Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому зазначає, що вона та її сестра [PERSON] є співвласниками квартири по вул. Шевченка, 26/2 у м. Камені-Каширському Волинської області. Це нерухоме майно отримала у спадщину після смерті батька [PERSON], який помер 05.04.2015 року. Поряд з житловим будинком, в якому знаходить належна їй квартира, розташовані торгові павільйони, що встановлені без будь-яких дозволів та з порушенням санітарних та протипожежних норм, що створює небезпеку для будинку та квартири. Власниками павільйонів, які встановлені під вікнами її квартири, є [PERSON] та [PERSON] Починаючи з 2010 року її батько звертався з заявами до Камінь-Каширської міської ради, Камінь-Каширської районної прокуратури, Камінь-Каширського районного відділу ГУ МНС України у Волинській області та головного державного санітарного лікаря Камінь-Каширського району, і вказаними установами під час проведення відповідних заходів було встановлено, що має місце порушення протипожежних та санітарних норм. 20.05.2010 року Камінь-Каширська міська рада прийняла рішення про зобовязання підприємців провести демонтаж малих архітектурних форм та надала відповідачам нові торгові місця біля торгового центру «Пасаж». На деякий час відповідачі дійсно демонтували свої малі архітектурні форми і до 2015 року їх під вікнами її квартири не було. В травні 2015 року відповідачі знову повернулися зі своїми малими архітектурними формами під вікна квартири у звязку з тим, що свої малі архітектурні форми біля ТЦ «Пасаж» вони продали і повернулися на старе місце для продовження своєї підприємницької діяльності. Вважає дії відповідачів неправомірними і такими, що порушують її майнові права та створюють небезпеку належному її майну. З урахуванням наведеного просить зобовязати відповідачів [PERSON] та [PERSON] не чинити перешкоди в користуванні належною їй на праві спільної часткової власності квартирою № 2 по вул. Шевченка, 26 у м. Камені-Каширському шляхом демонтування належних їй малих архітектурних форм та стягнути з відповідачів судові витрати. Ухвалою суду від 12 лютого 2016 року до участі у справі як співвідповідача залучено Камінь-Каширське міське споживче товариство. Ухвалами суду від 20 квітня 2016 року позовну заяву [PERSON] в частині вимог до Камінь-Каширського міського споживчого товариства залишено без розгляду та Камінь-Каширське міське споживче товариство залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачки. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав і уточнивши позовні вимоги, просив зобовязати відповідачів [PERSON] та [PERSON] усунути перешкоди у користуванні позивачкою належною їй на праві спільної часткової власності квартирою шляхом демонтажу належних їм тимчасових споруд, з яких вони здійснюють підприємницьку діяльність. Представник третьої особи Камінь-Каширської міської ради [PERSON] не заперечила проти задоволення позову і пояснила, що у відповідачів немає дозволів на розміщення тимчасових споруд біля ринку споживчого товариства, у звязку з чим вони були притягнуті до адміністративної відповідальності. Представник третьої особи Камінь-Каширського міського споживчого товариства [PERSON] у вирішенні питання щодо задоволення позову поклалася на розсуд суду і пояснила, що тимчасові споруди, з яких відповідачі [PERSON] та [PERSON] здійснюють підприємницьку діяльність, розташовані на землях, які на праві постійного користування належать Камінь-Каширському міському споживчому товариству, знаходяться тимчасові споруди відповідачів за межами території ринку, розташування їх не відповідає схемі розміщення тимчасових споруд для здійснення торгівлі у межах території ринку споживчого товариства. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов не визнали і просили відмовити у його задоволені та пояснили, що їхні тимчасові споруди, з яких вони здійснюють підприємницьку діяльність, не мають фундаменту, розташовані з дотримання протипожежних норм і жодної небезпеки для позивачки та її майна не представляють. Заслухавши пояснення представника позивачки, представників третіх осіб, відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира № 2 у житловому будинку по вул. Шевченка, 26 у м. Камені-Каширському. Перед входом до ринку Камінь-Каширського міського споживчого товариства (за межами території ринку), з лівої сторони житлового будинку по вул. Шевченка, 26 у м. Камені-Каширському, зі сторони вікон вищевказаної квартири, на земельній ділянці, що належить на праві постійного користування Камінь-Каширському міському споживчому товариству, розташовані тимчасові споруди для провадження підприємницької діяльності відповідачів [PERSON] та [PERSON], про що останні у судовому засіданні не заперечили. З експертних висновків протипожежного стану обєктів відділення НПД Камінь-Каширського РВ ГУ МНС від 13 травня 2009 року вбачається, що торгові кіоски [PERSON] та [PERSON] одноповерхові, IVа ступені вогнестійкості, розташовані з порушенням вимог діючих норм та правил, а саме, не забезпечена нормативна відстань до житлового будинку по вул. Шевченка, 26 (ДБН 360.92). Рішенням Камінь-Каширської міської ради від 20.05.2010 року № 51/9 поряд з іншими відповідачів [PERSON] та [PERSON] було зобовязано провести демонтаж цих тимчасових споруд у звязку з порушенням санітарних норм та норм протипожежної безпеки до 01.08.2010 року. З повідомлення Камінь-Каширської міської ради вбачається, що [PERSON] та [PERSON] у 2015 році повторно встановили торгові кіоски біля ринку Камінь-Каширського міського споживчого товариства (а саме, біля житлового будинку по вул. Шевченка, 26 у м. Камені-Каширському зі сторони вікон квартири позивачки), хоча Камінь-Каширською міською радою було погоджено розташування торгових кіосків для здійснення ними підприємницької діяльності в районі ВК ТК «Пасаж». Ці обставини відповідачі у судовому засіданні не заперечили. Згідно з рішенням Камінь-Каширської міської ради від 10 вересня 2015 року № 58/19 [PERSON] та [PERSON] було зобовязано провести демонтаж торгових кіосків, встановлених з порушенням санітарних норм та норм протипожежної безпеки до 01.10.2015 року. Постановами адміністративної комісії при виконкомі Камінь-Каширської міської ради від 13 червня 2015 року та 28 жовтня 2015 року, які [PERSON] та [PERSON] не оскаржували, останніх відповідно було притягнуто до адміністративної відповідальності за незаконне встановлення металевих контейнерів. Механізм розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності визначено Порядком розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 21.10.2011 року № 244. Згідно з пунктами 3.1., 2.1, 2.2., 2.6. цього Порядку, тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Підставою для розміщення тимчасової споруди є паспорт привязки тимчасової споруди. Замовник, який має намір встановити тимчасову споруду, звертається до відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації з відповідною заявою у довільній формі про можливість розміщення тимчасової споруди. Для оформлення паспорта привязки замовник звертається до органу з питань містобудування та архітектури із додатковою заявою щодо оформлення паспорта привязки. Пунктом 1.12. вказаного Порядку передбачено, що при розміщені тимчасових споруд ураховуються всі наявні планувальні обмеження, передбачені будівельними нормами. У відповідності до пунктів 1.1., 1.14 Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 30 грудня 2014 року N 1417, при розміщенні будинків і споруд слід ураховувати вимоги пожежної безпеки, викладені в ДБН 360-92** "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень", СНиП II-89-80 "Генеральные планы промышленных предприятий". Тимчасові споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, крім тих, що розміщуються на території ринків, відповідно до затвердженого плану-схеми повинні розміщуватися на відстані не менше 10 м від інших будівель та споруд, крім випадків, коли згідно з будівельними нормами потрібна більша протипожежна відстань або коли їх можна встановлювати біля зовнішніх стін без отворів, які відповідають вимогам будівельних норм до протипожежних стін. Як вбачається з експертного висновку ПП «Безпека-Сервіс-Плюс», що має ліцензію Державної служби України з надзвичайних ситуацій на надання послуг і виконання робіт протипожежного призначення, зокрема, оцінки протипожежного стану обєктів, житловий будинок по вул. Шевченка, 26 у м. Камені-Каширському - III ступеня вогнестійкості, торгові металеві кіоски (тимчасові споруди) біля вказаного житлового будинку зі сторони вікон квартири № 2, які встановлені на алеї перед входом до ринку Камінь-Каширського міського споживчого товариства з лівої сторони IV ступеня вогнестійкості, розташовані на відстані 4,5 і 5,16 м, а з правої сторони входу до ринку на відстані 9,4 м; проведеною експертизою виявлено порушення вимог діючих протипожежних норм та правил, а саме, не дотримано протипожежну відстань 10 метрів від торгових металевих кіосків (тимчасових споруд) до житлового будинку (Правила пожежної безпеки в Україні 2014 року, затверджені наказом МВС № 1417 від 13.12.2014 року розділ III п.1.1., п.1.14, додаток 3.1. табл. 1 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова сільських і міських поселень»). Таким чином, суд приходить до висновку, що між тимчасовими спорудами відповідачів, що розташовані за межами території ринку споживчого товариства, та житловим будинком, в якому знаходиться належна на праві спільної часткової власності квартира позивачки, не дотримано безпечної протипожежної відстані, тобто вимог пожежної безпеки. Згідно зі ст. 2 Кодексу цивільного захисту України, пожежна безпека - відсутність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожеж та пов'язаної з ними можливості завдання шкоди живим істотам, матеріальним цінностям і довкілля. З урахування вищенаведених обставин, суд приходить до висновку, що у звязку з недотриманням протипожежної відстані між тимчасовими спорудами відповідачів та належною на праві спільної часткової власності квартирою позивачки [PERSON], що знаходиться в житловому будинку по вул. Шевченка, 26 у м. Камені-Каширському, останній чиняться перешкоди у користуванні її майном, які необхідно усунути. З огляду на те, що тимчасові споруди відповідачів розташовані не лише без дотримання вимог пожежної безпеки, а й з порушенням Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, без передбачених чинним законодавством документів (паспорта привязки), то вказані перешкоди у користуванні майном позивачки належить усунути шляхом зобовязання відповідачів [PERSON] та [PERSON] провести демонтаж їхніх тимчасових споруд. При цьому суд враховує, що право на звернення до суду з позовом про демонтаж тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності мають не лише органи місцевого самоврядування чи користувач земельної ділянки, на якій розміщені такі споруди, а також фізична особа позивачка у справі, з огляду на те, що останньою доведено обставини, визначені положеннями ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України, а відповідачами належними доказами доводів позивачки [PERSON] та її представника [PERSON] не спростовано. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, з відповідачів [PERSON] та [PERSON], на підставі ст.ст. 79, 88 ЦПК України, належить стягнути на користь позивачки [PERSON] понесені судові витрати (витрати по оплаті судового збору у розмірі 487 грн. 20 коп. та витрати, повязані з розглядом справи, до яких належать витрати, повязані з залученням спеціалістів, у розмірі 200 грн.), а саме, по 343 грн. 60 коп. з кожної відповідачки.

Outcome: approved