Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

26.03.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Сухоєланецької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за законом після смерті його матері [PERSON], померлої [INFO], яка за життя розпочала процедуру приватизації земельної ділянки площею 2.00 га, розташованої на території Сухоєланецької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, однак державний акт на право власності на землю не отримала. Спадщину, що відкрилася після смерті спадкодавця прийнята лише позивачем. Крім позивача, спадкоємцем першої черги був син - [PERSON], який помер [INFO] та життя спадщину після смерті матері не прийняв. На даний час позивач не може оформити право власності на спадкове майно у зв'язку з відсутністю державного акту про право власності на земельну ділянку. В ході розгляду підготовчого судового засідання представником позивача [PERSON] була надана заява про уточнення позовних вимог, а саме просив визнати за позивачем [PERSON], у порядку спадкування за законом право на завершення приватизації земельної ділянки шляхом реєстрації за ним права власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 2.00 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Сухоєланецької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує і просить задовольнити. Представник відповідача- Сухоєланецької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, заперечень щодо задоволення позову не має. Судом ухвалено про розгляд справи за відсутності сторін. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], про що виконкомом Сухоєланецької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області вчинено актовий запис № 17 від 27.12.2012 року (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 27.12.2012р.). Позивач [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом по його народження серії [NUMBER], виданим Сухоєланецькою сільською радою Новоодеського району Миколаївської області, актовий запис №1 від 15.01.1983 року. Після смерті матері позивач, як спадкоємець першої черги, прийняв спадщину, оскільки проживав зі спадкодавцем на час смерті. Окрім позивача, спадкоємцем першої черги був [PERSON], який з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері, не звертався, що підтверджується заявою [PERSON], завіреною секретарем виконавчого комітету Сухоєланецької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області. [INFO] [PERSON] помер (свідоцтво про смерть [NUMBER], видане виконавчим комітетом Сухоєланецької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області від 26.12.2017р.). 26.01.2017 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Новоодеського районного нотаріального округу Миколаївської області Філіпенка Д.В. з заявою про прийняття спадщини після смерті брата [PERSON], інші спадкоємці за прийняттям спадщини не зверталися, заповіт померлий не складав. Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], померлої [INFO], та у встановлений законом строк прийняв спадщину після смерті матері шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За життя [PERSON], розпорядженням Новоодеської районної державної адміністрації №920-р від 22.10.2004 року було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність та передано у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2.00 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Сухоєланецької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області. Згідно повідомлення Відділу у Новоодеському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області за №279/177-18 від 31.01.2018 року у 2004 році на підставі розпорядження Новоодеської РДА №920-р від 22.10.2004р. [PERSON] був надрукований державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2.00 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Сухоєланецької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області. З набуттям чинності з 01.01.2013р. Законів України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» повноваження територіальних органів Держземагентства у частині державної реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди (суборенди) та деякі інші припинилися. Тепер земельні ділянки підлягають обов'язковій держреєстрації в Реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тобто з 2013 року державні акти про право власності на земельну ділянку не видаються. Їх замінили реєстрацією прав власності на нерухоме майно, яке здійснюють органи державної реєстрації прав. Всі державні акти, які були надрукова, але не зареєстровані та не виданні, було знищено. За загальними положеннями про спадкування, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1216-1217 ЦК України). Відповідно до ч.1, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст.ст.125,126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Враховуючи викладене, та аналізуючи вищевказані норми права, суд приходить до висновку, що [PERSON] за життя розпочала процедуру приватизації вищевказаної земельної ділянки, але не завершила її, оскільки не отримала правовстановлюючий документ та не здійснила державної реєстрації своїх прав, в порядку, встановленому законом. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" визначено, що спадкування права на земельну ділянку відбувається в порядку ст.1225 ЦК України при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. В своєму роз'ясненні №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, зауважив, що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Не підлягають задоволенню позовні вимоги спадкоємців про визнання права власності на земельну ділянку, щодо якої спадкодавцем розпочато, але не завершено процедуру приватизації. Отже, суд вважає належним обраний позивачем спосіб захисту про визнання права на завершення приватизації та набуття у власність земельної ділянки в порядку спадкування за законом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON], будучи спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], та прийнявши спадщину шляхом подання відповідної заяви, набув право на спадкування усіх прав та обов'язків, що належали його матері та не припинилися внаслідок її смерті, в тому числі право на приватизацію земельної ділянки, переданої за життя [PERSON] у власність розпорядженням Новоодеської районної державної адміністрації №920-р від 22.10.2004 року. Вказане розпорядження прийнято уповноваженим на те органом, не скасоване, в порядку, встановленому законом, а тому є чинним. За відсутності зареєстрованого у встановленому законом порядку права власності на земельну ділянку на ім'я померлої, позивач позбавлений можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом. Іншого способу захисту своїх прав, окрім судового, позивач не має. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд вважає, що до спадкоємця [PERSON] перейшли права й обов'язки спадкодавця [PERSON] в частині завершення процедури оформлення права власності на земельну ділянку, а отже позовні вимоги [PERSON] про визнання в порядку спадкування за законом права завершення приватизації та отримання правовстановлюючого документа на земельну ділянку підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем під час звернення до суду.

Outcome: approved