Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом [PERSON] про зміну виду аліментів у вигляді 1/4 частки з усіх видів заробітку, які стягуються на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] зменшивши їх розмір до 500 грн. щомісячно. В подальшому позивач уточнив свої вимоги та просив також визнати таким, що втратив чинність виконавчий лист 2/487/1683/2014 від 12.05.2014. В позові позивач зазначив, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.04.2014 року з нього на користь з відповідача стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 07.04.2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду він виконував в повному обсязі, було відрахування із його заробітної плати викладача Чорноморського державного університету ім. П. Могили та з вересня 2013 р. по квітень 2015 року від його підприємницької діяльності у галузі комп'ютерне програмування у розмірі 25% від чистого прибутку. Але внаслідок погіршення здоров'я, він не виплачував додаткові кошти від підприємницької діяльності протягом вересня-грудня 2014 року, у зв'язку з чим державним виконавцем відкрите на нього виконавче провадження по заборгованості по аліментним зобов'язанням та постановами накладено арешт на рахунки в банках та належну йому квартиру. Внаслідок чого він був вимушений припинити свою підприємницьку діяльність з 15.04.2014 року. Проте відповідач звернулась до суду з позовом про стягнення з нього пені по заборгованості по аліментам. При цьому, відповідач зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, використовує отримані аліменти на свої особисті потреби, а не на дитину, не займається вихованням дитини, який відвідує дошкільний навчальний заклад, проте на підставі висновку МСЕК потребує домашнього догляду, що викликає сумніви у достовірності медичного висновку. При цьому, в рахунок аліментів він готовий передати у власність дитині свою частку у домоволодінні [ADDRESS]. Посилаючись на те, що у нього погіршилось матеріальне становище та стан здоров'я, він потребує додаткових витрат на лікування та профілактику, у зв'язку з тим, що дохід від підприємницької дільності є мінливим, відповідно до ст. 184 СК просив змінити розмір аліментів з частки на тверду грошову сум у розмірі 500 грн. В судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, просив відмовити в стягненні з нього на користь відповідача судових витрат на правову допомогу у розмірі 3000 грн., оскільки це не відповідає вимогам чинного законодавства. В судовому засіданні представник відповідача уточнені позовні вимоги не визнав, просив в їх задоволенні відмовити, посилаючись на те, що підстав для зміни розмірі аліментів не існує. Так, позивач працює викладачем, має щомісячний постійний дохід, а посилання, що мінливим є дохід від підприємницької діяльності є безпідставними. При цьому, позивачем не доведено факт погіршення його матеріального становища, сімейний стан його не змінився, не довів позивач і погіршення стану його здоров'я. Вважає, що позивач намагається всілякими способами уникнути відповідальності по утриманню своєї дитини та не в повному обсязі сплачувати аліменти, тоді як дитина за станом свого здоров'я вимагає додаткових витрат на лікування, оздоровлення. Просив стягнути з позивача на користь відповідач судові витрати на оплату правової допомоги розмірі 3000 грн. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Відповідно до наданих позивачем документів, у нього з відповідачкою є неповнолітній син [PERSON], [INFO], який проживає разом з відповідачкою. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.04.2014 року з [PERSON] на користь з відповідача стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімум на дитину відповідного віку, починаючи з 07.04.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач рішення суду виконував не в повному обсязі, працював та отримував доходи в Глобал Лоджик, але не сплачував з вказаних доходів аліменти, у звязку з чим виникла заборгованість, яка розрахована державним виконавцем та станом на 01.01.2015 оку склала 7748,84 грн., у зв'язку з чим з [PERSON] проводиться утримання з його заробітної плати у розмірі 1/3 до повного погашення заборгованості. На теперішній час позивач просить змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на утримання неповнолітнього сина та стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно, з посиланням на те, що у нього змінилось матеріальне становище, а саме, що він припинив свою підприємницьку діяльність, працює викладачем має нерегулярний дохід, оскільки навантаження нерегулярні, має заборгованість по аліментам, погіршився його стан здоров'я, він потребує лікування та аліменти, які стягуються на дитину витрачаються відповідачем не за цільовим призначенням, а на особисті її потреби, оскільки відповідач не працює та не надає дитині домашній догляд, згідно медичного висновку. Згідно до ст. 184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Як встановлено судом, визначаючи розмір аліментів в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця у рішенні від 28.04.2014 року, суд виходив з того, що саме такий розмір аліментів буде достатнім для створення необхідних передумов для розвитку дитини і забезпечення організації її життя. Під час ухвалення рішення суду про стягнення з позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] та до теперішнього часу позивач постійно займає посаду доцента бвз (кафедра інформаційних технологій і програмних систем) Чорноморського державного університету ім. Петра Могили працює викладачем, має постійний стабільний заробіток. Загальну сума доходу якого за період з квітня 2014 року по серпень 2015 року склала 45968,26 грн., тобто відсутні підстави вважати дохід позивача зменшеним та безпідставні посилання позивач на те, що отримана ним заробітна плата носить нерегулярний характер та пов'язана з навантаженням викладача, припинення підприємницької діяльності також не свідчить про мінливість його доходів, інших доказів на підтвердження мінливості доходу або отримання частини доходу в натурі суду не надано. Отже, підстав для стягнення з позивача аліментів на утримання дитини саме у твердій грошовій сумі не вбачається. Крім того, судом встановлено, що позивач ухилявся від сплати аліментів від доходу отриманого від підприємницької діяльності у галузі комп'ютерне програмування за період з вересня по грудень 2014 року, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка розрахована державним виконавцем та станом на 01.01.2015 оку склала 7748,84 грн., у зв'язку з чим з [PERSON] проводиться утримання з його заробітної плати у розмірі 1/3 до повного погашення заборгованості, тобто наявна заборгованість сталася з вини самого позивача та стягнення заборгованості носить тимчасовий характер. Крім того, згідно ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати у разі стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини не може перевищувати сімдесяти відсотків. При цьому позивач як батько дитини зобов'язаний її утримувати до досягнення нею повноліття Отже, посилання позивача на зменшення доходу з урахуванням заборгованості по аліментам є безпідставним, оскільки стосовно саме цих зобов'язань по сплаті аліментів визначається дохід, а заборгованість за аліментами є частиною цих зобов'язань. Також, позивачем не надано доказів щодо зміни його сімейного стану, або наявності інших утриманців. При цьому позивачем не надано доказів на підтвердження щодо погіршення стану його здоров'я з часу ухвалення рішення, а надані позивачем довідки медичних установ лише свідчить про проходження ним огляду та дослідження у різних спеціалістів та ніяким чином не свідчать про прогрішення стану його здоров'я після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів. В той час згідно довідки №149 КП ММПР Центру первинної медико-санітарної допомоги №1 від 18.11.2014 року [PERSON] має захворювання у зв'язку з якимперебуває на диспансерному обліку, як дитина яка потребує домашнього огляду. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставни, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи викладене, а насамперед інтереси дитини, суд вважає, що розмір аліментів, стягуваних з позивача на користь відповідача на утримання сина не є значним, та таким що ставить в тяжке матеріальне становище позивача, а обставини, наведені ним на підставу зменшення розміру аліментів, не свідчать про необхідність зміни їх розміру. Не підлягає задоволенню і вимога про визнання таким, що втратив чинність виконавчий лист 2/487/1683/2014 від 12.05.2014. як похідна вимога від зміни розміру аліментів в задоволенні якої відмовлено. Таким чином, суд приходить до переконання, що позивач не обґрунтував та не довів свої вимоги та в їх задоволенні слід відмовити. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору віднести за рахунок позивача. Що стосується стягнення з позивача на користь відповідача понесених нею судових витрат на правову допомогу у розмірі 3000 грн., суд приходить до наступного: Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Статтею 79 ЦПК України визначені види судових витрат, до яких відносяться витрати пов'язані з розглядом справи, зокрема витрати на правову допомогу та на проведення судових експертиз. У п. п. 47, 48 Постанови Пленуму ВССУ від 17 жовтня 2014 р. роз'яснено, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті\~12,\~42,\~56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений\~Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті\~79, статтях\~84,\~88,\~89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 вищевказаної постанови Пленуму ВССУ, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. З матеріалів справи вбачається, що 27.07.2015 р. між адвокатом [PERSON] та [PERSON] укладений договір про надання правової допомоги, на підтвердження правого статусу адвоката надано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №381 від 04.10.2005 року. Адвокат [PERSON] надавав відвідачу по справі правову допомогу, про що свідчать наявні в матеріалах справи розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу. Понесені витрати відповідача на правову допомогу підтверджуються квитанцією до прибуткового касового ордеру від 28.07.2015 року про оплату адвокату [PERSON] наданих послуг у розмірі 3000 грн., що міститься в матеріалах справи. Згідно розрахунку суми гонорару за надання правової допомоги 730,80 грн. складає за 1,5 годин наданої 27.07.2015 року консультації з питання підстав зміни розміру аліментів, роз'яснення норм права, 1461,60 грн. за 3 години 28.07.2015 року ознайомлення з позовної заявою та підготовка заперечень на позов, а також 730,80 грн. за 1,5 години 31.07.2015 року участі у судовому засіданні. Проте, відповідно до довідки секретаря судових засідань , що міститься в матеріалах даної справи, 31.07.2015 року у зв'язку з знаходженням судді у нарадчої кімнаті, розгляд справи за позовом [PERSON] не проводився та відкладений на іншу дату. Таким чином, витрати на правову допомогу які підлягають стягненню з позивача на користь відповідача складають 2192,40 грн. (1218х40%)х1,5=730,80 грн. + (1218х40%)х3=1461,60 грн.) Інша частина коштів у розмірі 730,80 грн., сплачених за договором про надання адвокатських послуг за участь у судовому засіданні 31.07.2015 року стягненню з позивача не підлягає.

Outcome: approved