Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

13.05.2016 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, який 13.06.2016 року був уточнений, посилаючись на те, що з 31.10.2007 року по 31.12.2015 рік вона працювала на підприємстві відповідача на посаді оператора очисних споруд. При звільненні з нею вчасно не було проведено повного розрахунку по заробітній платі і її позивачці виплачували частинами. 20.04.2016 року відповідач надав позивачці довідку про заборгованість по заробітній платі, яка станом на 08.04.2016 року становила 8\~602,32 грн. Згідно довідки за №507 від 20.04.2016 року середньоденний заробіток позивачки становить 124,48 грн. Затримка виплати зарплатні від дня звільнення на день подання уточненого позову складає 165 днів (січень 2016 року 31 день, лютий 2016 року 29 днів, березень 2016 року 31 день, квітень 2016 року 30 днів, травень 2016 року 31 день, червень 2016 року 13 днів), середній заробіток 124,48 грн. * 165 днів = 20\~539, 20 грн. На думку позивачки дії відповідача є незаконними, оскільки порушують вимоги ст. ст. 116 та 117 КЗпПУ. [PERSON] подавала заяви з вимогою терміново розглянути питання виплати їй заборгованості по зарплатні з урахуванням індексації та видати довідку про заборгованість, але відповіді не отримала і вимушена була звернутися до суду. 26.04.2016 року Чугуївським міським судом Харківської області було видано судовий наказ про стягнення з відповідача на користь позивачки нараховану, але невиплачену зарплату в сумі 8\~602,32 грн., в теперішній час зазначений наказ надано до примусового виконання. [PERSON] надала суду заяву, в якій уточнені вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача [PERSON] надала суду заяву, в якій з вимогами позивачки погодилася та просила суд розглянути справу за її відсутності. Згідно зі ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності зі ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Стаття 11 зазначеного кодексу наголошує, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного: Відповідно до копії трудової книжки позивача, остання дійсно працювала у відповідача на посаді оператора очисних споруд з 31.10.2007 року по 31.12.2015 рік (а.с.6-7). Копія заяви позивачки на ім`я відповідача свідчить про те, що остання зверталася 08.04.2016 року з вимогою терміново розглянути питання про виплату заборгованості по заробітній платі та компенсації за несвоєчасний розрахунок під час звільнення в розмірі середньомісячного заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку з урахуванням невиплачених сум та з проханням надати довідку про середній заробіток і заборгованість по зарплатні (а.с.8). Відповідно до копії судового наказу від 26.04.2016 року з відповідача на користь позивачки було стягнуто нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 8\~602,32 грн. та судовий збір (а.с.27). Копія заяви від 06.06.2016 року свідчить про те, що позивачка звернулася до ВДВС Чугуївського МУЮ Харківської області з вимогою відкрити виконавче провадження щодо примусового виконання судового наказу від 26.04.2016 року (а.с.26). Відповідно до ч. 1\~ст. 116 КЗпП України - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно із ч. 1 ст. 117\~КЗпП України - в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього\~Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. За змістом ст. ст.\~116, 117 КЗпП України - за своєю сутністю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не належить до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобов'язання. Це компенсаційна виплата за порушення права на оплату праці, яка нараховується у розмірі середнього заробітку. Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обовязок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, передбачені\~ст.116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У відповідності з п.20 Постанови ПВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 року за №13 установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно з Постановою ПВСУ «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року за №9 з відповідними змінами, п.31 у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку, в тому числі і у разі затримки розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарних місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого ПКМУ від 08.02.1995 року за №100 з відповідними змінами. Відповідно до п.8\~постанови КМУ №100 від 08.02.1995 року "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" - нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи проводяться шляхом множення середньоденного ( годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством календарних днів, які мають бути оплачені середнім заробітком. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку. Згідно абз. З п.4 Постанови №100 в інших випадках, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Відповідно до довідки директора КП «Есхарівське Житлово-комунальне експлуатаційне управління -2011» від 20.04.2016 року за №507 середньоденний заробіток [PERSON] у «ЕЖКЕУ-2011» склав 124,48 грн. (а.с.9). -2- Згідно інформації, викладеній у довідці директора КП «Есхарівське Житлово-комунальне експлуатаційне управління -2011» від 20.04.2016 року за №508 [PERSON] дійсно працювала в «ЕЖКЕУ-2011» до 31.12.2015 року та її заборгованість по зарплаті станом на 08.04.2016 року склала 8\~602,32 грн. (а.с.10). З врахуванням того, що з вини відповідача розрахунку з позивачкою, як працівником, у строки, передбачені ст. 116 КЗпП України\~не було здійснено, це є підставою для виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Оскільки позивачка наполягає на стягненні з відповідача середнього заробітку за час затримки лише за період з 31.12.2015 року по 13.06.2016 року в сумі 20\~539,20 грн., суд у відповідності зі ст.11 ЦПК України, яка вказує на те, що судом розглядаються цивільні справи в межах заявлених вимог вважає, що саме ця сума і підлягає стягненню. Кількість робочих днів затримки повного розрахунку з 31.12.2015 року по 13.06.2016 рік складає 165 днів. Згідно розрахунку, наданого позивачкою розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні складає 20\~539,20 грн. На підставіст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір, оскільки позивач звільнена від сплати збору. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави, судові витрати по справі в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 116, 117 КЗпПУ, постанови КМУ №100 від 08.02.1995 року "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати", Постанови ПВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 року, Постанови ПВСУ «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року за №9, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 208, 209 , 212- 215 ЦПК України,-

Outcome: approved