Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

28.11.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів, мотивуючи тим, що вона є рідною бабою [PERSON] , [INFO] , мати якого [PERSON] , відповідач у справі, її донька. Вона повністю утримує малолітнього онука, який проживає разом з нею та з її чоловіком [PERSON] , [INFO] , та донькою [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] народився [INFO] , батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Шлюб між батьками дитини було розірвано. Відповідачі не займаються належним вихованням свого сина, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина, а саме: не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, не забезпечують необхідним харчуванням, не займаються лікуванням дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання. Не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до його внутрішнього світу, не створюють умов для отримання ним освіти, гроші на потреби сина не надають. Її донька, зареєстрована в квартирі, де вона проживає зі своїм чоловіком та іншою донькою. Квартира належить її чоловікові на підставі договору дарування від 11.01.1995 року. Протягом року відповідач не з`являється в їхній квартирі та на даний момент, вона не знає її постійного місця перебування. Нею були здійснені заходи досудового врегулювання спору. Будь - яких перешкод для виконання відповідачем своїх зобов`язань, вона не чинила. Вона неодноразово пропонувала відповідачу спілкуватися з дитиною, купувати йому одяг і продукти харчування, брати іншу участь у його вихованні та утриманні, але цього робити відповідач не бажає, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. 25.09.2018 року Виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради винесено рішення №526 щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачів стосовно їх малолітнього сина [PERSON] , оскільки виконавчий комітет дійшов висновку, що батьки дитини ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина, що є правою підставою для позбавлення батьківських прав та, що таке рішення є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. Відповідно до інформації, наданої адміністрацією комунального закладу Білоцерківської міської ради «Білоцерківською міською лікарнею №4» батько дитини [PERSON] перебував під диспансерним наглядом лікаря-нарколога з приводу синдрому залежності від наркотичного засобу з 2009 року, а мати дитини [PERSON] перебувала під профілактичним наглядом лікаря-нарколога з приводу вживання наркотичного засобу зі шкідливими наслідками з 2015 року по 2016 рік. Вона вважає, що батьки [PERSON] можуть показувати негативний приклад дитині та при цьому він отримує психологічну травму, яка залишається на все життя та може вважати поведінку батьків нормою. Оскільки відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини та служба у справах дітей Білоцерківської міської ради вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини, встановлення опіки над малолітнім [PERSON] з її боку, в разі позбавлення батьків дитини батьківських прав, то вона має право стати опікуном та повністю відповідати за його виховання як його баба. Відповідачі добровільно матеріальну допомогу для належного утримання [PERSON] не надають, у зв`язку з чим порушуються його інтереси. На даний момент, вона не знає де працюють і чим займаються відповідачі, але вони перебувають в працездатному віці, і можуть працювати, не обтяжені турботами щодо утримання інших дітей або не працездатних батьків і являючись батьками малолітнього [PERSON] зобов`язані утримувати його до повноліття. Дитина відповідного віку потребує матеріальної допомоги, забезпеченості продуктами харчування, одягом та інших необхідних речей. Просила позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] щодо їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , призначити її, [PERSON] опікуном [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідачів аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі, в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до повноліття дитини. 01.02.2019 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 23.05.2019 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області провадження у справі в частині позовних вимог заявлених до [PERSON] , закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст.255 ЦПК України. 23.05.2019 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила позбавити батьківських прав [PERSON] щодо її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , призначити її, [PERSON] опікуном [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частина з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до повноліття дитини. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином,в тому числі шляхом опублікування оголошення на офіційному сайті Судової влади України, причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності та відзив до суду не подала. Представник третьої особи, Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Дишлюк Володимир Олександрович, в судовому засіданні позов підтримав та не заперечував щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та призначення [PERSON] опікуном [PERSON] , [INFO] та стягнення з відповідача аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частина з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до повноліття дитини. На підставі ст. 280 ЦПК України та суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши учасників справи, покази свідків: [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.165 Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , є відповідач у справі - [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак, не проживає за вказаною адресою з вересня 2017 року, та [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , та [INFO] помер. Батьки малолітнього перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.07.2017 року, що підтверджується матеріалами справи (а.с.33,34,35,54,104). Також, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю [PERSON] та бабусею малолітнього [PERSON] , [INFO] , з 22.08.1987 року позивач перебуває у шлюбі з [PERSON] , що підтверджено матеріалами справи ( а.с. 54,67). З договору дарування квартири від 11.01.1995 року (а.с.65) вбачається, що квартира, [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] . Згідно довідки Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Київської області №5483 від 30.10.2018 року (а.с.66), малолітній [PERSON] , [INFO] , з 02.12.2015 року зареєстрований та проживає з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою, також, зареєстровані: з 08.08.2001 року [PERSON] , [INFO] , з 30.10.2002 року [PERSON] , [INFO] , та з 02.12.2015 року [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з Акту №164/1, про фактично проживаючих осіб, від 30.11.2018 року (а.с.78), в квартирі [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , однак, фактично проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Тимчасово відсутня із числа зареєстрованих [PERSON] , [INFO] . Акт підписано власником квартири [PERSON] та мешканцями будинку: [PERSON] , [PERSON] . [INFO] на підставі заяви [PERSON] , з метою призначення її опікуном над [PERSON] , було проведено обстеження умов її проживання за адресою: [ADDRESS] , та складено Акт обстеження житлово-побутових умов потенційного опікуна, піклувальника, комісією в складі:завідуючої ЗДО №20 Осадчої С .В., вихователя методиста [PERSON] , вихователя [PERSON] (а.с.17), з якого вбачається, що для виховання, розвитку дитини створено умови: є окрема кімната, достатня кількість одягу, іграшок, розвивальних ігор. Згідно довідки Дошкільного навчального закладу (ясла-садок) комбінованого типу №20 «Берізка» №28 від 04.05.2018 року, що видана [PERSON] (а.с.58), її внук [PERSON] , [INFO] , дійсно відвідує заклад дошкільної освіти №20 «Берізка» з 01.01.2018 року по теперішній час. За період відвідування мама [PERSON] та батько [PERSON] дитиною не цікавилися, не телефонували, в закладі не з`являлися, вихованням хлопчика займається бабуся [PERSON] . Згідно висновку про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини (а.с.18), [PERSON] , [INFO] - здоровий. Згідно висновку про стан здоров`я заявника (а.с.61), [PERSON] , [INFO] - здорова. Згідно висновку про стан здоров`я заявника (а.с.62), [PERSON] , [INFO] - здоровий. З довідки №2222/02 від 04.10.2018 року (а.с.63), вбачається, що [PERSON] знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ Білоцерківського об`єднаного управління ПФУ і отримує пенсію за віком, яка з 01.04.2018 року по 01.11.2018 року становила 10 164, 00 грн. Згідно довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» (а.с.79), [PERSON] працює в ТОВ «АТБ-маркет» з 01.06.2018 року на посаді продавець-консультант у підрозділі маг. Продукти 819 і її заробітна плата становила з 01.06.2018 року по 01.11.2018 року 43 742,87 грн. З довідки №2245/02 від 08.10.2018 року (а.с.64), вбачається, що [PERSON] знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ Білоцерківського об`єднаного управління ПФУ і отримує пенсію за віком, яка з 01.04.2018 року по 01.11.2018 року становила 10 907,69 грн. З довідки Міністерства внутрішніх справ України Департаменту Інформаційних технологій Серії ІАА №0537299 (а.с.68), вбачається, що за обліками МВС громадянка України [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Озерна Київської області Україна на території України станом на 08.07.2018 року до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Відповідно до ст. 141 СК України батько і мати мають рівні права й обов`язки у відношенні своїх дітей. Згідно ст. 154 СК України захист прав і інтересів неповнолітніх дітей належить їхнім батькам. Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч.1 ст.164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. 25.09.2018 року Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради Київської області ухвалив рішення №526 «Про вирішення судового спору щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] стосовно їх малолітнього сина [PERSON] (а.с.54), відповідно до якого виконавчий комітет вирішив, що [PERSON] та [PERSON] в порушення вимог чинного законодавства України з питань охорони дитинства ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина, що є правою підставою для позбавлення їх батьківських прав. Позбавлення їх батьківських прав щодо їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що відповідач її сестра, вона її бачила останній раз у вересні 2017 року. Вона її розшукувала, подавала на розшук, останній раз відповідач телефонувала 19.04.2018 року, але додому їхати не захотіла. Позивач може бути опікуном онука, оскільки вона його виховує та піклується про нього. [PERSON] помер, однак він за життя сином не займався та не цікавився. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що він проживає в селі Озерна та є сусідом позивача в селі. Відповідач дочка позивача, останній раз він її бачив два роки тому. Позивач кожні вихідні з онуком приїжджає до села, піклується про нього, утримує та виховує. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. А відповідно до ст. 27 цієї Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Європейський суд з прав людини (рішення у справі "Хант проти України" від 07.12.2006, рішення у справі Olsson v. Sweden (№2) від 27.11.1992) нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Рішення Європейського Суду з прав людини згідно з ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" мають в Україні значення джерела права. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки від 27 лютого 1991 р., частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , свідомо самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків в повній мірі щодо [PERSON] з [INFO] , не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, не забезпечує необхідним харчуванням, не займається лікуванням дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти, гроші на потреби сина не надає, що підтверджено зазначеними матеріалами справи, які узгоджуються з поясненнями позивача та показами свідків. Також, судом встановлено, що вихованням, піклуванням, утриманням [PERSON] з [INFO] року народження , займається його бабуся [PERSON] , [INFO] , яка забезпечує його усім необхідним для його розвитку, виявляє інтерес до внутрішнього світу дитини, піклується про його фізичний та духовний розвиток. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов в частині позбавлення відповідача батьківських прав щодо її малолітнього сина відповідає інтересам дитини. Позивач, також, просила встановити її опікуном над малолітнім [PERSON] , [INFO] . Так, 12.11.2018 року Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області склала висновок про доцільність встановлення опіки над малолітнім [PERSON] , [INFO] , оскільки це відповідає інтересам дитини. Опікуном призначити бабусю [PERSON] , в разі позбавлення батьків дитини [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.56). Відповідно до ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними, схожі положення містяться і в ст. 243 Сімейного Кодексу, в якій зазначено, що опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 4 ст. 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до ст. 244 Сімейного Кодексу опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Відповідно до ст. 249 Сімейного Кодексу опікун, піклувальник зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти. Опікун, піклувальник має право самостійно визначати способи виховання дитини з урахуванням думки дитини та рекомендацій органу опіки та піклування. Враховуючи, що позивач перебуває з малолітнім у родинних відносинах, здатна до виховання хлопчика, який з народження проживає з бабусею, між ними є тісний зв`язок та враховуючи висновок Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області, суд, вважає за доцільне призначити [PERSON] опікуном над малолітнім [PERSON] , [INFO] . За положеннями ч.2 ст. 165 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідач не надала до суду жодних належних та допустимих доказів, які б спростовувати доводи позивача. Зважаючи на вищенаведене, виходячи винятково з інтересів дитини, враховуючи наявність факту ухилення відповідача від свого обов`язку виховувати та утримувати дитину, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, тому слід позбавити батьківських прав [PERSON] щодо її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , призначити [PERSON] опікуном [PERSON] , [INFO] , стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частина з усіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.11.2018 року і до повноліття дитини. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач при подачі позову до суду сплатила судовий збір в розмірі 704,80 грн. (а.с. 1), та заявила клопотання про залишення даних витрат за нею без відповідного відшкодування.

Outcome: approved