Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в липні 2017 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом до Товариства з обмеженою «Концерн «Київпідземшляхбуд» посилаючись на те, що він працював охоронником 3 розряду в ТОВ "КОНЦЕРН"КИЇВПІДЗЕМШЛЯХБУД", звільнений за власним бажанням. За час роботи відповідач постійно затримував виплату заробітної плати на всі його вимоги виплати заробіток вказував на відсутність коштів. Він вимагав у відповідача видати довідку про заборгованість по виплаті заробітку, але отримав лише довідку про доходи №32 від 26.06.2017 року. Із даної довідки вбачається, що його заробіток у серпні 2016 року склав 4746 утримано податки в сумі 925, 47, у вересні - 4286, утримано 835,77, в жовтні 4572, утримано 891,54, в листопаді 4285,72 утримано 835,72, в грудні 4571,48 утримано 891,44. В січні 2017 року нараховані 4571,48 утримано 891,44, в лютому 4000 утримано 780, в березні 4571,43 утримано 891,40, в квітні 4571,43 утримано 891,43 та в травні 4571,43 утримано 891,43. Всього за даний період його заробіток становить 44 746, 97 грн. утримано податків в сумі 8 725, 67 грн. таким чином відповідач зобов'язаний був перерахувати йому кошти в сумі 36 021,30 грн. На картковий рахунок Райффазен Банк Аваль заробітна плата поступила лише в листопаді 2016 року в сумі 2000 грн., в листопаді 3820,53, в грудні 3450,23 та в квітні 2017 - 3680,46, тобто заробіток був перерахований лише частково в сумі 12951,22 грн. Тобто, відповідач не виплатив заробітну плату за весь період роботи в сумі 34770,08 грн. Крім матеріальних збитків, відповідач завдав йому моральні страждання внаслідок не виплати йому заробітної плати та ігнорування його законних прав, погіршився його стан здоров'я, моральні страждання вимагають від нього додаткових зусиль для організації він та його сім"я потребує значних витрат на ліки, комунальні послуги, витрати коштів на харчування, тому він змушений був влаштуватися на роботу, але з вини відповідача зазнав лише додаткових витрат на проїзд та інші витрати. Свої моральні страждання він оцінює в 5000 грн. Тому позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 34770, 08 грн. заборгованості по заробітній платі та 5000 грн. моральної шкоди. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Тому суд вважає можливим слухати справу за відсутності відповідача, з ухваленням заочного рішення в порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, ввжає що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що з 04.08.2016 року по 17.07.2017 року позивач працював у ТОВ «Концерн «Київпідземшляхбуд» охоронником 3 розряду, що підтверджується записами в трудовій книжці. При звільненні позивача, в порушення вимог ст. 116 КЗпП України, відповідач не здійснив розрахунок по заробітній платі. Відповідно до довідки про доходи №32 від 26.06.2017, виданої ТОВ «Концерн «Київпідземшляхбуд», загальний розмір доходу за період серпень 2016 - травень 2017 становить 44746,97 грн. З виписок по картковому рахунку позивача, наданими Райффайзен Банк Аваль 29.06.2017, вбачається, що позивачеві проведено перерахування заробітної плати частково в розмірі: 2000 грн., 3680, 46 грн., 3820,53 грн., 3450, 23 грн., що разом становить 12951, 22 грн. Тобто, позивачу не сплачено заробітну плату в розмірі 23070, 08 грн. (36021,30 грн. - 12951,22 грн. = 23070,08 грн.). У відповідності до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Статтею 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таким чином, приймаючи до уваги надані докази позивача, а також те, що відповідачем не спростовано факт наявності заборгованості по заробітній платі, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному звязку, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог в цій частині та необхідність їх часткового задоволення у розмірі 23070, 08 грн., оскільки позивачем не надано підтвердження наявності суми заборгованості в розмірі 34 770, 08 грн. Стосовно позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті. Згідно із ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої у наслідок порушення її прав. Згідно із п. 2, 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у приниженні ділової репутації фізичної особи. Що стосується моральної шкоди, то суд частково задовольняє ці вимоги, оскільки відповідно роз'яснень даних в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди обов'язковому з'ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача, та вина останнього в її заподіянні. Зокрема суд повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин, та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому. Але позивач не довів позов в цій частині, не надав докази на підтвердження суми моральної шкоди, з яких міркувань визначена сума 5000 гр., які моральні чи фізичні страждання або витрати немайнового характеру зазнав позивач, тому суд відмовляє позивачу в частині задоволення позову про відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial