Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

30 листопада 2018 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулися до Малинського районного суду Житомирської області з позовом до відповідача про розірвання договорів оренди земельних ділянок, а [PERSON] - з позовом про визнання недійсним договору оренди. В позовній заяві позивачі зазначили, що є власниками земельних ділянок, зокрема: [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] , що розташована на території Скуратівської сільської ради Малинського району, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] . [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] , що розташована на території Скуратівської сільської ради Малинського району, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] . [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] , що розташована на території Скуратівської сільської ради Малинського району, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] . [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] , що розташована на території Скуратівської сільської ради Малинського району, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] . За життя спадкодавці уклали з ТОВ «Гранум Плюс» договори оренди земельних ділянок, терміном на п`ять років, зокрема: 01.01.2012 року -з [PERSON] (батьком позивача [PERSON] ); 01.01.2012 року -з [PERSON] (матір`ю позивача [PERSON] ); 15.12.2010 року -з [PERSON] (батьком позивача [PERSON] ); 15.12.2010 року -з [PERSON] (матір`ю позивача [PERSON] ). Після закінчення терміну дії вищезазначених договорів оренди, дані правочини були пролонговані на десять років, шляхом підписання додаткових угод, зокрема: 01.09.2014 року - з [PERSON] , 01.09.2014 року - з [PERSON] , 01.07.2016 року - з [PERSON] та 01.07.2016 року - з [PERSON] У порушення умов договору, починаючи з 2015 року, відповідач не сплачував орендну плату за користування земельними ділянками, в тому числі і після вступу в управління спадковим майном спадкоємцями орендодавців. Тому [PERSON] та [PERSON] просять розірвати договори оренди земельних ділянок, укладені між [PERSON] та ТОВ «Гранум Плюс» та між [PERSON] та ТОВ «Гранум Плюс». Крім того, додаткові угоди на продовження терміну дії договорів оренди були укладені з [PERSON] та [PERSON] вже після їхньої смерті. З цих підстав [PERSON] та [PERSON] просять визнати недійсними договори оренди земельних ділянок та скасувати їх державну реєстрацію. В судове засідання представник позивачів [PERSON] з`явився, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представники відповідача заперечили проти позовних вимог щодо визнання недійсними договорів оренди та їх розірвання, просили відмовити у задоволенні позову за безпідставністю. Вивчивши письмові матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог про визнання недійсними договорів оренди, скасування їх державної реєстрації, а також розірвання договорів оренди слід відмовити повністю за безпідставністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 14.12.2006 року, був власником земельної ділянки, площею 3,9246га, кадастровий номер [NUMBER] , що розташована на території Скуратівської сільської ради Малинського району, цільове призначення землі - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 42). 01.01.2012 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гранум Плюс» було укладено Договір оренди №255, предметом якого стало строкове платне користування підприємством земельною ділянкою кадастровий номер [NUMBER] , належної [PERSON] на праві приватної власності (а.с.44-45). Пунктом 9 даної угоди були визначено орендну плату у розмірі 548,00 грн. на рік. 01.01.2014 року дія договору оренди була пролонгована на десять років, шляхом укладення Додаткової угоди (а.с.46). Речове право на земельну ділянку було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14.05.2015 року під номером 9718322 (а.с.43). [INFO] помер [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому за життя майно, в тому числі на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] . 12.09.2018 року приватним нотаріусом Малинського районного округу Житомирської області Тимошенко Н.С. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом та внесено відповідний реєстраційний запис до Спадкового реєстру, відповідно до якого спадкоємцем після смерті [PERSON] є його донька - [PERSON] (а.с.39,40). Також судом встановлено, що [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 14.12.2006 року, був власником земельної ділянки, площею 3,3541га, кадастровий номер [NUMBER] , що розташована на території Скуратівської сільської ради Малинського району, цільове призначення землі - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 111). 15.12.2010 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гранум Плюс» було укладено Договір оренди №53, предметом якого стало строкове платне користування підприємством земельною ділянкою кадастровий номер [NUMBER] , належної [PERSON] на праві приватної власності (а.с.112-113). Пунктом 9 даної угоди були визначено орендну плату у розмірі 312,00 грн. на рік. 01.09.2014 року дія договору оренди була пролонгована на десять років, шляхом укладення Додаткової угоди (а.с.114). Речове право на земельну ділянку було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29.04.2015 року під номером 9558072 (а.с.110). [INFO] помер [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому за життя майно, в тому числі на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] . 16.08.2018 року приватним нотаріусом Малинського районного округу Житомирської області Сотніченко І.В. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадкоємцем після смерті [PERSON] є його донька - [PERSON] Право власності спадкоємця зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під номером 27512039 (а.