Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

26.03.2015 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 16.06.2015 року, просить: визнати [PERSON], [INFO], батьком [PERSON], [INFO]; стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання їхнього малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) до досягнення сином повноліття. В обгрунтування позову послалася на те, що на початку 2013 року вона познайомилася з відповідачем. Після знайомства вони почали зустрічатися. Відповідач познайомив її зі своїми батьками, в свою чергу вона познайомила його із своїми (батьками). Разом з її батьками вони святкували Новий 2014 рік та інші свята. У їхні плани входило офіційне оформлення стосунків восени 2014 року. Однак у травні 2014 року відповідач поїхав на сезонні роботи у Республіку Польща, а влітку вона дізналася про свою вагітність. Одразу ж вона зателефонувала відповідачу, щоб повідомити про те, що він стане батьком. Проте останній повідомив, що не готовий стати батьком та заперечив факт батьківства. 20.02.2015 року у неї народився син [PERSON], [INFO]. У свідоцтві про народження дитини у графі батька вказано її прізвище, а ім'я та по батькові записано за її вказівкою, при цьому по батькові сина зазначено ім'я відповідача, оскільки саме він є батьком. Жодних коштів на утримання їхнього спільного сина відповідач не надає. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позовній заяві, не заперечили проти ухвалення заочного рішення. Позивач додатково пояснила, що вони з відповідачем проводили разом багато часу. Останній залишався у неї ночувати. Близькі стосунки між ними тривали протягом 1,5 року. У травні 2014 року вона завагітніла, а дізналася про це літом. У цей час відповідач був на заробітках за межами України. У телефонному режимі вона повідомила відповідачу цю новину. Проте він не визнає себе батьком дитини та не виконує будь-яких обов'язків стосовно сина. У свідоцтві про народження сина запис про батька був здійснений з її слів. Просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач, будучи тричі підряд належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судові засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Представник Виконавчого комітету Соснівської міської ради Львівської області подав до суду письмові заяви від 22.04.2015 року, 05.05.2015 року, 25.05.2015 року, у яких просить справу розглянути за відсутності представника Виконкому Соснівської міської ради. Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача та її представника, з'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на таке. Як видно зі свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER], виданого 25.02.2015 року Соснівською міською радою Львівської області, його батьками вказані [PERSON] та [PERSON]. Оскільки позивач та відповідач у шлюбі не перебували, запис про батька дитини було здійснено на підставі ст. 135 СК України (далі - СК). Наведене підтверджується у судовому засіданні позивачем, яка пояснила, що відомості про батька внесені з її слів. Відповідно до ст. 128 СК за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ст. 7 Конвенції "Про права дитини"- дитина, наскільки це можливо повинна знати своїх батьків. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Виходячи з пояснень позивача, даних про батька дитини, зазначені у свідоцтві про її народження, ім'я якого - «[PERSON]», ураховуючи відсутність доказів протилежного, суд дійшов висновку про те, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], а тому позов у цій частині задовольняється. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той з них хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утримані в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частка заробітку (доходу), матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину. визначається судом. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи обов'язок відповідача як батька утримувати сина, виходячи з вимог справедливості, добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), суд дійшов висновку про необхідність присудження стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини - [PERSON] у розмірі ? від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до повноліття дитини. Вимога про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу), на думку суду, є завищеною, тому не може бути задоволеною. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені нею та документально підтверджені судові витрати у розмірі 243,60 грн. у зв'язку із задоволенням позовної вимоги про визнання батьківства та 243,60 грн. на користь держави, ураховуючи задоволення вимоги про стягнення аліментів.

Outcome: partial