Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO], збільшити розмір аліментів на дитину в розмірі 500 грн. та покласти на відповідача судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог вказує, що рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 03 березня 2011 року шлюб між нею та відповідачем розірвано, доньку [PERSON] залишено проживати з матір'ю. Рішенням цього ж суду з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки в розмірі 400 грн. Вказаний розмір аліментів на даний час є незначний, оскільки не покриває половину прожиткового мінімуму дитини до шести років. Вказує, що відповідач останній раз бачив доньку коли їй було п'ять місяців, коли позивач перебувала в лікарні з [PERSON]. У дитини вроджена патологія, діагноз гідроцефалія головного і спинного мозку. Як тільки [PERSON] взнав про діагноз доньки, не дочекавшись повернення позивача з лікарні, зібрав її речі та відвіз до мами. Змінив номер телефону, перестав з нею спілкуватись. Відповідач ухиляється від виконання обов'язків по забезпеченню та вихованню дитини. Позивач позбавлена можливості поїхати з донькою на лікування, оскільки відповідач відмовляється піти до нотаріуса і оформити необхідні документи. Просить збільшити розмір аліментів та позбавити батьківських прав [PERSON] В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задоволити. Представник третьої особи - начальник відділу правового та соціального захисту дітей служби у справах дітей Рівненського міськвиконкому - [PERSON], підтримавши Висновок органу опіки і піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради № 08-143 від 29 січня 2015 року, визнав позов обґрунтованим. Оскільки позбавлення батьківства відповідає інтересам малолітньої дитини, вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про дату і час розгляду справи повідомлялося у встановленому порядку шляхом розміщення оголошення про виклик до суду в офіційному видавництві територіальних громад Слов'яносербського району Луганської області «Словяносербськие вести». Суд, у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України вважає можливим розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечують учасники судового розгляду. Заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого виконкомом Зимогір'ївської міської ради Слов'яносербського району Луганської області 23 лютого 2010 року, актовий запис № 10, батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Законодавство України, яке регулює сімейні відносини визначає, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15 та 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (далі - постанова Пленуму) роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Суд приймає до уваги доводи позову про свідоме нехтування та ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дочки. Фказана інформація підтверджується довідкою виданою відділом ДВС Слов'яносербського районного управління юстиції про заборгованість по аліментах, яка станом на 01 березня 2014 року складає 11114 грн. 60 коп. Відповідно до довідки КЗ НДНЗ № 5 «Усмішка» відповідач в садочку ніколи не був, дитиною не цікавився, в розмові дівчинка про тата не згадує. За Висновком органу опіки і піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради № 08-143 від 29 січня 2015 року вважається доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON], [INFO]. Також, підлягають до задоволення позовні вимоги в частині збільшення розміру аліментів на утримання дитини. Судом встановлено, що рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 25 лютого 2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] на дитину [PERSON], були стягнуті аліменти у твердій грошовій сумі - 400 грн щомісячно, починаючи з 03 грудня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог частини першої статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно ст. 182 СК України, п. 17 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому суд також враховує, що згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», з 01 січня 2015 року встановлено прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років у розмірі 1032 грн. на одну особу в розрахунку на місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини, суд прийшов до висновку, що за встановлених по справі обставин заявлені позивачем вимоги про збільшення розміру аліментів на утримання дитини до розміру, який становить близько половини прожиткового мінімуму на дитину, є обґрунтованими та справедливими, тому суд вважає необхідним та доцільним їх задовольнити частково в розмірі 500 грн. Вказаний розмір аліментів відповідає вимогам законодавства щодо утримання дитини, та є таким, що не поставить в тяжке матеріальне становище сторони. На підставі викладеного,

Outcome: approved