Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

29 листопада 2005 року між ПАТ "Всеукраїнський [PERSON]" (назва змінена на ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №144/О5ф відповідно якого позивач надав відповідачу споживчий кредит на придбання пасажирського мікроавтобуса «VOLKSWAGEN LT 46», реєстраційний номер [NUMBER] в сумі 32 000.00 доларів США на строк до 28.11.2010 року зі сплатою 13.5% річних. Оскільки відповідач не виконував умови кредитного договору виникла заборгованість по договору, що станом на 06.12.2016 року становить 643 375, 42 гривень, що й стало підставою для позивача з зверненням з даним позовом. В судове засідання представник позивача не з'явився. На адресу суду надійшла заява представника позивача, в якій вона підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за її відсутністю, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач двічі в судове засідання не з'явився. Викликався належним чином шляхом надіслання судових повісток на зареєстровану адресу місця проживання, однак до суду повернувся конверт з відміткою «адресат не мешкає». В силу положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка фізичним особам, які не мають статусу підприємців, надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, відповідно та в порядку ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів та згоди позивача. В зв'язку з цим в силу положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі доказів наданих в матеріалах справи. Судом достовірно встановлено, що 29.11.2005 року між ПАТ" ВіЕйБі Банк" та [PERSON] був підписаний кредитний договір №144/О5ф відповідно якого позивач надав відповідачу [PERSON] споживчий кредит на придбання пасажирського мікроавтобуса в сумі 32000.00 грн. на строк 48 місяців з 27.08.2007 р. по 27.08.2011 року під 13.5 відсотків річних з погашенням кредиту та відсотків щомісячно згідно графіку (а.с. 6-10). В зв'язку з тим, що у встановлений кредитним договором термін повернення наданого кредиту та терміну сплати відсотків за користування кредитом відповідач [PERSON] не виконав, тому виникла заборгованість по кредитному договору № 144/05ф від 29.11.2005 року, яка становить 1 182 671,40 гривень і складається з: - заборгованість по кредиту 17 305, 63 доларів США; - заборгованість по процентам 18 908,47 доларів США; - пеня за несвоєчасне повернення кредиту 244 771, 77 грн. (а.с. 4-5). Разом з тим, на підставі рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 10 листопада 2010 року з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ «ВіЕйБі Банк» було стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 192 524, 95 грн. (а.с. 11). Отже загальна сума заборгованості на 06.12.2016 р. становить 643 375, 42 гривень і складається з: - прострочена заборгованість по процентам - 15 390,85 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 05.12.2016 року / 1 дол. США дорівнює 25,898742 грн./ складає 398 603,65 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту 244 771,77 грн. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у випадку порушення зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Як передбачено ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З вищенаведеного випливає, що позивач та відповідач, підписавши кредитний договір встановили факт досягнення згоди між собою, щодо всіх істотних умов кредитного договору. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за Кредитним договором [PERSON] зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, за частиною 2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою. Крім того, відповідно абз. 2 п. 17 постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5 у разі наявності судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє та не позбавляє кредитора права на отримання ним сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобовязання залишаються невиконаними належним чином відповідно до вимог ст.ст. 526, 599 ЦК України. Таким чином, враховуючи, що відповідач кошти отримав, але своїх зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконав, суд вважає, що позов необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 643 375, 42 грн. (398 603,65+244 771,77=643 375,42). Також, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 9650,63 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved