Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], Головного Управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області в особі відділу Державної міграційної служби Рахівського району Закарпатської області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття її з реєстрації місця проживання, посилаючись на те, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 3 березня 1972 року належить житловий будинок №675 (колишній номер 827), що розташований по вул. Воловець в смт. Ясіня Рахівського району Закарпатської області. В даному житловому будинку на даний час є зареєстрованим відповідач [PERSON], який являється їй колишнім зятем. Відповідач, являючись зареєстрованим в її житловому будинку, є на даний час особою, яка втратила право на користування даним житловим приміщенням, оскільки вже із 2004 року не проживає в ньому, не веде з нею спільного господарства, не має з нею спільного бюджету. Дані обставини унеможливлюють одержання нею певних документів для нарахування соціальної допомоги, отримання соціальних пільг тощо. Знятися з реєстрації місця проживання відповідач [PERSON] в добрровільному порядку відмовляється. На підставі наведеного просила визнати [PERSON] особою, яка втратила право користування жилими приміщеннями будинку №675, розташованого по вул. Воловець в смт. Ясіня Рахівського району Закарпатської області, знявши його з реєстрації місця проживання, а саме із житлового будинку №675, розташованого по вул. Воловець в смт. Ясіня Рахівського району Закарпатської області, без його згоди, та надавши Головному управлінню Державної міграційної служби України в Закарпатській області в особі відділу Державної міграційної служби Рахівського району Закарпатської області дозвіл на зняття [PERSON] з реєстрації місця його проживання за адресою: будинок №675, вул. Воловець, смт. Ясіня Рахівського району Закарпатської області та вирішити питання судових витрат. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених в позовній заяві, при цьому від відшкодування судових витрат відмовилася. Просить змінений позов задовольнити. Відповідач, [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився. Причини його неявки суду невідомі. Представник відповідача - ГУДМС України в Закарпатській області в особі Рахівського районного відділу ГУДМС України в Закарпатській області, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Момент виникнення права на захист у власників житла пов'язаний з моментом виникнення права власності, оскільки тільки власник повною мірою може використати належні йому права на захист. Правочини про відчуження чи набуття у власність будинку підлягають обов'язковій державній реєстрації, і, відповідно, право власності на будинок виникає саме з моменту державної реєстрації документів, що встановлюють це право. З матеріалів справи слідує, що згідно договору купівлі-продажу, укладеного 3 березня 1972 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], нотаріально посвідченого виконавчим комітетом Ясінянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області за №16, зареєстрованого 10 березня 1972 року в реєстровій книзі №1 за реєстром №856, позивачка, [PERSON] являється власником житлового будинку №675 (колишній номер 827), розташованого по вул. Воловець в смт. Ясіня Рахівського району Закарпатської області. Згідно ст. ст. 15, 16, 391 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; припинення правовідношення та ін. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року (з останніми змінами від 25.05.1998 року) "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 р. N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Однак відсутність письмової згоди членів сім'ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. Так, наразі у житловому будинку № 675, розташованому по вул. Воловець в смт. Ясіня Рахівського району Закарпатської області зареєстрований відповідач [PERSON], при цьому останній фактично не проживає за місцем своєї реєстрації. Вказана обставина стверджена актом обстеження матеріально-побутових умов від 30 березня 2016 року. Таким чином з досліджених в судовому засіданні письмових доказів судом встановлено, що у відповідача відсутні будь-які правові підстави для проживання чи реєстрації у вищезазначеному будинку, доказів про вселення його у спірне житло у визначеному законом порядку та набуття права користування ним суду не представлено. При цьому, слід зазначити, що довготривалість користування самоправно зайнятим жилим приміщенням не надає особі будь-яких прав на нього, незалежно від того, що в окремих випадках особи, які самовправно вселилися на жилу площу фактично вступають у договірні відносини, відкривають особистий рахунок, сплачують комунальні послуги тощо. За змістом ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. До порушень права користування відносяться, наприклад, випадки самоуправного заняття приміщення в будинку власника, що належить йому на праві приватної власності. За таких обставин, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що реєстрацією відповідача в житловому приміщенні чиняться перешкоди у здійсненні позивачкою [PERSON] права власності, розпорядження нерухомим майном, то суд приходить до висновку, що позов з наведених підстав слід задовольнити.

Outcome: approved