Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

13.03.2017 року головний лікар Комунального підприємства "Олешківська ЦРЛ" Попенко О.І. звернувся до Цюрупинського районного суду Херсонської області із заявою, в якій просив примусово госпіталізувати [PERSON], 1972 року народження, до протитуберкульозного закладу - КЗ «Новозбур'ївська обласна туберкульозна лікарня» строком на три місяці. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] становить загрозу розповсюдження туберкульозу, проте відмовляється від проходження необхідного курсу лікування, тому він підлягає примусовій госпіталізації. Оскільки [PERSON] порушує протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу, заявник просить суд ухвалити рішення, яким примусово госпіталізувати [PERSON] до протитуберкульозного закладу - КЗ «Новозбур'ївська обласна туберкульозна лікарня» строком на три місяці. Ухвалою Цюрупинського районного суду Херсонської області від 14.03.2017р. було задоволено самовідвід судді Заславець Н.В. та передано справу на розгляд Херсонського міського суду Херсонської області. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.03.2017р. справу передано на розгляд судді Хайдаровій І.О. Протоколом автоматичного визначення народних засідателів від 17.03.2017р. було визначено народних засідателів. Відповідно до внесених змін до статті 234 ЦПК України справи про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу слухаються у складі одного судді і двох присяжних, тому суддею Хайдаровою І.О. було направлено запит до в.о. керівника апарату Херсонського міського суду Херсонської області про визначення присяжних у даній справі. Протоколом від 22.03.2017р. було визначено присяжних у даній справі - Хаваєв І.К., Мороз В.А. В судове засідання представник заявника, зацікавлена особа [PERSON] не з'явилися, були повідомлені належним чином про дату та час слухання справи. Відповідно до положень ч. 1 ст. 285 ЦПК України заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не викликався, оскільки за даними протитуберкульозного закладу він становить загрозу розповсюдження туберкульозу. В матеріалах є достатньо доказів, на підставі яких можливо розглянути вказану заяву, тому суд вважає можливим справу розглядати у відсутності заявника та зацікавлених осіб. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положеннямст.224 ЦПК України. За приписами ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, встановивши обставини справи, перевіривши їх доказами, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню за наступних підстав. У відповідності до положень частини 1 статті 1 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» туберкульоз - це соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу. Хворий на заразну форму туберкульозу - хворий на туберкульоз, у мокротинні якого виявляються мікобактерії туберкульозу, який є джерелом інфекції для осіб, які з ним контактують. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] хворий на заразну форму туберкульозу, вперше туберкульоз було виявлено у 2013 році, перебуває на диспансерному обліку та становить загрозу розповсюдження цієї хвороби. Положеннями ч. 3 ст. 20 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» на хворих на туберкульоз та інфікованих мікобактеріями туберкульозу покладено обов'язки дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров'я під час стаціонарного чи санаторно-курортного лікування; проходити у встановлені строки обов'язкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоров'я; дотримуватися вимог протиепідемічного режиму. За приписами ч. 1 ст. 11 Закону у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Згідно з висновком центральної лікарської консультативної комісії № 498 від 10 березня 2017 року [PERSON] перервав лікування, від лікування ухиляється, самовільно покинув стаціонар, тому підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного закладу на строк три місяці. Зважаючи на те, що [PERSON] порушує протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу, [PERSON] підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного закладу. За положеннями п. 3 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити заяву головного лікаря Комунального підприємства "Олешківська ЦРЛ" Попенко О.І., примусово госпіталізувати [PERSON], 1972 року народження, до протитуберкульозного закладу - КЗ «Новозбур'ївська обласна туберкульозна лікарня» строком на три місяці, починаючи з дня фактичної госпіталізації. Відповідно до норми п. 7 ч. 1 ст. 367, ч. 2 ст. 286 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення.

Outcome: approved