overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в обґрунтування якого посилається на те, що відповідач як батько добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, обов"язки по утриманню і вихованню дітей не виконує, діти проживають з нею та знаходяться лише на її утриманні, в зв"язку з чим просить стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення ними повноліття. Позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі і дала пояснення згідно заяви. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяву про розгляд справи у його відсутності не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження серія [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 02.11.2003 року. Згідно свідоцтв про народження серія [NUMBER], серія [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Із пояснень позивача судом встановлено, що малолітні діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], проживають з матір"ю в [ADDRESS] та знаходяться на її утриманні. Таким чином, суд вважає, що відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України відповідач [PERSON], який є батьком двох малолітніх дітей, що проживають і знаходяться на утриманні матері, зобов'язаний утримувати їх до досягнення повноліття, при цьому враховує майновий стан кожного із сторін, потреби дітей шкільного та дошкільного віку, відсутність інших утриманців у сторін, та визначає розмір аліментів у виді 1/3 частини її заробітку (доходу).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в обґрунтування якого посилається на те, що відповідач як батько добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, обов"язки по її утриманню і вихованню не виконує, дитина проживає з нею та знаходиться лише на її утриманні після припинення подружніх відносин та окремого проживання сторін, в зв"язку з чим просить стягувати з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення нею повноліття. Позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі і дала пояснення згідно заяви. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.08.2012 року. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Із пояснень позивача судом встановлено, що малолітня дитина [PERSON], [INFO], проживає з матір"ю в [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні. Таким чином, суд вважає, що відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України відповідач [PERSON], який є батьком малолітньої дитини, що проживає і знаходиться на утриманні матері, зобов'язаний утримувати її до досягнення повноліття, при цьому враховує майновий стан кожного із сторін, потреби дитини дошкільного віку, та визначає розмір аліментів у виді 1/4 частини його заробітку (доходу).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в обґрунтування якого посилається на те, що відповідач як батько добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, обов"язки по її утриманню і вихованню не виконує, дитина проживає з нею та знаходиться лише на її утриманні після розірвання шлюбу та окремого проживання сторін, в зв"язку з чим просить стягувати з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення нею повноліття. Позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі і дала пояснення згідно заяви. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 27.06.2013 року шлюб зареєстрований 14.12.2004 року між [PERSON] і [PERSON] розірваний. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] [PERSON] і [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Із пояснень позивача судом встановлено, що малолітня дитина [PERSON], [INFO], проживає з матір"ю в с.Чудель Сарненського району Рівненської області та знаходиться на її утриманні. Таким чином, суд вважає, що відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України відповідач [PERSON], який є батьком малолітньої дитини, що проживає і знаходиться на утриманні матері, зобов'язаний утримувати її до досягнення повноліття, при цьому враховує майновий стан кожного із сторін, потреби дитини шкільного віку, відсутність інших утриманців у сторін, та визначає розмір аліментів у виді 1/3 частини її заробітку (доходу).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] сільської ради про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач в обґрунтування позовних вимог вказує, що 30.07.2013 року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, що складається із будинковолодіння по вул.Терешкової,7 в с.Немовичі Сарненського району Рівненської області та земельної ділянки, яка належала на праві власності померлій матері, та яку фактично успадкував батько при житті, однак не має змоги оформити право власності на спадкове майно, так як пропустила визначений законодавством шестимісячний строк для звернення із заявою про прийняття спадщини з причини догляду за батьками, які померли в короткий строк один за одним, та за станом свого здоров"я, при цьому вважала, що як єдиний спадкоємець прийняла спадщину після смерті батьків, в зв"язку з чим просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], який помер 30.07.2013 року, так як він був пропущений нею з поважної причини. [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі та дала пояснення згідно заяви. Відповідач [PERSON] сільська рада письмовою заявою просить розглядати справу у відсутності представника, позов визнає. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення зі слідуючих підстав. Із свідоцтва про смерть І-ГЮ №145551 встановлено, що [PERSON] помер 30.07.2013 року, актовий запис №21. Із свідоцтва про смерть І-ГЮ №135054 встановлено, що [PERSON] померла 27.11.2012 року, актовий запис №52. Згідно свідоцтва про народження серія І-ГЮ №292304 встановлено, що [PERSON] народилася 28.11.1972 року, її батьками є [PERSON] та [PERSON] Згідно свідоцтва про одруження №459366 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 30.11.1989 року, дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Таким чином, судом достовірно встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлений строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] дійсно з поважної причини пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON], оскільки здійснювала догляд за батьками, які померли в короткий строк один за одним, після їх смерті мала незадовільний стан здоров"я, та вважала, що як єдиний спадкоємець прийняла спадщину після смерті батьків, в зв"язку з чим позовна заява є законною і обґрунтованою, підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON], про стягнення аліментів. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідач по справі є її батьком, а третя особа на її стороні - її матір. На її утримання [PERSON] по рішенню Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 10.08.2007 року сплачував аліменти до досягнення нею повноліття. На даний час згідно довідки №422 від 01.12.2013 року вона є студенткою І курсу денної форми навчання МАПтПУ ДДАУ за спеціальністю "Менеджмент організації", зарахована на 1 курс 01.09.2013 року, форма навчання бюджетна. Зараз вона повністю знаходиться на утриманні у матері, а тому вважає, що батько має можливість сплачувати аліменти на її користь в розмірі 1/4 частини його доходу до закінчення навчання, тобто до 30.06.2017 року. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надіславши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився. До суду надійшла заява з проханням провести розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю. Третя сторона - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, наідславши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог згідно закону. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючих підстав. Відповідно до вимог ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.181 ч.3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У судовому засіданні встановлено, що відповідач по справі [PERSON] є батьком позивачки (копія свідоцтва про народження серії І-КИ №358702, видане відділом реєстрації актів громадянського стану Царичанського району Дніпропетровської області 26.12.1995 року), яка на даний час згідно довідки МАПтПУ ДДАУ від 01.02.2014 року №422 являється студенткою І курсу факультету "Менджмент і маркетинг" денного відділення, бюджетна форма навчання (а.с.3). Мати позивачки допомагає їй матеріально в силу своїх можливостей, але не в змозі самостійно утримувати свою повнолітню дочку, а відповідач по справі фізично здорова людина, працює, а отже, має змогу надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дочці, яка навчається і потребує матеріальної допомоги. За таких обставин, на думку суду, позов повинен бути задоволеним відповідно до вимог ст.ст.198, 199 СК України. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, на думку суду, судові витрати повинні бути покладені на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовом до Великовербченської сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяв про прийняття спадщини. Позивач в обґрунтування позовних вимог вказує, що [INFO] померла її рідна сестра [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина за законом, що складається із земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], майнового паю, однак не має змоги оформити право власності на спадкове майно, так як пропустила визначений законодавством шестимісячний строк для звернення із заявою про прийняття спадщини, оскільки вважала, що прийняла спадщину, оскільки в сестри не було спадкоємців першої черги, в зв"язку з чим просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [INFO] сестри [PERSON], так як він був пропущений нею з поважної причини. [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі та дала пояснення згідно заяви. Відповідач Великовербченська сільська рада позовні вимоги визнала повністю та не заперечує щодо їх задоволення. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення зі слідуючих підстав. Із свідоцтва про смерть [NUMBER] встановлено, що [PERSON] померла [INFO], актовий запис №37 (а.с.10). Із оглянутих свідоцтв про народження серія [NUMBER], серія [NUMBER] (а.с.8-9) встановлено, що [PERSON], яка померла [INFO], та [PERSON] є рідними сестрами. Таким чином, судом достовірно встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем за законом другої черги після смерті сестри [PERSON] Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 1,34 га. для ведення особистого селянського господарства на території Сарненського району Рівненської області (а.с.6). Згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП "Перше травня" серія [NUMBER] (а.с.7) [PERSON] має право на пайовий фонд в частці 1608 грн. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлений строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] дійсно з поважної причини пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті сестри [PERSON], оскільки в силу похилого віку вважала, що прийняла спадщину, маючи правовстановлюючі документи на нерухоме майно, та будучи єдиним спадкоємцем за законом, в зв"язку з чим позовна заява є законною і обґрунтованою, підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

[PERSON] звернулася ло суду з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON], про поділ майна. В судово?ігу засіданні позивач змінила свої вимоги відмовившись від позову в частині поділу автомобіля і поділу майна, вартість якого було встановлено товарознавчою експертизою і пояснила, що з відповідачем вона знаходилась у шлюбі який було розірвано 23 лютого 2009 року. До подання позовної заяви її прізвище було „Алтухова". 29 вересня 2009 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] і тепер її прізвище [PERSON], що підтверджується ксерокопією паспорта. За час спільного проживання з відповідачем вони придбали: телевізор „Філгпс", музичний центр, мікрохвильову піч, соковижималку, м'ясорубку електричну. Коли вона пїїнла від відповідача у нього залишилося вище вказане майно, а також ліжко її сина [PERSON], який є третьою особою по справі. До теперішнього часу це майно знаходиться у відповідача, тому вона просить залишити відповідачу телевізор „Філіпс", музичний центр, мікрохвильову піч, соковижималку, м'ясорубку електричну на загальну суму 6800 гривень, а ліжко повернути сину. Оскільки вона залишає майно відповідачу, просить стягнути з нього на її користь вартість цього майна у сумі 6800 гривень, вартість товарознавчої експертизи у сумі 573 гривні 60 копгйок, судовий збір і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 472 гривні 50 копійок. Ліжко вона просить повернути їхньому сину. Позивач просить її вимоги задовольнити. Відповідач і його представник позов визнали частково, не оспорюють вартість майна яке встановлено позивачкою на час його поділу, і відповідач згоден сплатити позивачу половину вартості спірного майна, а також повернути ліжко сину який є третьою особою по справі. Третя особа [PERSON] просить суд винести рішення на свій розсуд. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як передбачено ст.70 ч.І CK України, у разі поділу майна, що з об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружина та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В судовому засіданні встановлено і сторонами не оспорюється що за час спільного проживання вони придбали телевізор „Філіпс", музичний центр, мікрохвильову піч, соковижималку, м'ясорубку електричну і ліжко сину. Відповідач також не оспорює, що це майно, а також ліжко сина знаходиться у нього. Оскільки третя особа [PERSON] позов не заявляв, суд вважає за необхідне вилічити позивачу з яким він проживає його ліжко. По справі було проведено товарознавчу експертизу, вартість якої становить 573 гривні 60 копійок і ці кошти були сплачені позивачкою. Тому суд вважає, що на користь позивача сил стягнути з відповідача вартість експертизи у сумі 573 гривні 60 копійок. Відповідно до ст.88 ЦПК України, при задоволенні позову частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулася у суд із заявою про встановлення факту належності їй трудової книжки, мотивуючи тим, що на даний час вона оформляє документи на пенсію і в зв'язку з тим, що в трудовій книжці [NUMBER] яка видана 25.08.1981 року Снятинським меблевим комбінатом рік народження заявниці помилково вказаний 1982 рік, а правильно 1961 рік народження, тому заявниця не може здати документи для оформлення пенсії. На підставі викладеного заявниця просить встановити факт належності [PERSON] [INFO] трудової книжки [NUMBER] виданої 25.08.1981 року Снятинським меблевим комбінатом на [PERSON] [INFO]. [PERSON] подала до суду заяву, якою свої вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задоволити, а справу розглядати у її відсутності. Начальник УПФУ в Снятинському районі Мізерний М.В. подав до суду заяву, якою проти заявлених [PERSON] вимог не заперечив, справу просив розглядати без участі представника зацікавленої особи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що згідно паспорту громадянки України [PERSON] серії [NUMBER] (а.с.5), свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] (а.с.3) та свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] (а.с.3) дата народження [PERSON] - " [INFO]", а у трудовій книжці [NUMBER] яка видана 25.08.1981 року Снятинським меблевим комбінатом (а.с.4) дата народження [PERSON] помилково вказана " [INFO]". Через такі розбіжності заявниця не може оформити пенсію. Відповідно до п.4 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] вимоги є обґрунтованими підставними та підлягають до задоволення, а тому суд вважає, що слід встановити факт належності [PERSON] [INFO] трудової книжки [NUMBER] виданої 25.08.1981 року Снятинським меблевим комбінатом на [PERSON] [INFO].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

[PERSON] звернулася у суд із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів її татові [PERSON], який помер [INFO]. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку, що розташований в [ADDRESS]. Даний житловий будинок належав померлому на підставі свідоцтва про право власності від 10.01.1989 року та записане в реєстрову книгу під №364. Однак вищезгадане свідоцтво про право власності на житловий будинок було видане на ім'я [PERSON], замість правильного "[PERSON]", як це зазначено в свідоцтві про народження, свідоцтві про одруження, військовому білеті та свідоцтві про смерть. При зверненні заявниці до нотаріуса по питанню оформлення спадщини встановлено невідповідність прізвища померлого у свідоцтві про смерть та вищезгаданому правовстановлюючому документі на майно померлого, а саме: свідоцтві про право особистої власності. У зв'язку з цим заявниця просить суд встановити факт належності свідоцтва про право власності від 10.01.1989 року та записане в реєстрову книгу під №364 померлому [PERSON]. [PERSON] подала до суду заяву, якою заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, справу просила розглядати у її відсутності. Голова Іллінецької сільської ради подав до суду заяву, якою заявлені [PERSON] визнав повністю, проти задоволення заяви не заперечує, справу просить розглядати у відсутності представника сільської ради. Дослідивши матеріали справи, а саме: Свідоцтво від 10.01.1989 р. про право особистої власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди по [ADDRESS], зареєстроване за №364, видане [PERSON]; Свідоцтво про народження [PERSON]; Паспорт [NUMBER] [PERSON]; Свідоцтво про одруження [PERSON] та [PERSON]; Військовий квиток [PERSON] [NUMBER]; Свідоцтво про смерть [PERSON], суд встановив, що у Свідоцтві від 10.01.1989 р. про право особистої власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди по [ADDRESS], зареєстроване за №364, яке видане "[PERSON]" допущено описку, оскільки прізвище особи якій видане вказане свідоцтво не збігається із прізвищем цієї особи, зазначене у свідоцтві про народження, в паспорті, свідоцтві про шлюб, військовому квитку та свідоцтві про смерть, а тому суд приходить до переконання, що заявлені [PERSON] вимоги є обґрунтованими, підставним та підлягають до задоволення. Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до вказаного, суд вважає, що Свідоцтво від 10.01.1989 р. про право особистої власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди по [ADDRESS], зареєстроване за №364, видане [PERSON] фактично належить [PERSON]. На підставі наведеного,

Outcome: approved