Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

16 червня 2006 року помер брат позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані в с. Воронівці Мурованокуриловецького району Вінницької області по вулиці Яблуневій, 22. Під час підготовки документів для оформлення спадщини позивач дізнався, що у 2006 році без будь-яких підстав до членів домогосподарства [PERSON] було внесено як дружину [PERSON]. Вважає, що у Бахтинської сільської ради не було законних підстав для внесення у погосподарську книгу [PERSON] як члена сімї [PERSON], а тому 01 листопада 2016 року звернувся до суду з відповідним позовом та просив винести рішення, яким визнати внесення [PERSON] у по господарську книгу як дружину та члена двору та її реєстрацію у будинку по вул. Яблуневій, 20 (22) в с. Воронівці Мурованокуриловецького району недійсними. В ході\~ судового розгляду справи представник позивача подала суду заяву [PERSON] про залишення без розгляду позовної вимоги про визнання недійсною реєстрації в житловому будинку. Ухвалою суду від 14 грудня 2016 року позовну вимогу\~ [PERSON] до\~ Бахтинської\~ сільської\~ ради та [PERSON]\~ про\~ визнання\~ реєстрації у житловому будинку № 22 по вулиці Яблуневій в с. Воронівці Мурованокуриловецького району Вінницької області недійсною залишено без розгляду. Позивач [PERSON] у судовому засіданні повністю підтримав заявлений ним позов. Його представник адвокат [PERSON] суду пояснила, що під час збору документів та розгляду різних цивільних справ щодо спадщини після смерті [PERSON] було встановлено, що у 2006 році до членів домогосподарства останнього як дружину було включено [PERSON] Однак, будь-яких заяв чи дозволів від імені власника домогосподарства, а також самої [PERSON] у сільській раді не зареєстровано, а сама [PERSON] стверджує, що відомості про неї до погосподарської книжки було внесено після смерті [PERSON] При вчиненні такої дії сільською радою було порушено статті 316 і 318 ЦК України щодо здійснення права власності. Відповідач [PERSON] позов не визнала та пояснила, що із [PERSON] вона проживала з 1980 року у будинку її матері. У 1987 році вони купили будинок в с. Воронівці по вул. Яблуневій, 20, у який переїхали проживати разом із її сином від першого шлюбу [PERSON]. Після смерті її матері, яка настала у 1988 році, вона разом із сином, який на той час був неповнолітнім, знову приписалась біля її будинку, аби син міг успадкувати будинок. Починаючи з цього часу і до дня смерті [PERSON] вона була зареєстрованою у будинку матері по провулку Яблуневий, проте весь цей час вони фактично проживали із [PERSON] в одному будинку, вели спільне господарство, дбали один про одного. Домашнє господарство вони також тримали в домогосподарстві її матері. Коли [PERSON] помер, вона провела його поховання, організовувала поминки, поклала памятник на його могилі, а також продовжувала господарювати в обох домоволодіннях. Оскільки вона разом із [PERSON] прожила 26 років, придбала з ним будинок по вулиці Яблуневій, 20 в с. Воронівці, проживала з ним у цьому будинку, після його смерті була записана у погосподарській книзі як його дружина і член домогосподарства. Вважає, що мала повне право бути офіційно записаною як член сімї власника будинку, просила відмовити в позові. Ствердила, що в даний час не проживає в будинку, забрала звідти більш-менш цінні речі, оскільки дружина позивача погрожувала їй підпалом, однак продовжує обробляти земельну ділянку біля будинку. Представник відповідача Бахтинської сільської ради - в судовому засіданні позовні вимоги не визнав і заявив, що йому як сільському голові відомо, що [PERSON] проживала з [PERSON] як дружина і чоловік, і що вони разом купили будинок по вулиці Яблуневій, 20 в с. Воронівці. Тепер йому відомо, що [PERSON] зареєстрована (внесена до погосподарського номера) у цьому будинку з 2006 року, однак за терміном давності він не має доказів, які б стверджували підставність вчинення такого запису. Розглянувши справу в судовому засіданні, зокрема, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши та оцінивши подані сторонами докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна вимога [PERSON] підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 16 червня 2006 року у с. Воронівці Мурованокуриловецького району Вінницької області помер [PERSON] (а.с. 8). Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок, розташований у с. Воронівці Мурованокуриловецького району Вінницької області по вул. Яблуневій, № 22, який було побудовано у 1917 році (капітальний ремонт здійснено у 1993 році (а.с.12-16)). Зазначений житловий будинок належав спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу, здійсненого 19 серпня 1987 року (а.с. 70). Спадкоємцями після його смерті, згідно інформації сільської ради (а.с. 77) була цивільна дружина [PERSON] та брат [PERSON]. На час відкриття спадщини разом із спадкодавцем проживала та була зареєстрована [PERSON]. Позивач не погоджується із такими даними сільської ради, вважає їх неправдивими та здійсненими всупереч вимогам закону, оскільки [PERSON] постійно проживала та була зареєстрованою [INFO] в провулку Яблуневому у с. Воронівці, не була цивільною дружиною [PERSON] і, як наслідок, не має жодних прав на спадкове майно. Свої твердження позивач обгрунтував наданими суду доказами, зокрема, виписками із погосподарських книг господарств за 1991-2005 роки по Бахтинській сільській раді Мурованокуриловецького району Вінницької області у с. Воронівці (а.с. 20-22, 30-33), з яких слідує, що [PERSON], [INFO], як голова двору, а [PERSON], [INFO], як її син були приписані до одного домогосподарства, а [PERSON] як єдиний член (голова) домогосподарства до іншого. Обставина, що [PERSON] та [PERSON] з 1991 року по погосподарських книгах були приписані за різними особовими рахунками, також доведена оглянутими в судовому засіданні погосподарськими книгами (ксерокопії на а.с. 63, 64). Крім того, ця обставина стверджується і відповідачем [PERSON] За клопотанням позивача у судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] та [PERSON]. Так, свідок [PERSON] дружина позивача суду пояснила, що [PERSON] ніколи не проживала із [PERSON] у будинку по вул. Яблуневій, 22 в с. Воронівці Мурованокуриловецького району. Жила вона у своєму будинку по провулку Яблуневому і проживає там в даний час. [PERSON], сам купив будинок, сам робив у ньому ремонт, вів господарство. Після його смерті, всі витрати взяли на себе вона із чоловіком (у неї готували поминальний обід). На сьогодні будинок [PERSON] стоїть пусткою, а земельну ділянку біля нього доглядає [PERSON] Свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що [PERSON] ніколи не жила із [PERSON] як жінка і чоловік, тільки спілкувалася з ним як односельчанка, тримала і тримає біля хати [PERSON] город. За клопотанням відповідача [PERSON] судом було допитано як свідків [PERSON], [PERSON] Кузміча та [PERSON]. Ці свідки заявили, що їм достеменно відомо, що [PERSON] проживала із [PERSON] 26 років. Зокрема, вони разом жили спочатку у будинку матері [PERSON], потім разом придбали будинок і перейшли до нього жити. Заявлена відповідачем [PERSON] свідок [PERSON] суду пояснила, що 16 червня 2006 року син [PERSON] [PERSON] зробив пропозицію на одруження її дочці. За обідом [PERSON] також повідомив, що «будемо робити два весілля разом», при цьому він мав на увазі, що його мати [PERSON] буде одружуватися із [PERSON] Однак, по поверненню додому він зателефонував її дочці і повідомив, що [PERSON] помер. Їй достеменно відомо, що витрати на поховання, організацію всіх поминальних обідів, памятник несла [PERSON] Ствердила, що готували обід дійсно в будинку [PERSON]. Суд не може такі пояснення свідків прийняти як доказ в справі і покласти в основу судового рішення, оскільки вони не стосуються предмету доказування (законності внесення до погосподарської книжки за 2006-2010 роки відомостей про [PERSON] як члена домогосподарства та дружини [PERSON]І.) у цій цивільній справі. За приписами ч. 1 ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Крім того, пояснення свідків зі сторони позивача суперечать письмовим доказам, дослідженим судом під час розгляду справи. Так, із оглянутих у судовому засіданні погосподарських книг вбачається: - в 1980-1982 роках [PERSON] був приписаний до особового рахунку № 725, де головою господарства був його батько [PERSON], і в цей період він вибув у погосподарський № 735 (а.с. 58), де була приписана [PERSON] із сином, а головою двору була її мати (а.с. 59, 60). В цьому будинку і [PERSON] і [PERSON] були приписані до 1990 року (а.с 61); - станом на кінець 1990 року [PERSON] як голова двору, [PERSON] як його дружина, а [PERSON] як син були приписані до особового рахунку № 732 (вулиця Яблунева, 22) (а.с. 62); - з 1991 по 2006 роки [PERSON] та [PERSON] приписані до різних особових рахунків (а.с. 63, 64, 21, 22, 31, 32). Таким чином, виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні судом досліджено всі докази, надані позивачем та відповідачами на підтвердження своїх вимог та заперечень. Домогосподарство (домашнє господарство) це сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об'єднують свої кошти та витрачають їх. Ці особи можуть перебувати в родинних стосунках або стосунках свояків, не перебувати в будь-яких з цих стосунків або бути і в тих і в інших стосунках. Кожне домогосподарство має свій особовий рахунок. Голова домогосподарства - особа, яка очолює домогосподарство й несе відповідальність за нього. Вона визначається членами домогосподарства і, як правило, є господарем, людиною, яка приймає щоденні рішення стосовно діяльності домогосподарства. Здебільшого голова домогосподарства є власником житлового будинку і/або земельної ділянки (ділянок). Позивач та його представник вважають внесення [PERSON] до членів домогосподарства [PERSON] незаконним, оскільки, здійснені такі дії були після смерті власника будинку, без його згоди та перевірки будь-яких документів останньої які б свідчили про її права на зазначене домоволодіння. Такий факт не заперечує і сама відповідач та стверджує, що дійсно після смерті [PERSON] її було внесено у погосподароську книгу як дружину, для того щоб вона змогла оформити спадщину. Такий запис здійснювався сільською радою без будь-яких документів, оскільки всі жителі села, у тому числі і сільський голова, знали, що вона із [PERSON] проживали спільно 26 років, а тому у них не виникало будь-яких питань з приводу її прав на цей будинок. Договором купівлі продажу житлового будинку від 19 серпня 1987 року (а.с. 70) стверджується, що [PERSON] придбав у [PERSON] житловий будинок, що розташований у с. Воронівці Мурованокуриловецького району Вінницької. Сторони не оспорюють і визнають за померлим [PERSON] право власності на житловий будинок № 22 по вулиці Яблуневій в с. Воронів ці Мурованокуриловецького району Вінницької області. Відповідно до ч. 1 статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. \~\~ Як слідує із [PERSON] з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 18 квітня 2005 року № 95, погосподарський облік - вид первинного обліку, передбачений для систематизації відомостей про окремих громадян і домогосподарства, що ведеться сільськими, селищними, міськими радами в сільських населених пунктах, які розташовані на їхній території, за єдиними на всій території України формами первинної облікової документації, затвердженими центральним органом виконавчої влади з питань статистики. Пунктами 1.4 та 1.5 даної [PERSON] вказують, що облікова документація з\~погосподарського\~обліку заповнюється\~на\~підставі суцільних обходів дворів та опитування населення,\~даних книг реєстрації актів цивільного стану громадян, земельно-кадастрової документації, усних повідомлень громадян. Суцільні обходи дворів та опитування\~населення проводяться кожного року в період з 1 до 15 січня та з 1 до 5 червня (в частині\~збору даних\~про посівні площі в домогосподарствах).\~\~ [PERSON] по веденню\~погосподарського\~обліку в сільських, селищних та міських радах, дає підстави стверджувати, що\~відповідальна за ведення погосподарського обліку у Бахтинській сільській раді особа, здійснюючи після 16 червня 2006 року (цей факт визнається [PERSON]Р.) у погосподарській книзі за 2006-2010 роки в особовому рахунку № 395 запис про [PERSON], не мала для того законних підстав, бо в цей період не було здійснено обхід дворів та опитування. Крім того, запис про відношення до голови домогосподарства вчинено без законних підстав, адже на той момент і по день винесення цього судового рішення [PERSON] не довела свого статусу дружини [PERSON] (сторонами визнається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] не реєструвався, а заява [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу залишено без розгляду (а.с. 11)). Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, закріплений принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Одночасно, нормами цивільного законодавства України передбачено, що правом власності на майно є право особи володіти, користуватися і розпоряджатися ним за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317 ЦК України), а субєктами права власності є, зокрема, фізичні особи (ч. 1 ст. 318 та ч. ст. 2 ЦК України). Фізичною особою в розумінні Цивільного кодексу України (ст.ст. 24, 25) є людина, що має цивільну правоздатність, яка виникає у момент її народження і припиняється у момент смерті. Зі смертю особи припиняються її цивільні права і обовязки. Таким чином, особа, яка відповідала у 2006 році за ведення погосподарського обліку в Бахтинській сільській раді, не могла вчинити запис щодо [PERSON] в особовому рахунку № 395 за 2006-2010 роки, після 16 червня 2006 року за волею власника будинку у звязку з його смертю (а.с. 8). Під час ухвалення рішення суд, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 214 ЦПК України, вирішує питання про розподіл судових витрат. Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (ч. 1 ст. 88 ЦПК України). При зверненні до суду з цим позовом, а також у звязку із забезпеченням доказів позивач сплатив 826 гривень 80 копійок судового збору (а.с. 1, 40).Отже, з відповідачів на користь позивача належить до стягнення саме така сума судових витрат.

Outcome: approved