ, Дарницький район, вул. Драгоманова, 17, загальною площею 82, 90 кв м, яка належить йому на підставі власності. В подальшому йому стало відомо, що між ПАТ «Сведбанк», яке є правонаступником АКТ «ТАС-Комерцбанк», ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» був укладений договір фактрингу. За умовами якого відбулось відступлення права вимоги за вказаним кредитним договором. В результаті чого, й на даний час, право власності на вказану квартиру зареєстровано за ТОВ «Борвиха» на підставі договору купівлі-продажу між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Борвиха». Проте, він вважає, що перехід права власності на належну йому квартиру відбувся незаконно, що призвело до порушення його майнових прав, вважаючи відповідача таким, що незаконно володіє його майном, й наявності підстав для застосування ст. 387 ЦК України. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав з тих же підстав та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованим листом з повідомленням про вручення. За таких підстав судом відповідно до положень статті 224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, та за погодженням позивача. В судовому засіданні представник третьої особи від ТОВ "ФК "Вектор Плюс" [PERSON], діючий на підставі довіреності від 15 березня 2016 року (а.с.187), позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні за недоведеністю та безпідставністю вимог. Інші треті особи в судове засідання повторно не з"явились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення. За таких підстав суд визнав за можливе розглядати справу за відсутності вказаних третіх осіб, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Вислухавши пояснення позивача, третю особу, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи, у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають відмові у задоволенні із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Судом встановлено, що 07 серпня 2007 року між АКТ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір щодо надання кредитних коштів в сумі 85 000 доларів 00 центів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим строком повернення та сплати всіх платежів до 07 серпня 2017 року, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів (а.с.14-18). Окрім того, в якості забезпечення виконання зобов»язань за вказаним кредитним договором 07 серпн 2007 року між АКТ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки, за умовами якого він передав в іпотеку банку квартиру № 281 розташовану за адресою: місто Київ, Дарницький район, вул. Драгоманова, 17, загальною площею 82, 90 кв м, яка належить йому на підставі власності (а.с.10-13). Внаслідок неналежного виконання позивачем договірних зобов»язань перед кредитодавцем відбулось звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки відбулось згідно умов договору іпотеки (п.12 Договору) й ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Так, Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання (ч.1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку»). Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді (ч.2 ст. 37 Закону України «Про іпотеку»). П.12.3.1 договіру іпотеки, погодженим сторонами договірних зобов»язань, передбачено, що задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов»язання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» у випадку задоволення вимог іпотекодердателя шляхом використання процедури, передбаченої в цьому підпункті договору, договір про задоволення вимог іпотекодерджателя, укладеного шляхом здійснення цього застереження, є підставою для реєстрації права власності іпотекодержавтеля на предмет іпотеки. Сторони з розуміння змісту ст. 37 Закону України «Про іпотеку» свідчать, що право іпотекодержателя зареєструвати право власності на предмет іпотеки на підставі положень підпункту 12.3 цього договору є безумовним, тобто підлягає реєстрації незалежно від претензій іпотекодавця, а рішення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки може бути оскаржено іпотекодавцем в судовому порядку (а.с.11). Проте, рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, згідно ч.2 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» та 12.3.1 договору іпотеки, позивачем не оскаржувалось. Відтак, позивачем окрім іншого, не вірно обраний спосіб захисту порушеного права. Невірно обраний спосіб захисту порушеного права є підставою для відмови у задоволенні позову. Відповідно, зважаючи на перехід права власності на квартиру за умовами п.12 Договору й ст. 37 Закону України «Про іпотеку», вказане право вважається припиненим по відношенню до позивача згідно ст. 346 ЦК України. 13 січня 2015 року згідно договору кіпрівлі-продажу квартири ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», будучи власником спірної квартири, продала ТОВ «Борвиха» вказану квартиру (а.с.20-22). Вказаний договір не оскаржувався й питання про визнання його недійсним станом на час розгляду справи сторонами, третіми особами не ставиться. В подальшому між ПАТ «Сведбанк», яке є правонаступником АКТ «ТАС-Комерцбанк», ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» був укладений договір фактрингу. За умовами якого відбулось відступлення права вимоги за вказаним кредитним договором. В результаті чого, й на даний час, право власності на вказану квартиру зареєстровано за ТОВ «Борвиха» на підставі договору купівлі-продажу між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Борвиха» Положенням ст. 387 Цивільного кодексу України закріплено право на витребування власником свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави ним заволоділа. Будь-які докази, які вказували б на те, що позивач у незаконний спосіб позбавлений спірного майна - квартири № 281, розташованої за адресою: місто Київ, вул. Драгоманова, 17, й те, що відповідач є незаконним власником вказаного майна, матеріали справи не містять. За таких підстав суд вважає, що вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними та такими, що підлягають відмові у задоволенні; обставини, що доводять вимоги, судом не встановлені. На підставі вищевикладеного, ст. 387 ЦК України, ч.ч.1, 2 ст. 37 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: dismissed