Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду шляхом пред`явлення позовної заяви до Харківської районної державної адміністрації, третя особа - [PERSON] , в якій просила визнати нечинним та скасувати з дня підписання розпорядження голови Харківської районної державної адміністрації Харківської області №288 від 21 січня 2008 року, яким був затверджений акт державної приймальної комісії про прийняття закінченого будівництва об`єкта - житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , в експлуатацію. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що постановою державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області від 14 грудня 2012 року у виконавчому провадженні №35544542, де позивач є стягувачем, а третя особа [PERSON] - боржником, був накладений арешт на будинок [ADDRESS] . Зазначене виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого листа, виданого 30 листопада 2012 року Червонозаводським районним судом м. Харкова по справі № 2 - 2973/11. 06 серпня 2015 року виконавче провадження №35544542 було закінчене у зв`язку з перебуванням в провадженні Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області відносно боржника [PERSON] зведеного виконавчого провадження № 51704614, після чого, постановою державного виконавця від 30 червня 2016 року було відкрито виконавче провадження № 51545408, яке 18 липня 20156 року було приєднане до зведеного виконавчого провадження №51704614. Майно, на яке був накладений арешт, а саме будинок [ADDRESS] , належало боржнику [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, яке було видане після закінчення будівництва цього будинку та прийняття його в експлуатацію Державною приймальною комісією, утвореною на підставі розпорядження голови Харківської районної державної адміністрації №284 від 21 серпня 2008 року. Так, у 2008 році прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків здійснювалося на підставі розпорядження голови обласної державної адміністрації від 25 січня 2005 року № 25 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних і садових будинків у Харківській області», яке було прийнято головою обласної державної адміністрації на виконання Постанови Кабінету Міністрів від 22.09.2004 року № 1243 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів». Акт державної приймальної комісії про прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію був затверджений розпорядженням № 288 голови Харківської районної державної адміністрації від 21 січня 2008 року. Як вбачається зі змісту розпорядження, акт Державної приймальної комісії затверджено відповідно також до розпорядження голови обласної державної адміністрації від 25 січня 2005 року «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних і садових будинків у Харківській області», пунктом 11 якого регламентовано порядок затвердження акту Державної приймальної комісії. Порядок затвердження акту Державної приймальної комісії також регламентовано пунктом 27 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого Постановою КМУ № 1243, згідно якого не допускається затвердження акту про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта за відсутності підписів окремих членів Державної приймальної комісії. Але, , акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом приватного житлового будинку [ADDRESS] було затверджено головою Харківської районної державної адміністрації в порушення вказаних нормативних документів, оскільки акт не підписаний одним із членів Державної приймальної комісії, а саме представником органів державного пожежного нагляду в особі начальника Харківського районного управління ДУ МНС України в Харківській області, який відмовився від підпису в акті. В порушення п. 12 Розпорядження та п. 28 вищевказаного Порядку, обґрунтування відмови від підпису до акту не надано. Незважаючи на відсутність в Акті підпису одного з членів комісії, акт Державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, житлового будинку (літ. А-2), розташованого в [ADDRESS] , було затверджено в порушення діючого законодавства розпорядженням голови Харківської районної адміністрації № 288 від 21 січня 2008 року. Державна архітектурно-будівельна інспекція України листом від 31.05.2017 року повідомила, що в Департаменті відсутня інформація щодо вводу в експлуатацію не закінченого будівництва та повністю збудованого будинку за адресою: [ADDRESS] . Отже, Харківська районна державна адміністрація не дотрималась вимог діючого законодавства, оскільки повинна була відмовити в затвердженні акту про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту, а оскільки розпорядження голови Харківської районної державної адміністрації Харківської області № 288 від 21.01.2008 року винесено з порушенням чинного законодавства, тобто є незаконним та недійсним, будинок за адресою: [ADDRESS] не є таким, який введено в експлуатацію. Отже, акт державної приймальної комісії про прийняття закінченого будівництвом об`єкта - будинку [ADDRESS] в експлуатацію затверджено незаконно, в порушення вимог законодавства України, а саме: постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2004 року № 1243 та Розпорядження Харківської обласної державної адміністрації від 25 січня 2005 року № 25, а тому, на думку позивача, розпорядження голови Харківської районної державної адміністрації Харківської області № 288 від 21.01.2008 року, яким затверджено вказаний акт, повинно бути скасовано. Позивач зазначає, що вона є стороною у виконавчому провадженні, а саме стягувачем, а тому розраховує на відшкодування заборгованості з боку боржника. Спірне майно було реалізоване у відповідності до Закону України «Про іпотеку» як об`єкт завершеного будівництва, хоча воно повинне бути реалізоване в такій якості, так як належним чином не введений в експлуатацію та є об`єктом незавершеного будівництва. Отже, якщо б будинок був реалізований як предмет незавершеного будівництва, на нього не був би покладений тягар іпотеки, а в цьому випадку були б дотримані грошові інтереси всіх кредиторів в рівних частках. Позивач також зазначає, що про існування розпорядження голови Харківської районної державної адміністрації, яке оскаржується, вона дізналась від божника [PERSON] в серпні 2017 року після отримання останнім листа КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації», яким йому були надані копії правовстановлюючих документів та документів про прийняття житлових будинків до експлуатації, а тому позивач звернулась до суду в межах строку позовної давності. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 червня 2018 року у відкритті провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Харківської районної державної адміністрації, третя особа - [PERSON] про визнання нечинним та скасування розпорядження голови Харківської районної державної адміністрації відмовлено. Постановою апеляційного суду Харківської області від 07 серпня 2018 року ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 червня 2018 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 серпня 2018 року матеріали цивільної справи направлені за підсудністю до Харківського районного суду Харківської області. Постановою Харківського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 серпня 2018 року залишено без змін. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 грудня 2018 року цивільна справа розподілена на суддю Харківського районного суду Харківської області Бобко Т.В. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17 грудня 2018 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху, позивачу встановлений строк - 10 днів з дня вручення ухвали суду, для усунення недоліків. У встановлений судом строк позивач усунула недоліки, подавши до суду 19 грудня 2018 року відповідну заяву. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 22 грудня 2018 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання. 06 лютого 2019 року Харківською районною державною адміністрацією наданий відзив на позовну заяву, в якій відповідач просить відмовити [PERSON] у задоволенні позову в повному обсязі, вважаючи твердження позивача щодо невідповідності та суперечливості вимогам чинного законодавства спірного розпорядження необґрунтованими, а скасування цього розпорядження - недоцільним. Розпорядження голови Харківської районної державної адміністрації Харківської області №288 від 21 січня 2008 року «Про затвердження акту державної приймальної комісії» прийнято у відповідності до пункту 27 постанови КМУ «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» та розпорядження Харківської обласної державної адміністрації від 25 січня 2005 року №25 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних і садових будинків у Харківській області» в межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією та Законом України «Про місцеві державні адміністрації». Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25 лютого 2019 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено [PERSON] . 05 березня 2019 року представником третьої особи [PERSON] - адвокатом Мироновим О.