Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , треті особи - Гуменецька сільська рада, Відділ Держземагентства в Кам'янець - Подільському районі про зобов'язання відновити межі земельної ділянки по [ADDRESS]. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали і пояснили, що позивачці рішенням Гуменецької сільської ради передано в приватну власність площею 0,46 га. , з яких - 0,23 га. для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, а 0,23 га. - для ведення особистого підсобного господарства по [ADDRESS] . Відповідач є власником сусідньої земельної ділянки по [ADDRESS]. Через відсутність межових знаків між земельними ділянками позивачка не має можливості виготовити землевпорядну документацію та зареєструвати право власності на її земельну ділянку. Представник позивачки [PERSON] звертався в землевпорядну організацію на консультацію, однак договору на виготовлення проекту землеустрою по формуванню земельної ділянки не укладав. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що відповідач виготовив державний акт на право приватної власності на земельну ділянку в 1998 році. Земельна ділянка відповідача кадастрового номеру не має. На земельній ділянці відповідача раніше був трансформатор, якого зараз немає. Відповідачу теж необхідно вживати заходів по реєстрації земельної ділянки в державному земельному кадастрі і можливо вносити зміни в технічну документацію до державного акту на право власності на земельну ділянку. Представники Гуменецької сільської ради та Відділу Держземагентства в Кам'янець - Подільському районі в судове засідання не з'явились про день слухання справи повідомленні своєчасно, причини неявки суду не повідомили. Заслухавши сторони, вививши матеріали справи в повному об'ємі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачч згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 вересня 2004 року є спадкоємцем майна після смерті матері - Віняр Мотрі Прокопівни, яка померла 21 грудня 1991 року. Спадщина, на яку видано свідоцтво . складається з домоволодіння по [ADDRESS]. Рішенням Гуменецької сільської ради №4 від 27 липня 1993 року [PERSON] передано в приватну власність площею 0,46 га. , з яких - 0,23 га. для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, а 0,23 га. - для ведення особистого підсобного господарства. Відповідно до п. 2, 7 Перехідних положень Земельного кодексу України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. В судовому засіданні представники позивача пояснили, через відсутність межових знаків між земельними ділянками позивача по [ADDRESS] та відповідача - по [ADDRESS] позивачка не має можливості виготовити землевпорядну документацію та зареєструвати право власності на її земельну ділянку. Представник позивачки [PERSON] звертався в землевпорядну організацію на консультацію, однак договору на виготовлення проекту землеустрою по формуванню земельної ділянки не укладав. З копії державного акту на право приватної власності на землю відповідача серії ХМ № 06972 вбачається. що відповідач є власником земельної ділянки площею 0,250 га. Крім того в матеріалах цивільної справи є копія розробленої технічної документації по виготовленню державного акту на право приватної власності на земельну ділянку відповідача в селі Гуменці по [ADDRESS] площею 0,25 га. Відповідно до ст.. 79 - 1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що відповідач виготовив державний акт на право приватної власності на земельну ділянку в 1998 році. Земельна ділянка відповідача кадастрового номеру не має. На земельній ділянці відповідача раніше був трансформатор, якого зараз немає. Відповідачу теж необхідно вживати заходів по реєстрації земельної ділянки в державному земельному кадастрі і можливо вносити зміни в технічну документацію до державного акту на право власності на земельну ділянку. Відповідно до п. 4.1. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками , затвердженої Наказ Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 за N 376 , Зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 р. за N 391/17686 ( надалі - Інструкції ) відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок. Відповідно до п. 4.2. Інструкції власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Відповідно до п. 4.3. Інструкції відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до статті 186 Земельного кодексу України документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Відповідно до п. 4.5. Інструкції закріплення відновлених меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) межовими знаками здійснюється відповідно до розділу III цієї Інструкції. Відповідно до п. 1.3. Інструкції виконавець - юридична особа, що володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі якої працює не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників або фізична особа - підприємець, яка володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованим інженером-землевпорядником; Відповідно до п. 3.12 . Інструкції закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше ніж за п'ять робочих днів до початку робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Повідомлення надсилається рекомендованим листом, кур'єрською поштою, телеграмою чи за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. Відповідно до п. 3.16 Інструкції витрати на встановлення суміжних меж несуть власники земельних ділянок у рівних частинах, якщо інше не встановлено угодою між ними. Відповідно до п. 3.17 Інструкції власник (користувач) земельної ділянки попереджається та несе відповідальність за знищення межових знаків відповідно до пункту "е" частини першої статті 211 Земельного кодексу України, статті 56 Кодексу України про адміністративні правопорушення. При відмові в задоволенні позову суд враховує, що позивачка не укладала договору на виконання робіт по виготовленню землевпорядної документації на її земельні ділянки , якою могли бути визначенні межі її земельної ділянки на місцевості. Крім того при відмові в задоволенні позову суд враховує, що землевпорядна організація могла звернутись в відділ держземагентства для отримання відомостей про місцезнаходження поворотних точок для виконання робіт по встановленню межі земельної ділянки відповідача. Також при відмові в задоволенні позову суд враховує, що позивачем та представниками позивача не надано суду доказів неможливості спеціалізованою організацією визначити проходження межі між земельними ділянка на підставі наявних матеріалів по виготовленню державного акту на право приватної власності відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed