Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із позовною заявою до Виконавчого комітету Золотоніської міської ради про визнання права власності на майно за набувальною давністю. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що рішенням виконавчого комітету Золотоніської міської ради від 13.11.2002 № 672 «Про відселення з аварійного будинку по [ADDRESS] » відселено [PERSON] (склад сім`ї 4 особи) у двокімнатну квартиру [ADDRESS] , житловою площею 28 кв.м. 03.06.2003р. Виконавчим комітетом Золотоніської міської ради [PERSON] видано ордер № 9. Відповідно до виданого ордеру [PERSON] із сім`єю з 4 осіб ( [PERSON] - дружина, [PERSON] - дочка, [PERSON] - дочка) надається двокімнатна квартира [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер, після смерті якого відкрилася спадщина, проте до складу спадщини не увійшла квартира [ADDRESS] , оскільки вона за життя [PERSON] не була приватизована. Будучи спадкоємцями померлого [PERSON] позивачі виявили бажання приватизувати квартиру [ADDRESS] , в якій проживають і по теперішній момент. До виконавчого комітету Золотоніської міської ради було подано заяву з проханням надати дозвіл на приватизацію займаної ними квартири [ADDRESS] . Своїм листом виконавчий комітет Золотоніської міської ради повідомив, що квартира [ADDRESS] не перебуває у комунальній власності Золотоніської територіальної громади, а тому у Золотоніської міської ради та її виконавчого комітету відсутні повноваження щодо розпорядження вказаною квартирою і тому дозвіл на приватизацію не може бути наданий. У Золотоніському відділі ЧООБТІ право власності на квартиру [ADDRESS] станом на 01.01.2013 не зареєстровано. З 03.06.2003 року позивачі, як повноправні власники, безперервно та відкрито користуються квартирою [ADDRESS] . Протягом цих всіх років позивачі робили у вищевказаній квартирі поточні та капітальні ремонти, разом із співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] беруть активну участь у благоустрої прибудинкової території. Крім того є споживачами комунальних послуг у квартирі [ADDRESS] , що надають обслуговуючі організації такі як: КП «Міський водоканал», ТОВ «Черкасиенергозбут», ПП УК «Янтарь», ТОВ «Чекрасигаз збут», за що позивачі сплачують кошти. Враховуючи викладене вище, просять визнати за ними право власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS] . Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18.10.2021 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не з`явилась, але від представника позивачів адвоката Сизька Д.Б. надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивачів та представника позивачів. На задоволенні позовних вимог наполягав. У судове засідання представник відповідача Виконавчого комітету Золотоніської міської ради не з`явився, але від першого заступника міського голови надійшла заява про розгляд справи без участі представника Золотоніської міської ради, позовні вимоги визнає. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 22.11.2013, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Згідно рішення виконавчого Золотоніської міської ради від 13.11.2002 № 672 «Про відселення з аварійного будинку по [ADDRESS] » відселено [PERSON] (склад сім`ї 4 особи) у двокімнатну квартиру [ADDRESS] , житловою площею 28 кв.м. Відповідно до ордеру № 9 від 03.06.2003 [PERSON] із сім`єю з 4 осіб ( [PERSON] дружина, [PERSON] дочка, [PERSON] дочка) надається двокімнатна квартира [ADDRESS] . Згідно листа виконавчого комітету Золотоніської міської ради № 1605 від 30.07.2021 квартира [ADDRESS] не перебуває у комунальній власності Золотоніської територіальної громади, а тому у Золотоніської міської ради та її виконавчого комітету відсутні повноваження щодо розпорядження вказаною квартирою і тому дозвіл на приватизацію не може бути наданий. Відповідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 30.10.2017 [PERSON] помер [INFO] . Як вбачається з письмових пояснень сусідів [PERSON] та [PERSON] від 16.09.2021, [PERSON] з сім`єю з 2003 були переселені до квартири [ADDRESS] Згідно з нормами ст.\~344\~ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" №5 від 07.02.2014: відповідно до частини першої статті 344 ЦК\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено\~ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності(п.9); враховуючи положення статей\~335\~і\~344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ (п.11); враховуючи положення статей\~16,\~344,\~396 ЦК, до набуття права власності на майно за набувальною давністю особа, яка володіє майном, має право на захист свого володіння від третіх осіб, які не є власниками майна і не мають прав на володіння цим майном в силу іншої передбаченої законом чи договором підстави. Таким чином, давнісний володілець має право на захист свого володіння відповідно до вимог статей\~387,\~391 ЦК. Під час розгляду позову про витребування майна із чужого незаконного володіння, пред`явленого давнісним володільцем, застосуванню підлягають також положення\~статті 388 ЦК\~за наявності відповідних заперечень з боку відповідача (п.12); можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей\~15,\~16 ЦК, а також частини четвертої\~статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади (п.13). Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої\~статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень")(п.14). Верховний Суд у своїй постанові від 24.01.2019 року у справі № 755/16913/16-ц зазначив, що за аналізом частини першої статті 344 ЦК України\~за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно. У ЦК України набувальна давність розглядається як спосіб набуття права власності. Набувальна давність поширюється на випадки фактичного безпідставного володіння чужим майном за певних умов. Для набуття права власності на майно за набувальною давністю згідно з правилами\~ст. 344 ЦК, по-перше, необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Разом з тим факт обізнаності особи про те, що вона не є власником речі, не виключає добросовісності володіння за умови, що заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права (викрадення, шахрайство). По-друге, таке володіння повинно бути відкритим, тобто очевидним для всіх інших осіб, при цьому володілець має ставитись до цього майна як до власного (експлуатувати, вживати необхідні заходи для утримання майна в належному стані тощо). Приховування володільцем свого володіння майном є порушенням цієї вимоги. По-третє, володіння майном повинно бути безперервним протягом встановлених законом строків (відповідно до ч. 2\~ст. 344 ЦК\~особа, яка володіє майном, до часу свого фактичного володіння може приєднати час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є). Цей строк відповідно до ст.\~344\~ЦК для нерухомого майна встановлений тривалістю десять років, для рухомого майна - п`ять років. Таким чином, виходячи зі змісту ст. 344 ЦК, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є такі: майно може бути об`єктом набувальної давності; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність; відсутність інших осіб, які претендують на це майно; відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності. Відповідно до п. 8\~Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України\~Правила\~статті 344 Цивільного кодексу України\~про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до Ухвали колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20 лютого 2008 року відповідно до ч. 1\~ст. 344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на дане майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Таким чином, оскільки позивачі добросовісно заволоділи у 2003 році квартирою [ADDRESS] , та відкрито і безперервно володіють і користуються зазначеним майном більше 18 років, суд вважає, що останні набули право власності на неї за набувальною давністю. Згідно з ч. 4 ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved