Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-04 00:00:00

[PERSON] 20.03.2019 року звернувсь до Волноваського районного суду Донецької області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просить встановити факт приналежності його до німецької національності, і свої доводи обґрунтовує тим, що 22.08.1998 року його матір [PERSON] , уклала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження видане Київським відділом РАГС м. Донецька, актовий запис № 488. У свідоцтві про одруження його батьків маються графи «національність», які не містять жодної інформації. У зв`язку з цим, у його свідоцтві про народження у графі національність матері та батька - прокреслено. На теперішній час, він зі своєю родиною має намір переїхати на постійне місце мешкання до м. Хагін Федеративної Республіки Німеч чина. Встановлення факту його приналежності до національності «німець» та поновлення актового запису про народження йому необхідно для підтвердження свого національного походження, для реалізації особистих прав, отримання можливості користуватися окремими пільгами та гарантіями, передбаченими законодавством Німеччини для громадян колишніх радянських республік німецького походження. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просить вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник заявника - адвокат Албот О.М. в судове засідання також не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила вимоги викладені у заяві задовольнити. Представник заінтересованої особи Волноваського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не з`явився, подали заяву про розгляд справи за відсутності представника, та прийняти рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень Глави 4 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Як роз`яснено у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами та доповненнями), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Отже, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно паспорту громадянина України серія [NUMBER] , виданого Селидівським МВ ГУ ДМС України в Донецькій області 28 квітня 2015 року, [PERSON] народився [INFO] в м. Донецьк Україна. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] [INFO] у м. Макінськ, Макінського району Целіноградської області, Казахстан, в графі батьки зазначено: батько - [PERSON] , по національності німець, мати [PERSON] , по національності - німкеня. Відповідно до довідки Форми № 1 заповненої на ім`я [PERSON] , яка народилася [INFO] в м. Макінськ, Макінського району, Целіноградської області, Казахстан СРСР, національність зазначена - німкеня. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] , уродженець м. Донецьк, громадянин України та [PERSON] , уродженка м. Макінськ, Целіноградської області, Казахстан, громадянка України одружилися 22.08.1998 року, про що Київським відділом Реєстрації актів громадянського стану м. Донецька зроблено запис за №488, прізвища після одруження: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Зі свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] в м. Донецьк Донецької області і в графі батьки, підпункт мати зазначено [PERSON] , де в пункті національність прочерк, громадянство України. Із наявного у матеріалах справи рішення Волноваського районного суду Донецької області від 18 лютого 2019 року у справі №221/219/19 вбачається, що національність [PERSON] , яка народилась [INFO] в м. Макінськ Целіноградської області Республіки Казахстан «німкеня», шляхом внесення змін до актового запису про одруження №488 від 22.08.1998 року складеного Київським відділом реєстрації актів громадського стану м. Донецька, зазначивши національність дружини «німкеня». Із наданої відповіді №15.46-24/7860 від 30.10.2018 року Волноваським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Албот Ользі Михайлівні вбачається, що бланки актових записів та свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану заповнюються відповідно до Наказу МЮУ №33/5 від 12.09.96 року «Про затвердження Правил заповнення бланків записів актів громадського стану та свідоцтв, що видаються на підставі цих записів», зареєстровано в МЮУ 12 вересня 1996 року за №521/1546. Відповідно до п. 5 Правил у всіх видах записів актів та свідоцтв дані про прізвище, ім`я, по по батькові, громадянство та національність вказуються повністю, відповідно до пред`явлених документів. Згідно п.20 Правил Якщо окремі графи в записах актів громадянського стану не заповнені, то відповідні графи повторних свідоцтв прокреслюються. Із наданої відповіді №15.46-24/8675 Волноваським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області громадянину [PERSON] вбачається, що для поновлення актового запису та внесення доповнень до нього йому рекомендовано звернутися до суду, для вирішення даного питання. У своїй заяві про встановлення факту, що має юридичне значення заявник [PERSON] просив встановити факт приналежності його - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , уродженця м. Донецьк до національності «німець», шляхом поновлення та внесення (змін) доповнень до актового запису №85 про народження [PERSON] складеного Донецьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області 16.02.1999 р.. Але 28.03.2019 року представником заявника [PERSON] - адвокатом Албот О.М. було подано заяву про зменшення заявлених вимог, згідно якої вона просила встановити факт приналежності [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , уродженця м. Донецьк до національності «німець». Позивач зазначає, що все своє життя він ідентифікував себе за національністю німець, оскільки його матір, його дідусь [PERSON] , бабуся [PERSON] , та усі родичі по материнській лінії є німцями за національністю. Він прагне зберегти своє етнічне німецьке походження та возз`єднатися зі своїми родичами, які запрошують його та його родину до Німеччини. З дитинства він вивчав німецьку мову, якою вільно володіє. Моя тітка по лінії матері [PERSON] є громадянкою Німеччини та мешкає у м. Хаген, куди він з родиною і планує переїхати. Також зазначає, що на теперішній час німецькі переселенці - це особлива категорія етнічних німців і німців за національністю, а також членів їх сімей, яким законодавство Німеччини дозволяє переселитися, отримати офіційний статус в ФРН і право на постійне проживання на території країни. Переселитися їй можна і зараз, якщо вона доведе приналежність до німецької національності. Вона неодноразово отримувала виклики на переїзд до Німеччини від родичів (останній у 2014 р.). Якщо позивач тільки доведе свою національність «німкеня» їй буде гарантуватися не тільки прийом і розселення, а й отримання на пільгових умовах громадянства та житла. Що в позасудовому порядку він не має можливості встановити даний факт. Згідно зі ст. 11 Конституції України, держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних меншин України. Відповідно до ст.35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до вимог ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення юридичного факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Відповідно до ст. 269 ЦК України встановлено, що особисті немайнові права належать кожній особі від народження або за законом. Згідно зі ст. 271 ЦК України зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя. Статтею 300 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національності, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форми та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать вільним засадам суспільства. Відповідно до ст. 3, ст. 11 Конституції України кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою. Держава сприяє розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України. Відповідно до ст. 3 Конвенції кожна особа, яка належить до національної меншини має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. У відповідності до ст. 3 Закону України "Про національні меншини в Україні" до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Згідно зі ст. 11 Закону України "Про національні меншини" громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Встановлення факту національної ідентичності заявнику необхідне для впорядкування документів, для реалізації особистих прав - підтвердження німецького походження її роду. В позасудовому порядку встановити факт приналежності до певної національності є неможливим. За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що встановлення факту належності заявниці до німецької національності не порушує права та інтереси осіб, оскільки заявник виріс у родині, яка сповідує німецькі традиції та звички німецького народу, а тому суд вирішує задовольнити заяву про встановлення юридичного факту.

Outcome: approved