Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

10 лютого 2017 року позивач звернувся до суду із вказаними вимогами, мотивуючи їх тим, що 13 травня 2004 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить ? частина земельної ділянки загальною площею 3,3492 га, розташована на території [PERSON] сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач, як спадкоємець за заповітом, спадщину прийняв, але не може її оформити в нотаріальному порядку, оскільки державний акт на право приватної власності на землю втрачений. Позивач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява представника позивача з проханням справу розглядати без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] сільська рада Козелецького району Чернігівської області в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява за підписом сільського голови з проханням справу розглядати без представника відповідача. Позов визнає. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлено, що 13.05.2004 померла [PERSON] (копія свідоцтва про смерть серії 1-ЕЛ № 198036, видане 15.05.2004 виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Козелецького району Чернігівської області) /а.с. 6/. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить ? частина земельної ділянки загальною площею 3,3492 га, розташована на території [PERSON] сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно заповіту посвідченого 30.09.1997 секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за реєстровим № 154, [PERSON] все своє майно де б воно не було, і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати, і на що за законом матиме право, заповіла [PERSON] та [PERSON] позивачу у справі /а.с. 19/. Позивач, як спадкоємець за заповітом, спадщину прийняв, оскільки звернувся до Козелецької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується копією спадкової справи № 30/2017 /а.с. 30/. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування розяснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. Позивач просить визнати за ним право власності на частину земельної ділянки, оскільки державний акт був втрачений, про що в пресі розміщено оголошення /а.с. 21/. У відповідності до\~ст. 152 ч. 3 п. "а" ЗК України - "захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав". При розробленні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки та внесенні до автоматизованої системи відомостей про земельну ділянку належну [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЧН № 003051 від 09.01.2002, було встановлено, що фактична площа земельної ділянки становить 3,3492 га, з яких: рілля 1,9283 га, кадастровий номер 7422082400:88:119:0293, сіножать 0,4129 га, кадастровий номер 7422082400:88:072:0293, пасовище 1,0080 га, кадастровий номер 7422082400:88:065:0293 / а.с. 10, 13, 16/. Відповідно до п. 2 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 жовтня 2012 року, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом, тому суд вважає, що саме в витязі з Державного земельного кадастру більш повно та достовірно визначено площу земельної ділянки. Таким чином, суд дійшов висновку, що за позивачем в порядку спадкування підлягає визнанню право власності на частину згаданої земельної ділянки.

Outcome: approved