с.108,109). [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 26.12.2006 року, була власником земельної ділянки, площею 2,8540га, кадастровий номер [NUMBER] , що розташована на території Скуратівської сільської ради Малинського району, цільове призначення землі - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 01.01.2012 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гранум Плюс» було укладено Договір оренди №239, предметом якого стало строкове платне користування підприємством земельною ділянкою кадастровий номер [NUMBER] , належної [PERSON] на праві приватної власності (а.с.94-95). [INFO] померла [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй за життя майно, в тому числі на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] . Після смерті орендодавця, 01.07.2016 року дія договору оренди була пролонгована на десять років, шляхом укладення Додаткової угоди (а.с.98). Речове право на земельну ділянку було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.96-97). 14.09.2018 року державним нотаріусом Малинської державної нотаріальної контори Житомирської області Ходаківською Л.В. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом та внесено відповідний реєстраційний запис до Спадкового реєстру, відповідно до якого спадкоємцем після смерті [PERSON] є її донька - [PERSON] (а.с.92,93). Право власності спадкоємця зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під номером 27927577 (а.с.99). [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 14.12.2006 року, була власником земельної ділянки, площею 3,0469га, кадастровий номер [NUMBER] , що розташована на території Скуратівської сільської ради Малинського району, цільове призначення землі - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.149). 15.12.2010 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гранум Плюс» було укладено Договір оренди №90, предметом якого стало строкове платне користування підприємством земельною ділянкою кадастровий номер [NUMBER] , належної [PERSON] на праві приватної власності (а.с.150-151). [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй за життя майно, в тому числі на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] . Після смерті орендодавця, 01.07.2016 року дія договору оренди була пролонгована на десять років, шляхом укладення Додаткової угоди (а.с.152). Речове право на земельну ділянку було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під номером 24995285 (а.с.147). 17.08.2018 року державним нотаріусом Малинської державної нотаріальної контори Житомирської області Ходаківською Л.В. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом та внесено відповідний реєстраційний запис до Спадкового реєстру, відповідно до якого спадкоємцем після смерті [PERSON] є її донька - [PERSON] (а.с.142,143-144). Право власності спадкоємця зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під номером 27546079 (а.с.145-146). Щодо позовних вимог [PERSON] та [PERSON] , які стосуються розірвання договорів оренди, суд хоче зазначити наступне. Згідно ст. 13 Закону України "Про оренду землі" (далі - Закон) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Статтею 15 Закону визначено істотні умови договору оренди землі, серед яких - орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 3 статті 31 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором (ч. 4 ст. 31 ЗУ «Про оренду землі»). Пункт 39 договору оренди землі №255 від 01.01.2012 року та договору №53 від 15.12.2010 року не допускає розірвання договору оренди в односторонньому порядку. В той же час в пункті 38 договору (який за своїм змістом відповідає ч.1 ст.32 Закону) зазначено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті свого батька [PERSON] 12 вересня 2018 року, а [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті свого батька [PERSON] 16 серпня 2018 року. Пунктом 11 договору №255 від 01.01.2012 року та договору №53 від 15.12.2010 року передбачено, що орендна плата сплачується орендарем за поточний рік в строк до 31 грудня кожного наступного року. З бухгалтерської довідки під вих. №2602-01 від 26.02.2019 року та №2602-02 від 26.02.2019 року слідує, що ТОВ «Гранум Плюс» здійснювало нарахування орендодавцям орендної плати впродовж 2016-2018 років. Крім того, відповідачу було невідомо про існування спадкоємців після смерті первісних орендодавців. Таким чином, враховуючи дату вступу спадкоємців в управління спадковим майном та умови, на яких були укладені договори оренди, право вимоги позивачів [PERSON] та [PERSON] наступає лише після 31 грудня 2019 року. Отже, з урахуванням положень ст. 651 ЦК України, а також ст.32 Закону України "Про оренду землі", п.39 договорів оренди, з урахуванням заперечення орендаря проти розірвання договорів оренди, суд приходить до висновку про необхідність відмови [PERSON] та [PERSON] у задоволенні позову про розірвання договору оренди. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] про визнання відповідних договорів оренди недійсними, суд виходить з того, що відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ч.2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Відповідно до ч.1ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За змістом ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Отже, дійшовши згоди, ТОВ «Гранум Плюс» та [PERSON] , [PERSON] , склали та підписали відповідні письмові документи, надаючи при цьому своїй згоді встановленої форми. Право оренди відповідача в подальшому було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Враховуючи те, що шляхом підписання договору оренди землі була погоджена дія двох сторін - орендодавця та орендаря, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] та [PERSON] слід відмовити повністю за безпідставністю. Вимог про визнання недійсними додаткових угод позивачам не заявлено. Також, наданими відповідачем суду видатковими касовими ордерами підтверджується, що ТОВ «Гранум Плюс» здійснило виплату [PERSON] орендної плати за період з 2011 по 2018 роки (а.с.33,36-43 том ІІ). За таких обставин суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] слід відмовити повністю за безпідставністю.

Outcome: dismissed