Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

25 вересня 2015 року позивач звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я. Свої позовні вимоги з урахуванням уточненої позовної заяви обґрунтувала тим, що відповідачка [PERSON] є моєю сусідкою, яка разом зі своїм чоловіком [PERSON] проживає в тому ж будинку, але в іншому під'їзді в квартирі № 8. Відповідачка має собаку на кличку "Бім" безпородного, чорної масті, середнього розміру, який проживає в її квартирі. 14 серпня 2015 року після 20-ї години позивач вийшла на вулицю подихати свіжим повітрям та проходжувалася біля свого будинку. Раптово на неї ззаду напав собака, схватив за ногу та вкусив, вона розвернулася і собака вкусив її за другу ногу. Це була собака відповідачки, яка в цей час стояла на своєму балконі та спостерігала за тим, як її собака кусає позивача. На зауваження позивача з приводу неналежного утримання свого собаки відповідачка відповіла їй нецензурною лайкою. У позивача була сильна кровотеча з ран на правій стопі та лівій гомілці та біль. Вона негайно звернулася за медичною допомогою в ДУ "Відділкова лікарня ст. Нижньодніпровськ - Вузол Придніпровської залізниці" та була негайно госпіталізована. Перебувала на стаціонарному лікуванні з 14 серпня 2015 року по 31 серпня 2015 року, де отримала необхідне лікування та відповідні щеплення. Після проведеного щеплення їй було запропоновано придбати вакцину за власні кошти, для чого вона звернулася до відповідачки та її чоловіка, але вони категорично відмовилися придбавати вакцину. 15.08.2015 року позивач звернулася з заявою на ім'я дільничого інспектора міліції про притягнення відповідачки до відповідальності за неналежне утримання собаки, на яку отримала відповідь від 28.08.2015 року за № 47/8526 про те, що факти підтвердилися і відповідачка [PERSON] була притягнена до адміністративної відповідальності за ст. 154 ч. 2 КУпАП. На підставі викладеного, враховуючи заяву про збільшення розміру позовних вимог, позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 494 грн 06 коп, в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 грн, а всього 10 494 грн 06 коп.(а.с.16-17, а.с.24). Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд задовольнити позов з підстав викладених у позовній заяві. Пояснила, що собака відповідачки вкусила спочатку одну ногу, а коли розвернулася вкусила іншу, а відповідач в цей момент стояла на балконі 2 поверху. У позивачки потекла кров із ніг, на що відповідач відповіла, що вона не помре. Позивач звернулася у лікарню, вона є пенсіонером, лікування було здійснено за її власні кошти. Перед тим як подати позов до суду, позивач запропонувала відповідачу вирішити питання самостійно без судового розгляду, на що відповідач відмовилася. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд задовольнити позов, стягнувши заявлені суми із відповідача. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи судом належним чином повідомлена, причина неявки суду невідома. Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України за правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК України та ухвалити по справі заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд доходить до висновку про те, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав, що встановлені в судовому засіданні. У відповідності до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Тобто диспозицією зазначеної правової норми чітко визначено, що підставами для відшкодування матеріальної шкоди є деліктна поведінка однієї особи по відношенню до іншої, факт настання такої шкоди, як юридичний наслідок, причинний звязкою між деліктною поведінкою особи та фактом настання матеріальної шкоди, а також вина завдавача шкоди. В судовому засіданні було встановлено, 14 серпня 2015 року після 20-ї години за адресою вул. Іларіонівська 24, м. Дніпропетровськ собака відповідача покусала позивача біля першого під'їзду, та заподіяла шкоду здоров'ю, чим відповідач порушила правила тримання собак, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення (а.с. 32). Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська по справі №206/4754/15-ц [PERSON] визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 154 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 3 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 51грн. (а.с.34). За таких обставин, суд приходить до висновку про доведеність протиправної поведінки [PERSON], яка виявилася у неналежному утриманні собаки, чим було завданоматеріальної та моральної шкоди позивачу. Документально підтверджено, що сума завданих [PERSON] матеріальних збитків складає 494грн. 06 коп. (а.с.8-9, а.с.25-26). Позивач перебувала на стаціонарному лікуванні з 14 серпня 2015 року по 31 серпня 2015 року, де отримала необхідне лікування та відповідні щеплення (а.с. 4). За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позов позивача, стягнувши 494грн. 06 коп. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди. Вирішуючи спір в частині відшкодування моральної шкоди суд виходить із наступного. В силу ч. 1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. У відповідності до ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Позовні вимоги позивач у частині відшкодування моральної шкоди у сумі 10000,00 грн. мотивує перенесенням нервово-психічного потрясіння, сильного болю, погіршенням самопочуття, спричиненням тілесних ушкоджень, порушенням звичайного способу життя. Однак на думку суду зазначена сума є завищеною, не відповідає дійсним обставинам справи, глибині та періоду страждань, не ґрунтується на засадах розумності та справедливості, а тому розмір її відшкодування слід зменшити до 5000,00 грн. В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з вищенаведених обставин справи, а також діючого матеріального закону, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 487,20 грн.

Outcome: partial