Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [PERSON], будучи батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], життям сина не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у його вихованні, тому просить позбавити відповідача батьківських прав. В судове засідання позивач не з'явилась, заявою просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач на виклик в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив. Про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, в порядку. Своїм правом на подання відзиву відповідач не скористався. Будь-яких заяв, клопотань щодо розгляду справи від відповідача до суду не надходило. Представник третьої особи - виконавчого комітету Миколаївської міської ради як органу опіки та піклування - в суд не прибув, заявою від 05 жовтня 2018 року просив розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити, вважає позбавлення батьківських прав [PERSON] буде доцільним та таким, що відповідатиме інтересам неповнолітньої дитини [PERSON], 2009 року народження. Відповідно до положень ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. З урахуванням положень ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу в без участі сторін, на підставі наявних у справі матеріалів, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду спору. Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Дослідившиматеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. За даними свідоцтва про народження [NUMBER], виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції 03 червня 2009 року (а.с.21) батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 19 жовтня 2007 року по 21 жовтня 2011 року, що підтверджується даними рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 жовтня 2011 року в цивільній справі №2-3102/2011 (а.с.22). Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 26 жовтня 2011 року в цивільній справі №2-3101/2011 із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] (а.с.17). Згідно довідки житлово-комунального підприємства "Бриз" №1085 від 10 квітня 2018 року неповнолітній [PERSON], 2009 року народження зареєстрований та проживає разом із матір'ю [PERSON] в [ADDRESS] (а.с.4). Відповідно до довідки Миколаївської ЗОШ І-ІІІ ступенів №35 Миколаївської міської ради №60 від 16 квітня 2018 року [PERSON] навчається у даній школі, за час його навчання з 01 вересня 2015 року по теперішній час батько навчанням та вихованням дитини не цікавився, батьківських зборів не відвідував (а.с.20). 18 вересня 2018 року органом опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради складено висновок №2114/020201-22/22/14/18 відповідно до якого після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], їх син [PERSON], 2009 року народження проживає із матір'ю, яка займається його вихованням, [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а саме не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення тому позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON], 2009 року народження органом опіки та піклування визнано доцільним (а.с.58-59). При розгляді даної справи суд враховує положення ч.8, 9 ст.7 СК України про те, що регулювання сімейних відношень має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Положення ст.150 СК України передбачають, що батьки зобов'язані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язанні забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до положень ч.1 ст.152 Сімейного Кодексу України регламентовано, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю та встановлена законом. Згідно положень ч.4 ст.155 Сімейного кодексу України визначено що, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Як передбачено положеннями ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавленні батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Згідно п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В судовому засіданні підтверджено належними та допустими доказами відсутність належної участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною. Як вбачається з представлених доказів у їх сукупності, кожен з вище вказаних фактів має місце по відношенню до відповідача, який свідомо нехтує своїми обов'язками щодо виховання своєї дитини, оскільки в найменшій мірі не цікавиться ним, не займається його вихованням та навчанням, не надає йогму батьківської турботи. Така поведінка батька є винною по відношенню до дитини. Проаналізувавши всі докази по справі в їх сукупності, виходячи із конкретних обставин даної справи, суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав буде відповідати меті цього заходу: захисту інтересів дитини та стимулювання батька щодо належного виконання своїх обов'язків. З огляду на наведені обставини, суд визнає його поведінку ухиленням від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини, що згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав. Оцінивши в сукупності надані докази по справі, враховуючи інтереси дитини, суд вважає, що є правові підстави для задоволення позовних вимог позивача. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн., На підставі викладеного та

Outcome: approved