Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до Новоайдарського районного суду Луганської області з даним позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] селищної ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом та встановлення факту належності правовстановлюючих документів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 28.07.2015 року померла [PERSON], яка постійно проживала за адресою: [INFO], у складі сімї одна. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, а саме: земельна ділянка № 177 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,1646 га, кадастровий номер 4423155100:01:006:0042, розташована на території [PERSON] селищної ради Новоайдарського району Луганської області (Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЛГ № 011047, виданий 15.06.2003 року на підставі рішення 05 сесії XXIV скликання [PERSON] селищної ради від 24.12.2002 року), та земельна частка (пай) члена КСП «Авангард» смт Новоайдар Новоайдарського району Луганської області розміром 6,01 умовних кадастрових гектарів (сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ЛГ № 0134716 від 24.03.1997 року, виданий на підставі рішення [PERSON] районної державної адміністрації від 18.02.1997 року № 48). Згідно заповіту [PERSON], посвідченого 15.10.2012 року приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 805, все своє майно [PERSON] заповідала [PERSON], [INFO], уродженцю [INFO]. Вказаний заповіт є чинним. Інших спадкоємців за заповітом немає. Таким чином, [PERSON] є єдиним спадкоємцем [PERSON] за заповітом, і має право на спадкування вказаного у заповіті майна. Спадкоємців першої, другої черги чи спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку спадщини, у [PERSON] немає. Спадкоємець [PERSON] з 2014 року і дотепер працює і проживає в Російській Федерації. Після смерті [PERSON] [PERSON] надіслав своїй матері [PERSON], заяву про прийняття спадщини [PERSON] (а.с.12). Дана заява подана нотаріусу 14.01.2016 року, підпис посвідчено нотаріусом Івановського міського нотаріального округу Івановської області міста Іваново Російської Федерації [PERSON], реєстр № 1-52. Поштовий лист з цією заявою надійшов до [PERSON] в смт Новоайдар за кілька днів після закінчення строку для прийняття спадщини (після 28.01.2016 року). При зверненні [PERSON] до приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON], для передачі вказаної заяви та таким чином заявити про право сина на спадщину [PERSON], нотаріус надала усну відмову, так як сплив передбачений законом для прийняття спадщини шестимісячний термін, і рекомендувала звернутися до суду з цього приводу. У листопаді 2017 року [PERSON] надіслав [PERSON] довіреність на представництво його інтересів з приводу оформлення його спадкових прав (а.с.14). [PERSON], діючи в інтересах [PERSON], знову звернулася до нотаріуса з метою оформлення його спадкових прав. Ознайомившись з наданими нею документами, нотаріус своїм листом від 16.04.2018 року № 321/01-16 (а.с.16) розяснила, що не може видати [PERSON] свідоцтва про право на спадщину [PERSON], так як, по-перше, [PERSON] не прийняв спадщину у встановлений законом строк; по-друге, надані Державний акт на право власності на земельну ділянку та Сертифікат на право на земельну частку (пай) містять помилки в написанні прізвища власника. Зокрема, прізвище спадкодавці у свідоцтві про її смерть та у її заповіті - «Кобозєва», прізвище власника у Державному акті на право власності на земельну ділянку серія ЛГ № 011047, виданому 15.06.2003 року на підставі рішення 05 сесії XXIV скликання [PERSON] селищної ради від 24.12.2002 року - «Кобазєва», прізвище власника у сертифікаті на право на земельну частку (пай) серія ЛГ № 0134716 від 24.03.1997 року, виданому на підставі рішення [PERSON] районної державної адміністрації від 18.02.1997 року № 48 - «Кобазева». Таким чином, отримати у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину, що залишилася після смерті [PERSON], є неможливим. За таких обставин [PERSON] вимушена звернутися до суду з позовом в інтересах [PERSON] з метою захисту його прав на спадщину, що залишилась після смерті [PERSON] Представник позивача [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] на підставі довіреності (а.с.14), у судове засідання не зявилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити (а.с.26). Представник відповідача [PERSON] селищної ради - [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника [PERSON] селищної ради, при вирішенні спору покладався на розсуд суду, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с.25). Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно положень\~ст.\~211\~ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до положень частини до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони обґрунтовані і підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Судовим розглядом встановлено, що 28.07.2015 року померла [PERSON], яка постійно проживала за адресою: [INFO], у складі сімї - одна, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 470675 (а.с.4), та довідкою № 52 про склад сім'ї від 18.04.2018 року, виданою виконавчим комітетом [PERSON] селищної ради (а.с.5). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка № 177 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,1646 га, кадастровий номер 4423155100:01:006:0042, розташована на території [PERSON] селищної ради Новоайдарського району Луганської областю, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЛГ № 011047, виданий 15.06.2003 року на підставі рішення 05 сесії XXIV скликання [PERSON] селищної ради від 24.12.2002 року (а.с.8), та земельна частка (пай) члена КСП «Авангард» смт Новоайдар Новоайдарського району Луганської області розміром 6,01 умовних кадастрових гектарів, що підтверджується копією сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛГ № 0134716 від 24.03.1997 року, виданий на підставі рішення [PERSON] районної державної адміністрації від 18.02.1997 року № 48 (а.с.7). Нормативна грошова оцінка вказаного майна на час подання позову до суду становить 169171,24 грн, що підтверджується довідкою Відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі Луганської області (а.с.15). Згідно копії заповіту [PERSON], посвідченого 15.10.2012 року приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 805 (а.с.9), все своє майно [PERSON] заповідала [PERSON], [INFO], уродженцю [INFO]. Вказаний заповіт є чинним. Інших спадкоємців за заповітом немає. Таким чином, [PERSON] є єдиним спадкоємцем [PERSON] за заповітом, і має право на спадкування вказаного у заповіті майна. Спадкоємців першої, другої черги чи спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку спадщини, у [PERSON] немає. Спадкоємець [PERSON] з 2014 року і дотепер працює і проживає в Російській Федерації. Після смерті [PERSON] [PERSON] надіслав своїй матері [PERSON], заяву про прийняття спадщини [PERSON] (а.с.12). Дана заява подана нотаріусу 14.01.2016 року, підпис посвідчено нотаріусом Івановського міського нотаріального округу Івановської області міста Іваново Російської Федерації [PERSON], реєстр № 1-52. Поштовий лист з цією заявою надійшов до [PERSON] в смт Новоайдар за кілька днів після закінчення строку для прийняття спадщини (після 28.01.2016 року). При зверненні [PERSON] до приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON], для передачі вказаної заяви та таким чином заявити про право сина на спадщину [PERSON], нотаріус надала усну відмову, так як сплив передбачений законом для прийняття спадщини шестимісячний термін, і рекомендувала звернутися до суду з цього приводу. У листопаді 2017 року [PERSON] надіслав [PERSON] довіреність на представництво його інтересів з приводу оформлення його спадкових прав (а.с.14). [PERSON], діючи в інтересах [PERSON], знову звернулася до нотаріуса з метою оформлення його спадкових прав. Ознайомившись з наданими нею документами, нотаріус своїм листом від 16.04.2018 року № 321/01-16 (а.с.16) розяснила, що не може видати [PERSON] свідоцтва про право на спадщину [PERSON], так як, по-перше, [PERSON] не прийняв спадщину у встановлений законом строк; по-друге, надані Державний акт на право власності на земельну ділянку та Сертифікат на право на земельну частку (пай) містять помилки в написанні прізвища власника. Зокрема, прізвище спадкодавці у свідоцтві про її смерть та у її заповіті - «Кобозєва», прізвище власника у Державному акті на право власності на земельну ділянку серія ЛГ № 011047, виданому 15.06.2003 року на підставі рішення 05 сесії XXIV скликання [PERSON] селищної ради від 24.12.2002 року - «Кобазєва», прізвище власника у сертифікаті на право на земельну частку (пай) серія ЛГ № 0134716 від 24.03.1997 року, виданому на підставі рішення [PERSON] районної державної адміністрації від 18.02.1997 року № 48 - «Кобазева». Факт належності державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЛГ № 011047, виданого 15.06.2003 року на підставі рішення 05 сесії XXIV скликання [PERSON] селищної ради від 24.12.2002 року на ім'я "Кобазєвої Дар'ї Семенівни", та сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛГ № 0134716 від 24.03.1997 року, виданого на підставі рішення [PERSON] районної державної адміністрації від 18.02.1997 року № 48 на імя «Кобазевої Дарї Семенівни» - [PERSON], яка померла 28.07.2015 року, підтверджується: співпадінням імя та по батькові, вказаних у вищевказаних державному акті на право власності на земельну ділянку (а.с.8) та сертифікаті на право на земельну частку (пай) (а.с.7) з імям та по батькові вказаних в свідоцтві про смерть [PERSON] (а.с.4); співпадінням місця проживання власника земельних ділянок згідно державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с.8) та згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) (а.с.7) з місцем проживання [PERSON] згідно довідки № 52 від 18.04.2018 року, виданою виконавчим комітетом [PERSON] селищної ради (а.с.5). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Відповідно до\~постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення"\~суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до 1 ч. ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку може застосовуватись, як спосіб захисту, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, відповідно до Постанови Пленуму ВСУ Про судову практику у справах про спадкування. Стаття 16 ЦК України також передбачає такий спосіб захисту права особи, як «визнання права». Таким чином, судовим розглядом встановлено, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, підтверджені письмовими доказами, сумніву у їх достовірності суд не має, судом достовірно встановлено факт належності правовстановлюючих документів [PERSON], при цьому визнання права власності на спадкове майно не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечував, у звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом встановлення факту належності [PERSON] правовстановлюючих документів та визнання за [PERSON] права власності на спадкове майно в судовому порядку. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст. 16, 328, 392, 1218, 1220, 1221, 1223, 1225, 1235, 1268, 1269 ЦК України, ст. 81 ЗК України,

Outcome: approved