Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , в якій просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на 1/9 частку квартири [ADDRESS] після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що його батьку [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням майном комунальної власності Миколаївської міської ради 26.11.1999р., та зареєстрованого в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації 10.02.2000р. належить 1/3 частка квартири [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі і на 1/3 частку спірної квартири. У встановлений законом шестимісячний термін [PERSON] подав заяву до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті батька. Окрім нього з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернулись і інші спадкоємці, а саме: дружина померлого [PERSON] та донька від другого шлюбу - [PERSON] . 05.05.2019 року позивач звернувся до державного нотаріуса Третьої державної нотаріальної контори Железнякової О.В. з заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадщину. Однак постановою державного нотаріуса від 10.05.2019 року йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що заявником не було надано оригіналів правовстановлюючих документів для оформлення спадкових прав. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явився, від його представника адвоката Долгової Л.В. до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі, наполягають на задоволенні позову, судові витрати просить покласти на позивача. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] до судового засідання не з`явились, суду надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, заявлені позовні вимоги визнають в повному обсязі, не заперечують проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, а також надані сторонами докази, суд приходить до наступного. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 12 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Крім того згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду, земельну ділянку. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Статтею 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно статті 368 Цивільного кодексу України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У пункті 17 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що розглядаючи позови, пов`язані з правом спільної власності, необхідно виходити з того, що відповідно до статті 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Так, спільною сумісною власністю, зокрема, є: квартира (будинок), житлові приміщення у гуртожитках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно в них мешкають, у їх спільну сумісну власність (стаття 8 Закону України від 19 червня 1992 року № 2482-XII "Про приватизацію державного житлового фонду"). тобто кожному з них належить по 1/3 частці. Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 26.11.1999р., виданого Управлінням майна комунальної власності Миколаївської міської ради квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Квартира приватизована згідно з Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду". Тобто частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, кожному з зазначених у свідоцтві осіб належить по 1/3 частці. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим повторно Заводським районним у м. Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 03.04.2018 року. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на 1/3 частку спірної квартири. [PERSON] є сином померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача, виданим повторно, серії [NUMBER] від 14.11.1995 року, де в графі батько записаний [PERSON] . Спадкоємцями майна померлого за законом є його син [PERSON] , який подав заяву нотаріусу про прийняття спадщини у встановлений законом строк, дружина померлого - [PERSON] та його донька від другого шлюбу - [PERSON] , які прийняли спадщину. Відповідно до довідки з ММБТІ від 22.04.2019 року станом на 28.12.2012 року власниками квартири [ADDRESS] є наступні особи: [PERSON] - 1/3 частка, [PERSON] - 1/3 частка, [PERSON] - 1/3 частка. Право власності вказаних осіб підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, виданим Управлінням майном комунальної власності Миколаївської міської ради 26.11.1999р., та зареєстрованим в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації 10.02.2000р. Інших спадкоємців, передбачених ст.ст. 1261-1266 ЦК України, у тому числі малолітніх чи неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, немає. Згідно ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Отже, 1/3 частина спірної квартири підлягає розподілу між трьома спадкоємцями у рівних частках, унаслідок чого кожному належить по 1/9 частині спадкового майна. За змістом ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, а відсутність свідоцтва про права на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса, або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно зі ст.1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Згідно абзацу 15 п. 3.1 листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13 якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. 05.05.2019 року позивач звернувся до державного нотаріуса Третьої державної нотаріальної контори Железнякової О.В. з заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадщину за законом. Однак постановою державного нотаріуса від 10.05.2019 року йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що заявником не було надано оригіналів правовстановлюючих документів для оформлення спадкових прав. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Саме постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину є єдиним доказом неможливості отримання спадщини та є підставою для звернення до суду з вимогою про визнання права власності в порядку спадкування. Дослідивши матеріали справи, враховуючи факт визнання відповідачами позовних вимог, суд приходить до висновку, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька [PERSON] , та є таким що прийняв спадщину в порядку та у строк, передбачені законом, у зв`язку з чим позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved