Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до Кремінської міської ради про визнання права власності на майно у зв'язку із втратою правовстановлюючих документів. В обґрунтування позову він зазначив, що 07.06.2007 між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір іпотеки. Іпотекою було забезпечено виконання позивачем зобов'язань за кредитним договором від 07.06.2007 № LGZOGK02790004. На виконання зазначеного договору позивачем було передано ПАТ КБ «ПриватБанк» правовстановлюючі документи на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS]. На теперішній час свої зобов'язання за кредитним договором позивачем виконані повністю. У серпні 2016 року позивач отримав лист від ПАТ КБ «ПриватБанк» та пакет необхідних документів для зняття заборони відчуження вищезазначеного будинку, але без оригіналів правовстановлюючих документів. 15.08.2016 позивач повторно звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з вимогою повернути оригінали правовстановлюючих документів, але листом від 17.08.2016 отримав відмову. 22.02.2017 позивач отримав лист від ПАТ КБ «ПриватБанк», в якому було повідомлено, що банк не в змозі повернути йому правовстановлюючі документи, оскільки вони знаходяться на непідконтрольній території у зв'язку з проведенням антитерористичної операції у Луганській області, тому банк тимчасово обмежив роботу відділень та офісів в цих регіонах. Так, згідно з повідомленнями ПАТ КБ «ПриватБанк» всі свої зобов'язання за договорами кредиту та іпотеки позивач виконав у повному обсязі. На підтвердження цього 01.08.2017 ПАТ КБ «ПриватБанк» надав лист та документи, необхідні для зняття заборони відчуження з майна, але без оригіналів правовстановлюючих документів. У зв'язку з цим позивач просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] згідно з державним актом на право власності на землю серії [NUMBER] від 05.06.2007. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з'явилися, надали суду заяву, в якій просили розглянути справу за їх відсутності, позов підтримали у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, голова Кремінської міської ради Луганській області Прокопенко Ю.О. надав суду письмову заяву, в якій вказав, що проти позову не заперечує та просить розглянути справу за відсутності представника відповідача. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, не скористалися правом брати участь у судовому засіданні, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, всебічно та об'єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням наявні в матеріалах справи докази як окремо, так і в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 31.05.2007, посвідченого приватним нотаріусом Кремінського районного нотаріального округу Недбайло Л.М. та зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 06.06.2007 за № 657, [PERSON] в особі представника [PERSON] передала у власність [PERSON] житловий будинок з будівлями з реєстраційним номером 16832222 та земельну ділянку площею 0,0626 гектарів, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. На вказаній земельній ділянці розташовано: А-1Ж, а, ПГ - житловий будинок дерев'яний, обкладений цеглою, житловою площею 32, 9 кв.м., В - літня кухня цегляна, Б - сарай цегляний, Г - сарай дерев'яний, обкладений цеглою, Е - літній душ цегляний, Д - вбиральня цегляна, 1-5 - споруди. Інвентаризаційна оцінка будинку становить 21235 грн відповідно до витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 14595667, виданого комунальним підприємством «Кремінське районне бюро технічної інвентаризації» від 18.05.2007. Цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку госпбудівель. Зазначені обставини також підтверджуються Витягом з Державного реєстру правочинів № 4063737 від 31.05.2007 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 14802433 від 06.06.2007 (а.с. 23, 24, 25). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого 05.06.2007 Кремінським районним відділом земельних ресурсів, кадастровий номер земельної ділянки: [NUMBER] вбачається, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 657 від 31.05.2017 є власником земельної ділянки площею 0,0626 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення - для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 22). 07.06.2007 між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір іпотеки, згідно з яким позивач передав банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS] і належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу № 657 від 31.05.2007; іпотека також поширюється на земельну ділянку загальною площею 0,0626 га за вказаною адресою, що належить іпотекодавцю на підставі державного акту про право на земельну ділянку серії [NUMBER]. У зв'язку з цим приватним нотаріусом Кремінського районного нотаріального округу Луганської області Недбайло Л.М. було накладено заборону на відчуження зазначеного нерухомого майна (а.с. 27, 28, 29-31). З витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження № 86077759 від 28.04.2017 та № 87013410 від 15.05.2017, а також витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки № 86838205 від 12.05.2017 вбачається, що обтяження та іпотека були припинені (а.с. 19, 20, 21). З листа ПАТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-20170216/1632 від 22.02.2017 на адресу [PERSON] вбачається, що надати правовстановлюючі документи на нерухомість, що виступає заставою за договором № LGZ0GK02790004 від 07.06.2007 не вбачається можливим у зв'язку з неспокійною ситуацією в Луганській та Донецькій областях, внаслідок чого ПАТ КБ «ПриватБанк» тимчасово обмежив роботу відділень, офісів (в тому числі архівних приміщень), банкоматів і терміналів в цих регіонах (а.с. 26). Згідно з експертним висновком про оцінку житлового будинку від 23.05.2017 ринкова вартість житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] становить 56900 грн (а.с. 14-16, 17, 18). Згідно з експертним висновком про оцінку земельної ділянки від 23.05.2017 вартість земельної ділянки площею 0,0626 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована за адресою: [ADDRESS] становить 6260 грн (а.с. 8-11, 12, 13). Згідно зі статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини кожна людина має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою,а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 317 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Відсутність правовстановлюючого документа на квартиру створює об'єктивні перешкоди для реалізації прав власника позивачам. Так, у Постанові Верховного Суду України від 18.02.2015 у справі № 6-244цс14 зазначається, що за правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Тобто, вказані дві підстави пред'явленння позову для захисту (визнання) права власності є самостійними та такими, що можуть не залежати одна від одної, про що свідчить їх виокремлення у ст. 392 ЦК України і про що наголошується у зазначеному рішенні Верховного Суду України. Крім того, у Постанові Верховного Суду України від 07.10.2015 у справі № 6-1622цс15 вказується, що відповідно до частини п'ятої статті 11 ЦК України цивільні права і обов'язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у ст.ст. 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Таким чином, в даному випадку йдеться про підтвердження права власності позивача на зазначену квартиру, яке було набуто ним на законних підставах, однак потребує захисту у зв'язку із втратою правовстановлюючих документів на це нерухоме майно та неможливістю на даний час їх відновлення та вирішення цього питання у позасудовому порядку з незалежних від позивача обставин. Зазначені правові висновки Верховного Суду України суд враховує при винесенні рішення у цій цивільній справі в силу приписів статей 214, 3607 ЦПК України. Крім того, відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015 визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Згідно із Законом України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» від 16.09.2014 тимчасово, на три роки з дня набрання цим Законом чинності, запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей, до яких належать райони, міста, селища, села, що визначаються рішенням Верховної Ради України (окремі райони Донецької та Луганської областей). Відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» № 252-VIII від 17.03.2015, до окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької і Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» тимчасово запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, належать райони або їх частини, міста, селища і села, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена додатком до цієї Постанови, що відповідає Мінському меморандуму від 19 вересня 2014 року. Таким чином, місто Луганськ розташоване на тимчасово окупованій території України. У своєму листі № 18141/18/4 від 11.08.2017 Головне територіальне управління юстиції у Луганській області зазначає, що згідно з даними Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів приватна нотаріальна діяльність Недбайло Любові Миколаївни по Кремінському районному нотаріальному округу була припинена 11 листопада 2011 року. Документи нотаріального діловодства та архіву були передані до Луганського обласного державного нотаріального архіву за адресою: 91000, м. Луганськ, вул. Оборонна, буд. 112-А. Згідно з наказом Міністерства юстиції України № 246/7 від 25.11.2014 "Про переміщення органів та установ юстиції Луганської області" наказом Головного управління юстиції у Луганській області № 46-В від 25.11.2014 "Про переміщення оргнанів та установ юстиції Луганської області" Луганський обласний державний нотаріальний архів переміщений до м. Старобільськ Луганської області. Однак фактично архів та документи знаходяться у м. Луганську, їх перевезення на сьогодні до м. Старобільськ є неможливим у зв'язку із відсутністю гарантій забезпечення схоронності вищевказаних документів, а також забезпечення безпеки життя і здоров'я працівників ГТУЮ у Луганській області (а.с. 66-67). Судом встановлено, що відновити оригінал чи отримати дублікат правовстановлюючих документів позивач не має можливості, оскільки зазначені документи, так само як і нотаріальний архів знаходяться у м. Луганськ, яке розташоване на тимчасово окупованій території України, яка наразі непідконтрольна законній українській владі. Відповідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання позову відповідачем суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановлює ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2008 вказано, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи, що представник відповідача надав суду письмову заяву, в якій безумовно визнав позовні вимоги, суд приймає визнання відповідачем позову. При цьому судом враховано, що у справі відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, оскільки правовстановлюючі документи на зазначену квартиру втрачені і відновити їх неможливо, враховуючи визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне визнати за позивачем [PERSON] право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER]. На підставі викладеного,

Outcome: approved