Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

08 червня 2016 року позивач звернувся до суду із вказаними вимогами, мотивуючи їх тим, що 23.11.2015 померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка загальною площею 4,4289 га, яка розташована на території Бригинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя [PERSON] розпорядилася своїм майном, склавши заповіт, посвідчений 16.05.2011 секретарем Бригинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за реєстровим № 44, яким земельну частку (пай) загальною площею 4,43 га, яка розташована на території Бригинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, заповіла [PERSON] Позивач, як спадкоємець за заповітом спадщину прийняв, але не може її оформити в нотаріальному порядку, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку втрачений. Позивач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься клопотання позивача про проведення судового розгляду без його участі. Відповідач в судове засідання не зявився, надавши суду заяву з проханням судовий розгляд проводити за його відсутності. Позовні вимоги визнає. Третя особа Відділ Держгеокадастру у Козелецькому районі в судове засідання не зявилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, в матеріалах справи міститься заява третьої особи, в якій остання просить суд проводити судове засідання за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 23.11.2015 померла [PERSON] (копія свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 264771, видане 25.11.2015 виконавчим комітетом Бригинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області) /а.с. 8/. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка загальною площею 4,4289 га, яка розташована на території Бригинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно заповіту посвідченого 16.05.2011 секретарем Бригинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за реєстровим № 44, [PERSON] земельну частку (пай) загальною площею 4,43 га, яка розташована на території Бригинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, заповіла [PERSON] позивачу у справі /а.с. 9/. Позивач, як спадкоємець за заповітом спадщину прийняв, оскільки звернувся до Козелецької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується копією спадкової справи № 33/2016 /а.с. 22/. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування розяснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. 30 листопада 2001 року на імя [PERSON] на підставі рішення 16 сесії 23 скликання Бригинцівської сільської ради від 02.08.2001 було виготовлено та видано державний акт серії ІІІ-ЧН № 031701 на право приватної власності на землю площею 4,43 га в межах згідно з планом, розташованої на території Бригинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва /а.с. 12/. Позивач просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, оскільки державний акт було втрачено, про що в пресі розміщено оголошення /а.с. 18/. Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. У відповідності до\~ ст. 152 ч. 3 п. "а" ЗК України\~ -"захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав". При розробленні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки та внесенні до автоматизованої системи відомостей про земельну ділянку, належну [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ЧН № 031701 від 30.11.2001, було встановлено, що фактична площа земельної ділянки становить 4,4289 га, в тому числі: рілля 2,8114 га, кадастровий номер 7422081500:89:118:0089, пасовище 1,6175 га, кадастровий номер 7422081500:89:140:0089 /а.с. 13, 14/. Відповідно до п. 2 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 жовтня 2012 року, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом, тому суд вважає, що саме в витязі з Державного земельного кадастру більш повно та достовірно визначено площу земельної ділянки. Таким чином, суд дійшов висновку, що за позивачем в порядку спадкування підлягає визнанню право власності на згадані земельні ділянки.

Outcome: approved