Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

23.05.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просила розірвати шлюб укладений між позивачем та відповідачем. Позовна заява мотивована тим, що 10 жовтня 2010 року сторони зареєстрували шлюб у Хмільницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, про що зроблено відповідний актовий запис за №182. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між сторонами не склалось, оскільки сторони виявились різними людьми та мають різні погляди на життя. Таким чином, позивач вважає, що сім'я розпалась, шлюб існує формально, а тому подальше збереження шлюбу неможливе. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, при цьому зазначила, що проти розгляду справи в заочному провадженні не заперечує. Відповідач в судове засіданя призначене на 05.07.2017р. не з'явився, однак 03.07.2017р. подав до суду заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату оскільки останній перебуватиме за межами Вінницької області, у зв'язку з чим розгляд справи було відкладено на 25.07.2017р. (а.с. 20) В судове засідання призначене на 25.07.2017р. відповідач також не з'явився, однак 21.07.2017р. подав до суду заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв'язку з перебуванням останнього за межами Вінницької області. (а.с. 28) Дослідивши подані відповідачем заяви від 03.07.2017р. та 21.07.2017р., суд звертає увагу на те, що обидві заяви були подані [PERSON] до канцелярії суду самостійно, а також на те, що жодних доказів на підтвердження перебування останнього за межами Вінницької області відповідачем не додано, обгрунтованих причин, які суд міг би визнати поважними щодо відкладення розгляду справи відповідачем не зазначено. При цьому, з обох заяв поданих відповідачем про відкладення розгляду справи вбачається, що про дату, час та місце розгляду справи останньому було відомо завчасно. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що про дату, час та місце проведення судового засідання, яке було призначено на 05.07.2017р., відповідач був повідомлений шляхом направлення судової повістки разом із копією ухвали про відкриття провадження у справі, копією позовної заяви та доданими до неї документами. Конверт із вищевказаним переліком документів повернувся на адресу суду з відміткою відділення поштового зв'язку "за закінченням терміну зберігання", що розцінюється судом як належне повідомлення особи про дату, час та місце розгляду справи. (а.с. 18-19) Про дату, час та місце проведення судового засідання, яке було призначено на 25.07.2017р., відповідач також був повідомлений шляхом направлення судової повістки. Конверт з повісткою про виклик в судове засідання повернувся на адресу суду з відміткою відділення поштового зв'язку "за закінченням терміну зберігання", що розцінюється судом як належне повідомлення особи про дату, час та місце розгляду справи. (а.с. 26-27) Крім того, з телефонограми, яка містить в матеріалах справи вбачається, що 22.05.2017р. [PERSON] був повідомлений про те, що 25.07.2017р. об 11:00 год. відбудеться розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. (а.с. 28) Відповідно до частини першої статті 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Разом з тим, відповідно до частини четвертої статті 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, з урахуванням приписів статей 169, 224 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. 10 жовтня 2010 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Велічко) [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за №182 та підтверджується свідоцтвом про шлюб серії I-АМ №199014, яке видане 17 травня 2017 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області. (а.с. 3). Сімейне життя між сторонами не склалось, шлюб існує формально, а тому подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Згідно з частиною другою статті 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до частини першої статті 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може предявити один із подружжя. Згідно зі статтею 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до частини першої статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, оскільки позивач виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем «Костюченко», при реєстрації розірвання шлюбу прізвище позивача зазначити «Костюченко». З урахуванням вимог статті 88 ЦПК України, всі судові витрати понесені позивачем у справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved