Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

27 березня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Преміум актив» звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ТзОВ «Фінансова компанія « Є гроші» та відповідачем [PERSON] було укладено договір №3324009044-028622 від 05-08-2018 року про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті https://e-groshi.com і виконання ним певних дій, які свідчать про укладення Договору. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується ЗУ «Про споживче кредитування» та ЗУ «Про електронну комерцію». Платіжним повідомленням підтверджується, що позивачем було перераховано на картковий рахунок [PERSON] позику у розмірі 4000 гривень. Зазначена сума перерахована на підставі договору співробітництва № 2829 від 28.12.2017 року. Дата надання позики 05.08.2018 року. Дата повернення позики не пізніше 23:00 04.09.2018 року включно. Відповідно до умов договору сума процентів за користування позикою становить 1416,00 грн. за 31 день. Проценти за користування позикою становить 2% за кожен день користування позикою, що становить 730 процентів річних. Тип процентної ставки фіксована. Фіксована процентна ставка за цим договором становить 2% (80 грн. процентів) за кожен день, починаючи з дати видачі позики, і закінчуючи датою фактичного повернення позики включно, протягом строку користування позикою. Таким чином, загальна сума позики, враховуючи проценти за користування цією позикою, яка підлягає сплаті Позичальником, у період згідно з вищезазначеним договором складає 5416 грн. Станом на 15.01.2019 року відповідачем прострочені строки повернення позики, встановлені п.5.4 Договору, що призвело до виникнення заборгованості, яка складається з: заборгованості за кредитом - 2910 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 4000 грн., заборгованості за відсотками -12056 грн, пеня- 15960 грн. Загальна сума заборгованості за договором складає 32016 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь, а також судові витрати по справі. У судове засідання представник ТзОВ «ФК «Преміум актив» в особі директора [PERSON] не з'явилася, подала заяву в якій просила справу розглядати у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, що підтверджується оголошенням про виклик відповідача до суду на веб-сайті офіційному порталі судової влади. Відзив щодо позову не подала. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. За нормами ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 1054 ЦК України передбачено: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ч. 2 ст. 1954 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, а згідно з п.2 ч.1 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України "Про споживче кредитування" та Законом України "Про електронну комерцію". Зокрема, п. 1 ч. 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов'язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов'язки майнового характеру. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» регламентує, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Статтею 12 цього Закону встановлено вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12, ч. 1 ст.3 Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб'єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб'єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв'язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом, який зазначений у тексті договору у розділі «Підписи сторін». На підтвердження позову про те, що між ТзОВ «Фінансова компанія «Є гроші» та відповідачем було укладено договір №3324009044-028622 від 05-08-2018 року про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, позивач надав копію документа та ствердив, що цей договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті https://e-groshі.com і виконання ним певних дій, які свідчать про укладення Договору. Таким ідентифікатором позивач зазначає СМС повідомлення з кодом 44942, який зазначений у тексті договору у розділі «Підписи сторін» (а.с.13-19). Виходячи з вищезазначеного, договір №3324009044-028622 від 05-08-2018 року є письмовим правочином, який відповідає формі передбаченій ст.207,208,1047,1055 ЦК України, оскільки він вчинений в письмовій формі, підписаний уповноваженими особами, чим підтверджується досягнення всіх істотних умов договору. 15 січня 2019 року між позикодавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Преміум актив» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 1501/1, відповідно до якого Клієнт відступив Фактору свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, у зв'язку з чим гарантії, надані Боржниками щодо заборгованостей, стали дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору, а також до Фактора перейшли всі пов'язані з ними права, зокрема право грошової вимоги щодо сум основного боргу, нарахованих та несплачених Боржниками відсотків, неустойок у повному обсязі. Таким чином, внаслідок укладання вищевказаного договору відбулася заміна кредитора, а саме Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Преміум актив» набуло статусу нового кредитора - стягувача за договором №3324009044-028622 від 05-08-2018 року (а.с.9-10). Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ст.ст. 1048, 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором, а також проценти від суми позики. Відповідачка [PERSON] у порушення вимог договору свої зобовязання в частині погашення кредиту, згідно розрахунку заборгованості по погашенню кредиту та відсотків станом на 15.01.2019 року за користування кредитом не виконує, в результаті чого заборгованість складає 4000 гривень заборгоаність за кредитом, 12056 грн- заборгованість про процентам, 15960 гривень -пеня (а.с. 21-26). Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Тобто, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за даним договором. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, згідно вимог ст.610 ЦК України. Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на законі та умовах чинного між сторонами договору, тому з відповідачки на користь позивача підлягаає стягненню сума заборгованості за кредитом, проценти та пеня. Вирішуючи питання про розмір нарахованої пені, який підлягає стягненню, суд виходить з наступного. Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України). У разі, якщо розмір неустойки перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд може його зменшити (частина третя статті 551 ЦК України). Положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 12 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Суд враховує, що розмір заборгованості по сплаті пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, яку вимагає стягнути позивач 15960 грн. значно перевищує розмір заборгованості за кредитом 4000,00 грн., а тому суд реалізовуючи своє право, передбачене ч. 3 ст. 551 ЦК України зменшує розмір неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача, до суми заборгованості за кредитом у розмірі 4000,00 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог і в даній справі становить 1203, 31 гривень, які слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial