Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

26.12.2019 року, Управління Державного агентства рибного господарства у Миколаївській області звернулись до суду з позовом до [PERSON] , яким просили стягнути з відповідача на користь держави заподіяну ним внаслідок вчинення адміністративного правопорушення майнову шкоду в сумі 1904,00 грн. та стягнути з відповідача на їх користь витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначили, що постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 06.05.2019 року по справі №490/2592/19 визнано відповідача винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 85 КпроАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді 340 грн. в дохід держави з конфіскацією в прибуток держави забороненого знаряддя лову - «павук» у кількості 1 шт. та предмету правопорушення згідно опису від 12.03.2019 року. Своїми діями відповідач наніс збитки рибному господарству України на суму 1904,00 грн. Проте питання щодо відшкодування заподіяної шкоди, в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення не вирішувалось, оскільки ст.40 КУпАП не передбачено одночасне стягнення завданої шкоди саме на користь держави. Звернення до відповідача в порядку досудового врегулювання було ним проігноровано. Вказані обставини послужили підставою для звернення до суду з відповідною позовною заявою. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив розглянути справу за їх відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Управління Державного агентства рибного господарства у Миколаївській області підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що12.03.2019 р. близько 21:35 год. [PERSON] в м. Миколаєві, на р. Інгул з Аляудського мосту здійснював незаконний вилов риби забороненим знаряддям лову - пасткою «павук», чим порушив п. 3.15.1, 4.14.1 «Правил любительського і спортивного рибальства». Під час незаконного лову [PERSON] виловив рибу карась в кількості 22 шт. розміром 15-18 см., рибу судак в кількості 3 шт. розміром 22-26 см. Згідно опису від 12.03.2019 та квитанції №158 від 19.03.2019р. року у особи, що притягається до адміністративної відповідальності було вилучено заборонене знаряддя лову. До того ж, згідно опису від 12.03.2019р. у [PERSON] було вилучено рибу карась в кількості 22 шт. розміром 15-18 см. загальною вагою 5,5 кг., рибу судак в кількості 3 шт. розміром 22-26 см. загальною вагою 1,3 кг., яку згідно накладної №00000000083 від 13.03.2019р. реалізовано ТОВ "ИНТЕРНАЦИОНАЛИСТ" за 70 грн. Своїми діями [PERSON] скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.4 ст.85 КУпАП. Вказані обставини знайшли своє відображення в Постанові Центраольного районного суду м. Миколаєва від 06.05.2019 року по справі №490/2592/19. Своїми діями [PERSON] завдав шкоду рибному господарству України на суму 1904,00 грн., згідно Такс, затверджених Постановою КМУ №1209 від 21.11.2011 року, про що свідчить Протокол про адміністративне правопорушення №013007/204 від 12.03.2019 року, опис об`єктів лову від 12.03.2019 року, опис-оцінка знарядь лову від 12.03.2019 року, накладна №00000000083 від 13.03.2019 року. Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 06.05.2019 року (справа №490/2592/19), відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. з конфіскацією в прибуток держави забороненого знаряддя лову - "павук" у кількості 1 шт. та предмету правопорушення вилученого згідно опису від 12.03.2019 року. Окрім того, з [PERSON] стягнуто судовий збір в дохід держави в розмірі 384,20 грн. Згідно ч.5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи. Таким чином, вина [PERSON] є доведеною, проте питання відшкодування збитків, нанесених рибному господарству України судом не вирішено. Відповідно до статті 40 Кодексу України про адміністративні правопорушення якщо у результаті вчинення адміністративного правопорушення заподіяно майнову шкоду громадянинові, підприємству, установі або організації, то адміністративна комісія, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про відшкодування винним майнової шкоди, якщо її сума не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а суддя районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду - незалежно від розміру шкоди, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. В інших випадках питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, вирішується в порядку цивільного судочинства. Преамбулою до Закону України «Про тваринний світ» встановлено, що тваринний світ є одним з компонентів навколишнього природного середовища, національним багатством України, джерелом духовного та естетичного збагачення і виховання людей, об`єктом наукових досліджень, а також важливою базою для одержання промислової і лікарської сировини, харчових продуктів та інших матеріальних цінностей. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про тваринний світ», об`єкти тваринного світу, які перебувають у стані природної волі і знаходяться в межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, є об`єктами права власності Українського народу. Об`єкти тваринного світу в Україні знаходяться під охороною держави незалежно від права власності на них. Відповідно до абз. 11 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» посадові особи органів рибоохорони мають повноваження визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками. Згідно наданого старшим інспектором Управління державного агентства рибного господарства у Миколаївській області розрахунку шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення водних ресурсів здійсненого на підставі Такс, затверджених постановою КМУ від 21.11.2011 року, №1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів», розмір заподіяної відповідачем шкоди становить 1904,00 грн. Сторонами по справі не надано доказів помилковості чи неправильності такого розрахунку, в зв`язку в чим суд вважає його достовірним. Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку і розмірах, встановлених законодавством. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» - шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодування за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. Відповідно до ст. 13 Конституції України та ст. 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», в якій зазначається, що водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. Крім того, статтею 142 Конституції України визначено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Згідно статей 16, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування є юридичними особами і від імені та в інтересах територіальних громад, відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції. Отже, органи місцевого самоврядування в межах своєї території є самостійними суб`єктами права власності на природні ресурси (в тому числі водні біоресурси). Відповідно до ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища зараховуються у місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач зобов`язаний відшкодувати заподіяну навколишньому середовищу шкоду у розмірі 1904,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1921,00 грн.

Outcome: approved