Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

17.02.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами (з урахуванням уточнень позовних вимог), якими просить суд визнати за нею право власності на 3/16 частини житлового будинку №59 з надвірними спорудами, що складає квартиру №1, розташованого за адресою: проспект Суворова в м. Ізмаїлі Одеської області, в порядку спадкування за законом після смерті рідного брата [PERSON], померлого 18.04.2013 року. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що приватним нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спадкове нерухоме майно, який був би зареєстрований у встановленому законом порядку. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі та не заперечувала проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності №821 від 10.08.1995р. [PERSON] належить 3/16 частини житлового будинку №59 з надвірними спорудами, що складає квартиру №1, розташованого за адресою: проспект Суворова, м. Ізмаїл, Одеська область. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 333187 від 19.04.2013 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер 18.04.2013 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 3/16 частини житлового будинку №59 з надвірними спорудами, що складає квартиру №1, розташованого за адресою: проспект Суворова, м. Ізмаїл, Одеська область. За життя спадкодавець залишав заповіт на імя [PERSON]. Однак, як вбачається із наявної у матеріалах справи копії актового запису про смерть №1160 від 05.11.2007р. [PERSON] померла 03.11.2007р. Спадкоємці за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] відсутні. Спадкоємцем за законом другої черги відповідно до ст. 1262 ЦК України після смерті [PERSON] є його рідна сестра [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження спадкодавця та позивача, а також, свідоцтвами про укладення та розірвання шлюбу, з яких вбачається, що позивач змінювала своє прізвище з «Костіної» на «Добрєву» та з «Добрєвої» на «Морозенко». Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно із ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно із ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Позивач спадщину після смерті брата прийняла, оскільки в установлений законом шестимісячний строк звернулася до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується копією відповідної заяви, наявної у матеріалах справи. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса [PERSON] Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області за вих.. № 02-14/459 від 24.09.2014 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку по пр. Суворова, буд. № 59, що складає квартиру №1 в м. Ізмаїл Одеської області, у звязку з тим, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відсутній документ, який підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно. Відсутність право встановлювального документу на нерухоме майно порушує вимоги ст.ст. 25,346 ЦК України. Відповідно до п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Як зазначає позивач, надати оригінал правовстановлюючого документу на частину житлового будинку немає можливості, у звязку із його втратою. При цьому, як вбачається із Листа КП «Ізмаїльське Міжміське БТІ» №370 від 15.03.2016р., відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи КП «Ізмаїльське МБТІ» на об'єкт нерухомості по пр.. Суворова, 59 в м. Ізмаїлі Одеської області власником 3/16 частки вказаного житлового будинку з надвірними спорудами (що складає квартиру № 1) зареєстрований [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності №821 від 10.08.1995р., що видане Ізмаїльським МБТІ, зареєстроване в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за № 626/241 від 10.08.1995р. Копію вказаного свідоцтва додано до вказаного Листа КП «Ізмаїльське Міжміське БТІ». Враховуючи викладене, на думку суду відсутні сумніви щодо належності 3/16 частини житлового будинку №59 з надвірними спорудами, що складає квартиру №1, розташованого за адресою: проспект Суворова, м. Ізмаїл, Одеська область [PERSON], померлому 18.04.2013 року. Відповідно до ст. 316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, у тому числі, з огляду на те, що відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved