Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

14 квітня 2021 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] до ТОВ "Ньюз Тревел" про захист прав споживача шляхом стягнення збитку за невиконання договору про надання туристичних послуг. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що між ним та відповідачем ТОВ "Ньюз Тревел", за дорученням якого діяла ФОП [PERSON] , було укладено договір на туристичне обслуговування, відповідно до якого відповідач мав надати позивачу комплекс туристичних послуг. Відповідно до договору відповідачу було сплачено суму вартості туристичних послуг - 68 811, 93 грн., проте, ним не було виконано умови договору та туристичні послуги надані не були. З огляду на вищевикладене позивач просить суд стягнути з відповідача розмір подвійної вартості туристичного продукту (що передбачено пунктом 6.2 укладеного між сторонами договору) - 131 383, 86 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 квітня 2021 року цивільну справу № 753/7595/21 передано судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 19 квітня 2021 року. 05 травня 2021 року до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА про зареєстроване місце проживання позивача з огляду на те, що позов подавався до дарницького районного суду м. Києва за зареєстрованим місцем проживання позивача. Ухвалою суду від 11 травня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 1 липня 2021 року. У судове засіданні 1 липня 2021 року з`явився позивач та надав усні пояснення, в яких підтримав доводи, викладені у позовній заяві та просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, до суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Розгляд справи було відкладено на 4 серпня 2021 року. У судове засідання 4 серпня 2021 року з`явився позивач та його представник. Представник відповідача не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся за офіційним місцем реєстрації товариства, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали. До суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Оскільки суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, який повідомлявся про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному ЦПК України, від нього не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за його відсутності, ухвалою суду від 4 серпня 2021 року постановлено провести заочний розгляд справи, проти чого й не заперечував позивач та його представник. Суд, проаналізувавши обставини справи у їх сукупності, дослідивши додані до позовної заяви докази, заслухавши пояснення позивача та його представника, приходить до наступного висновку. 6 січня 2015 року між ТОВ «Ньоз Тревел» (туроператор), від імені якого діяла ФОП [PERSON] (турагент), та [PERSON] (турист) був укладений договір на туристичне обслуговування № 06/01-01 (а.с. 4-7). Відповідно до пункту 2.2 договору турагент, за встановлену цим договором плату відповідно до замовлення туриста зобов`язується забезпечити бронювання та надання туристу комплексу послуг, а турист зобов`язується на умовах цього договору прийняти та оплатити турагенту вартість замовленого турпродукту. Всі грошові кошти, що надходять на рахунок турагента з подальшим перерахуванням їх на рахунок туроператора, належать виключно туроператору та його партнерам. Пунктом 2.4 вказано, що цей договір є попереднім до моменту підтвердження туроператором замовлення туриста та туристичний продукт, яке буде письмово оформлено сторонами у вигляді додатку 1 до договору. Згідно із пунктом 2.4.1 договір припиняє свою дію в цілому, якщо туроператор не має можливості підтвердити надання туристу бажаного туристичного продукту в термін 10 календарних днів з моменту підписання договору, якщо альтернативні варіанти комплексних туристичних послуг туристом відхиляються при цьому оплачені туристом кошти повертаються йому в повному обсязі. Пунктом 4.1 договору сторони визначили, що вартість туристичних послуг становить 65691, 93 грн. 6 січня 2015 року між позивачем та турагентом було укладено додаткову угоду № 1 відповідно до якої сторони дійшли згоди, що всі розрахунки між туристом і турагентом здійснюються в готівковій або безготівковій формі з подальшим перерахуванням коштів туроператору, згідно виставленого ним рахунку, протягом 2-х банківських днів (а.с. 8). 14 січня 2015 року між позивачем та турагентом було укладено додаткову угоду № 2, відповідно до якої у зв`язку із зміною [PERSON] подорожуючого туриста з [PERSON] на [PERSON] та з огляду на виникли з цього приводу штрафи, загальна вартість туристичних послуг була визначена у розмірі 68811,93 грн. Відповідно до пункту 1.2 додаткової угоди № 2 дата туру: з 20 січня 2015 року по 26 січня 2015 року (а.с. 9) На виконання вимог договору від 6 січня 2015 року позивачем було сплачено 65691,93 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 6 січня 2015 року та квитанцією банку від 6 січня 2015 року, відповідно до якої отримувачем коштів визначено ТОВ «Ньоюз Тревел», платник « [PERSON] », призначення платежу: «оплата за туристичні послуги», а також 14 січня 2015 року [PERSON] було сплачено на користь ТОВ «Ньоюз Тревел» додатково 3120 грн., що підтверджується відповідною квитанцією банку від 14 січня 2015 року та прибутковим касовим ордером від 14 січня 2015 року, отже загалом позивачем на користь відповідача, на виконання умов договору від 6 січня 2015 року та додаткової угоди № 2 до нього, було перераховано - 68811,93 грн. Як зазначив позивач 16 січня 2015 року туроператор ТОВ «Ньоюз Тревел» на офіційному інтернет порталі повідомив про припинення відправки туристів та відмовився від виконання своїх зобов`язань як туроператор щодо організації та надання туристичних послуг, таким чином позивачем туристичні послуги за договором від 6 січня 2015 року отримані не були. 17 січня 2015 року [PERSON] подав до ТОВ «Ньюз Тревел» заяву про повернення сплачених ним коштів за туристичну послугу (а.с. 12). Судом встановлено, що на дату розгляду справи ТОВ «Ньюз Тревел» кошти позивачу не повернув. У лютому 2015 року позивач звертався до Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві із заявою про кримінальне правопорушення. 3 березня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення за частиною першою статті 190 КК України за заявою [PERSON] (кримінальне провадження № 12021105050000873, а.с. 22). Постановою дізнавача від 25 березня 2021 року [PERSON] визнано потерпілим у кримінальному провадженні № 12021105050000873 (а.с. 23). Звертаючись із позовом до суду [PERSON] , з огляду на приписи пункту 6.2 договору просив стягнути з відповідача на його користь 131383,86 грн. як майнової відповідальності за ненадані туристичні послуги. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, як передбачено частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України. Положення статті 627 Цивільного кодексу України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Умови статті 629 Цивільного кодексу України визначають, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що неналежне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлене договором або законом. За приписами статей 20, 25 Закону України «Про туризм» туроператор має право відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, а туристи мають право на відшкодування матеріальних та моральних збитків у разі невиконання або неналежного виконання умов договору на туристичне обслуговування. Умови укладеного між сторонами договору на туристичне обслуговування базуються на вищевказаних положеннях закону і не суперечать їм. Так пунктом 3.1.6. вищевказаного договору надає туристу право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невиконання або неналежного виконання умов договору іншою стороною, а пунктом 5.2. договору визначено, що турагент вправі відмовитись від виконання договору до дати початку туристичної подорожі лише за умови повного відшкодування туристу фактичних збитків підтверджених у встановленому порядку. Згідно з частиною другою статті 614 Цивільного кодексу України, відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Статтями 610, 611 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, стороною позивача доведено обставини, на які посилається у позовній заяві, а стороною відповідача вони не спростовані, а отже порушені права позивача підлягають судовому захисту. Відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня в розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. За період з 20 січня 2015 року (дата початку туристичної подорожі згідно з договором) по 8 квітня 2021 року відповідач прострочив виконання 2270 календарних днів, а отже розмір пені за прострочення виконання договору на туристичне обслуговування становить 4686097,20 грн. В той же час, відповідно до пункту 6.2 договору розмір майнової відповідальності туроператора перед туристом не може перевищувати обсягу фактично завданих туристу збитків з вини туроператора, а у випадку ненадання туристу належно оплачених туристичних послуг, туроператор обмежує свою відповідальність розміром подвійної плати вартості туристичного продукту. Отже, розмір майнової відповідальності, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 137623,86 грн. (68811,93*2= 137623,86). Проте, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 131383, 86 грн. У визначений ЦПК України строк позивач не подавав заяв про збільшення позовних вимог, а відповідно до частини другої статті 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог, а тому вимоги позивача підлягають задоволенню саме в розмірі 131383,86 грн. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, зважаючи на те, що відповідач не надав будь-яких заперечень щодо вимог, вказаних у позовній заяві та документах, долучених до позову, перевіривши наведений позивачем розрахунок ціни позову, суд вважає його правомірним та арифметично правильним, та приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Позивач звертався до суду із позовом в рамках захисту прав споживачів, з огляду на приписи ЗУ «Про захист прав споживачів», а тому був звільнений від сплати судового збору. Зважаючи на те, що позивач був звільнений від сплати судового збору, з відповідача, з урахуванням приписів статті 141 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1313,84 грн. на користь держави.

Outcome: approved