Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про встановлення фактів, що мають юридичне значення, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадщину. Позов мотивував тим, що [INFO] померла його мама [PERSON] , після смерті якої залишилась спадщина у вигляді житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, по [ADDRESS] ; двох земельних ділянок, розташованих по [ADDRESS] , з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, площею 0,2500 га., кадастровий номер [NUMBER] , та з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, площею 0,3000 га., кадастровий номер № [NUMBER] ; земельної частки (паю), розташованого в с. Райки, Іллінецького району Вінницької області, площею 3,3284 га., з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER] ; а також майнового паю в розмірі 858 грн. або 0,04 % у пайовому фонді майна СТДВ «Світанок» с. Паріївка, Іллінецького району Вінницької області. Також після смерті [PERSON] залишився заповіт, згідно якого спадкоємцями майна покійної крім позивача є його рідна сестра [PERSON] , та його рідний брат [PERSON] . Батько сторін [PERSON] помер ще до смерті мами, а саме, [INFO]. Разом із тим, відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] , рідні брат та сестра позивача, у встановлений Законом шестимісячний термін з моменту відкриття спадщини до нотаріальної контори із заявою про її прийняття не звертались, також не вчинили яких не будь дій направлених на фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном. За таких обставин, позивач претендує на все майно спадкодавця, в тому числі, у вигляді одного цілого житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, по [ADDRESS] , двох земельних ділянок, розташованих по [ADDRESS] , а також майнового паю у пайовому фонді майна СТДВ «Світанок» с. Паріївка, Іллінецького району. Крім того, в свідоцтві про смерть спадкодавця її ім`я записано як [PERSON] , в свідоцтві ж про народження позивача - [PERSON]. Маючи намір прийняти спадщину, у встановлений законом 6-ти місячний строк [PERSON] звернувся до нотаріальної контори, однак нотаріусом було роз`яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав відсутності підтвердження факту родинних відносин між ним та покійною мамою, також через те що в паспорті позивача його по батькові записано як [PERSON] , тоді коли в свідоцтві про його ж народження та заповіті записано [PERSON], а також через те, що житловий будинок по вказаній адресі має статус колгоспного двору, що, в свою чергу, виключає можливість встановити в нотаріальному порядку яка ж частка зазначеного будинку належить спадкодавцю, так як нотаріус бере до уваги і вчиняє нотаріальні дії лише виключно та на підставі безспірних фактів, тому [PERSON] вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. 11.04.2018 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. Ухвалою Іллінецького районного суду від 02 жовтня 2018 року справу за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про встановлення фактів, що мають юридичне значення, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадщину та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом об`єднано в одне провадження. Позов мотивувала тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS] . За життя мати склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Паріївської сільської Ради народних депутатів Іллінецького району Вінницької області 07 квітня 1987 року, за яким все належне її майно заповіла своїм дітям, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Тим самим, [PERSON] і її брати, є спадкоємцями за заповітом майна, належного покійній [PERSON] , в розмірі по 1/3 частині зазначеного житлового будинку загальною площею 79,0 кв.м з відповідною частиною господарських будівель та споруд. Як спадкоємиця [PERSON] за заповітом, [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті матері протягом шести місяців з дня її відкриття: робила поточний ремонт будинку, належного матері, обробляла присадибну ділянку. Проте, у визначений ст. 549 ЦК УРСР час, вона не подала до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. До того ж, покійна не оформила правовстановлючі документи на своє домоволодіння. Відмітка про реєстрацію місця проживання [PERSON] в паспорті громадянина України є відмінною від місця реєстрації її покійної матері, відсутнє свідоцтво про право власності на житловий будинок, тому за відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок та документів, необхідних для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном, нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину. Паріївська сільська рада Іллінецького району Вінницької області також відмовила у видачі довідки про прийняття позивачем спадщини після покійної матері, мотивуючи відмову тим, що довідку подібного змісту вже видано [PERSON] Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, довідки сільської ради про своєчасне прийняття спадщини унеможливлюють реалізацію позивачем права на оформлення спадщини у нотаріальній конторі. Без звернення до суду, [PERSON] не може довести, що їй як спадкоємиці покійної належить право власності на спадкове майно в розмірі 1/3 частини. Саме рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення нею права власності на спадщину. В судовому засіданні позивач [PERSON] за первісним позовом та його представник [PERSON] свої позовні вимоги підтримали, просять їх задоволити в задоволенні зустрічної позовної заяви відмовити. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] свої позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять суд їх задоволити, також представником відповідачів за первісним позовом [PERSON] було подано відзив, в якому зазначено, що позовні вимоги відповідачі не визнають, проти їх задоволення заперечують. Свідок [PERSON] показала, що її батько [PERSON] , на день смерті [PERSON] проживав з нею та займався її похованням, після чого проводив всі роботи по обслуговуванню та утриманню будинку, точної дати з якої [PERSON] вступив в управління спадковим майном не пам`ятає. Свідок [PERSON] вказала, що вони разом з [PERSON] доглядали [PERSON] під час хвороби та проводили її поховання. Через рік після смерті спадкодавиці, [PERSON] було проведено ремонт будинку. Свідок [PERSON] вказав, що [PERSON] в будинку спадкодавці не проживала та не брала участі в його ремонті, утриманням та ремонтом займався [PERSON] , дату коли [PERSON] вступив в управління спадковим майном назвати не може. Свідок [PERSON] підтвердив, що [PERSON] проводив ремонт в будинку померлої [PERSON] , проте дати та періоду часу, коли він проводився, вказати не може. Свідок [PERSON] вказав, що допомагав [PERSON] проводити ремонт будинку, але дати та періоду часу коли позивач вступив в управлінням спадковим майном вказати не може, так як повернувся проживати до с. Паріївка Іллінецького району 14.03.2019. Свідок [PERSON] вказати дату вступу в управління спадковим майном [PERSON] не зміг, так як проживає в с. Паріївка Іллінецького району з 2006 року. Свідок [PERSON] вказала, що проживає в с. Паріївка Іллінецького району з 2006 року, тому вказати дату вступу в управління спадковим майном [PERSON] після смерті матері не може. Відповідач за первісним та зустрічним позовами [PERSON] будучи повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, не повідомивши причин своєї неявки. Суд, заслухавши думку сторін та покази свідків, розглянувши матеріали цивільної справи на підставі наявних у справі доказів приходить до слідуючого висновку. Встановлення фактів, що мають юридичне значення здійснюється за нормами окремого провадження (ч 1, п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України), в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Так судом установлено, що позовна заява не містить посилання на причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують спірні факти; до заяви не додано доказів на підтвердження викладених в заяві обставин та довідки про неможливість одержання або відновлення документів Тим самим, позивачем не доведено наявність спірних правовідносин стосовно встановлення фактів, що мають юридичне значення: дотримання ним досудового порядку врегулювання спору та наявності підстав для звернення до суду із цими вимогами Відповідно ч. 3 ст. 315 ЦПК України справи про встановлення факту належності особі свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають. Тим самим, вимога щодо встановлення факту належності позивачу свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23.12.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Іллінецького районного управління юстиції Вінницької області на ім`я [PERSON] , викладена у п.2 прохальної частини позовної заяви, як вимога про встановлення факту належності свідоцтва, виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану, суперечить чинному законодавству, та не підлягає задоволенню. За приписами абз. 2 п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо тотожності осіб, а також імені, по батькові та прізвища осіб, по-різному записані у документах. Отже позовні вимоги про встановлення факту тотожності осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не підлягають задоволенню. В обґрунтування позовної вимоги про факту родинних відносин позивачем не надано жодного доказу, тобто позовну вимогу не доведено. Враховуючи викладене, позовні вимоги, визначені в п.п. 1-3 прохальної частини первісного позову, не підлягають задоволенню. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , що видане 23.01.2002 Паріївською сільською радою Іллінецького району Вінницької області, актовий запис №2, [INFO] в с. Паріївка Іллінецького району Вінницької області померла [PERSON] (а.с.7). На день смерті [PERSON] мала у власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] , який відноситься до суспільної групи колгоспний двір, згідно довідки Паріївської сільської ради Іллінецького району Вінницької області №38, від 06.02.2008, запис в погосподарській книзі № 2 за 1991 - 1995 р.р. особовий рахунок [NUMBER] (а.с.34); земельні ділянки, розташовані по [ADDRESS] з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, площею 0,2500 га., (кадастровий номер [NUMBER] , вартістю - 87 тис. 181 грн. 87 коп.), та з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, площею 0,3000 га., кадастровий номер № [NUMBER] ; земельної частки (паю), розташованого в с . Райки, Іллінецького району , Вінницької обл ., площею 3,3284 га., з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер [NUMBER] ; а також майнового паю в розмірі 858 грн.. або 0,04 % у пайовому фонді майна СТДВ «Світанок» с. Паріївка, Іллінецького району, згідно свідоцтва серії [NUMBER] від 25 червня 2001 року (а.с. 26). Копією заповіту (а.с.27) та свідоцтвом про смерть [PERSON] (а.с.26) стверджується, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за заповітом після смерті матері [PERSON] , які мають право на спадкування. Згідно заяви від 13 січня 2006 року, зареєстрованої в реєстрі за №6, [PERSON] відмовився від прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] (а.с. 28) Відповідно ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня її відкриття він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном або подав нотаріальному органу заяву про прийняття спадщини. Згідно довідок, виданих виконавчим комітетом Паріївської сільської ради від 13.01.2006 вих. №35, від 06.02.2008 вих. №39 [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] , а саме в липні 2002 року, розпорядившись особистим майном покійної. Проте суд не може взяти їх до уваги, тому що невідомо якого саме числа в липні 2002 року позивач [PERSON] розпорядився майном покійної, тобто, чи не за межами шестимісячного строку для прийняття спадщини. Відтак зазначені довідки не дають чіткої та беззаперечної відповіді на питання про дотримання [PERSON] шестимісячного строку для прийняття спадщини. Так судом установлено, що позивач за первісним позовом [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк не подав до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті матері. Главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування" (далі - ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7). Також судом установлено, що позивач за зустрічним позовом [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк не подавала до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] та доказів про фактичне її прийняття суду не надала. Таким чином враховуючи, що сторонами у справі не підтверджено належними доказами, відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину (постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину), тому позовні вимоги сторін не підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати залишити за позивачами. Доказів понесення будь-яких витрат відповідачем при розгляді даної справи суду надано не було.

Outcome: dismissed