А. надані письмові пояснення по суті позову, в яких останній зазначив про те, що [PERSON] повністю не погоджується з позовом, вважає його безпідставним, а сам факт звернення до суду із завідомо безпідставним позовом - засобом зловживання процесуальними правами. Так, в позові відсутнє зазначення та обґрунтування того, які саме приватні права, свободи або інтереси позивача були порушені вказаним розпорядження позивача, відсутність таких даних свідчить про безпідставність позову. В позовній заяві [PERSON] посилається на виконавчі провадження, в яких вона є одним із стягувачів з боржника [PERSON] , і в межах яких накладався арешт на нерухоме майно боржника, проте предметом виконавчих проваджень не є обставини придбання арештованих об`єктів нерухомого майна [PERSON] , а тому ці обставини жодним чином не можуть порушувати права та/або інтереси стягувача у виконавчому провадженні. Крім того, позивач звернулась до суду з даним позовом через десять років після прийняття оспорюваного розпорядження, тобто з пропуском встановленого законом строку позовної давності. При цьому, як на підставу для поновлення пропущеного строку позивач посилається на те, що документи були отримані нею від [PERSON] лише в 2017 році, тоді як останній взагалі не повинен був надавати їй такі документи, оскільки вони жодним чином не стосуються ані виконавчого провадження, ані законних прав та /або інтересів [PERSON] . Також [PERSON] жодним чином не обґрунтовує, яким чином і які саме права [PERSON] було порушено відповідачем при прийнятті оспорюваного розпорядження, яким чином скасування розпорядження може відновити або захистити права [PERSON] . Отже, виходячи з вимог ст. 4, 265 ЦПК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у справі», за думкою представника третьої особи, в задоволенні позову має бути відмовлено не з причин пропуску позивачем строку позовної давності, а з причин недоведеності позову. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на обставини прийняття закінченого будівництвом об`єкту в експлуатацію, які не мають до неї жодного відношення, тобто є штучними підставами позову. Крім того, за своїм юридичним змістом позовна вимога направлена на відновлення становища, що існувало до прийняття розпорядження відповідачем, проте скасуванням розпорядження неможливо відновити становище, яке існувало, оскільки нерухоме майно було введено в цивільний обіг, декілька разів було предметом цивільно-правових угод, та змінило власника в порядку виконавчого провадження. В даному випадку [PERSON] є добросовісним набувачем і придбане нею майно не може бути витребувано за будь-яких умов згідно приписів ч. 2 ст. 388 ЦК України. Крім того, визнати нечинним можливо лише діюче (чинне) рішення суб`єкту владних повноважень. Оспорюване ж розпорядження відповідача є однократним актом індивідуальної дії, а тому повністю вичерпало свою дію в момент реєстрації домоволодіння в якості об`єкту нерухомого майна. Також представник третьої особи звертає увагу на те, що позивач при зверненні з позовом до суду не повідомила суду всі істотні обставини, які впливають на оцінку наявних правовідносин. Так, [PERSON] знаходиться в родинних відносинах з [PERSON] , який також в судовому порядку оскаржує придбання [PERSON] нерухомого майна, яке належало [PERSON] [PERSON] посилається на виконавчий лист, отриманий нею на підставі рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова по справі № 2-2973/11 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики в сумі 400 000 гривень та неустойки за кожен день прострочення договору у сумі 1 095 000 гривенть, тобто сума стягнутої неустойки більше ніж в 2,5 рази перевищує суму боргу. Не звертаючи уваги на інші підстави судового рішення, [PERSON] міг обґрунтовано оскаржити суму стягнутих штрафних санкцій, які є очевидно не співмірними із сумою боргу, тим не менше, що на той час [PERSON] вже мав прострочену багатомільйонну заборгованість перед банками по кредитах, забезпечених іпотекою. Але, [PERSON] не оскаржував судове рішення, що є очевидним свідченням його зацікавленості у такому рішенні, тобто його узгоджених дій з позивачем [PERSON] . Діючи в узгоджених інтересах з [PERSON] і [PERSON] , [PERSON] на протязі 2017-2018 років неодноразово зверталась до суду з різними скаргами з метою штучного створення підстав для подальшого оскарження правочинів з продажу нерухомого майна на користь [PERSON] в межах виконавчого провадження. Як і в цій справі, в інших справах не йшлося про порушення будь-яких прав [PERSON] , а фактично справи ініціювались на користь [PERSON] . Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 13 січня 2020 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Представник позивача - адвокат Черняк А.Л., який діє на підставі ордеру виданого відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Харківської районної державної адміністрації у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи мається заява про розгляд справи за відсутності відповідача. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі ордеру виданого відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності та відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених в письмових поясненнях. Третя особа [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Інших заяв та клопотань від сторін не надійшло. Враховуючи, що в судове засідання 22 березня 2019 року не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. В межах виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим Червонозаводським районним судом м.Харкова 30.11.2012 № 2-2973/11 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором займу у сумі 400000,00 гривень та неустойки за кожен день прострочки договору у сумі 1095000,00 гривень, яке перебувало в провадженні відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області та яке закінчено на підставі постанови державного виконавця від 06.08.2015 в зв`язку з передачею до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, накладений арешт на рухоме та нерухоме майно боржника [PERSON] , яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На цей час на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебуває зведене виконавче провадження ЗВП №51704614 про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь юридичних та фізичних осіб, до складу зазначеного зведеного виконавчого провадження, у відповідності до вимог ст..33 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла до 05.10.2016) було приєднано виконавче провадження ВП №51545408 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Червонозаводським районним судом м. Харкова 30.11.2012 по справі № 2-2973/11 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором займу у сумі 400000,00 гривень та неустойки за кожен пень прострочки договору у сумі 1095000,00 гривень, 1495000,00 гривень, яке відкрито постановою державного виконавця від 30.06.2016 та приєднано до зазначеного зведеного виконавчого провадження від 18.07.2016. Як вбачається зі змісту наданих учасниками провадження судових рішень в ході примусового виконання зведеного виконавчого провадження, за яким боржником є [PERSON] на підставі акту опису і арешту майна від 04.02.2014 було накладено арешт на нерухоме майно, що належить [PERSON] , а саме: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 284,20кв.м., житловою 88кв.м.; житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 298,80кв.м., житловою 130,90кв.м; земельна ділянка площею 0,1200га, за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка площею 0,1200га, за адресою: [ADDRESS] . Вказане нерухоме майно перебуває в іпотеці у ПАТ ВТБ Банк. Житловий будинок з допоміжними будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , в цілому належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане виконкомом Бабаївської селищної ради 24.01.2008 на підставі рішення виконкому Бабаївської селищної ради від 15.01.2008. Право власності [PERSON] на зазначений житловий будинок зареєстровано КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» 24.01.2008. Право власності на зазначений житловий будинок [PERSON] набув після закінчення будівництва цього будинку та прийняття його в експлуатацію у наступному порядку. Розпорядженням Харківської районної державної адміністрації Харківської області № 284 від 21.01.2008 «Про утворення державної приймальної комісії», відповідно до розпорядження голови обласної державної адміністрації від 25.01.2005 № 25 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних і садових будинків у харківській області» та на підставі заяви [PERSON] утворено державну приймальну комісію з прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом приватного житлового будинку садибного типу, розташованого в [ADDRESS] та затверджено її персональний склад. Розпорядженням Харківської районної державної адміністрації Харківської області від 21 січня 2008 року № 288 затверджений акт державної приймальної комісії з прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом приватного житлового будинку садибного типу літ «А-2», житловою площею 130,90 кв.м., загальною площею 293,80 кв.м., розташованого [ADDRESS] . Як встановлено зі змісту наданих учасниками провадження судових рішень, та акту № 51704614/ від 17.07.2017 про реалізацію предмету іпотеки, вищезазначений житловий будинок було передано [PERSON] в іпотеку, 17.07.2017 будинок придбаний під час проведення електронних торгів [PERSON] Будинок [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва, посвідченого 03 серпня 2017 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гаража Н.П. за реєстровим №2335. Правовідносини, що склалися між учасниками цієї цивільної справи з приводу набуття права власності на спірне домоволодіння та його реалізації під час виконавчого провадження, неодноразово були предметом судового розгляду. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 30.10.2017 відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до державного підприємства «СЕТАМ», Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, [PERSON] , третя особа [PERSON] , про визнання недійсними електронних торгів та акту про реалізацію предмету іпотеки. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 14.09.2018 відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області, голови Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області Мороза Олександра Васильовича, Комунального підприємства "Харківське районне бюро технічної інвентаризації", [PERSON] , Харківської районної державної адміністрації Харківської області, треті особи - [PERSON] , [PERSON] , про визнання нечинним рішення голови Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області №6 від 15 січня 2008 року, розпорядження голови Харківської райдержадміністрації Харківської області №288 від 21 січня 2008 року, свідоцтва про право власності на нерухоме майно - житловий будинок [ADDRESS] , реєстраційного запису №2263 в книзі 15 та визнання протиправними дій КП "Харківське районне бюро технічної інвентаризації". Ухвалою Апеляційного суду харківської області від 08.11.2017 відмовлено в задоволенні скарги [PERSON] на незаконні дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області - Пікули В.Ю. Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 14.12.2017 залишено без задоволення скаргу [PERSON] , заінтересовані особи [PERSON] , [PERSON] , на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. До прав, що підлягають цивільно-правовому захисту, відносяться всі майнові та особисті немайнові права, належні суб`єктам цивільного права, що входять до змісту їх правоздатності. Хоча ЦК України не містить формулювання поняття охоронюваного законом інтересу, але зі змісту закону вбачається, що захисту підлягає лише той інтерес, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, при цьому такий інтерес обов`язково має бути майновим чи особистим немайновим. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Оспорювані або невизнані майнові права та інтереси підлягають захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення такого права або інтересу призвели дії суб`єкта владних повноважень при виконанні ним владних управлінських функцій. Як вбачається з установлених судом обставин справи, позивачка оскаржує рішення суб`єкта владних повноважень, яке фактично стосується права власності третьої особи на об`єкт нерухомого майна, а саме - підставу набуття відповідного права третьою особою на збудований житловий будинок. Спірне затвердження акту прийняття в експлуатацію житлового будинку, яке здійснене суб`єктом владних повноважень, породжує права та обов`язки тільки для суб`єкта, якому воно адресовано, тобто для замовника (забудовника), яким позивач не є. За таких обставин спір стосується не стільки правомірності дій суб`єкта владних повноважень щодо затвердження акту прийняття об`єкту нерухомості в експлуатацію, скільки правомірності набуття третьою особою права власності на такий об`єкт, що у даному випадку не порушує жодних прав та інтересів позивачки, яка, набувши статус стягувача у виконавчому провадженні через певний час після набуття боржником права власності на нерухоме майно, може мати майновий інтерес лише у правовідносинах щодо реалізації майна боржника. При цьому, суд зауважує, що позивач [PERSON] брала участь у цивільних справах з приводу оскарження дій державного виконавця щодо реалізації спірного житлового будинку. Крім того, суд зазначає про неналежність суб`єктного складу сторін у цій справі, визначеного позивачем при пред`явленні позову, оскільки розпорядження голови Харківської районної державної адміністрації про затвердження акту державної приймальної комісії, що оскаржується позивачем, є підставою набуття права власності на нерухоме майно фізичної особи - [PERSON] , право власності на яке у подальшому набула фізична особа - [PERSON] . Отже, по суті позивачем оспорюються майнові права зазначених осіб, тобто йдеться про оспорювання цивільного права осіб, яке виникло у результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень, які мають бути належними відповідачами у даній справі, що відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду у справах № 823/2042/16 та №523/9076/16-ц. Згідно з вимогами ст.ст. 50, 51 ЦПК України позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Як вбачається зі змісту зазначених статей, саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. На виконання вимог ст.ст. 51, 189, 191 ЦПК України у підготовчому судовому засіданні 13 січня 2020 року, в якому був присутній у тому числі представник позивача, судом вирішувалось питання щодо складу учасників судового розгляду, але відповідних клопотань від представника позивача до суду не надійшло. Залучення позивачем до участі у справі [PERSON] та [PERSON] в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, не спростовують висновків суду щодо неналежного визначення позивачем складу сторін, оскільки процесуальний статус відповідача і третьої особи за своїм змістом, процесуальними правами та обов`язками є різним. Питання щодо застосування строку позовної давності судом не вирішується, оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з інших підстав. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, в зв`язку з відмовою у задоволенні позову у повному обсязі, судові витрати, які були понесені позивачем, суд покладає на позивача. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed