Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

11 липня 2014 року до Куйбишевський районний суд Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна подружжя. В своїй заяві позивач [PERSON] просить суд винести рішення, в якому поділити майно, набуте за час шлюбу з відповідачем [PERSON], визнавши за нею право власності на 1/2 частки житлового будинку з усіма господарськими спорудами, розташований в [ADDRESS], який є об"єктом спільної сумісної власності подружжя. В обгрунтування позовних вимог, позивач [PERSON] вказала, що з 28 вересня 1996 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] За період шлюбу за спільні кошти ними 15 вересня 2005 року було придбано житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS]. Таким чином, вищевказаний житловий будинок є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. В 2013 року між нею та відповідачем виник спір щодо користування їхнім спільним сумісним майном, а саме вищевказаним житловим будинком. На даний час в них постійно виникають конфлікти пов"язані з розпорядженням майна, не має згоди щодо порядку користування житловим будинком.Позивачка не має свого власного житла і вимушена проживати в спірному будинку разом зі своїми двома доньками та відповідачем. На даний час позивач та відповідач не можуть знайти розуміння щодо розподілу спільного майна подружжя - будинку , тому [PERSON] змушена була звернутись до суду . Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час і місце проведення повідомлена належним чином. Надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, одночасно вказала, що підтримує позовні вимоги , наполягає на їх задоволенні в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з"явився, про час і місце проведення повідомлений належним чином. Від відповідача надійшло письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у відповідній письмовій заяві, поданій до суду, вказав, що визнає позовні вимоги [PERSON] , не заперечує проти визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частку житлового будинку , який є об"єктом спільної сумісної власності подружжя. Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, з'ясувавши позиції сторін, викладені у письмових заявах, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України, майно набуте подружжям за час шлюбу , належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 вересня 1996 року. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження. Відповідно до ст.70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленністю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст.71 Сімейного кодексу України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом . При цьому поділі, суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка , дітей та інші обставини справи. Судом встановлено, що за період шлюбу за спільні кошти подружжям було придбано спірне майно: житловмй будинок [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 15 вересня 2005 року, посвідченим державним нотаріусом Куйбишевської державної нотаріальної контори Запорізької області Дашевською А.О. за №2706. Вищезазначений об'єкт нерухомості зареєстрований в цілому за відповідачем [PERSON] комунальним підприємством «Куйбишевське бюро технічної інвентаризації» 19 вересня 2005 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, копією технічного паспорту на квартиру. Вище викладенві обставини визнаються сторонами, і відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст.69 Сімейного кодексу України , дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Як вбачається з роз'яснень, викладених у п. 23,24,25 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Судом встановлено, що сторони за період перебування у шлюбі, за спільні кошти придбали спірний житловий будинок , розташований за адресою: Запорізька область, Куйбишевський район, смт. Комиш-Зоря , вул. Червоноармійська, буд. 42, в якій проживають на даний час разом зі своїми доньками. З обставин викладених в позовній заяві випливає, що між сторонами виникають суперечності, щодо порядку користування майном. Тому суд вважає , що позивач [PERSON], звернулася до суду за захистом своїх майнових прав у спосіб , що передбачений діючим законодавством і є наявні підстави для його задоволення. Оскільки позивачем не ставилось питання щодо виділення її частки в натурі чи присудження грошової компенсації, суд вважає, що поділ спірного майна має бути проведений шляхом визнання ідеальних часток подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Outcome: approved