Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Відділу Держгеокадастру у Ріпкинському районі Чернігівської області та Ріпкинської районної державної адміністрації, в якому просила: - визнати незаконними та скасувати зміни, внесені до сертифіката на право на земельну частку (пай) Серії ЧН № 0188208, виданого 06.08.1996 року на підставі рішення Ріпкинської районної державної адміністрації №209 від 10.06.1996 року, про право [PERSON] на земельну частку (пай), площею 3,75 га, в умовних кадастрових гектарах, у землях, що перебували в колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства ім. Щорса, в частині передачі права на земельну частку (пай) їй ([PERSON]); - зобовязати відділ Держгеокадастру у Ріпкинському районі Чернігівської області анулювати в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП ім. Щорса запис щодо передачі їй ([PERSON]) права на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства ім. Щорса розміром 3,75 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що [PERSON] на законних підставах отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0188208, виданого 06.08.1996 року на підставі рішення Ріпкинської районної державної адміністрації №209. Ріпкинською районною державною адміністрацією Чернігівської області до даного сертифікату на право на земельну частку (пай) за заявою [PERSON] від 29.08.2000 року були внесені зміни, згідно яких право на земельну частку (пай) було передано їй ([PERSON]). Однак сама по собі заява власника про передачу права на майно іншій особі, оформлена без передбачених чинним законодавством вимог, не створює юридичних наслідків. Через юридичну необізнаність з діючим законодавством, вважаючи, що на законних підставах позивач отримала право на земельну частку і нотаріального оформлення спадщини не вимагається, вона позбавлена можливості після смерті [PERSON] реалізувати своє право на спадкування. В судовому засіданні представник Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області [PERSON] та представник Відділу Держгеокадастру у Ріпкинському районі Чернігівської області [PERSON], при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не зявилися, надавши до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують. Заслухавши пояснення представника Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області [PERSON] та представника Відділу Держгеокадастру у Ріпкинському районі Чернігівської області [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 06.08.1996 року Ріпкинською районною державною адміністрацією Чернігівської області, на підставі рішення Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області №209 від 10.06.1996 року, на ім'я [PERSON] був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) (Серії ЧН № 0188208), який посвідчував належність останній права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності Сільськогосподарського підприємства ім. Щорса розміром 3,75 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості), який був зареєстрований 8 серпня 1996 р. у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 305. 01.09.2000 року в даний сертифікат в графу "ЗМІНИ, ЯКІ ВНОСЯТЬСЯ ДО СЕРТИФІКАТА У ЗВ'ЯЗКУ З ПЕРЕДАЧЕЮ ПРАВА НА ЗЕМЕЛЬНУ ЧАСТКУ (ПАЙ)" внесені зміни та вказано, що право на земельну частку (пай) передано [PERSON], на підставі заяви від 29.08.2000 року, тобто не на підставі договору купівлі-продажу, міни, дарування або заповіту. Виходячи з чинних, на той час, ЗК України та ЦК УРСР, сама по собі заява власника (в даному випадку [PERSON]І.) про передачу права на майно іншій особі (в даному випадку [PERSON]І.) не є переходом права на земельну частку (пай), тому такі зміни в сертифікат не утворюють юридичних наслідків, а відтак зміни, які були внесені 01.09.2000 року до сертифікату серії ЧН № 0188208 суперечать діючому законодавству. По справі встановлено, що: - [PERSON] померла 1 вересня 2000 року, що стверджується її свідоцтвом про смерть (серії І-ЕЛ № 091411); - спадкова справа після смерті [PERSON], яка сталась 1 вересня 2000 року не заводилась, що вбачається із витягу із спадкового реєстру…; - [PERSON] має намір, після встановлення юридичних фактів родинних відносин (що [PERSON] є сестрою [PERSON]І.), звертатись до відповідного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON], яка сталась 1 вересня 2000 року. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно ч. 3 ст. 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом способів захисту (стаття 16 ЦК України). Положеннями ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних, передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, зокрема таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Вказане узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини в п. 45 рішення від 10 квітня 2008 року в справі «Вассерман проти Росії» (N 2), згідно якої засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Виходячи з наведеного, те, що вказані зміни до сертифікату обмежують право [PERSON] на успадкування вказаного права на земельну частку (пай), і в досудовому порядку їх не можна виправити, що вбачається з листа Ріпкинської РДА від 11.09.2014 р. № 328, суд знаходить, що позов слід задовольнити, та захистити права позивачки в спосіб, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням, а саме шляхом визнання незаконним та скасування змін, внесених до сертифіката на право на земельну частку (пай) Серії ЧН № 0188208, виданого 06.08.1996 року на підставі рішення Ріпкинської районної державної адміністрації №209 від 10.06.1996 року, про право [PERSON] на земельну частку (пай), площею 3,75 га, в умовних кадастрових гектарах, у землях, що перебували в колективній власності Сільськогосподарського підприємства ім. Щорса, в частині передачі права на земельну частку (пай) [PERSON] та шляхом зобовязання відділу Держгеокадастру у Ріпкинському районі Чернігівської області анулювати в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП ім. Щорса запис щодо передачі [PERSON] права на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності Сільськогосподарського підприємства ім. Щорса розміром 3,75 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Outcome: approved