Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій вказує, що вона з відповідачем перебуває в шлюбі з 1993р. по даний час. Відповідач у справі є батьком їхньої спільної дитини - [PERSON], [INFO] На даний час дитина є повнолітньою, однак навчається одразу в двох вищих навчальних закладах: Одеській державній академії будівництва та архітектури, є студентом 2 курсу, денної форми навчання, та у Донецькому національному університеті, є студентом 2 курсу, заочної форми навчання. Дитина навчається на денній формі навчання, а тому не має змоги влаштуватись на роботу та мати самостійний заробіток, через постійну зайнятість у навчальному процесі, тому потребує матеріальної допомоги до моменту отримання відповідної спеціальності у вищому навчальному закладі. Останнім часом відповідач почав нерегулярно надавати дитині будь-яку допомогу. Відсутність матеріального утримання з боку відповідача у зв'язку з досягненням дитиною повноліття ставить дитину в скрутне матеріальне становище. Відповідач працює у Гніванському ЖБК та одержує заробітну плату в достатньому розмірі, крім того, відповідач отримує ще й пенсію, а тому, має змогу надавати дитині матеріальну допомогу, проте добровільно цього не робить. Таким чином, враховуючи насамперед інтереси дитини, спрямовані на прагнення отримати освіту, навчання дитини одразу в двох вищих навчальних закладах, а також приймаючи до уваги матеріальне становище дитини, а саме те, що в даний час вона не має доходу, і матеріальне становище відповідача, який в змозі надавати їй посильну допомогу, та крім цього, виходячи із принципу розумності й справедливості, вважає, що її позов підлягає до задоволення. Враховуючи вищенаведене, вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), щомісячно. Саме такий розмір аліментів в сумі з матеріальною допомогою, яку вона надає дитині, зможе надати дитині можливість оплачувати вартість проїзду до університету, вартість проживання в гуртожитку, вартість підручників та канцелярських виробів. Відповідач добровільно надавати допомогу відмовляється, у зв'язку з чим, вона змушена звернутися до суду. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), щомісяця, починаючи з дати подання позову і до закінчення дитиною навчання, але не більше як до виповнення 23-річного віку. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов визнав. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, враховуючи матеріальний стан сторін та інші обставини, що мають значення для вирішення справи, вважає за доцільне позов задоволити, виходячи з наступного. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Прожитковий мінімум для працездатних осіб на даний час становить 1450 грн. на місяць (Закон України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" від 25.12.2015 року N928-VІІI). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] - батько [PERSON], [INFO], який [INFO]. досягнув повноліття, що стверджується свідоцтвом про його народження. [PERSON] навчається в Одеській державній академії будівництва та архітектури, є студентом 2 курсу, денної форми навчання, період навчання з 01.09.2015 р. по 30.06.2018 р., що стверджується довідкою навчального закладу №149 від 13.09.2016 р., тому він позбавлений можливості працювати та утримувати себе самостійно. Крім того, він є студентом 2 курсу Донецького національного університету, заочної форми навчання, що стверджується довідкою закладу №813/6.9.0.-26 від 08.09.2016 р. Позивачка [PERSON] проживає з чоловіком [PERSON], синами: [PERSON], 1995 р.н., та [PERSON], 2002 р.н., що стверджується довідкою Гніванського КП "Гніваньводопостач" №2163 від 12.09.2016 р. Відповідач [PERSON] працює на Гніванському заводі спецзалізобетону, крім того, отримує пенсію, що не оспорюється сторонами. Суд вважає, що відповідач має змогу допомагати позивачці в утриманні їхнього повнолітнього сина [PERSON], 1995 р.н., аліменти у розмірі 1/4 частки від його доходу є реальними для нього і суттєво не погіршать його матеріальний стан. На підставі викладеного,

Outcome: approved