Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Великозименівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її батько - [PERSON] . Внаслідок смерті батька відкрилася спадщина щодо усіх належних йому на момент смерті прав та обов`язків. За життя її батькові належала на праві власності низка об`єктів рухомого та нерухомого майна. Зокрема, на підставі договору дарування земельної ділянки, укладеного з [PERSON] , який був посвідчений 26 листопада 2012 року державним нотаріусом Великомихайлівської районної державної нотаріальної контори Шавшою Г.М., р/н 2-1757, її батьку була передана у власність земельна ділянка, загальною площею 0,2500 га, розташована за адресою: [ADDRESS] , із цільовим призначенням: «для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд». У п. 1.1. вказаного договору зазначений кадастровий номер земельної ділянки: 5121680300:02:001:0024. Однак, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 345172 [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка, площею 0,2500 га земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] із цільовим призначенням: «для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд». У вказаному державному акті зазначено кадастровий номер земельної ділянки: 5121680300:03:001:0024. На вказаному державному акті 03.09.2012 р. державним нотаріусом Шавшою Г.М. зроблено напис про перехід права власності на земельну ділянку до [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину. Окрім того, 26.11.2012 р. на вказаному державному акті тим самим державним нотаріусом Шавшою Г.М. зроблено напис про перехід права власності на земельну ділянку до її батька, [PERSON] . Тобто, у тексті договору дарування від 26.11.2012 р. було допущено описку щодо кадастрового номеру земельної ділянку та помилково зазначено кадастровий номер 5121680300:02:001:0024 замість вірного 5121680300:03:001:0024. 23 грудня 2012 року перехід права власності на вказану земельну ділянку був зареєстрований в Поземельній книзі відділом Держземагентства у Великомихайлівському районі Одеської області, про що свідчить відповідний штамп на державному акті. Далі, у п. 1.2. договору дарування від 26.11.2012 р. зазначено, що на земельній ділянці, що була передана у власність її батька, розташовані житловий будинок та будівлі і споруди. 04 грудня 2012 року її батьку Великозименівська сільська рада видала свідоцтво про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Того ж дня, 04.12.2012 р., Великомихайлівське бюро технічної інвентаризації здійснило державну реєстрацію права власності її батька на зазначений житловий будинок, про що видало витяг № [NUMBER] . Після смерті батька 17.05.2017 р. Першою одеською державною нотаріальною конторою (правонаступником якої є Приморська державна нотаріальна контора у м Одеса) було заведено спадкову справу № 154/2017. Постановою державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеса Сажневої Т.А. від 11.07.2020 р. їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно - земельну ділянку, площею 0,2500 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , так як допущена описка у тексті договору дарування від 26.11.2012 р. щодо кадастрового номеру земельної ділянки. У зв`язку з цим, вона не має можливості оформити свої спадкові права в позасудовому порядку, тому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування після смерті її батька - [PERSON] , який помер [INFO] , на земельну ділянку із кадастровим номером 5121680300:03:001:0024, площею 0,2500 га, із цільовим призначенням «для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд», розташовану за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Великомихайлівського районного суду Одеської області від 04.12.2020 року відкрито провадження у вищезазначеній справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Наседкін О.І. в судове засідання не з`явилися, від останнього на адресу суду надійшло клопотання, в якому він просить розглянути справу за їх відсутності, просив позов задовольнити з підстав викладених у ньому. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява сільського голови В.Тринча, в якій останній просить розглянути справу за його відсутності, позов визнає в повному обсязі. В порядку ч.2\~ст.247 ЦПК України, розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши надані позивачем та витребувані за клопотанням його представника докази, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що позивач [PERSON] змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », вказане підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] , виданого 26.10.2010 року Другим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №18. З копії свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] , виданого 07.04.1989 року Феодосіївським міським РАЦС Кримської області, вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть, виданого на підставі запису за № 12303 зробленого в книзі реєстрації актів про смерть 05 грудня 2016 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO] . Згідно свідоцтва про смерть, виданого на підставі запису за № 12302 зробленого в книзі реєстрації актів про смерть 05 грудня 2016 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, зокрема, на земельну ділянку, площею 0,2500 га, із цільовим призначенням «для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд», розташовану за адресою: [ADDRESS] , яка належала йому праві власності, на підставі договору дарування, укладеного з [PERSON] , який був посвідчений 26.11.2012 року державним нотаріусом Великомихайлівської районної державної нотаріальної контори Шавшою Г.М., р/н 2-1757. У п. 1.1. вказаного договору дарування зазначений кадастровий номер земельної ділянки: 5121680300:02:001:0024. Дарувальнику 03.09.2012 року за реєстром №2-1156 державним нотаріусом Великомихайлівської районної державної нотаріальної контори Одеської області Шавшою Г.М. видано свідоцтво про право на спадщину, на підставі якого право власності на вищевказану земельну ділянку перейшло до [PERSON] , про що зроблено напис на даному державному акті. З копії у державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №345172, виданого 04.11.2009 року начальником Великомихайлівського районного відділуОдеської регіональної філії ДП Центру ДЗК Юрченко Олімпіаді Іванівні, вбачається, що остання є власницею земельної ділянки, площею 0,2500 га, розташованої в [ADDRESS] із цільовим призначенням: «для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», кадастровий номер: 5121680300:03:001:0024. Тож, у вказаному вище договорі дарування, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченим 26.11.2012 року державним нотаріусом Великомихайлівської районної державної нотаріальної контори Шавшою Г.М., зареєстрованому в реєстрі за № 2-1757, державним нотаріусом допущена описка та зазначено кадастровий номер земельної ділянки «5121680300:02:001:0024» замість вірного «5121680300:03:001:0024». 26.11.2012 року за реєстром №2-1757 державним нотаріусом Великомихайлівської районної державної нотаріальної контори Одеської області Шавшою Г.М. на підставі посвідченого договору дарування, зроблено напис про перехід права власності на вищевказану земельну ділянку до [PERSON] . 23 грудня 2012 року перехід права власності на земельну ділянку був зареєстрований в Поземельній книзі відділом Держземагентства у Великомихайлівському районі Одеської області за реєстровим номером 5121680300:03:001:0024, про що свідчить відповідний штамп на державному акті серії ЯИ №345172. У п. 1.2. договору дарування від 26.11.2012 року, зазначено, що на земельній ділянці, переданій у власність [PERSON] розташовані житловий будинок та будівлі і споруди. 04 грудня 2012 року, Великозименівська сільська рада видала [PERSON] свідоцтво про право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , вказане підтверджується копією даного свідоцтва про право власності серії [NUMBER] , наявного в матеріалах справи. З копії витягу про державну реєстрацію прав №36539084 від 04.12.2012 року, вбачається, що 04.12.2012 року, Великомихайлівське бюро технічної інвентаризації здійснило державну реєстрацію права власності [PERSON] на зазначений вище житловий будинок. За життя спадкодавець [PERSON] заповіт не залишав. Так, спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] стала його дочка [PERSON] , [INFO] . Інших спадкоємців немає. У визначений законом термін, позивач [PERSON] звернулася до Першої одеської державної нотаріальної контори (правонаступником якої є Приморська державна нотаріальна контора у м Одеса) із заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець після смерті батька [PERSON] де за №154п/2017 відкрита спадкова справа та отримала відповідну спадщину, що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за законом зареєстрованих в реєстрі за №№ 7-1205, 7-1210, 7-1215, 7-1220, 9-263, 9-258, виданих державними нотаріусами та наявними у засвідченій копії матеріалів спадкової справи, витребуваної судом. Разом з тим, згідно постанови державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеса Сажневої Т.А. від 11.07.2020 року за вих. номером 564/02-31, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, до майна померлого « [INFO] , її батька [PERSON] , у зв`язку з тис, що неможливо встановити факт належності майна спадкодавцеві. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1\~статті 1220 ЦК України\~встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до\~ст.1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Згідно\~ст.1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до\~ст.1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1\~ст.1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.1\~ст.1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до п.п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно. Згідно із п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст.316 Цивільного КодексуУкраїни, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до\~ст.328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності зі\~ст. 55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями\~15\~та\~16 ЦК України\~передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ст.ст.\~12,\~13,\~78,\~81 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, у тому числі, з огляду на те, що відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до\~ст. 81 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved