Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.09.2007 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір, згідно якого [PERSON] отримала кредит в сумі 29000 доларів США. На забезпечення виконання зобовязання між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки, а між ПАТ КБ «Приватбанк» та позивачем договір іпотеки, відповідно до якого він передав в іпотеку житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по вул. І. Миколайчука, 7, в с. Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області. Вказує, що у звязку із невиконанням умов договору [PERSON] виникла заборгованість в сумі 14708,24 доларів США. 10.11.2016 року державним реєстратором відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Чернівецької міської ради [PERSON] прийняті рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 32303243 стосовно обєкту нерухомого майна: житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що розташовані в с. Мамаївці, вул. Миколайчука, 7, Кіцманського району Чернівецької області. Вважає такі дії державного реєстратора неправомірними, оскільки прийняті всупереч ч. 1 п. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Тому просив визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжен. Просив стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору. Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, однак останній подав до суду заяву в якій підтримав заявлені вимоги з наведених підстав згідно поданої письмової заяви. Відповідач державний реєстратор відділу Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Чернівецької міської ради [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася. Представник третьої особи ПАТ КБ «ПриватБанк» подав письмові пояснення на позов в яких проти позову заперечував тим, що посилання на [PERSON] України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є безпідставним, оскільки мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не позбавляє кредитора права на звернення стягнення на предмет іпотеки, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчуджувати без згоди власника) зазначене майно. Просив справу розглянути за його відсутності. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Статтею 280 ЦПК України передбачається, що у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, а також якщо відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Як розяснив Верховний Суд України у постанові від 14.06.2016 року при розгляді справи № 21-41а16, спір фізичної особи з державним реєстратором на нерухоме майно розглядається за правилами цивільного судочинства. Згідно із частиною першою\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Виконання зобовязання може забезпечуватися заставою (частина перша\~статті 546 ЦК України). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України). Відповідно до\~статті 1 Закону України «Про іпотеку»\~іпотека\~це вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно із частиною першою\~статті 7 цього Закону\~за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання. Відповідно до частини першої\~статті 33 Закону України «Про іпотеку»\~в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених\~статтею 12 цього Закону. Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя. Проте за змістом\~Закону України «Про іпотеку»\~іпотекодержатель може скористатися лише одним із декількох судових способів звернення стягнення. Згідно ч. 1 п. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Встановлено, що [PERSON] іншого житла, окрім житлового будинку загальною площею 145,30 кв.м., житловою площею 97,70кв.м., розташованого в с. Мамаївці, вул. Миколайчука І., 7, Кіцманського району, не має. Державним реєстратором відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Чернівецької міської ради [PERSON] 08.11.2016 року прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 32303243 від 10.11.2016 року стосовно обєкта нерухомого майна: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с. Мамаївці, вул. Миколайчука , 7, Кіцманського району Чернівецької області. Згідно ст.37 закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Відповідно до ч.3 ст. 33 Закону України Про іпотеку звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Аналізуючи положення статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 328, 335, 376, 392 ЦК України, слід дійти висновку про те, що законодавцем визначено два способи захисту на задоволення вимог кредитора, які забезпечені іпотекою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: 1) судовий на підставі рішення суду (а) шляхом проведення прилюдних торгів; б) застосування процедури продажу згідно ст. 38 ЗУ «Про іпотеку» (право\~ іпотекодержателя\~ на\~ продаж\~ предмета іпотеки будь-якій\~ особі-покупцеві); 2) позасудовий спосіб захисту (а) на підставі виконавчого напису нотаріуса; б) згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя. Іпотекодержатель - третя особа по справі ПАТ КБ «Приватбанк» скористався саме позасудовим способом захисту для задоволення забезпечених іпотекою вимог звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ч.4 ст.9 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації. За вищенаведених обставин заявлені вимоги щодо скасування рішень державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Чернівецької міської ради про державну реєстрацію прав та їх обтяжень стосовно нерухомого майна є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати по сплаті судового збору. Враховуючи викладене, ст.ст. 16, 328, 335, 376, 392 ЦК України, ст.ст.33, 37 закону України «Про іпотеку»,

Outcome: approved