Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, в обґрунтування якого вказала, що вона [PERSON], є дружиною, а відповідачі: [PERSON] та [PERSON] - доньками [PERSON], що доводиться свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 08 травня 1985 року, свідоцтвом про народження [PERSON] серія [NUMBER] від 17.10.1986 року, свідоцтвом про народження [PERSON] серія [NUMBER] від 15.05.1989 року. [PERSON] доводився сином [PERSON] та [PERSON] (копія свідоцтва про народження [PERSON] Серія [NUMBER] від 30.08.1966 року). [PERSON] та [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 15.04.1996 року, виданого Дослідним господарством імені Декабристів, згідно з розпорядженням (наказом) № 151 від 09.04.1996 року, на праві спільної часткової власності належала ? частка житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS]. В свою чергу [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом , в обгрунтування якого вказали, що вони [PERSON] та [PERSON] є доньками, а відповідач [PERSON] - дружиною [PERSON], який помер [INFO] у с. Мусіївка Хорольсього району Полтавської області. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про його смерть Серія [NUMBER], свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 08 травня 1985 року, свідоцтвом про народження [PERSON] серія [NUMBER] від 17.10.1986 року, свідоцтвом про народження [PERSON] серія [NUMBER] від 15.05.1989 року. В судове засідання позивач за первісним позовом - відповідач за зустрічним [PERSON] не з"явилася, але в позовній заяві прохала суд провести розгляд справи у її відсутність. В судове засідання відповідачі за первісним позовом - позивачі за зустрічним [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] не з"явилися, але в позовній заяві прохали суд провести розгляд справи у їх відсутність. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Врахувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку відповідачів, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що первісний позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом та зустрічний позов [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, слід задовольнити повністю, зі слідуючих підстав. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Повноваження сторін на вчинення дій по визнанню позову судом перевірені. Відповідач не обмежений в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, включаючи і право на визнання позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч. 2 ст. 112 ЦК УРСР (в редакції від 18.07.1963 року), який був чинний на час набуття права власності на будинок, майно може належати на праві спільної часткової або спільної сумісної власності. Відповідно до довідки Дочірнього комунального підприємства «Миргородтехінвентаризація» № 757 від 03 серпня 2017 року, станом на 31.12.2012 року за даними інвентаризаційної справи право власності на ? частку житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], зареєстровано в ДКП «Миргородтехінвентаризація» за реєстровим № 122 в реєстровій книзі № 3 за [PERSON] та [PERSON] - по ? частці, згідно свідоцтва про право власності на житло від 15.04.1996 року, виданого Дослідним господарством імені Декабристів, згідно з розпорядженням (наказом) № 151 від 09.04.1996 року. [INFO] в с. Великий Байрак Миргородського району Полтавської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть Серія [NUMBER]. Із довідки виконкому Великобайрацької сільської ради Миргородського району Полтавської області від 03.08.2017 року № 601 року слідує, що [PERSON], 1932 року народження, який помер [INFO], на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: селище [ADDRESS]. Разом з ним за даною адресою були зареєстровані: дружина - [PERSON], 1933 року народження. Інших осіб на день смерті за вказаною адресою не значиться. Відповідно до абз. 3 п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Враховуючи викладене, до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми ЦК Української РСР (в редакції від 18.07.1963 року). Статтею 529 ЦК УРСР визначено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно доч. 1 ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Хорольської державної нотаріальної контори від 04 серпня 2017 року за № 02-31/1271 та слідує, що спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON], не відкривалась. Враховуючи те, що на момент смерті [PERSON] разом з ним проживала й була зареєстрована його дружина [PERSON] (актовий запис про укладення шлюбу № 12 від 26.08.1966 року по Великобайрацькій сільській раді Миргородського району Полтавської області) та з огляду на положення п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (в редакції від 18.07.1963 року) остання фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Частиною 2 статті 548 ЦК УРСР визначено, що прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Отже, після смерті [INFO] [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді належної йому ? частки вищевказаного будинку. У передбачений законом 6-місячний термін відповідно до ст.ст.548-549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини) дружина померлого [PERSON] фактично прийняла спадщину на належну померлому чоловікові частку будинку, вступивши в управління і володіння спадковим майном, так як постійно на день його смерті проживала з ним і була зареєстрована у даному будинку. [PERSON] померла у с. Мусіївка Хорольського району Полтавської області [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її смерть Серія [NUMBER]. З довідки виконкому Великобайрацької сільської ради Миргородського району Полтавської області від 08 серпня 2017 року № 604 слідує, що [PERSON], 1933 року народження, на день смерті [INFO] була зареєстрована за адресою: селище [ADDRESS]. Враховуючи, що згідно Свідоцтва про право власності на житло від 15.04.1996 року, виданого Дослідним господарством ім. Декабристів, згідно розпорядження (наказу) № 151 від 09.04.1996 року, [PERSON] належить ? частку житлового будинку по [ADDRESS], а також відповідно до ст. 549 ЦК УРСР вона прийняла як спадщину померлого [INFO] чоловіка [PERSON] ? частку вказаного будинку, їй належить ?+ ? = ? частка будинку. 25 вересня 2003 року у Першій миргородській державній нотаріальній конторі на підставі заяви [PERSON] - сина померлої [PERSON], про прийняття ним спадщини була відкрита спадкова справа за № 501/2003. Згідно з вимогами п. 2 ч. 1 та ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, спадщину померлої [PERSON] прийняв її спадкоємець за законом першої черги - син [PERSON]. [PERSON] помер [INFO] у с. Мусіївка Хорольсього району Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про його смерть Серія [NUMBER]. З довідки виконавчого комітету Мусіївської сільської ради Хорольського району Полтавської області від 09.082017 року № 617 слідує, що [PERSON] [INFO], уродженець с. В.Байрак Миргородського району Полтавської області дійсно проживав і був зареєстрований до дня своєї смерті [INFO] в с. Мусіївка Хорольського району Полтавської області. На день смерті з ним проживали і були зареєстровані: дружина - [PERSON], 1965 р.н., дочка - [PERSON], 1986 р.н., дочка - [PERSON], 1989 р.н. Заповіт в Мусіївській сільській раді не посвідчував. Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилась спадщина на його спадкове майно, зокрема: 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в [ADDRESS], яку він прийняв як спадщину померлої матері [PERSON]. Відповідно до довідок ДКП «Миргородтехінвентаризація» від 02.08.2017 року № 364 та від 03.08.2017 року № 757 станом на 31.12.2012 року за даними інвентаризаційної справи право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними побудовами, що знаходиться в [ADDRESS] в ДКП «Миргородтехінвентаризація» зареєстровано за реєстровим № 122 в реєстровій книзі № 3 за [PERSON] та [PERSON] по ? частині, згідно свідоцтва про право власності на житло від 15.04.1996 року, виданого Дослідним господарством ім. Декабристів, згідно з розпорядженням (наказом) № 151 від 09.04.1996 року. До складу об'єкту нерухомого майна входять: житловий будинок «А-1», загальною площею 131,3 кв.м., житловою площею - 79,6 кв.м., погріб «в», прибудова «а», тераса «а2», прибудова «а3», сарай «Б», сарай-гараж «В», сарай-прибудова «Г», сарай «Д», літня кухня «Е», господарські споруди «№2-12». Загальна вартість вказаного домоволодіння становить 310989 грн. Вартість самочинно побудованої прибудова «а3» співвласником - 65712 грн. Вартість ? частини, без самочинно побудованої прибудови «а3» складає 122 639 грн. Вказаний будинок з надвірними побудовами розташований на неприватизованій земельній ділянці (довідка Великобайрацьої сільської ради Миргородського району Полтавської області від 03.08.2017 року № 599). Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Хорольської державної нотаріальної контори Решти С.М. від 04 серпня 2017 року за № 02-31/1271, спадкова справа до майна [PERSON], померлого [INFO], відкрита у Хорольській ДНК 12.07.2006 року на підставі заяви [PERSON], дружини спадкодавця, про прийняття спадщини, яка вказала у своїй заяві, що є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, яка прийняла спадщину. Водночас, згідно довідки виданої виконавчим комітетом Мусіївської сільської ради Хорольського району Полтавської області № 723 від 27.09.2017 року, на момент смерті спадкодавця [PERSON] разом з ним проживали та були зареєстровані, окрім дружини [PERSON], його дочки - [PERSON] та [PERSON], які у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину. Державним нотаріусом Хорольської ДНК позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 (1/3 від 1/2) частку, житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: Полтавська область, [ADDRESS] по спадкові справі № 331/2006 відкритій до майна [PERSON], померлого [INFO], оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу (Свідоцтво про право власності на житло від 15.04.1996 року, видане Дослідним господарством ім. Декабристів, згідно розпорядження (наказу) № 151 від 09.04.1996 року). У зв'язку з тим, що оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно, тобто Свідоцтво про право власності на житло від 15.04.1996 року, видане Дослідним господарством ім. Декабристів, згідно розпорядження (наказу) № 151 від 09.04.1996 року, втрачений, що доводиться оголошенням в Громадсько-політичній газеті Миргородщини «Прапор Перемоги» № 32 (12367) від 11 серпня 2017 року, позивач не має можливості оформити право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку. Згідно роз'яснень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Позивач за первісним позовом - відповідач за зустрічним [PERSON], та відповідачі за первісним позовом - позивачі за зустрічним : [PERSON], [PERSON], є спадкоємцями першої черги за законом померлого [INFO] [PERSON], які прийняли його спадщину в рівних частках (по 1/3 частці ) кожен. Враховуючи, що до складу спадкового майна [PERSON] входить ? частка житлового будинку з надвірними побудовами, що знаходиться в [ADDRESS], яка була ним успадкована після смерті [INFO] матері [PERSON], тому я та відповідачі маємо право успадкувати порівну по 1/3 частині спадщини, що становить 1/2: 1/3 = 1/6. Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилась спадщина на його спадкове майно, зокрема: 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в [ADDRESS], яку він прийняв як спадщину померлої матері [PERSON] ([PERSON] померла у с. Мусіївка Хорольського району Полтавської області [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її смерть Серія [NUMBER]. 25 вересня 2003 року у Першій миргородській державній нотаріальній конторі на підставі заяви [PERSON] - сина померлої [PERSON], про прийняття ним спадщини була відкрита спадкова справа за № 501/2003. Згідно з вимогами п. 2 ч. 1 та ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР [PERSON] є таким, що прийняв спадщину своєї померлої матері [PERSON]). [PERSON] належала ? частка житлового будинку по [ADDRESS], відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 15.04.1996 року, виданого Дослідним господарством ім. Декабристів, згідно розпорядження (наказу) № 151 від 09.04.1996 року, а також відповідно до ст. 549 ЦК УРСР вона прийняла як спадщину померлого [INFO] чоловіка [PERSON] ? частку вказаного будинку, загалом їй на момент смерті належала ?+ ? = ? частка будинку. Відповідно до довідок ДКП «Миргородтехінвентаризація» від 02.08.2017 року № 364 та від 03.08.2017 року № 757 станом на 31.12.2012 року за даними інвентаризаційної справи право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними побудовами, що знаходиться в [ADDRESS] в ДКП «Миргородтехінвентаризація» зареєстровано за реєстровим № 122 в реєстровій книзі № 3 за [PERSON] та [PERSON] по ? частині, згідно свідоцтва про право власності на житло від 15.04.1996 року, виданого Дослідним господарством ім. Декабристів, згідно з розпорядженням (наказом) № 151 від 09.04.1996 року. Відповідно до постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Хорольської державної нотаріальної контори Решти С.М. від 27 вересня № 02-31/1608 та № 02-31/1609, спадкова справа до майна [PERSON], померлого [INFO], відкрита у Хорольській ДНК 12.07.2006 року на підставі заяви [PERSON], дружини спадкодавця, про прийняття спадщини, яка вказала у своїй заяві, що є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, яка прийняла спадщину. Водночас, згідно довідки виданої виконавчим комітетом Мусіївської сільської ради Хорольського району Полтавської області № 723 від 27.09.2017 року, на момент смерті спадкодавця [PERSON] разом з ним проживали та були зареєстровані, окрім дружини [PERSON], його дочки - [PERSON] та [PERSON], які у відповідності до ч. 3, ч. 4 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину. Державним нотаріусом позивачам за зустрічним позовом- відповідачам за первісним та відповідачу за зустрічним позовом - позивачу за первісним за відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на 1/6 (1/3 від 1/2) частку кожній, житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: Полтавська область, [ADDRESS] по спадкові справі № 331/2006 відкритій до майна [PERSON], померлого [INFO], оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу (Свідоцтво про право власності на житло від 15.04.1996 року, видане Дослідним господарством ім. Декабристів, згідно розпорядження (наказу) № 151 від 09.04.1996 року). У зв'язку з тим, що оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно, тобто Свідоцтво про право власності на житло від 15.04.1996 року, видане Дослідним господарством ім. Декабристів, згідно розпорядження (наказу) № 151 від 09.04.1996 року, втрачений, позивачі [PERSON] та [PERSON] та відповідач[PERSON] не мають можливості оформити право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку. Враховуючи, що до складу спадкового майна [PERSON] входить ? частка житлового будинку з надвірними побудовами, що знаходиться в [ADDRESS], яка була ним успадкована після смерті [INFO] матері [PERSON], тому кожен із сторін - спадкоємців [PERSON] першої черги за законом, має право успадкувати порівну по 1/3 частині спадщини, що становить 1/2: 1/3 = 1/6. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 318, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом. Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналогічні роз'яснення викладені у п. 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», зокрема, якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно п.3.1 вказаного листа право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Норми ст. 392 ЦК не застосовуються щодо вимог про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва (ч. 3 ст. 376 ЦК), оскільки особа не є власником, а лише заявляє вимогу про встановлення права власності на об'єкт самочинного будівництва. Пунктом 3.2листа встановлено, що відповідно до п. 6 постанови пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року № 6 "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень ст. 1218 ЦК та з урахуванням роз'яснень, наданих у п. 7 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». З огляду на викладене, самочинно здійснена прибудова «а3», вартістю 65 712 грн., не включена до складу майна, яке підлягає спадкуванню та позивачем не ставиться питання про визнання права власності на 1/6 частку самочинно побудованої прибудова «а3». Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення первісних та зустрічних позовних вимог. Врахувавши позиції позивача за первісним позовом - відповідача за зустрічним, відповідачів за первісним позовом - позивачів за зустрічним, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, належним чином оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому є всі підстав для задоволення позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: approved