Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - [PERSON], позивач) звернулась до Валківського районного суду Харківської області з позовом до Баранівської сільської ради Валківського району Харківської області (далі по тексту - відповідач), третя особа: Приватний нотаріус Валківського районного нотаріального округу Демяненко Валентина Олександрівна, в якому просить визнати за нею право власності на домоволодіння літ. «А» з верандою, навісом та ганком - загальною площею 99 кв.м та з надвірними будівлями, згідно технічного паспорту, розташованого за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] року помер її батько [PERSON]. На протязі 6-ти місяців позивач звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Вказала, що крім неї, інших спадкоємців не має. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], який належав померлому на підставі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, видане 26.05.1989 року виконкомом Баранівської сільської ради Валківського району Харківської області. Позивач звернулася до нотаріальної контори для отримання Свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом, але їй було відмовлено, оскільки в Свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок [ADDRESS] Харківська область, виданого на ім'я [PERSON], вказано, що житловий будинок з належними йому будівлями та спорудами в цілому на праві особистої власності належить колгоспному двору, головою якого є спадкодавець. Колгоспним двором вказане домоволодіння є і до теперішнього часу, оскільки за життя спадкодавець правовстановлюючий документ, який би підтверджував перехід з колгоспного типу двору на двір робочого типу, не отримував. У судове засідання представник позивача не з'явилась, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить розглядати справу за її відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Окрім того, в заяві зазначив, що заперечень проти позову не має. Третя особа - приватний нотаріус Валківського районного нотаріального округу Демяненко Валентина Олександрівна подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі. За таких обставин суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності сторін, що відповідає положенням ст. 169 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне. З матеріалів справи судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] (а.с. 6). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок виданим Виконавчим комітетом Баранівської сільської ради народних депутатів, зареєстрованим виконкомом бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за колгоспним двором, головою якого є [PERSON], що записано в реєстрову книгу № 1 за № 79 від 26.05.1989 року (а.с. 9). Станом на 24.11.2016 року згідно технічного паспорту, виготовленого КП «Валківське БТІ», власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], значиться [PERSON] (а.с. 10 - 12). З матеріалів спадкової справи № 248/02-17, заведеної після смерті [PERSON], вбачається, що до приватного нотаріуса Валківського районного нотаріального округу Демяненко Валентини Олександрівни 15.05.2015 р. із заявою про прийняття спадщини звернулась донька спадкодавця [PERSON], інших заяв про прийняття спадщини не надходило. 10.10.2016 року [PERSON] звернулась до вищезазначеного приватного нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, що залишилось після померлого [INFO] року [PERSON], а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. 10.10.2016 року приватним нотаріусом Валківського районного нотаріального округу Демяненко Валентиною Олександрівною надано письмову консультацію позивачу, в якій повідомлено, що з наданого до нотаріальної контори свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок вбачається, що це нерухоме майно належить до колгоспного типу двору, на праві особистої власності голові колгоспного двору [PERSON], та за життя спадкодавцем не було переоформлено з колгоспного типу двору на робочий тип двору і відповідно не було належним чином зареєстровано згідно законодавства, що діяло до [INFO] року, що позбавляє можливості оформити спадщину в нотаріальній конторі. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" положення статей 17, 18 Закону "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Як вбачається з матеріалів справи, будинок [ADDRESS] Харківська область, відноситься до типу колгоспний двір, що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок виданим Виконавчим комітетом Баранівської сільської ради народних депутатів, зареєстрованим виконкомом бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за колгоспним двором, головою якого є [PERSON], що записано в реєстрову книгу № 1 за № 79 від 26.05.1989 року (а.с. 9). За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) з 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Таким чином, відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення права власності у спадкодавця на домоволодіння з верандою, навісом та ганком - загальною площею 99 кв.м та з надвірними будівлями, що разташоване за адресою: [ADDRESS], [PERSON] є власником зазначеного нерухомого майна. Враховуючи, що [PERSON] прийняла спадщину у встановленому законом порядку, однак позбавлена права її оформити в установленому законом порядку, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання за [PERSON] права власності на будинок з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після [PERSON], який помер [INFO] року.

Outcome: approved