Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

16 грудня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житлом. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що їй належить житловий будинок №20а по вул. Фабрична в м.Дубно Рівненської області. У вказаному будинку проживає її сім'я чоловік, син та дочка. Також в будинку зареєстровані, але не проживають бувша дружина її сина з дітьми від попередніх шлюбів. Шлюб між сином та [PERSON] розірвано 03 лютого 2009 року. Відповідач разом з дітьми з власної ініціативи вибула з місця реєстрації, забравши всі речі. Реєстрація відповідача в житловому будинку позивача позбавляє її права оформити належним чином субсидію. Просить визнати [PERSON] та її дітей [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування житлом В судове засідання позивач та її представник адвокат [PERSON] не з'явилися, подавши заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги, викладені в позовній заяві підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, шляхом розміщення оголошення в засобам масової інформації. Представник органу опіки та піклування Дубенської міської ради Кобилянський Р,Ф., подав до суду письмовий висновок з приводу доцільності визнання неповнолітніх дітей такими, що втратили право на користування житлом. Згідно поданого висновку, орган опіки та піклування Дубенської міської ради вважає недоцільним позбавляти прав користування житловим приміщення малолітніх дітей. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно із ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. За змістом ч. 2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтями 71, 72 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. В судовому засіданні встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Житловий будинок №20 а по вул. Фабричній в м.Дубно належить [PERSON] на підставі договору про надання безстрокового користування земельної ділянки, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.10). Згідно довідки №9508 від 25 жовтня 2016 року виданої КП ЦЖЕО "Житловик" в будинку №20а по вул. Фабрична в м.Дубно значаться зареєстрованими [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.4). Актом, складеним КП ЦЖЕО "Житловик" від 24 жовтня 2016 року встановлено, що в будинку №20 а по вул.Фабричній в м.Дубно Москалюк [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не проживають з грудня 2015 року (а.с.3). Відповідно до інформації Дубенського районного відділу Управління Державної міграційної служби [PERSON] зареєстрована за адресою [INFO] а. (а.с.13) Згідно зі ст.391 ЦК України \~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, тому наявність реєстрації відповідача в даному житловому будинку перешкоджає в користуванні ним позивачем та впливає на його права, як власника щодо володіння, користування та розпорядження належним їй майном. Позивач надала достатньо доказів того, що відповідач [PERSON] не проживає понад один рік по місцю своєї реєстрації без поважної причини та є такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Що стосується позовних вимог про визнання малолітніх дітей такими, що втратили право на користування житлом, то в цій частині позовні вимоги не підлягають до задоволення, оскільки даних про те, що малолітні [PERSON] та [PERSON] мають інше житло, окрім житла, в якому вони зареєстровані, судом не здобуто. В інтересах дітей та з метою захисту їх законних прав та інтересів в цій частині позовних вимог необхідно відмовити.

Outcome: dismissed