Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

17 серпня 2016 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом. У обґрунтування позову позивач посилається на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 25 січня 2014 року по 3 жовтня 2015 року та мають спільного сина [PERSON], [INFO] року. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з нею та з цього часу перебуває на її утриманні. Після розірвання шлюбу відповідач постійно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, взагалі не цікавиться його долею, не відвідував вдома. Відповідач участі у вихованні сина не бере та матеріально його не утримує, а тому позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON]. У судовому засіданні позивач підтримала позовну заяву та просила позов задовольнити. Відповідач з позовом погодився частково. Надав пояснення про те, що він дійсно з сином не спілкується, його не відвідує, його життям не цікавиться та матеріально не утримує. Проте, він не має морального права відмовлятися від своєї дитини. Спочатку, після розірвання шлюбу, він мав намір приймати участь у вихованні сина, але із-за складних відносин з позивачкою, він не став наполягати на цьому. Він пропонував матеріальну допомогу, але позивач відмовилася. Представник органу опіки та піклування Київської районної у м.Полтаві ради просила вирішити спір на розсуд суду. При цьому, представник зазначила, що на комісії з розгляду заяви про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, останній зазначав, що він має намір брати участь у вихованні сина, запевнив, що він буде спілкуватися з сином та його утримувати, а тому було прийнято рішення про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Малолітній [PERSON] народився [INFO] року в м. Полтаві, його матір'ю є [PERSON], батьком - [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про його народження від 23 серпня 2014 року. У відповідності до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. При цьому у п. п. 15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як встановлено в судовому засіданні відповідач свідомо нехтує своїми обов'язками щодо виховання дитини : з грудня 2015 року не піклується про дитину, про її духовний, фізичний та моральний розвиток, матеріально дитину не утримує, дитину не відвідує, з чим погодися в судовому засіданні відповідач. Як вбачається з довідки Полтавського дошкільного навчального закладу ( ясла-садок ) № 63 "Казка" Полтавської міської ради [PERSON] відвідує ясла-садок з вересня 2016 року та за час перебування дитини у закладі батько дитини жодного разу в закладі не з'являвся, з вихователями чи іншими працівниками закладу не спілкувався, дитиною не цікавився). Згідно з довідкою голови правління ОСББ "Гожулівська 26" [PERSON] під час зборів щодо створення ОСББ не був присутній та не звертався до нього за довідками щодо прогулянок, відведення дитини в дитячий садок, який дитина відвідує з вересня 2016 року, Вказані обставини підтвердив у судовому засіданні відповідач. Згідно з висновком виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради, затвердженого рішенням № 335 від 22 листопада 2016 року було визнано за недоцільне позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні представник пояснила, що дійсно було прийняте таке рішення, виходячи з пояснень відповідача, який завірив, що він буде приймати участь у вихованні сина, що на даний час не відбулося. Відповідач в судовому засіданні підтвердив, що після розгляду питання щодо доцільності позбавлення його батьківських прав він сина не відвідував та матеріальну допомогу на його утримання не надав. Посилання відповідача на ту обставину що позивач не дозволяла йому бачитися з дитиною та відмовилася від отримання матеріальної допомоги суд вважає необґрунтованим, так як в судовому засіданні встановлено, що відповідач будь-яких дій, спрямованих на спілкування з дитиною або його належне утримання, не вчиняв, до органу опіки та піклування або суду з приводу усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною не звертався, що свідчить про те, що відповідач пасивно поставився до своїх батьківських обов'язків та самоусунувся від участі у вихованні та утриманні дитини. Враховуючи, що відповідач ухиляється від обов'язків щодо виховання сина, що було підтверджено протягом судового засідання, а тому суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а відповідач підлягає позбавленню батьківських прав відносно малолітнього сина. Згідно зі ст.88 ЦПК України х відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у сумі 551,20 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved