Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

13.12.2018 [PERSON] звернулась до Київського районного суду м. Харкова із позовною заявою до [PERSON] , в якій просить позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітніх дітей: доньки - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] , доньки - [PERSON] , [INFO] . В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що вона зареєструвала шлюб з відповідачем 02 грудня 2005 року. В період спільного проживання у них народилися діти: донька [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] . Донька [PERSON] була своїм батьком бажана, під час її народження сторони проживали разом із батьками чоловіка, на яких ним було перекладено виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та розвитку доньки. [PERSON] ухилявся, відмовлявся допомагати в догляді за дочкою із самого першого дня її народження (купати, переодягати, годувати, тощо), мали місце окремі прогулянки "виключно за компанію" з друзями [PERSON] ; не забезпечував необхідним харчуванням, одягом, гігієнічними засобами, при цьому вимагав гроші, які донька отримувала від держави, як матеріальну допомогу при народженні дитини; не спілкувався з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального розвитку (усе його спілкування зводилося до сумісного перегляду телепрограм, зміст яких був часто агресивний: бійки, вбивства тощо); не слідкував за здоров`ям доньки, не відвідував лікаря з хворою дитиною, не цікавився про її здоров`я, її фізичний розвиток, не дбезпечував необхідними ліками, а навпаки шкодив її здоров`ю тим, що палив у її присутності; не виявляв свого інтересу до внутрішнього світу доньки, прогулянки з малою дитиною були біля кіоску, де збиралася кампанія його знайомих з пивом, цигарками, де велися аморальні розгнуздані розмови. [PERSON] ухилявся та відмовчувався від сіляких розмов зі з питань щодо виховання та розвитку доньки. Доньку [PERSON] на час її народження зареєстрували за адресою батька: [ADDRESS] . Емоціональна атмосфера в сім`ї була напружена, [PERSON] не мав постійного заробітку, чоловік проявляв байдужість до позивача і доньки, як наслідок останні від нього пішли жити окремо, за адресою: [ADDRESS] . У грудні 2009 року сторони знову зійшлися і жили разом однією сім`єю. Поведінка [PERSON] доводила позивача до відчаю: його практично не було вдома, дома нічого не робив, проживав окремо, в своїй кімнаті. В квітні 2010 року позивачу зателефонували з відділу міліції та повідомили, що відповідач є наркоманом та має умовну судимість. Позивач вказує, що жити з [PERSON] стало небезпечно. У вересні 2010 року [PERSON] знову з донькою пішла мешкати за адресою: [ADDRESS] . У цей час дочька [PERSON] , відвідувала дитячій садок №370, а позивач працювала спеціалістом манікюру та педикюра, з 2011 року до 2018 року працювала за фахом вихователем у ДНЗ № 413. За дванадцять років ставлення батька до [PERSON] не змінилося, позивач самотужки продовжує піклуватися про її здоров`я та розвиток, доказами цього є купа довідок та характеристик з навчальних та медичних закладів. [PERSON] розвивається повноцінною та здоровою дитиною, навчається у сьомому класі Майської гімназії Бєлгородської області Російської Федерації. 05 листопада 2018 року донька особисто написала заяву до Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, шо вона не заперечує проти позбавлення батьківських прав її батька [PERSON] . Позивач вказує, що бажаною дитиною для відповідача була тільки донька [PERSON] , а вже молодший син [PERSON] та молодша донька [PERSON] небажані ним діти, він заперечував проти їх нароження, і на теперішній час він ставиться до них так нібито їх немає. Син [PERSON] з часу його народження проживав разом із батьком два місяці і був зареєстрований за адресою відповідача: [ADDRESS] . Молодша донька [PERSON] народилася у м. Бєлгород, Російської Федерації, батько дитиною не цікавиться взагалі, та категорично заперечує проти реєстрації її за місцем свого проживання. За фахом позивач вчителька початкових класів, має досвід роботи з маленькими дітьми, що дозволяє їй без сторонньої додаткової фахової допомоги виховувати самотужки своїх дітей. Проте матеріально їх забезпечувати позивач не може, тому звернулася за допомогою до своєї мати [PERSON] , яка надає всю необхідну допомогу, виховує своїх онуків, піклується за їх здоров`я і життя, тому для неї та дітей була важлива нотаріально завірена заява від батька про дозвіл на поїздки в Російську Федерацію дітей у супроводі позивача. Згодом [PERSON] заявив, що надасть свою згоду оформити нотаріально завірену згоду ни виїзд дітей з України тільки після того, як [PERSON] та [PERSON] будуть зняті з реєстрації з його квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , тому діти були зняті з реєстрації в Україні, на теперішній час ніде не зареєстровані. Відповідача не турбує факт того, що він власними діями позбавив своїх дітей оселі та залишив їх без свого батьківського піклування. Аліменти він почав сплачувати з вересня 2018 року, сплачує їх не в повному обсязі, про що свідчить рішення Київського районного суду м. Харкова № 640/18143/18 від 23 листопада 2018 року та копія виписки з рахунку. [PERSON] не тільки не виконує свої батьківські обов`язки, а і зловживає твоїми батьківськими правами. Відповідач своєю байдужістю та бездіяльністю заважає своїм дітям отримувати державні соціальні послуги та допомогу, він відмовляється відвідувати відповідні державні установи, надавати свої документи, які підтверджують, що він є батьком спільних дітей та головне категорично відмовляє зареєструвати місце проживання своїх дітей в Україні. На підставі вищевикладеного позивач була змушена звернутися до суду із позовом про позбавлення відповідача батьківських прав. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час, дату і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив та клопотань про відкладення не надавав. Від представника третьої особи - Департаменту служб у справах дітей ХМР до суду надійшли пояснення, в яких представник просить розглянути справу за своєї відсутності, та надав висновок щодо розв`язання спору. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача, представника третьої особи, за наявними в справі доказами. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача та свідків, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбних відносинах 02.12.2005, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають спільних дітей:доньку - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ), сина - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ), доньку - [PERSON] [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Судом встановлено, що позивач разом з дітьми зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , згідно довідки, наданої паспортистом ООО УКЖФ сел. Майське №34 від 23.10.2018, яке згідно витягу з Єдиного державного реєстру нерухомості належить матері позивача - [PERSON] . Так, відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як вбачається з роз`яснень, викладених в п.16 постанови Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до висновку від 05.04.2019 № 278, Департамент служб у справах дітей вважає за доцільне позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно малолітніх: дітей доньки - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] , доньки - [PERSON] , [INFO] . Згідно вказаного висновку [PERSON] тривалий час не приймає участі у вихованні та матеріальному утриманні дітей, не цікавиться станом їх здоров`я та розвитком. Згідно з інформацією КНП «Міська дитяча поліклініка № 23», де малолітні [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , перебували під наглядом фахівців з народження до 21.08.2017 та з 16.11.2018 по теперішній час, вихованням дітей та забезпеченням їм належного догляду займається мати. Батько дітей, [PERSON] , станом здоров`я дітей не цікавився, в поліклініку з цього приводу не звертався. Згідно з інформацією адміністрації Харківського ліцею №17, де в період з 03.09.2012 по 10.08.2017 навчалася малолітня [PERSON] , [INFO] , вихованням дитини постійно займалася мати, [PERSON] , яка належним чином виконувала свої обов`язки, постійно спілкувалася з учителями з приводу своєї дитини, цікавилася успіхами у навчанні, регулярно відвідувала батьківські збори. Батько дитини, [PERSON] , протягом 2012 - 2017 навчальних років батьківські збори не відвідував, не спілкувався з класним керівником, не цікавився навчанням дочки. Згідно з інформацією адміністрації недільної школи при храмі св.апп. Петра та Павла м. Харкова, мати [PERSON] - [PERSON] , регулярно приводила дочку на заняття до школи, коли [PERSON] ще була в молодшому віці, відвідувала разом з нею заняття, гуртки, творчі майстерні. Коли дівчинка підросла мати продовжувала відповідально виконувати свої материнські обов`язки, займатися розвитком та навчанням дочки. За час навчання [PERSON] в школі вчителі не були знайомі з батьком, так як він жодного разу не з`явився, навіть на прохання дочки відвідати її виступ у театральному гуртку, та не проявляв інтересу до навчання дитини в школі. [PERSON] , [INFO] , написала заяву про те, що вона не заперечує проти позбавлення батьківських прав її батька, у зв`язку з тим, що він не проводить час з її родиною, не купує необхідні речі, не допомагає з уроками, не цікавиться її станом здоров`я, станом здоров`я братика та сестри та інше. Заслухані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] викладене у позовній заяві підтвердили та з-поміж іншого повідомили суду, що вихованням, утриманням, здоров`ям дітей повністю займається позивач - діти завжди доглянуті, чисто одягнуті, нагодовані, натомість відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Таким чином, судом встановлено, що відповідач, жодного разу особисто до судового засідання не з`явився, не піклується про фізичний і духовний розвиток своїх дітей, не забезпечує їх необхідним харчуванням, медичним доглядом і лікуванням, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову частину виховання; не спілкується з дітьми у обсязі необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей, тобто не виконує свої батьківські обов`язки щодо їх виховання. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, зокрема довідки та характеристики з навчальних та медичних закладів та пояснення свідків, приймаючи до уваги, що судом достовірно встановлені обставини, які свідчать про свідоме самоухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 СК України, по вихованню та утриманню малолітніх дітей, що згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України є правовою підставою для позбавлення батьківських прав, а тому позовні вимоги є цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню в інтересах дитини. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. Зважаючи на вищевикладене, відповідно до ст. ст. 12, 76, 206,263-265, 280 ЦПК України, ст.ст. 150, 164 ч.1 п.2, 165 Сімейного Кодексу України, суд, -

Outcome: approved