Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

14 вересня 2016 року до Куйбишевський районний суд Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В своїй заяві позивач [PERSON] просить суд винести рішення, в якому стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на період навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років. Позивачка зазначила, що від шлюбу з відповідачем мають спільну повнолітню доньку [PERSON] Після розлучення з відповідачем їх донька залишилася проживати з нею і перебуває повністю на її утриманні. З 01 вересня 2015 року донька розпочала навчання в Запорізькому національному університеті за спеціальністю менеджмент на денному відділенні, тому потребує матеріальної допомоги на навчання. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Тому позивачка змушена звернутися до суду . Позивачка [PERSON] до судового засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справу без її участі, наполягала на задоволені позовних вимог у повному обсязі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, у письмовій заяві просив суд розглянути справу без його участі, також зазначив, що з позовними вимогами згоден частково не заперечує сплачувати аліменти на утримання своєї повнолітньої доньки, але у звязку з тим, що він має на утриманні малолітнього сина [PERSON], [INFO], та непрацюючу дружину [PERSON] від іншого шлюбу, а також сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання їх спільного сина, просить суд зменшити розмір аліментів до 1/6 частки. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд за згодою позивача, розглядає справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі. За відсутності сторін, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється, що відповідає положенню ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, оцінивши надані докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги. Матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] є рідним батьком повнолітньої [PERSON]. Після розірвання шлюбу донька залишилася проживати з позивачкою [PERSON] На даний час, а саме з 01 вересня 2015 року [PERSON] навчається в Запорізькому національному університеті за спеціальністю менеджмент на денному відділенні, що підтверджується довідкою № 3362 від 13 липня 2016 року, термін закінчення навчання - 21 лютого 2020 року. У звязку з цим повнолітня донька [PERSON] потребує матеріальної допомоги на навчання та проживання, а саме: витрати на оплату навчання, оренду житла, придбання канцелярських товарів, витрати на харчування, одяг, проїзд до дому та інше. Відповідач [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Має задовільний стан здоровя, працює трактористом в ТОВ "Агронива", тому в змозі сплачувати аліменти на утримання своєї повнолітньої дитини. Згідно доданих матеріалів справи,на даний час відповідач [PERSON] має іншу сімю. На його утриманні перебувають неповнолітній син [PERSON], [INFO] та дружина [PERSON], яка не працює. Також відповідач [PERSON] сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання їх спільного сина, що підтверджується довідкою про доходи, виданою ТОВ " Агронива" 17 жовтня 2016 року. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує (стаття 182 СК України): 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення Беручи до уваги те, що між сторонами існують суперечки та неузгодженість щодо спільного утримання дитини, в той час як закон покладає обовязок щодо утримання дитини рівною мірою на обох батьків, суд прийшов до висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу доньці, та зобовязаний утримувати її нарівні з позивачкою. Однак, враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги частково, а саме зменшити розмір аліментів до 1/5 частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, оскільки відповідач має на утриманні малолітнього сина та непрацюючу дружину, а також сплачує аліменти на ще одного свого неповнолітнього сина. Оскільки позивачку [PERSON] при предявленні до суду позову звільнено від оплати судових витрат, а рішення ухвалено на її користь, суд, у відповідності до вимог передбачених ст. 88 ЦПК України, має підстави для стягнення з відповідача [PERSON] в дохід держави судовий збір в сумі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України , суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial