Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

22 березня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя та визнання права власності на автомобіль. В обґрунтування позову зазначив, що з 17.06.2008 перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 21.11.2017 по справі № 671/849/19. За час перебування у шлюбі було придбано майно, а саме: однокімнатну квартиру [ADDRESS] , вартістю 69774 грн.; автомобіль марки ВАЗ, моделі 21104, 2009 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , зареєстрований 21.01.2013 за [PERSON] ; причіп АМС 500 СТАРКОНЬ, 2016 року випуску, зареєстрований 25.03.2016 за позивачем. [PERSON] вважає вказаний автомобіль своєю особистою приватною власністю, оскільки він придбаний за його особисті кошти, надані його матір`ю - [PERSON] в січні 2013 року. Наявність коштів та їх зняття з рахунків [PERSON] підтверджується виписками АТ КБ "ПриватБанк" по картках клієнта. Зазначив, що згоди про поділ спільного сумісного майна подружжя між сторонами не досягнуто. Із врахуванням заяви про зміну позовних вимог від 04.12.2019 просить визнати автомобіль марки ВАЗ-21104, 2009 року випуску, д.н.з. [NUMBER] його особистою приватною власністю; в порядку поділу майна подружжя визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , і за [PERSON] право власності на 1/2 частину даної квартири; стягнути з нього на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 3500 грн., як компенсацію вартості 1/2 частини причепу АМС Старконь 500, 2016 року випуску, а даний причіп залишити у його власності. В судовому засіданні позивач та його представник, з врахуванням змінених вимог, позов підтримали та просили задовольнити за підстав викладених у позовній заяві та в заяві про зміну позовних вимог від 04.12.2019. Зазначили, що автомобіль ВАЗ-21104, д.н.з. [NUMBER] є приватною власністю позивача, оскільки придбаний за рахунок коштів, наданих його матір`ю [PERSON] , які остання зняла зі свого депозитного рахунку, а також за кошти від продажу автомобіля ВАЗ 2102, 1984 року випуску д.н.з. [NUMBER] належного [PERSON] . Представник відповідача в судовому засіданні визнала позовну вимогу про стягнення на користь [PERSON] половини вартості причепа, проти задоволення решти позовних вимог - заперечила. Вказала, що спірні квартира, автомобіль та причіп є спільним сумісним майном сторін, яке придбане за спільні кошти подружжя. Вимогу позивача про визнання за ним права приватної власності на автомобіль вважає необґрунтованою та недоведеною. Виписки банку, як і показання свідків не доводять придбання в січні 2013 року спірного транспортного засобу за особисті кошти [PERSON] . Також вказала, що автомобіль та причіп стоять в гаражі у відповідача, однак вона ними не користується взагалі. Свідок [PERSON] (мати позивача) в ході її допиту вказала, що у неї була машина ВАЗ 2102 - жигуль, який вона віддала в користування сину [PERSON] . Її син та невістка молоді, вони хотіли собі придбати нову машину, а вона їм у цьому допомогла. Тому, в 2013 році вони обоє продали стару машину і ці кошти пішли на придбання нового авто. Крім того, у неї були кошти на депозиті в банку, які вона в кінці 2012 року зняла та передала сину, коли він до неї прийшов. Сума знятих коштів становила близько 37-38 тисяч гривень. Дані гроші було надано для придбання машини. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] зазначив, що біля будинку побачив машину ВАЗ 2102 (жигуль), яку він купив в [PERSON] за 16 тисяч гривень навесні 2011 року. Її власником була мати позивача. Гроші за машину передавав в квартирі, і при цьому була присутня дружина [PERSON] . На що були витрачені ці гроші сторонами він не знає. Суд, вислухавши вступне слово позивача та представників сторін, допитавши свідків, дослідивши наявні в справі докази та надавши їм оцінку приходить до таких висновків. Правове врегулювання спору між сторонами регламентовано нормами ЦК України, СК України. За правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Презумція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Згідно із частинами другою та третьою статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. За загальним правилом, при розгляді справ про поділ спільного майна подружжя вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Судом в ході розгляду справи встановлено, що з 17.06.2008 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 21.11.2017 по справі № 671/849/17 (а.с. 8). В [PERSON] та [PERSON] є спільний син [PERSON] , [INFO] , який проживає з відповідачем (а.с. 8). Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків доводиться, що [PERSON] та [PERSON] під час перебування в шлюбі мали доходи, в тому числі в 2012-2013 роках (а.с. 55, 56, 120). 23 січня 2019 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] і змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 46). Відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири від 27.01.2010 [PERSON] придбав однокімнатну квартиру [ADDRESS] за 69774 грн. Договір укладено за згодою дружини покупця - [PERSON] Право власності зареєстровано за позивачем 01.02.2010 (а.с. 9-11). Згідно з висновком експерта від 15.10.2019 № 10.10-002:19 за результатом проведення судової оціночно-будівельної експертизи, ринкова вартість вищевказаної квартири станом на 15.10.2019 складає 351510 грн. 41 коп. (а.с. 90-103). Також сторонами в період шлюбу було придбано причіп АМС 500 СТАРКОНЬ, 2016 року випуску, зареєстрований 25.03.2016 за [PERSON] (а.с. 14). Факт перебування вказаних причепу та квартири у спільній сумісній власності подружжя визнали всі учасники справи, як і вказану позивачем вартість причепу, що підлягає поділу. За таких обставини, суд встановив, що квартира [ADDRESS] , вартістю 351510 грн. 51 коп. та причіп АМС 500 СТАРКОНЬ, 2016 року випуску, вартістю 7000 грн. є спільною сумісною власністю подружжя. Отже, дане майно належить сторонам на праві спільної сумісної власності та частки останніх є рівними, а отже 1/2 частки вартості спірної квартири складає 175755 грн. 20 коп., а 1/2 частки вартості причепу складає 3500 грн. Ціна позову (в цій частині) становить 179255,20 грн. З пояснень позивача та представників сторін слідує, що вищевказана квартира знаходиться в користуванні позивача [PERSON] , оскільки він у ній проживає. Спірне рухоме майно знаходиться у відповідача [PERSON] , і як вказує її представник, ним остання не користується. Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Вказану вимогу Закону позивачем виконано, оскільки він вніс компенсацію частки вартості причепу на відповідний рахунок, що доводиться квитанцією від 05.12.2019 (а.с. 142). Суд також враховує, що представник відповідача - адвокат Бацюк О.М. визнала позовну вимогу про стягнення на користь її довірителя половини вартості причепу та визнання права власності на дане майно за [PERSON] . Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги [PERSON] про визнання за кожним із сторін права власності на 1/2 частину квартири, та стягнення з позивача на користь [PERSON] грошових коштів в розмірі 3500 грн., як компенсацію вартості 1/2 частини причепу АМС Старконь 500, 2016 року випуску, а причіп залишити у його власності є законним та обґрунтованим, а тому позов в цій частині суд задовольняє. Щодо вирішення спору в частині визнання автомобіля марки ВАЗ, моделі 21104, 2009 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , зареєстрованого 21.01.2013 особистою приватною власністю [PERSON] , суд приходить до висновку про недоведеність факту придбання даного рухомого майна за особисті кошти позивача. Судом встановлено, що 12.01.2013 на підставі довідки-рахунку № ААА055404 було придбано вищевказаний автомобіль, який зареєстровано за позивачем [PERSON] . Під час реєстрації було внесено відомості про право дружини - [PERSON] користуватись автомобілем, що підтверджується реєстраційною карткою транспортного засобу (а.с. 13) і не заперечувалось сторонами. Доводи сторони позивача про те, що автомобіль ВАЗ-21104, д.н.з. [NUMBER] є його приватною власністю, оскільки придбаний за рахунок коштів, наданих матір`ю [PERSON] , які остання зняла зі свого депозитного рахунку, а також за кошти від продажу автомобіля ВАЗ 2102, 1984 року випуску д.н.з. [NUMBER] належного [PERSON] , не знайшли свого підтвердження. Відповідно до виписок по картковим рахункам [PERSON] , виданим ПАТ КБ "ПриватБанк" за період з 12.02.2000 по 12.03.2019 (а.с. 15, 16) вбачається, що було проведено операції, пов`язані із договорами вкладу, в тому числі, видача вкладу та відсотків. Суд вважає, що дані виписки не можуть бути доказами того, що зняті з рахунків матері позивача кошти були спрямовані на придбання 21.01.2013 спірного автомобіля. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що вона хотіла допомогти молодому подружжю купити новий автомобіль, а тому надала сину в кінці 2012 року гроші в сумі 37-38 тисяч гривень. Крім того, сторонами було продано належний їй автомобіль - ВАЗ 2102 і ці кошти також витрачено на придбання спірного авто. Свідок [PERSON] зазначив, що він придбав в [PERSON] машину ВАЗ 2102 (жигуль) за 16 тисяч гривень навесні 2011 року. На що були витрачені ці гроші сторонами він не знає. Отже, показання даних свідків, на переконання суду, не доводять факт придбання спірного автомобіля за особисті кошти позивача. За таких обставин, суд вважає не спростованою презумпцію спільності права власності подружжя на майно придбане в шлюбі, а тому спірний автомобіль ВАЗ 21104 є спільною сумісною власністю подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи, що позивачем не заявлено вимоги про поділ автомобіля, не зверталась із зустрічним позовом і відповідач [PERSON] , відтак суд позбавлений можливості вийти за межі позовних вимог, та самостійно вирішити порядок поділу транспортного засобу між сторонами. Тому, в частині позовних вимог [PERSON] про визнання автомобіля марки ВАЗ-21104, 2009 року випуску, д.н.з. [NUMBER] його особистою приватною власністю необхідно відмовити. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з позовною заявою та заявою про зміну позовних вимог позивачем було сплачено судовий збір в сумі 2722,61 грн. (а.с. 1, 133). Судовий збір що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог становить 1792 грн. 60 коп. Судові витрати відповідача за проведену судову оціночно-будівельну експертизу становлять 1238 грн. 16 коп. (а.с. 89). Враховуючи, що експертне дослідження проводилось для визначення ринкової вартості спірної квартири, право власності на яку судом визнано в ідеальних частках за кожною стороною, відтак, враховуючи принцип пропорційності судового процесу, суд вважає за необхідне врахувати половину вартості даних судових витрат на користь [PERSON] при розподілі судових витрат сторін. Отже, з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню 1173 грн. 52 коп. судових витрат (1792, 60 грн. - 619,08 грн.).

Outcome: partial