Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення від права на спадщину. Мотивувала позов тим, що після смерті [INFO] року матері - [PERSON] - відкрилась спадщина на майно: 1/3 частку квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1261 ЦК України вона і відповідач, як спадкоємці першої черги, подали заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. [PERSON] важко хворіла, була інвалідом, не могла самостійно забезпечити належних умов свого життя, потребувала стороннього догляду, а відповідач, знаючи про важкий стан матері, належної уваги не приділяв, не цікавився її життям, дбав лише про добробут своєї сім`ї. Таку допомогу і догляд надавала лише вона, [PERSON] Вважає, що відповідач умисно ухилявся від виконання обов`язку щодо утримання і надання допомоги матері, яка була у безпорадному стані, тому на підставі ст. 1224 ЦК України просила усунути його від права на спадкування. В судовому засіданні позивачка [PERSON] і її представник [PERSON] позов підтримали, просили його задовольнити. Суду пояснили, що [PERSON] була людиною похилого віку, хворіла на тяжкі хвороби, в тому числі трофічні виразки, не могла сама пересуватись, тому потребувала сторонньої допомоги. Таку допомогу надавала лише позивачка, а відповідач ніякої допомоги і моральної підтримки матері не надавав, матеріально не утримував, хоча мати дуже потребувала грошей, ставився до матері байдуже. Також [PERSON] пояснила, що ніколи не перешкоджала брату заходити до квартири, навпаки, просила, щоб він приїхав до матері, але він не приїжджав, говорив, що зайнятий. Вважають, що [PERSON] не гідний спадкувати майно, що залишилось після смерті [PERSON], тому просили усунути відповідача від права на спадкування. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнав, суду пояснив, що останні 2 роки мати важко хворіла, пересувалась із палицею по хаті, декілька разів лежала в лікарнях. З нею постійно проживала [PERSON] із дітьми. Оскільки між ним і сестрою виникали конфлікти він часто не навідувався до матері, приблизно раз на місяць, коли [PERSON] не було дома, а в основному телефонував. Відвідував її, коли вона лежала в лікарнях. Допомагав матері лише матеріально, давав гроші на ліки, оскільки у всьому іншому допомагала сестра. Вважає, що мати не була у безпорадному стані, оскільки вона не була лежачою, могла себе обійти в побуті, отримувала пенсію, залишалась з онучкою, коли [PERSON] була на роботі. Крім того, мати ніколи не говорила, що потребує його допомоги. Додав, що конфлікт в сім`ї виник через житло, оскільки [PERSON] не хотіла залишати всю квартиру [PERSON] і виписувати його, а він також не захотів відмовитись від своєї частки. Представник Третьої вінницької державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, наддали суду заяву, відповідно до якої з приводу вирішення справи покладались на думку суду (а.с. 62). В судовому засіданні також були допитані свідки з боку позивачки - [PERSON], [PERSON], [PERSON], з боку відповідача - [PERSON], [PERSON], [PERSON] Так, свідок [PERSON] суду пояснила, що вона все життя товаришувала з [PERSON], часто навідувала її, спілкувались по телефону. [PERSON] була дуже хвора, в 2012-2013 роках ледве пересувалась, оскільки на ногах були трофічні виразки, тому потребувала сторонньої допомоги, в тому числі матеріальної. У всьому допомагала лише [PERSON] Донька робила перев`язки, готувала їжу, прибирала, доглядала матір в лікарнях, при цьому вимушена була працювати майже до народження другої дитини. [PERSON] завжди скаржилась, що [PERSON] не дзвонить і не приходить. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою і знає, що [PERSON] була дуже хвора, особливо взимку 2013 року, коли лежала в хірургічному відділенні. В лікарні вона ледве пересувалась за допомогою лікарів і доньки, оскільки сама ходити не могла. З нею весь час поруч була [PERSON], вони разом проживали. Сусіди говорили, що [PERSON] приїжджав, але вона не зустрічала, лише один раз на святі. Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] - його тітка, він жив у неї протягом 2001-2004 р.р., а в останні роки часто навідувався, оскільки через хвороби вона потребувала уваги і допомоги. Останні пів року [PERSON] знаходилась лише на ліжку. Вона не могла себе обійти, приготувати їжу. Через внутрішні сімейні конфлікти [PERSON] не з`являвся взагалі до матері і не допомагав їй, через це [PERSON] ображалась на нього. Він лише приїхав в реанімацію, але живою її вже не побачив. Свідок [PERSON] суду пояснив, що навідував [PERSON] в селі і в лікарнях, разом з ним навідував маму [PERSON], передавав їй гроші. [PERSON] ніколи не скаржилась на сина, вона не була у безпорадному стані, оскільки могла сама вставати, обходити себе, отримувати пенсію. Лише останніх пів року у неї був важкий стан. Свідок [PERSON] суду пояснила, що навідувала [PERSON] дома і в лікарнях, допомагала грошима і продуктами, часто телефонувала. Влітку 2012 року [PERSON] ще поралась по господарству, залишалась з дитиною. Ніколи не чула від неї скарг на [PERSON]. Також знає, що син навідувався до матері, допомагав їй в лікарні, а до квартири не заходив, оскільки між ним, сестрою і мамою був житловий конфлікт. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона не приїжджала до [PERSON] з 2011 року, тому про стан її здоров`я знає лише зі слів, а [PERSON], її чоловік, навідувався до матері 1-2 рази на місяць, коли не було [PERSON], допомагав, чим міг. Між ним та сестрою існує конфлікт і [PERSON] завжди говорила, щоб він не приходив, вона сама з усім впорається. Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Встановленим судом фактичним обставинам відповідають правовідносини, що виникли при спадкуванні, тому при вирішенні спору суд застосовує норми глави 84 «Загальні положення про спадкування» Книги шостої Цивільного кодексу України. [INFO] р. померла [PERSON] (а.с. 18). Після її смерті відкрилась спадщина на належну їй на праві власності 1/3 частку двокімнатної квартири [ADDRESS]. На випадок смерті [PERSON] своєю власністю не розпорядилась і заповіту не залишила, тому на підставі ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є її діти - син [PERSON] (а.с. 43, зворот) та донька [PERSON] (а.с. 52, зворот). Спадкоємці прийняли спадщину, подавши нотаріусу в установлений законом шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини, відповідно до ст.ст. 1269, 1270 ЦК України (а.с. 43, 52). Правовою підставою позову [PERSON] визначила ч. 5 ст. 1224 ЦК України, відповідно до якої за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. В цивільному праві безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Дане визначення міститься в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування". Так, в судовому засіданні було достовірно встановлено, що [PERSON], померла у віці 55 років, тобто не була особою похилого віку, разом з тим, була інвалідом третьої групи, інвалідність пов'язана з аварією на ЧАЕС, страждала рядом захворювань серцево-судинної системи, легенів, на інфіковані трофічні виразки обох гомілок, ожиріння ІІІ ст. Протягом останнього часу до дня смерті лікувалась в хірургічному відділенні Вінницького обласного спеціалізованого клінічного диспансеру радіаційного захисту населення (з 08.01.2013 - 06.02.2013 р.), 19.01.2013 року проведена операція - розкриття та дренування абсцесу (а.с. 96), знаходилась на диспансерному спостереженні сімейним лікарем. Відповідно до довідки Центру первинної медико-санітарної допомоги № 3 від 03.03.2014 року [PERSON] за місцем проживання часто відвідував дільничний терапевт, хірург. В силу свого важкого стану здоров`я хвора була не в змозі про себе самостійно подбати та потребувала сторонньої допомоги (а.с. 98). І свідки і сторони у справі пояснили, що [PERSON] важко хворіла, особливо останні пів року перед смертю, на вулицю не виходила, догляд за нею здійснювала [PERSON] Тому суд приходить до висновку, що внаслідок тяжкої хвороби [PERSON] не могла забезпечити свій побут, умови свого життя, потребувала стороннього догляду, допомоги та піклування. Пленум Верховного Суду України у п. 6 постанови "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року N 7 роз'яснив, що при встановленні судом факту ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця слід враховувати поведінку особи і розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливостей для цього та свідоме невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Щоденні турботи у вигляді приготування їжі, забезпечення продуктами харчування, прибирання житла, прання білизни, контролю за прийомами ліків, здійснювала позивачка. Проте, судом було встановлено на підставі пояснень сторін і свідків, що між [PERSON] та [PERSON] тривалий час існує конфлікт з приводу володіння квартирою. В судовому засіданні відповідач визнав, що дійсно не здійснював за матір`ю щоденного догляду, оскільки з матір`ю проживала і допомагала їй у всьому [PERSON] Через те, що він знав, що мати отримує належну допомогу від [PERSON], особисто його постійної допомоги мати не потребувала, він навідувався та допомагав по мірі можливості, в тому числі і матеріально. Встановивши той факт, що [PERSON] була у безпорадному стані і потребувала постійного догляду і допомоги, суду не було доведено те, що [PERSON] потребувала такої допомоги саме від [PERSON], оскільки отримувала її від іншого спадкоємця - [PERSON] Також не знайшов свого підтвердження факт умисного ухилення [PERSON] від надання допомоги матері. Пояснення свідків [PERSON], [PERSON] і позивачки в частині, що [PERSON] ображалась на сина через те, що він не приділяє їй уваги, спростовуються поясненнями решти свідків - [PERSON], [PERSON], а також відповідача, які стверджували, що сама [PERSON] ніколи не скаржилась на сина, а він відвідував матір в лікарні, по місцю проживання, коли не було [PERSON], і надавав їй гроші та продукти харчування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь в справі, не підлягають доказуванню (ст. 61 ЦПК України). На підставі викладеного, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог [PERSON], тому в задоволенні позову про усунення відповідача від права на спадкування після смерті матері слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed