Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-04 00:00:00

12.09.2012 року до суду із позовом звернулася [PERSON]. Посилалася на те, що вона є власником ? частини житлового будинку [ADDRESS] в м.Турці Львівської області. Власниками другої половини будинку є [PERSON] та [PERSON]. Житловий будинок фактично розділений на дві частини із окремими входами. Його можна поділити за згодою інших співвласників, але вони такої згоди не дають, витрат по укладанню та посвідченню такого договору нести не бажають. Попереднім власником житлового будинку була [PERSON], її спадкодавиця. Рішенням виконкому Турківської міської ради № 34 від 20.10.1958 року [PERSON] виділено земельну ділянку під будівництво будинку площею 600 кв.м. Між [PERSON] та комунальним відділом Турківської ради депутатів трудящих укладено договір про право будівництва будинку та безстрокового користування земельною ділянкою. Просила суд поділити в натурі житловий будинок [ADDRESS] в місті Турці, визнавши за нею право власності на приміщення під номерами 11 площею 8,1 кв.м., 1-1 площею 13,6 кв.м. та 1-2 площею 15,6 кв.м. із стягненням з [PERSON] грошової компенсації за відхилення від ідеальної частки, розрахованої експертом; встановити порядок користування присадибною земельною ділянкою площею 600 кв.м. та зобов'язати [PERSON] демонтувати господарську споруду, позначену в схемі розташування земельних ділянок як "гараж", оскільки він розміщений на території її присадибної земельної ділянки. Ані вона, ані попередній власник згоди на будівництво гаражу не давали. Більше того, гараж розміщений на земельній ділянці, право користування якою вона прагне набути в результаті визначення порядку користування земельною ділянкою із боку частини житлового будинку, якою вона користується. Розташування гаражу суперечить будівельним нормам та правилам, і порушує її права як співвласника будинку. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала свій позов та уточнила його: просить в тому числі поділити житловий будинок [ADDRESS] (колишній [ADDRESS]) в м.Турці Львівської області , виділивши їй: -житлову кімнату літ. 1-2 площею 15,6 кв.м., кухню під літ. 1-1 площею 13,5 м.кв., житлову кімнату під літ. 2-3 площею 11,9 кв. м., веранду під літ. 1 площею 6,1 кв.м. загальною вартістю 50 800 гривень, виділивши відповідно [PERSON] такі приміщення: кухню під літ. 2-1 площею 14,1 м.кв. житлову кімнату під літ. 2-2 площею 14,8 м.кв., веранду літ.II площею 18,7 кв.м. загальною вартістю 46 961 грвн. 60 коп., а також встановити порядок користування земельною ділянкою по другому варіанту згідно із висновком експерта № 3712/3713/3714 від 28.02.2014 року (а.с.64). В судовому засіданні відповідачка [PERSON], відмовившись від свого письмового заперечення від 24.04.2014 року (а.с.85,86), позов визнала частково і пояснила, що вона є співвласницею житлового будинку [ADDRESS] в м.Турці, її частка у праві власності є ?, однак фактично користується більшою половиною будинку, так як попередні власники, які подарували їй половину будинку, на частині існуючої веранди ще за час життя [PERSON] збудували за свої кошти кімнату (нині це кімната літ. 2-3), відповідно подарувавши їй цю кімнату, а тому вона вважає, що ця кімната перейшла їй у власність згідно із договором дарування від 14.04.1984 року. Просить суд розподілити спільний будинок, виділивши їй більшу частину будинку по варіанту № 1 згідно із висновком № 3712/3713/3714 судової інженерно-технічної експертизи від 28.02.2014 року без сплати нею передбаченої висновком експертизи грошової компенсації. Також відповідачка пояснила, що гараж вона побудувала згідно із дозволом Турківської міської ради у відповідності до будівельного паспорту, а тому вимогу позивачки про його знесення вважає безпідставною. Також вважає, що земельна ділянка, площею 0,027 га, не може бути у спільному користуванні, оскільки міською радою ця земельна ділянка передана їй у власність. Представник відповідачки, [PERSON], надав суду пояснення, аналогічні викладеним у своєму письмовому поясненні від 02.06.2014 року. В судовому засіданні представниця Турківської міської ради Стефанська Г.М. позов визнала частково і пояснила, що міська рада не заперечує проти розподілу житлового будинку, який перебуває у спільній власності сторін. Щодо визначення порядку користування сторонами земельними ділянками пояснила, що міська рада не заперечує проти визначення порядку користування земельною ділянкою площею 0,0962 га біля будинку. При цьому зазначила, що визначення порядку користування земельною ділянкою площею 0,027 га є на даний час неможливим, оскільки дана земельна ділянка передана у власність відповідачці, однак поки що документи не оформлені, і земельна ділянка перебуває у власності міської ради. Вислухавши позивачку [PERSON], відповідачку [PERSON], її представника, [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши обставини справи, всі наявні документи, призначивши експертизу та отримавши висновок інженерно-технічної експертизи, вислухавши експерта [PERSON] в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, із таких підстав. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] (колишня [ADDRESS] ([ADDRESS])) в місті Турці Львівської області належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON]. Їхні ідеальні частки у праві спільної часткової власності є рівними і становлять ?. Сторони мають право на надання їм у володіння і користування половини житлового будинку [ADDRESS] в м. Турці Львівської області. Проведення реального розподілу будинку є технічно можливим. Проти такого розподілу Турківська міська рада Львівської області не заперечує. Також сторони користуються земельними ділянками біля житлового будинку площею 0,0962 га та площею 0,027 га, власником яких на даний час є Турківська міська рада Львівської області. Проти визначення порядку користування земельною ділянкою площею 0,0962 га Турківська міська ради не заперечує і претензій до користування сторонами цією земельною ділянкою, незважаючи на те, що її площа збільшилася із 0,06 га, яка була надана під забудову, до 0,0962 га, якою сторони користуються на даний час. Також виконкому міської ради відомо, що ніхто інший претензій до землекористування сторін в цій частині із жителів міста Турки не має. Турківською міською радою сторонам надано дозвіл на інвентаризацію цієї земельної ділянки, яка на даний час не проведена. Земельна ділянка площею 0,027 га по периметру 18,04мп; 7,59мп; 7,41мп; 18,89мп; 7,03мп; 7,21мп - згідно із висновком № 3712/3713/3714 судової інженерно-технічної експертизи від 28.02.2014 року (а.с. 77,78), яка розташована нижче гаражу відповідачки [PERSON], перебуває на даний час у власності Турківської міської ради і її рішенням від від 05.12.1996 року ця земельна ділянка передана у власність відповідачці [PERSON] Наведені вище обставини підтверджуються: технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду по [ADDRESS] в м.Турка Львівської області, складений спеціалістами Самбірського МБТІ Львівської області 03.08.2009 року, із якого вбачається, що вартість житлового будинку становить 71 273 гривні (а.с. 22-25 та в оригіналі); зведеним оціночним актом по будинковолодінню [ADDRESS] в м.Турка від 06.08.1961 року, із якого вбачається, що на час його складання в будинку були дві кухні, дві кімнати та веранда (а.с. ); реєстраційним посвідченням Самбірського міжміського бюро технічної інвентаризації від 25.04.1984 року, яким підтверджується, що половина будинковолодіння [ADDRESS] в м.Турці зареєстровано за [PERSON] згідно із договором дарування, посвідченим Турківською держнотконторою 14.04.1984 року та договором дарування від 14.04.1984 року, із якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] подарували [PERSON] ? частину житлового будинку в [ADDRESS] на земельній ділянці площею 600 кв.м., жила площа половини житлового будинку становить 15,2 кв. м. (а.с. 9,39-42 та в оригіналі); будівельним паспортом забудовника [PERSON] від 12.02.1998 року, із якого вбачається, що згідно із проектом та на підставі рішення Турківської міської ради № 358 від 13.11.1997 року відповідачка побудувала гараж та господарські будівлі (а.с.36-38 та в оригіналі); технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду [ADDRESS] в м.Турка Львівської області, із якого вбачається, що на час його складання Самбірським МБТІ Львівської області - 27.04.1988 року - власниками будинку були [PERSON] та [PERSON]. навколо будинку малася земельна ділянка для його обслуговування площею 600 кв.м., будинок мав два виходи, в будинку були дві кухні, три кімнати і дві веранди (а.с. ); листом начальника Самбірського МБТІ № 01/5-159 від 13.06.2014 року про те, що технічний паспорт на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] Самбірським МБТІ не виготовлявся; витягом із реєстру права власності від 10.09.2012 року № 35445284 та витягом про реєстрацію права власності від 28.07.2009 року № 23417506, із яких вбачається, що співвласниками будинку [ADDRESS] в м.