Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

10.09.2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості та майнових санкцій за договором про надання послуг. Позовні вимоги мотивовано тим, що 24.10.2013 року між ТОВ «Софоклеус і партнери консалтінг» та [PERSON] укладений Договір про надання юридичних послуг № 1308, предметом якого відповідно до п. 1.2 є платні юридичні послуги, що надаються позивачем відповідачу та направлені на розірвання Договорів про участь у Фонді фінансування будівництва типу "А" № 207 та № 208 від 06.03.2008 року, укладених між відповідачем та Фінансовою Компанією «МІТЕХ», а також стягнення грошових коштів за невиконання вказаних договорів. Позивач зазначає, що добросовісно виконуючи свої обов'язки по Основному договору, позивачем з моменту підписання Основного договору та до моменту подання даного позову до суду, надано відповідачу ряд юридичних послуг. Насамперед, 29.10.2013 року подано позов до Дніпровського районного суду м. Києва справа № 755/27582/13-ц з метою захисту та відновлення права відповідача, як інвестора. В результаті чого, Дніпровським районним судом м. Києва винесено заочне рішення по справі, за яким Договори інвестування вважаються розірваними, а відповідачу належать до стягнення кошти, інвестовані в будівництво ФФБ. Однак, позивачу стало відомо, що відповідачем був прихований факт проведення державної реєстрації права власності однієї із квартир на своє ім'я, що призвело до дискредитації позивача в судовій інстанції, як учасника процесу та до неправильного тлумачення обставин справи судом. Позивач зазначає, що підставою довготривалого, затяжного судового розгляду являються недобросовісні дії відповідача, пов'язані з переслідуванням мети збагачення, який використовуючи своє невигідне становище інвестора, приховав факт державної реєстрації права власності на нерухомість у зв'язку із чим вказане рішення було оскаржене і на даний час повторно перебуває на розгляді в суді першої інстанції. Згодом, після виявлення недобросовісних дій відповідача, предмет Основного договору відносно надання юридичних послуг був змінений шляхом укладення Додаткової угоди №1 від 15.05.2014 року. Предмет надання юридичних послуг відповідачем був змінений з отримання грошових коштів інвестованих у новобудову - на одержання необхідних документів з метою проведення державної реєстрації на квартири. Таким чином, Сторонами в Додатковій угоді чітко визначено, які саме юридичні послуги будуть надані відповідачу та заздалегідь обумовлено розмір та порядок оплати вказаних юридичних послуг. При цьому, позивач зазначає, що враховуючи зміни, внесені до предмету Основного договору, позивачем було проведено роботу з підготовки та розробки нових процесуальних документів, необхідних для уточнення позовних вимог по даній справі. Позивач стверджує, що свої обов'язки передбачені Основним Договором та Додатковою угодою протягом усього часу він виконував добросовісно, нарікань з боку відповідача не надходило. Однак відповідач, за твердженням позивача, зі свого боку продовжуючи недобросовісну практику допустив значну заборгованість передбачених Основним договором та Додатковій угоді, а спроби позивача зв'язатися з відповідачем та добровільно, в позасудовому порядку урегулювати ситуацію з приводу проведення розрахунків за надані позивачем послуги, виявилися марними. Так, позивач вказує, що відповідач не відповідав на телефонні дзвінки, електронні повідомлення та усіляко намагається і по цей час уникнути зобов'язань, передбачених Основним договором, Додатковою угодою. При цьому позивач зазначає, що борг відповідача перед позивачем являється непосильним тягарем, адже ураховуючи складну економічну ситуацію, позивач змушений надавати послуги за свій рахунок та нести значні збитки, як матеріального так і морального характеру. Позивач звертає увагу суду на те, що ним, з метою якісного надання послуг, зі свого боку, проведено значний обсяг роботи, яка не обумовлена Основним договором та Додатковою угодою, зокрема: подання адвокатських запитів до компетентних органів; консультування відповідача в телефонному режимі; представлення інтересів позивача, як інвестора під час засідання житлово-комунального комітету місцевого самоврядування; неодноразові відвідання зборів інвесторів новобудови «Лазурний Блюз»; переговорний процес зі сторонами по справі; складення необхідної документації. За твердженням позивача, попри все наведене, нехтуючи довірою позивача, відповідач неодноразово просив відтермінувати строки оплати за вже отримані послуги, мотивуючи це скрутним фінансовим положенням, збитковістю підприємства де він працює та особистого характеру проблемами - на що позивач, йдучи на зустріч, ставився з розумінням, адже довіра клієнту являється основним критерієм корпоративної етики компанії. Проте, не зважаючи на затяжний та довготривалий судовий розгляд судової справи, не дивлячись на збитковість наданих послуг, увесь цей час позивачем була забезпечена належна явка представника до суду, що свідчить про добросовісне та відповідальне виконання своїх обов'язків, які продовжує виконувати по цей час. Відтак, ураховуючи вище викладене, позивач вважає своє право на отримання винагороди за надані ним юридичні послуги порушеним. Згідно з положенням п. 3.1.3 Додаткової угоди попередня оплата в розмірі 20000,00 грн. сплачується Клієнтом протягом 3 банківських днів з дати укладення цієї угоди. Сплачена Клієнтом сума попередньої оплати поверненню не підлягає. Позивач зазначає, що ураховуючи те, що вказана Додаткова угода підписана сторонами 15.05.2014 року, останній день оплати припадає на 18.05.2014 року, тож заборгованість за період з 18.05.2014 року по 08.09.2014 року складає 112 днів. Згідно з умовами Додаткової угоди, розірвання договору в односторонньому порядку не передбачено, та згідно п. 4.1 вказаної угоди, відносини Сторін, не врегульовані цією Додатковою угодою, регулюються Основним договором. Відповідно до п. 4.5 Основного договору у разі дострокової односторонньої відмови від послуг Виконавця та/або відмови Клієнта оплачувати юридичні послуги та витрати Виконавця, незалежно від того на якій стадії судового розгляду чи виконання рішення знаходиться судова справа, Клієнт сплачує Виконавцеві суму винагороди в розмірі 2,5 % від ціни позову, що складає 89629,00 грн. Відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Згідно ст. 653 Цивільного кодексу України, у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору». Відповідно до положень ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Статтею 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530, 629 ЦК України, договір є підставою для виникнення зобов'язань, які повинні виконуватись належним чином і в установлений договором строк. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не установлено договором або законом. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Оскільки розмір процентів за користування чужими грошовими коштами не встановлений договором, то вони підлягають оплаті у розмірі, встановленому ст. 625 ЦК України. За наведених умов позивач зазначає, що у зв'язку з порушенням відповідачем строків виконання умов Основного Договору та Додаткової угоди, у позивача наявні правові підстави для стягнення з відповідача процентів, інфляційних збитків та збільшення суми боргу у загальному розмірі 1591,00 грн., виходячи зі здійсненого позивачем розрахунку. Таким чином, у зв'язку з невиконанням відповідачем своїх обов'язків за Основним Договором та Додатковою угодою про надання юридичних послуг загальна сума заборгованості в тому числі із врахуванням штрафних санкцій становить 111220,00 грн., яка складається із заборгованості по Основному Договору 89629,00 грн., заборгованості по Додатковій угоді 20000,00 грн., нарахуванню 3% відсотків річних, що становить 184,10 грн., 287,30 грн. та інфляційне збільшення суми боргу що становить 1120,00 грн. Вказаний розмір заборгованості позивач просить стягнути з відповідача, а також відшкодувати за рахунок відповідача понесені позивачем судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору. До почату судового розгляду представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився. Повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи суд визнає належним на підставі положень ст. 74 ЦПК України, враховуючи, що судова кореспонденція, яка направлялась за зареєстрованим місцем проживання відповідача повернулась до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.10.2013 року між ТОВ «Софоклеус і партнери консалтінг» та відповідачем був укладений Договір про надання юридичних послуг № 1308, предметом якого, відповідно з п. 1.2 Договору, є платні юридичні послуги, що надаються позивачем відповідачу та направлені на розірвання Договорів про участь у Фонді фінансування будівництва типу "А" № 207 та № 208 від 06.03.2008 р., укладених між відповідачем та Фінансовою Компанією «МІТЕХ», а також стягнення грошових коштів за невиконання вказаних договорів (а.с. 12-15). Відповідно до п. 4.5. вказаного договору, у разі дострокової односторонньої відмови від послуг виконавця та/або відмови клієнта оплачувати юридичні послуги та витрати виконавця, незалежно від того на якій стадії судового розгляду чи виконання рішення знаходиться судова справа Клієнт сплачує виконавцеві суму винагороди в розмірі 2,5% від ціни позову, що складає 89629,00 грн. (а.с. 14). Як вбачається з матеріалів справи, 15.05.2014 року між сторонами у справі було укладено додаткову угоду №1 до Договір про надання юридичних послуг № 1308 від 24.10.2013 року, якою внесена зміни до Основного договору в частині предмету, ціни та порядку оплати (а.с. 10-11). За змістом п.п. 3.1.1.-3.1.3., 4.1. Додаткової угоди, сторони погодили, що загальна вартість юридичних послуг (винагороди) становить 40000,00 грн. Оплата здійснюється в два етапи рівними частинами на підставі рахунків виконавця. Попередня оплата в розмірі 20000,00 грн. сплачується клієнтом протягом трьох банківських днів з дати укладення цієї угоди. Сплачена клієнтом сума попередньої оплати поверненню не підлягає. Відносини сторін, не врегульовані цією Додатковою угодою №1, регулюються Основним договором. Відповідно до ст.ст. 626, 627, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 653 ЦК України, у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. За змістом ст.ст. 901, 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Оскільки відповідач не сплатив позивачу в обумовлений додатковою угодою строк попередньої оплати у сумі 20000,00 грн., дані про належне виконання цієї умови в матеріалах справи відсутні і відповідач не надав суду доказів виконання цього обов'язку, суд вважає вимоги позивача про стягнення вказаної суми обґрунтованими. Також, з урахуванням положень п. 4.1. Додаткової угоди №1, суд вважає підставними вимоги позивача про стягнення грошових коштів в сумі 89629,00 грн. на виконання умов Основного договору, передбачених п. 4.5., оскільки позивач стверджує, що відповідач не оплачує надані послуги і докази належного виконання відповідачем умов договору щодо надання юридичних послуг в матеріалах справи відсутні, а вказані твердження позивача не спростовані відповідачем шляхом подання доказів належної оплати наданих послуг. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням положень вказаної норми ЦК України суд приходить до висновку про законність нарахування позивачем на розмір заборгованості інфляційних втрат та трьох відсотків річних, які становлять загальну суму 1591,00 грн. (1120,00 грн. - інфляційне нарахування на суму боргу + 471,40 грн. - 3% річних від простроченої суми). Оскільки відповідач порушив зобов'язання, встановлені договором, доказів своєчасної та повної оплати за надані послуги відповідач не надав, суд, перевіривши розрахунок суми боргу, дійшов до висновку про наявність законних підстав щодо задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved