Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

25 вересня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини та на її утримання, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач позов підтримала із підстав зазначених в ньому та просила стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина та на її утримання. Відповідач в судове засідання не з'явився, 29 жовтня 2018 року на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому останній позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні (а.с.28-31). З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч.2 ст.51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 16 лютого 2004 року по 11 березня 2016 року (а.с.2). [PERSON] народився [INFO] в м.Чернігів, в свідоцтві про народження якого батьками записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.3). Відповідно до довідки Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області №1253 від 06 серпня 2018 року [PERSON], 2015 року народження проживає з матір'ю [PERSON] (а.с.9). Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України вказує на обов'язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 Сімейного кодексу України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. На підставі ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. В пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів, згідно положень ст.182 Сімейного кодексу України, суд бере до уваги, що відповідач фізично здоровий, не працює, відсутність у нього на утриманні інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, докази протилежного суду відповідачем не надано, що є його обов'язком в силу ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, як батько повинен брати участь у забезпеченні належного матеріального рівня утримання дітей, враховуючи розмір прожиткового мінімуму для дітей, визначеного Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" від 07 грудня 2017 року №2246-VIII, з огляду на рівність обов'язку щодо утримання дитини кожним з батьків, суд визначає розмір аліментів для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень, які підлягають стягненню на утримання неповнолітньої дитини до досягнення ними повноліття, в сумі 1000 гривень щомісячно. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наявність порушення відповідачем своїх обов'язків, як батька, утримувати свою неповнолітню дитину, яка потребує матеріальної допомоги, що є підставою для часткового задоволення позову про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина. Відповідно до ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст.80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Виходячи з предмету спору та суб'єктивного складу сторін, суд вважає доведеним той факт, що малолітня дитина - проживає разом із позивачем, між сторонами не досягнуто домовленостей щодо розміру матеріальної допомоги, яку має надавати відповідач на утримання дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, яка не досягла трирічного віку, тому у сукупності наведених обставин з урахуванням положень ст.84 Сімейного кодексу України є підстави для стягнення аліментів на утримання дружини. Суд вважає, що позивачем правомірно пред'явлено позов до відповідача з вимогою про стягнення коштів на своє утримання до досягнення дитиною трьох років. Заявлений позивачем розмір утримання, який вона просить стягувати із відповідача на її утримання на думку суду є не обґрунтований, при визначенні розміру аліментів на утримання дружини суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище позивача, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність рішення суду про стягнення з відповідача аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, а відтак дана позовна вимога підлягає частковому задоволенню. Частиною 1 ст.191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial