Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою відповідно до якої просив суд винести рішення яким визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами за адресою: Полтавська область м.Кременчук, провулок Кіровоградський, 20/2, що в цілому складається з житлового будинку «Аа», житловою площею 47,8 кв.м., сараю «Б», сараю «Г», погребу «бп», вбиральні «Д», колодязя «к», огорожі №1,2,3, розташованих на земельній ділянці комунальної власності розміром 518 кв.м., в порядку спадкування після померлого 03.04.2015 року батька [PERSON]. Свої вимоги мотивував тим, що 3 квітня 2015 року помер його батько [PERSON], [INFO]. Після його смерті відкрилася спадщина, а саме 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами за адресою Полтавська область, м. Кременчук, провулок Кіровоградський, буд. № 20/2. У встановлений законом строк він прийняв спадщину шляхом подачі нотаріусу відповідної заяви. Звернувшись в подальшому за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено з причини відсутності державної реєстрації права власності на спадкове майно за спадкодавцем. З таких обставин він змушений захищати його право власності на спадкове майно в судовому порядку. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, що в ньому зазначені. Представник відповідача - Кременчуцької міської ради Полтавської області всудовому засіданні у задоволенні позову просила відмовити у звязку з тим, що Кременчуцька міська рада є неналежним відповідачем у справі, а належними відповідачами є інші спадкоємці. Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилась, хоча завчасно надіслала до суду заяву відповідно до якої просила суд слухати справу у її відсутність та винести рішення на розсуд суду. Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне: Позивач [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІІ-ВЛ №405753, яке видане Палацом шлюбів та новонароджених «Октябрський» м. Харкова [INFO]. 03 квітня 2015 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І ВЛ №493462, яке видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 04 квітня 2015 року та після його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст..1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст..1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як встановлено судом, особисте розпорядження на випадок своєї смерті (заповіт) [PERSON] не залишав. Згідно з ст. 1261 ЦПК у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як встановлено судом, у першу чергу спадкування за законом після смерті [PERSON] увійшли його мати [PERSON], дружина [PERSON] та син позивач по справі [PERSON] Відповідно до ст..1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ст..1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Ст..1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. 29.08.2015 року [PERSON], як спадкоємець за законом першої черги, подала приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу [PERSON] заяву про відмову від належної їй частини спадкового майна, що залишилось після смерті її чоловіка [PERSON] та вказана відмова від прийняття спадщини, протягом строку встановленого ст..1270 ЦК України, останньою не відкликалась. 29.08.2015 року [PERSON], як спадкоємець за законом першої черги, подав приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу [PERSON] заяву про прийняття спадщини, яка відкрилась після померлого 03.04.2015 року [PERSON] 29.09.2015 року [PERSON], як спадкоємець за законом першої черги, подала приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу [PERSON] заяву від 03.09.2015 року про відмову від належної їй частини спадкового майна, що залишилось після смерті її сина [PERSON] на користь [PERSON] та вказана відмова від прийняття спадщини, протягом строку встановленого ст..1270 ЦК України, останньою не відкликалась. 26.08.2016 року [PERSON], як спадкоємець за законом першої черги, звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилась після померлого 03.04.2015 року [PERSON]., а саме на 1/2 частину житлового будинку №20/2 з господарськими будівлями, що розташований по провулку Кіровоградському в м.Кременчуці Полтавської області. Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.08.2016 року, відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку №20/2 з господарськими будівлями, що розташований по провулку Кіровоградському в м. Кременчуці Полтавської області, оскільки не подані документи, які підтверджують реєстрацію права власності на 1/2 частку вищевказаного житлового будинку за померлим [PERSON]. Згідно із ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до\~ст.392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна. Відповідно до акту від 27 лютого 1954 року, складеного представником Управління головного архітектора міста Кременчука, 27.02.1954 року на підставі рішення №31 виконкому Крюківської районної [PERSON] депутатів трудящих від 15 лютого 1954 року, здійснено відвід в натурі земельної ділянки [PERSON] площею 518 кв.м., для будівництва індивідуального житлового будинку по провулку Кіровоградському №20/2 в м. Кременчуці Полтавської області. Згідно дозволу інспекції державного архітектурно будівельного контролю №102 від 02 квітня 1954 року, [PERSON] надано дозвіл на проведення будівельних робіт по будівництву індивідуального житлового будинку з надвірними спорудами на земельній ділянці №20/2 по провулку Кіровоградському в м. Кременчуці Полтавської області. Відповідно до довідки виданої КП «МБТІ» 03.09.2015 року за вих..№61/3301, за даними архівного обліку станом на 28.12.2012 року в комунальному підприємстві «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради» за [PERSON], на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, що виданий Крюківським міськкомунгоспом за р.№8441 від 19.03.1954 року, посвідчений Крюківською держнотконторою за р.№844/1 від 22.03.1954 року, зареєстровано нерухоме майно, а саме 1/2 частина житлового будинку по провулку Кіровоградському, 20/2 в м. Кременчуці. Як достовірно встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, [PERSON], який є батьком [PERSON], помер 19.01.2003 року. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.11.2005 року, виданого державним нотаріусом Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №1-1316, посвідчено, що на підставі заповіту, посвідченого Другою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою 09.01.1996 року, спадкоємцем майна [PERSON], який помер 19.01.2003 року є [PERSON] та спадкове майно, на яке видане це свідоцтво складається з права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходитися в м.Кременчуці по провулку Кіровоградському №20/2 та в цілому складається з житлового будинку «Аа», житловою площею 47,8 кв.м., сарая «Б», сарая «Г», погреба «бп», вбиральні «Д», колодязя «к», огорожі №1,3,4, розташованого на земельній ділянці комунальної власності розміром 518 кв.м.. Відповідно до ст..1299 ЦК України в редакції, яка була чинною до 04.07.2013 року, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Як установлено судом, [PERSON] право на спадщину на нерухоме майно - 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в м.Кременчуці по провулку Кіровоградському, 20/2 в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, не зареєстрував. Між тим, ст.1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст..1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Тобто у випадку, якщо спадщина прийнята, однак не здійснено державну реєстрацію права на спадщину, слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину, або одержавши таке свідоцтво не здійснив його державної реєстрації. Відповідно до ст.. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, а також те, що як встановлено судом, [PERSON] є таким, що прийняв спадщину, яка відкрилась після померлого 19.01.2003 року [PERSON] та до складу якої входило право на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: Полтавська область м.Кременчук провулок Кіровоградський, 20/2, а [PERSON] є таким, що прийняв спадщину, яка відкрилась після померлого 03.04.2015 року [PERSON], то суд приходить до висновку, що позов є законним і обґрунтованим та за позивачем необхідно визнати право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: Полтавська область м.Кременчук провулок Кіровоградський, 20/2, в порядку спадкування після померлого 03.04.2015 року [PERSON]

Outcome: approved