Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

24.05.2017 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на наступні обставини. 06.02.1999 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] Від даного шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами по справі було розірвано рішенням суду. Відповідач не підтримує стосунків з донькою, не приймає участі в її вихованні, не цікавиться її здоровям, навчанням, не забезпечує необхідними речами, не надає матеріальної допомоги. Дитина знаходиться на повному утриманні позивачки. На даний час донька навчається в НУ «Одеська юридична академія» і потребує додаткового матеріального забезпечення, а тому позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки на весь період навчання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму. Позивачка в судове засідання не з'явилася, але надала заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримуючи позовні вимоги (а.с.16). Відповідач в судове засідання не з'явився, однак надав заяву (а.с.14), згідно якої просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Згідно з частиною 2 статті 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Зі змісту пункту 25 рішення Європейського суду з прав людини від 11 квітня 2011 року у справі "Жук проти України", яке підлягає застосуванню у відповідності із положеннями статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", вбачається, що суди, розглядаючи справи без участі учасників процесу, повинні пересвідчитися, що їм вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто, що їхнє право бути присутніми під час судового розгляду не було порушено. У зв'язку з цим, з огляду на належне сповіщення позивачки та відповідача про дату, час та місце розгляду справи, надходження від них заяв про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу без участі сторін. Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Вивчивши позовну заяву, дослідивши докази, суд приходить до наступного. У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з яким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Підпункт 3, пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснює, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.200 СК України розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина суд визначає у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. За правилами ст.60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Матеріалами справи встановлено, сторонами не оспорюється, що позивачка перебувала в шлюбних відносинах з відповідачем, однак їх шлюб розірвано. Сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO]. Повнолітня дочка [PERSON] є студенткою денного відділення соціально-правового факультету національного університету «Одеська юридична академія», термін навчання з 01.09.2016 року по 30.06.2020 року, що підтверджується довідкою зазначеного вище навчального закладу від 16.05.2017 року за № 142(а.с.4). За таких обставин, враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає, вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини, батьком якої є відповідач по справі, яка продовжує навчання в розмірі 1/4 частині всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 24 травня 2017 року до закінчення нею навчання, тобто до 30.06.2020 року підлягають задоволенню, як основані на законі. Крім того, відповідно до ст.ст.81, 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати, від оплати яких було звільнено позивачку.

Outcome: approved