Турці Львівської області є [PERSON] та [PERSON], їхня частка у праві спільної власності становить 1/2 (а.с. 7); рішенням виконкому Турківської міської ради депутатів трудящих від 20.10.1953 року, із якого вбачається, що [PERSON] виділена земельна ділянка пощею 600 кв.м. по [ADDRESS] в м.Турці для будівництва житлового будинку та допоміжних будівель (а.с. 10); договором про право забудови будинку та безтермінового користування земельною ділянкою від 30.11.1953 року, згідно із яким комунальний відділ виконкому Турківської міської ради депутатів трудящих та [PERSON] домовилися щодо використання земельної ділянки площею 600 кв. м. та її цільового призначення (а.с. 11-13); копією рішення Турківської міської ради Львівської області від 05.05.2011 року № 208, із якого вбачається, що міська рада надала сторонам дозвіл на інвентаризацію земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських споруд (а.с. 9); існуючою схемою розташування земельних ділянок, виконану Турківським районним відділом Львівської регіональної філії ДП "ЦДЗК", із якого вбачається, що земельні ділянки навколо спільного будинку перебувають у процесі їх інвентаризації і оформлення технічних документів (а.с. 25); свідоцтвом про право на спадщину за законом від 21.07.2009 року та витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 20709850 від 21.07.2009 року, із яких вбачається, що позивачка є спадкоємцем майна [PERSON], спадкове майно складається із половини житлового будинку із господарськими будівлями [ADDRESS] в м.Турці (а.с. 31,32); висновком № 3712/3713/3714 судової інженерно-технічної експертизи від 28.02.2014 року, із якого вбачається, що реальний розподіл житлового будинку [ADDRESS] в м.Турці та визначення порядку користування прилеглими земельними ділянками є можливим, і надано два варіанти такого розподілу та визначення порядку користування прилеглими земельними ділянками (а.с. 64-78); витягом із рішення Турківської міської ради від 05.12.1996 року, із якого вбачається, що відповідачці [PERSON] Турківська міська рада передала у власність земельну ділянку біля будинку [ADDRESS] в м.Турці площею 0,07 га, як уточнила в судовому засіданні представниця міської ради Стефанська Г.М., в цю площу входить також земельна ділянка площею 0,027 га, однак матеріали інвентаризації міською радою ще не затверджені (а.с. 92). Не довіряти наведеним вище доказам у суду підстав немає. Технічний паспорт [PERSON] від 04.08.2011 року (а.с.33-35) суд до уваги не приймає, оскільки експерт [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що до реального розподілу житлового будинку складання технічних паспортів на його окремі частки є проблематичним, так не має бути. Копію рішення № 81 від 18.05.2010 року про присвоєння половині спірного будинку [PERSON] адресного номера суд до уваги також не приймає, оскільки це рішення суперечить здоровому глузду, так як на час його ухвалення реальний розподіл будинку проведений не був, визначити згідно із законом, яка половина будинку є позивачки, а яка відповідачки, - на той час було неможливо, і є також, зі слів інженера-експерта, технічно неможливим у виконанні. В силу ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В силу ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. В силу ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. В силу ст. 357 ЦК України співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Співвласник житлового будинку може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову(прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Згідно із ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Твердження відповідачки про те, що вона стала власницею кімнати (літ. 2-3), так як її передано їй у власність згідно із договором дарування від 14.04.1984 року, суд не приймає до уваги, оскільки виділення цієї кімнати (жилого приміщення) у самостійний об'єкт права власності згідно із чинним на той час законодавством не відбулося і є неможливим на даний час. Із документів вбачається, що належним чином проведення перебудови не оформлено - відсутнє рішення компетентного органу про надання дозволу на таку перебудову та технічні документи про проведення такої перебудови, що суперечить ст. 357 ЦК України, тобто, встановлений законом порядок, що передбачено у такому випадку ст. 357 ЦК України, забудовником не дотримано. Також суд зауважує, що на час проведення цієї перебудови (частини веранди на кімнату) - до 1984 року - був чинним ЦК УРСР 1963 року, і статтею 119 цього Кодексу було передбачено, що якщо учасник спільної часткової власності на житловий будинок збільшить у ньому за свій рахунок корисну площу будинку шляхом добудови, надбудови чи перебудови, зробленої зі згоди решти учасників та у встановленому порядку, частки учасників у спільній частковій власності на будинок та порядок користування приміщеннями в ньому підлягають відповідним змінам. Однак, такі зміни попередніми власниками не проведено, також доказів проведення перебудови в установленому порядку відповідачкою суду не надано. Суд також звертає увагу, що між сторонами склався певний порядок користування окремими приміщеннями будинку, який існує ще із часу проживання попередніх власників, однак суд зауважує, що у відповідності до ст. 118 ЦК УРСР 1963 року такий порядок свого часу не був належно нотаріально посвідчений та зареєстрований у виконкомі місцевої ради народних депутатів, а тому суд не може. Враховуючи встановлені судом обставини справи та вимоги закону, оскільки гараж відповідачкою побудований згідно із дозволом виконкому міської ради та будівельним паспортом від 12.02.1998 року, не перешкоджає позивачці користуватися її частиною будинку і земельної ділянки, доказів про порушення її прав та законних інтересів у зв'язку із будівництвом цього гаражу позивачкою суду не наведено, також не наведено доказів про те, що будівництво гаражу проведено із порушенням будівельних норм і правил, а тому підстав для визнання його самочинним будівництвом та знесення у суду немає. Також, враховуючи те, що земельна ділянка площею 0,027 га по периметру - 18,04мп; 7,59мп; 7,41мп; 18,89мп; 7,03мп; 7,21мп - згідно із висновком № 3712/3713/3714 судової інженерно-технічної експертизи від 28.02.2014 року (а.с. 77,78) на даний час перебуває у власності Турківської міської ради, яка прийняла рішення про передачу її у власність відповідачці [PERSON] і заперечує проти визначення порядку її користування обома сторонами, доказів протилежного позивачкою суду не надано, а тому законні підстави для визначення порядку її користування між обома сторонами у суду відсутні. А тому, враховуючи ці обставини, суд вважає необхідним визначити такий порядок користування земельною ділянкою біля житлового будинку [ADDRESS] (колишній [ADDRESS]) в місті Турці Львівської області загальною лише площею 0,0962 га: [PERSON] залишити в користування земельну ділянку з такими розмірами по периметру: 3,32мп; 1,16 мп; 6,83мп; 8,82 мп; 13,80мп; 5,71мп; 3,28мп; 2,18мп; 4,61мп; 3,91мп; 2,60мп; 3,94мп; 9,75мп; 7,14мп; по житловому будинку; 8,81мп згідно із висновком № 3712/3713/3714 судової інженерно-технічної експертизи від 28.02.2014 року (а.с. 64-780), всього площею 0,0481 га; а [PERSON] залишити в користування земельну ділянку з такими розмірами по периметру: 8,81мп; по житловому будинку; 1,19мп; 7,14мп; 9,75мп; 6,30мп; 6,58мп; 8,20мп; 7,17мп; 3,09мп; 16,50мп; 7,41мп; 7,59мп; 4,12мп; 3,48мп - згідно із висновком № 3712/3713/3714 судової інженерно-технічної експертизи від 28.02.2014 року (а.с.64-78), - загальною площею 0,0481 га. Обмірковуючи варіанти розподілу будинку між співвласниками згідно із висновком № 3712/3713/3714 судової інженерно-технічної експертизи від 28.02.2014 року, суд визнає за необхідним провести його розподіл згідно варіанту № 2, який є більш наближеним до ідеальних часток сторін у праві власності на будинок, і вимагає найменшої суми компенсації при проведенні реального розподілу. В силу ст. 88 ЦПК України судові витрати сторін у вигляді оплати вартості проведення експертизи (5 888 грвн.) та приїзду експерта в суд для надання додаткових пояснень та відповідей на запитання учасників судового розгляду (510 грвн.) підлягають розподілу між сторонами порівну - кожен має нести ці витрати в сумі по 3199 грвн. Оскільки позивачка оплатила провадження інженерно-технічної експертизи в сумі 5888 гривень, а відповідачка оплатила витрати із явки експерта в судове засідання в сумі 510 гривень, витрати позивачки є більшими від витрат відповідачки на 2689 гривень, дана сума підлягає стягненню із відповідачки в користь позивачки. На підставі наведеного вище та

Outcome: partial