Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, де просить встановити факт батьківства [PERSON], [INFO], відносно її дочки [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що 27.10.2011 року вона зареєструвала народження дочки [PERSON], [INFO], дані щодо її батька були записані за її вказівко у відповідності до ч.1 ст.135 СК України. Посилається на те, що батьком дитини являється [PERSON], [INFO] р.н, з яким вона проживала однією сімєю близько року до народження дитини. За життя [PERSON] визнавав себе батьком дитини, вони проживали разом за адресою: [ADDRESS] та виховували дитину. [PERSON] обіцяв подати до органу реєстрації актів цивільного стану заяву про визнання себе батьком дитини, однак трагічно загинув [INFO] року. Встановлення факту батьківства їй необхідно для оформлення спадщини відносно доньки. Встановлення факту батьківства можуть підтвердити свідки. В судовому засіданні [PERSON] пояснила, що з [PERSON] познайомилась весною 2010 року, він приїздив до неї в сел.Пантаївку, а вона до нього в м.Олександрію. З червня 2011 року вони проживали разом у квартирі свекрухи в м.Олександрії, а [INFO] року вона народила дочку [PERSON]. Фактично до вересня 2011 року свекруха вела одна господарство, так як вона була вагітна, а також у неї був перелом ключиці. Жили вони за рахунок зарплати [PERSON], який працював вантажником у ПП [PERSON]. Частину зарплати витрачали на комунальні послуги, а іншу частину - на продукти харчування та власні потреби. До вересня 2011 року вони харчувались разом з свекрухою, тобто з [PERSON]. Після того як вона видужала та з врахуванням того, що до них переїхала жити її старша дочка [PERSON], [INFO], вони вже вели господарство окремо від свекрухи. В зв'язку з вагітністю вона перебувала на обліку в жіночій консультації в лікарні м.Олександрії, при цьому в картці вагітної вказувала своє прізвище, але ім'я та по - батькові фактичного батька дитини [PERSON]. Записали дитину на її прізвище, щоб одержувати державну допомогу. [PERSON] весь час визнавав себе батьком дитини та не мав сумнівів, щодо того, що він є її батьком. З пологового будинку її з дитиною забирав [PERSON] та її брат [PERSON]. Після чого вони поїхали до свекрухи за адресою: [ADDRESS], де проживали всі разом до літа 2012 року. Влітку 2012 року за домовленістю з [PERSON] вирішили, що дітям буде краще у її бабусі за адресою: [ADDRESS], [PERSON] приїздив до них на вихідні дні. В подальшому з вересня десь до грудня 2012 року вони винаймали квартиру в м.Олександрії, де жили - вона, [PERSON] та двоє дітей. Після того, як матір [PERSON] розміняла квартиру, вони переїхали в [ADDRESS]. Був такий період, що [PERSON] не працював, і вони жили за рахунок державної допомоги, яку вона отримувала на дитину. [PERSON] визнавав себе батьком дитини, а також свекруха, яка є відповідачкою, також визнавала дитину за свою внучку. Потім [PERSON] перестала визнавати [PERSON] як дочку її сина [PERSON], так як вона [PERSON] винна в смерті [PERSON]. Вони з [PERSON] планували записати його батьком дитини після виповнення дитині 3-х річного віку, а також зареєструвати їх шлюб. Представник позивача підтримав позовну заяву з підстав зазначених в ній. Відповідачка позов не визнає, пояснивши, що позивачка винна в смерті її сина. Десь з 2010 року її син почав зустрічатись з [PERSON], з якою вона познайомилась влітку, так як син її привів до них додому, щоб їх познайомити. 20.01.2011 року позивачка була у неї на дні народження. В 2011 року бувало таке, що син не ночував вдома, а перебував у позивачки в сел.Пантаївці. Дійсно, в липні 2011 року позивачка переїхала проживати до її сина в їх квартиру, де мешкала і вона, десь за 2 місяці перед народженням дитини. Їй син казав, що вони не планували народження дитини, але так сталося. Син провідував [PERSON], коли вона була в пологовому будинку та забирав її з пологового будинку, привізши до них додому за адресою: [ADDRESS]. Вони разом назвали дитину [PERSON]. [PERSON] працював, а позивачка отримувала державну допомогу як матір одиначка, за ці кошти вони жили та купляли дитині все необхідне, і вона також допомагала їм чим могла. Син називав дитину [PERSON]. Вона продала свою квартиру та купила квартиру сину, бо з ними вона не змогла жити і вони всі переїхали, але як вони там жили вона не знає. Не заперечує того факту, що дійсно під час розгляду справи матір позивачки разом з [PERSON] приїжджали в м.Олександрії по своїм справам і залишала дитину у неї, до дитини вона відноситься як до дитини. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, відповідачки та свідків, дослідивши матеріали справи, суд відповідно до діючого законодавства, розглядає справу в межах заявлених вимог і ч., ч.1, 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Так, відповідно до ст.125 СК України у разі, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. За змістом ч.1 ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно зі ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Судом встановлено наступне. Згідно витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження - [PERSON], народилась [INFO], матір'ю дитини зазначена - [PERSON], батьком - [PERSON]. Відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст.135 СК України (за вказівкою матері) (а.с.168 - 169). Відповідно до ч.1 ст.135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Саме відповідно до ч.1 ст.135 СК України було вчинено запис про батька, дитини [PERSON], [INFO], а саме запис про батька дитини вчинено за прізвищем матері, а ім'я та по - батькові дитини записано за вказівкою матері, тобто як такі, що співпадають з іменем та по - батькові [PERSON]. [PERSON] помер [INFO] року (а.с.27). Після його смерті відкрилась спадщина, спадкоємцем є його мати - [PERSON], яка подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (а.с.26). Оскільки встановлення батьківства позивачці необхідне для забезпечення права дочки на спадкування після смерті батька дитини, тому вона просить встановити зазначений факт. Таким чином, позивачем заявлено вимоги про захист права малолітньої [PERSON], [INFO] на спадкування у спосіб, який встановлений ст.130 Сімейного Кодексу України з урахуванням спору про право на спадкування. В п.п. 3, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч.2 ст.128, на підставі будь - яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільно - процесуального законодавства. У разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт батьківства може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяву про встановлення батьківства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст.135 СК. Згідно ч.1 ст.130 Сімейного кодексу України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 цього Кодексу. Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Свідок [PERSON] підтвердила, що в грудні 2010 року [PERSON], яка разом з нею працювала в магазині в с.Куколівка Олександрійського району познайомила її з [PERSON] Десь з весни 2011 року [PERSON] приїжджав до [PERSON] в сел..Пантаївку. Вона з ними часто спілкувалась, приходила до них в гості навіть в той час, коли вони проживали в одній квартирі з мамою [PERSON]. Потім вони винаймали квартиру, а через деякий час мама [PERSON] розміняла свою квартиру і приблизно в грудні 2012 року вони переїхали жити в нову квартиру за адресою: [ADDRESS], де проживали однією сім'єю. [PERSON] завжди визнавав себе батьком [PERSON] та ніяких сумнівів щодо батьківства ніколи не висловлював. Свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає в сел.Пантаївка та бачила [PERSON], який приїжджав до [PERSON]. Коли [PERSON] завагітніла, то вони разом приїжджали в селище. Також було таке, що [PERSON] разом з дітьми влітку проживала в с.Пантаївці. В цей час [PERSON] приїздив до них на вихідні дні. Він завжди визнавав себе батьком [PERSON]. А також їй відомо зі слів позивачки та її матері, що навіть під час розгляду справи в суді відповідачці привозили онуку та вона з нею залишалась і спілкувалась. На світлинах фото, які надані позивачкою, зображений [PERSON] разом з вагітною [PERSON], а також [PERSON] зображений з дитиною - [PERSON], яку тримає на руках. Відповідач не заперечує що на світлинах зображений саме її син з онукою та [PERSON] Відповідачка також підтвердила, що в 2011 року бувало таке, що син не ночував вдома, а був у позивачки в сел.Пантаївці. В липні 2011 року позивачка переїхала проживати до її сина в їх квартиру. Син провідував [PERSON], коли вона була в пологовому будинку та забирав її з пологового будинку, привізши до них в квартиру за адресою: [ADDRESS]. Вони разом назвали дитину [PERSON]. [PERSON] працював, а позивачка отримувала державну допомогу як матір одиначка, за ці кошти вони жили та купляли дитині все необхідне, і вона також допомагала їм чим могла. А потім вона продала свою квартиру та купила квартиру сину і вони переїхали в ту квартиру. Позивачці та відповідачці суд роз'яснив, що вони мають право заявити клопотання про призначення судово - генетичної експертизи, але сторони відмовились. Таким чином, суд вважає встановленим, що [PERSON] визнавав себе батьком дитини, забирав [PERSON] з дитиною з пологового будинку, разом з нею проживали та виховували дочку; піклувався про її здоров'я, фізичний, духовний розвиток, проявляв щодо неї батьківську турботу та піклування, утримував дочку, що також підтвердила відповідачка. Вказані обставини підтверджуються показаннями позивачки, відповідачки, свідків, фотографіями. Встановлення даного факту має юридичне значення для оформлення пенсії по втраті годувальника та для оформлення спадщини. Згідно статті 134 Сімейного кодексу України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження. Стаття 1 Закону України "Про органи реєстрації актів громадянського стану" визначає, що акти громадянського стану - це засвідчені державою факти народження, смерті, одруження, розірвання шлюбу, встановлення батьківства, переміни прізвища, імені, по батькові. Вони є юридичними фактами, з якими закон пов'язує виникнення, зміну або припинення відповідних прав та обов'язків. Акти громадянського стану підлягають обов'язковій реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану. Відповідно до статті 21 Закону України "Про органи реєстрації актів громадянського стану" про кожний факт реєстрації акта громадянського стану органами реєстрації актів громадянського стану видаються відповідні свідоцтва про народження, смерть, одруження, розірвання шлюбу, встановлення батьківства, переміну прізвища, імені та по батькові на бланках суворої звітності, виготовлених за єдиними зразками. Пунктом 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року N 96/5, передбачено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про визнання батьківства (материнства). Згідно пункту 2.16.7 Правил на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Таким чином, підставою для внесення змін до актових записів є рішення суду, а заявлені вимоги про встановлення факту батьківства не зачіпають права та обов'язки органу реєстрації актів громадянського стану. Згідно ст..88 ЦПК України, в разі задоволення позову, суд стягує з відповідача понесені ним витрати, але суд приймає до уваги те, що позивачка не просить їх стягнути з відповідачки, а тому судові витрати не стягує з відповідачки на користь позивачки.

Outcome: approved