Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

16.12.2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначає, що є співвласницею вказаної квартири, де зареєстрований її племінник [PERSON] , однак в квартирі не проживає з липня 2016 року без поважних причин, не несе витрат зі сплати комунальних послуг, у зв`язку з чим просить визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві та просила про задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомивши телефоном, що визнає позовні вимоги у повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. У відповідності до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Ухвалою суду від 01.03.2021 року до участі у справі були залучені в якості третіх осіб на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог, щодо предмета спору, співвласники квартири [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] .. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання також не з`явились, направили письмові заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі, зазначивши, що не заперечують проти задоволення позову. З`ясувавши правові позиції сторін та дослідивши письмові докази у справі судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 1/4 частці кожному (а.с. 4). На підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 03.02.2021 року державним нотаріусом Другої первомайської державної нотаріальної контори, [PERSON] прийняла спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у вигляді 1/4 частки у праві спільної часткової власності квартири [ADDRESS] . З довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) від 16.12.2020 року вбачається, що в квартирі [ADDRESS] , зареєстровані співвласники квартири [PERSON] , доньки [PERSON] та [PERSON] і з 23.03.2009 року племінник відповідач [PERSON] , (а.с. 7). Позивач зазначає, що відповідач в спірному жилому приміщенні не проживає з липня 2016 року. На підтвердження цього надала довідку про непроживання № 152 від 18.11.2020 року, складену членами правління ОСББ «Дружби народів 32» (а.с. 8). Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. За результатами розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , є власниками квартири [ADDRESS] (а.с. 4). Згідно положень ст.ст. 317, 319, 391 Цивільного Кодексу України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Зі змісту ст.ст. 386, 391 ЦК України слідує, що власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження\~ своїм майном. Верховний Суд України, у своїй постанові від 16.01.2012 року висловив правову позицію, відповідно до якої у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Згідно з п.34) постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ №5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. У відповідності до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відсутність відповідача [PERSON] у спірній квартирі понад встановлені строки підтверджується довідкою про непроживання за місцем реєстрації від 18.11.2020 року та визнанням позову самим відповідачем (а.с. 8). Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Оскільки відповідач [PERSON] з 2016 року не проживає в квартирі [ADDRESS] , яка належить на праві приватної власності що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , суд вважає, що він втратив право користування вказаним жилим приміщенням, а тому позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11.12.2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. А тому, позовні вимоги в частині\~ зняття\~ відповідача\~ з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою є передчасними. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір у розмірі 840.80 грн., який, у зв`язку із задоволенням позову, підлягає стягненню з відповідача на її користь (а.с. 1).

Outcome: partial