Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

12.04.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пегас Туристик» про захист прав споживача, стягнення коштів за невиконання договору про надання туристичних послуг в розмірі 39837,00 грн. Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 15000 грн. на відшкодування моральної шкоди, що полягає у душевних стражданнях через невиконання договору про надання туристичних послуг. Позов обґрунтовано тим, що в червні 2015 року позивач звернулася до туроператора - товариства з обмеженою відповідальністю «Пегас Туристик» (далі - ТОВ «Пегас Туристик») від імені якого діяла фізична особа-підприємець [PERSON] на підставі субагентського договору від 14 липня 2014 року № 337, з метою придбання туристичних послуг у вигляді туристичного пакету до Туреччини з 10 по 18 липня 2015 року. Позивач зазначила, що на підставі наданого їй рахунку-фактури від 19 червня 2015 року № 11292 позивач здійснила передоплату в розмірі 19 920 грн. для бронювання туристичного туру, а 24 червня 2015 року позивачем сплачено залишок коштів у розмірі 19 917 грн. За два дні до туру позивач звернулася до ФОП [PERSON] за необхідними документами для туристичної поїздки до Туреччини, проте їй третя особа повідомила, що тур не відбудеться. Того ж дня позивач пред'явила вимогу до субагента про повернення сплачених нею грошових коштів, але їй було відмовлено. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд його задовольнити у повному обсязі. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Пегас Туристик» просив відмовити в задоволенні позову, оскільки не укладав договору з позивачем та не отримував від нього коштів. Також зазначив, що у жодних правовідносинах з ФОП [PERSON] відповідач не перебував та не уповноважував її діяти від його імені при укладенні договорів на туристичне обслуговування. Представник третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Мережа Агенцій «Гарячі тури» в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку. Третя особа - фізична особа-підприємець [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи сповіщалася у встановленому законом порядку. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд знаходить підстави для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 01.07.2014 року між ТОВ «Пегас Туристик» та ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури» украдено агентський договір на посередницьку діяльність з реалізації турпродукту «Пегас Туристик», предметом якого зазначено зобов'язання турагента за дорученням туроператора за винагороду здійснювати посередницьку діяльність з реалізації турпродуктів ТОВ «Пегас Туристик» шляхом вчинення правочинів, укладення договорів із замовниками турпослуг. 14 липня 2014 року між ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури» та [PERSON] укладено субагентський договір №337, предметом якого згідно п.2.1 договору зазначено наступне: турагент, який діє на підставі відповідних угод в інтересах та від імені туроператора доручає, а субагент приймає на себе, за винагороду, права і обов'язки з реалізації продукту в інтересах та від імені туроператора на умовах даного Договору. Субагент у відносинах з туристами представляє туроператора і укладає з ними договори на туристичне обслуговування. В преамбулі договорів на туристичне обслуговування субагент зазначає також турагента та номер і дату укладення цього договору (а.с.6-8) Судом встановлено, що 19 червня 2015 року позивач звернулася до туроператора TOB «Пегас Туристик», від імені якого, як зазначено в договорі на туристичне обслуговування, діяла фізична особа-підприємець [PERSON] на підставі субагенського договору № 337 від 14 липня 2014 року, з метою придбання туристичних послуг - туристичний пакет Турція/BELEK SOHO BEACH HOTEL/Белек (DBL + 1CLD/STD/A) з 10 липня 2015 року по 18 липня 2015 року. ТОВ «Пегас Туристик» 19.06.2015 року виставило рахунок - фактуру №497082 ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі Тури» на оплату послуг для туристів [PERSON]. На підставі наданого ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі Тури» позивачу рахунку фактури № 11292 від 19 червня 2015 року позивач здійснила 20 червня 2015 року передплату в розмірі 19 920 грн. для бронювання туристичного туру. 24 червня 2015 року позивач заплатила залишок коштів в розмірі 19 917 грн. (а.с.11-12) Позивач зазначила, що звернулася до фізичної особи-підприємця [PERSON], яка діяла від імені туроператора ТОВ «Пегас Туристик», за необхідними документами для туристичної поїздки до Турції, але їй було повідомлено, що тур не відбудеться. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» послугою вважається діяльність виконавця послуг з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Договором є усний чи письмовий правочин укладений між споживачем і виконавцем. Згідно зі ст. 20 Закону «Про туризм» за договором про туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов'язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу туристичних послуг (туристичний продукт). Згідно із ч. 8 ст. 20 Закону України «Про туризм» туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, коли це відбулося з вини туриста. Агентські відносини регулюються главою 31 ГК України, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 297 ГК України за агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобов'язується надати послуги другій стороні (суб'єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб'єкта і за його рахунок. Агентський договір повинен визначати сферу, характер і порядок виконання комерційним агентом посередницьких послуг, права та обов'язки сторін, умови і розмір винагороди комерційному агентові, строк дії договору, санкції у разі порушення сторонами умов договору, інші необхідні умови, визначені сторонами. У ст. 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Згідно із ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, установлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним у повному обсязі перед замовником за порушення договору. За змістом ч. ч. 1, 2, 10 ст. 20, ч. 2 ст. 30, ч. ч. 1, 2 ст. 32, ч. 1 ст. 33 Закону України від 15 вересня 1995 року «Про туризм», ч. 4 ст. 10 Закону України від 12 травня 1991 року «Про захист прав споживачів», ст. ст. 610 і 611, ч. 5 ст. 653, ч. 1 ст. 901 ЦК України майнову відповідальність несе суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, порушив умови договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику (туристу) завдано збитків. У разі встановлення судом фактів видачі туроператором ваучера, який є формою письмового договору на туристичне обслуговування, зміни туроператором в односторонньому порядку істотних умов договору на туристичне обслуговування та невжиття ним необхідних заходів про попередження туриста щодо такої зміни, відповідальність за порушення істотних умов договору не може нести інший суб'єкт туристичної діяльності з надання туристичних послуг, ніж туроператор. При цьому, суд не може погодитися з доводами представника відповідача, наданими в судовому засіданні, щодо того, що позивач мала з'ясовувати репутацію турагента, щоб запобігти такій ситуації, адже споживач не має можливості придбати туристичний продукт безпосередньо у туроператора, а вимушена звертатися до турагента, з яким оператор уклав агентський договір, на підставі якого і реалізується туристичний продукт ТОВ «Пегас Туристик». За таких обставин, враховуючи викладене вище, суд вбачає підстави для задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача 39837 грн. коштів, сплачених за надання послуг на туристичне обслуговування, які не були надані споживачу з причин, не залежних від нього. Проте, суд не знаходить підстав для задоволення позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, виходячи з наступного. Відповідно до ст.25 Закону України "Про туризм", позивачі мають право на відшкодування матеріальних і моральних збитків у разі невиконання або неналежного виконання умов договору. Пунктом 5 ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів", який також поширюється на спірні правовідносини передбачене право споживача на відшкодування моральної шкоди лише у випадках, коли така заподіяна небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією, що в даному випадку відсутнє. Можливість відшкодування моральної шкоди за договором про надання послуг не передбачена главою 63 ЦК України та укладеним між сторонами договором на туристичне обслуговування, що є підставою для відмови у задоволенні вказаних вимог. У зв'язку з частковим задоволенням позовних вимог позивача з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: partial