Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

13.02.2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що відповідно до укладеного 30 березня 2007р. договору №NKUCAK00090039 [PERSON] отримав кредит у розмірі 38379,08 доларів США на наступні цілі: 26668 доларів США на купівлю автомобіля; 11711,08 доларів США на оплату разових страхових платежів, комісії та внесення в Державний реєстр зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення не пізніше 29 березня 2014 р. Для забезпечення виконання зобов'язань за договором між позивачем та відповідачем було укладено договір застави від 30 березня 2007 р. рухомого майна, а саме автомобіля Hyundai, модель: Tucson 2.0, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий універсал В, № кузова/шасі: Y6LJN81BP7L003116, реєстраційний номер: ВЕ:2106АН, що належить відповідачу на праві власності. Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що відповідач виконує свої зобов'язання за Договором щодо повернення кредитних коштів неналежним чином, внаслідок чого заборгованість за договором станом на 31 грудня 2014 р. складає 12072,67 доларів США, з яких 10429,78 доларів США - заборгованість за кредитом; 740,20 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 236,94 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, а також 665,75 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, позивач просив про вилучення у відповідача [PERSON] предмета застави, комплекту ключів, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та звернення стягнення на предмет застави, шляхом його продажу. В судове засідання 21.12.2015 року представник позивача не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був своєчасно повідомлений. Відповідач та його представник в судове засідання з'явилися та суду пояснили, що категорично заперечують проти позову, але не заперечують завершити розгляд справи у відсутності представника позивача, який в судове засідання не з'явився. Просили суд відмовити у задоволенні позову в зв'язку з тим, що позивач не надав докази суду, які суд своєю ухвалою витребовував та не заперечували проти завершення розгляду справи без висновків експерта, так як позивач не надав докази отримання [PERSON] кредиту в сумі передбаченої п. 7.1 кредитного договору - 38 379, 10 дол. США; докази отримання [PERSON] кредиту в сумі передбаченої п. 3 Додаткової угоди від 24.09.2012 р. та Додаткової угоди №2 від 16.06.2014 р. до Кредитного договору - 41 938, 19 дол. США; докази перерахування страхових платежів до Страхової компанії "Інгосстрах" на сплату страхових платежів за договором страхування, договором особистого страхування на строк до 29.03.2008 р. у сумі 9 822,74 дол. США, а також винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 266,68 дол. США, та у розмірі 1481,56 дол. США та 133,34 дол. США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 Кредитного договору; докази перерахування страхових платежів до Страхової компанії "Інгосстрах" на сплату страхових платежів за договором страхування, договором особистого страхування на строк до 29.03.2008 р. у сумі13 652,29 дол. США, а також винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 266,68 дол. США, та у розмірі 1481,56 дол. США та 133,34 дол. США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 Кредитного договору; оригінали договорів страхування за весь період дії Кредитного договору, укладених відповідно до п. 2.1.3, 2.2.7 Кредитного договору, що фактично перешкоджаэ суду призначити проведення експертизи. Судом встановлено, що 30 березня 2007 р. між позивачем та відповідачем був укладений договору № NKUCAK00090039, на підставі якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 38379, 08 доларів США на наступні цілі: 26 668 доларів США на купівлю автомобіля; 11711,08 доларів США на оплату разових страхових платежів, комісії та внесення в Державний реєстр зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення не пізніше 29 березня 2014 року (а.с. 16-20). Для забезпечення виконання зобов'язань за договором між позивачем та відповідачем було укладено договір застави від 30 березня 2007 р. рухомого майна, а саме автомобіля Hyundai, модель: Tucson 2.0, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий універсал В, № кузова/шасі: Y6LJN81BP7L003116, реєстраційний номер: ВЕ:2106АН, що належить відповідачу на праві власності (а.с. 24-29). Суд тривалий час розглядав зазначену справу із за неналежної поведінки представника позивача, справа призначалась до розгляду більше 13 разів. Окрім того ухвалою суду Южноукраїнського міського суду Миколаївської області 16.07.2015 року задоволено клопотання відповідача про витребування доказів з позивача, яку не виконано. Суд неодноразово направляв представникам позивача рекомендовані повідомлення про виконання ухвали, що підтверджується (а.с.122,145,151,152,154,156,169,170,176,179) та рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень позивачем та його представником. Також підтверджується повідомленнями прокурору Дніпропетровської області щодо сприяння виконання ухвали про витребування доказів з ПАТ КБ Приватбанк (а.с. 175,176,177), а також відповідями прокурорів від 09.11.2015 року. Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області 26.10.2015 року даний позов залишено без розгляду. Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області 01.12.2015 року ухвала Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 26.10.2015 року скасована та справа повернута для продовження її розгляду. 16.12.2015 року ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області справу прийнято для продовження розгляду та повідомлено сторони про розгляд справи. Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку, що представники позивача зловживають своїми процесуальними правами та безпідставно не виконують вимогу суду щодо надання витребуваних документів. Суд дотримується принципу рівності сторін та враховує поведінку позивача яку суд визнає неналежною та неприпустимою щодо не нандання суду ним витрубуваних доказів, які перешкоджають суду ухвалити обгрунтоване рішення. Негативна поведінка позивача та його неадекватні дії підтверджуються і зверненням з апеляційною скаргою до Апеляційного суду після не виконання вимог суду щодо надання витребуваних у нього ж доказів за його ж позовом. Суд вичерпав всі засоби для розгляду справи у відповідності до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, звертаючись не лише до позивача, який звернувся з позовом про звернення стягнення та утримує ці докази, а й до державного органу такого, як прокуратура, щодо невиконання рішення суду. Незважаючи на це органи державної влади в особі прокуратури належним чином не відреагували на не виконання позивачем ухвали Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16.07.2015 року щодо витребування вищезгаданих доказів судом. Сам позивач та його представники ці докази суду не надали, а за таких підстав суд приходить до висновку, що позивач, зловживаючи своїм правом, не надає суду докази, які є необхідними для розгляду данної справи та які вимагає відповідач і його представник, які мають на те законні правові підстави, а завуальовано процесуально намагається суд примусити ухвалити неправосудне рішення, використовуючи своє право на оскарження. Згідно з вимогами ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, а позивач їх не довів і фактично перешкоджає суду це з'ясувати. За таких підстав суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed