Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

18.08.2021 року позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила встановити факт її постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] на день її смерті, тобто на час відкриття спадщини. В обґрунтування позову вказано, що [INFO] померла матір позивача - [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина за законом, зокрема на житловий будинок [ADDRESS] . До кола спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] крім позивача входить її сестра [PERSON] , відповідач у справі. З метою прийняття спадщини після смерті матері, вона звернулася до приватного нотаріуса, яким було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутній факт прийняття нею спадщини. Натомість заявник вказує, що на день смерті матері вона фактично з нею проживала. здійснювала за нею догляд, вважала, що прийняла спадщину після смерті матері, а тому за оформленням спадщини в шестимісячний термін після смерті спадкодавця не зверталася. Отже, у зв`язку з неможливістю отримати спадщину та одержати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса, вона змушена звернутися до суду із відповідним позовом для захисту своїх спадкових прав для встановлення даного факту. 27.08.2021 року відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Сторони в судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач надала суду письмову заяву, в якій просив провести розгляд справи без її участі, вказала, що позовні вимоги підтримує, які просить задовольнити. Відповідач подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши наявні у справі матеріали, та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] /а.с.13/, матір позивача та відповідача /а.с.9,10, 11,12,14,15/, після смерті якої відкрилася спадщина за законом, зокрема, на житловий будинок [ADDRESS] . Спадкоємцями за законом померлої є її дочки, сторони у справі, які звернулися до приватного нотаріуса з відповідними заявами щодо видачі свідоцтв про право на спадщину за законом. Інших спадкоємців судом не встановлено. Так, приватним нотаріусом Новоград-Волинського районного нотаріального округу Лавринюк Т.Г. сторонам у справі, кожному окремо було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю факту прийняття ними спадщини після смерті спадкодавця. Так, нотаріусом було встановлено, що сторони у справі після смерті матері в шестимісячний термін не зверталися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та не були зареєстровані із спадкодавцем на день її смерті /а.с. 11/. Натомість з довідки, виданої виконкомом Чижівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області від 15.05.2020 року №92, яку складено на підставі свідчень сусідів : [PERSON] , [PERSON] , судом встановлено, що на момент смерті [PERSON] саме позивач [PERSON] постійно проживала з нею за місцем її реєстрації, доглядала її, вели спільне господарство за адресою : будинок [ADDRESS] /а.с.20/. Як вбачається з наданої копії паспорта позивача місцем її реєстрації є будинок [ADDRESS] /а.с.4,5/. Так, ст. 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Ч.3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Таким чином, з огляду на наявні докази та матеріали справи судом достовірно встановлено та відповідачем визнано, що позивач до дня смерті [PERSON] , тобто на момент відкриття спадщини, спільно постійно проживали однією сім`єю з нею. На підставі вище викладеного, суд вважає за можливе, задовольнити позовну заяву та встановити факт постійного проживання позивача разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Вирішуючи питання судових витрат судом встановлено наступне. Так, при подачі позовної заяви позивач була звільнена судом від сплати судового збору на підставі п.1 ч. 1, ч. 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір". Отже, взявши до уваги визнання відповідачем позову та вимоги ст. 141, 142 ЦПК України, ст. 7 ЗУ "Про судовий збір", суд стягує з відповідача на користь держави лише 50 відсотків судового збору, що становить 454,00 грн.

Outcome: approved