Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

[PERSON] 7.06.2017 року звернувся до суду з вимогами ухвалити рішення, яким стягнути з компанії на його- позивача- користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 10455 дол.США, що дорівнює 272666,4 грн, заборгованість по подорожнім витратам в сумі 12750 дол.США, що дорівнює 332520 грн, та на відшкодування моральної шкоди 15000 дол.США, що дорівнює 391200 грн. У судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на порушення відповідачем умов трудової угоди, укладеної 21.02.2017 року між сторонами і стверджувала, що компанія не виконала свої зобов'язання за угодою щодо виплати заробітку позивачу за період з 24.03.2017 року по 30.04.2017 року, щодо відшкодування позивачу подорожніх витрат до місця репатріації. Невиконання компанією умов трудової угоди спричинили позивачу моральну шкоду, розмір якої [PERSON] оцінив в суму 15 000 дол.США ( або 391200 грн. за курсом НБУ на день уточнення позовних вимог). Представники відповідача позов не визнали і стверджували, що до правовідносин, що виникли між сторонами на підставі трудової угоди норми Кодексу Законів про працю України не застосовуються, що даний спір підлягає вирішенню за положеннями ЗУ «Про міжнародне приватне право», тому як за умовами трудової угоди місцем виконання роботи сторони визначили - Анголу. Крім того, при укладанні трудової угоди сторони дійшли згоди, що всі спори стосовно виконання даної угоди передаються на розгляд Високого Суду правосуддя в Лондоні, який має виключну юрисдикцію у таких суперечках. Суд вислухав представників сторін, вивчив надані до позову документи і встановив наступне: [PERSON] України і компанія "TIDEWATER CREWING LIMITED" ( зареєстрована на Кайманових островах) 21 лютого 2017 року уклали трудову угоду (а.с.9-14), за умовами якої позивач наймається на посаду старшого механіка на борту морського судна. Місцем виконання роботи є Ангола (п.1 угоди). [PERSON] приступив до виконання обов'язків старшого механіка т/х «SUTTON TIDE» ( номер [NUMBER], під прапором Вануату) 21 лютого 2017 року. За умовами трудової угоди робочий графік для робітника починається, коли робітник приступив до роботи на місці виконання роботи. Робочий графік для робітника складається з 70 робочих днів, за якими слідують 70 вихідних днів, розрахованих мінімум по 2,5 дні в робочий місяць (п.2 угоди). Тобто, робочий період [PERSON] повинен був тривати з 21.02.2017 року по 30.04.2017 року. 1 травня 2017 року компанія зобов'язана була доставити робітника до місця репатріації. 24 березня 2017 року [PERSON] в складі частини екіпажу було знято з судна поліцейськими властями Анголи у зв'язку із звернення відповідача із заявою про крадіжку палива на борту судна. Рішенням суду провінції Заїре республіки Ангола від 14.06.2017 року обвинувачення з членів екіпажу судна у вчиненні злочину контрабанди пального і обвинувачення у зловживанні посадовим становищем знято за відсутністю доказів (а.с.46-49). 19.06.2017 року [PERSON] прибув до України з Республіки Ангола, що підтверджується відповідними проїзними документами (а.с.50-51). Компанія припинила виплату заробітної плати [PERSON] з 21.03.2017 року і не виконала свої зобов'язання щодо забезпечення репатріації до України. Відповідно до ч.1 ст. 8 КЗпП України трудові відносини громадян України, які працюють за її межами, а також трудові відносини іноземних громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях України, регулюються нормами Закону України «Про міжнародне приватне право». Закон України «Про міжнародне приватне право» визначає порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один із своїх елементів пов'язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок. Відповідно до ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про міжнародне приватне право» право, що застосовується до договору згідно з положеннями цього розділу, охоплює: 1) дійсність договору; 2) тлумачення договору; 3) права та обов'язки сторін; 4) виконання договору; 5) наслідки невиконання або неналежного виконання договору; 6) припинення договору; 7) наслідки недійсності договору; 8) відступлення права вимоги та переведення боргу згідно з договором. Статтею 53 ЗУ «Про міжнародне приватне право» встановлений виключний перелік підстав, за яких трудові відносини громадян України, які працюють за кордоном, регулюються правом України, а саме: 1) громадяни України працюють у закордонних дипломатичних установах України; 2) громадяни України уклали з роботодавцями - фізичними або юридичними особами України трудові договори про виконання роботи за кордоном, у тому числі в їх відокремлених підрозділах, якщо це не суперечить законодавству держави, на території якої виконується робота; 3) це передбачено законом або міжнародним договором України. А положення ст. 52 ЗУ «Про міжнародне приватне право» визначають, що до трудових відносин застосовується право держави, у якій виконується робота, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 76 ЗУ «Про міжнародне приватне право», суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або є філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача. Компанія "TIDEWATER CREWING LIMITED" є іноземною юридичною особою, відповідач не має на території України зареєстрованої належним чином філії (представництва), у відповідача на туриторії України відсутнє майно. Таким чином, до правовідносин, які пов'язані із укладенням та виконанням угоди між громадянином України та іноземною компанією може застосовуватись або законодавство визначене у договорі (в даному випадку визначено англійське законодавство та погоджено звернення до Високого Суду правосуддя в Лондоні), або у випадку спору про трудові відносини застосовується право республіки Ангола. Посилання представника позивача про неможливість визначення права, яке необхідно застосовувати до даного трудового спору, у зв'язку із тим, що компанія зареєстрована на Кайманових островах, судно- під прапором Вануату, а зняття з борту проводилось у Анголі, спростовується умовами трудової угоди, укладної сторонами, де місцем роботи визначено - Ангола. Посилання позивачевої сторони на застосування до даних правовідносин принципу Конвенції МОП «Про працю в морському судноплавстві» не є правомірним, тому як дана конвенція не ратифікована Україною а тому, норми Конвенції не мають на території України вищої юридичної сили, аніж норми національного законодавства. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позивач обрав невірний спосіб захисту порушених прав, коли наполягав на розгляді даного спору у відповідності до норм Кодексу Законів про працю України. Правові підстави для застосування іншого способу захисту прав та інтересів позивача (у тому числі застосування норм права Анголи) у суду відсутні.

Outcome: dismissed