Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов'язати відповідача усунути перешкоди у його спілкуванні з дитиною - донькою [PERSON], [INFO], визначити спосіб участі у вихованні дитини шляхом надання можливості періодичних побачень за умови попереднього повідомлення відповідача за декілька днів та побачень двічі на місяць з 10.00 год. суботи з правом залишати на ніч до 18.00 год. неділі, за адресою: [ADDRESS], покласти на відповідача судові витрати по справі та витрати на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог вказується, що сторони з 01 серпня 2007 року перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Рівненського міського суду від 20 квітня 2014 року. Від шлюбу мають малолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], якій згідно вказаного рішення визначено місце проживання з матір'ю. Позивач доводить, що на фоні особистих неприязних стосунків, після розірвання шлюбу в і станом на день подання даного позову до суду, відповідач не допускає його до спілкування та виховання дитини. Постійно спекулює його любов'ю до доньки та погрожує, що взагалі позбавить мене батьківських прав. У травні 2014 року ним було ініційовано винесення даного спірного питання на розгляд комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Рівненської міської ради, про що було прийнято відповідне розпорядження Рівненського міського голови від 07 липня 2014 року № 531-р "Про визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї". Однак визначений розпорядженням спосіб не виконується. Крім того, його переведення по роботі за місцем офіційного працевлаштування у інше місто, також утруднило виконання останнього згідно встановленого графіку. Вказує, що у нього з донькою доброзичливі стосунки, дитина його сильно любить, а він її. Має стійке бажання приймати участь у виханні доньки, регулярно спілкуватись з нею. Позивач в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності за умови обов'язкової присутності представника його інтересів адвоката Кисельової М.І. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Кисельова М.І. позовні вимоги підтримала повністю. Суду пояснила, що фактично позивач працює і проживає у Київській області. В м.Острог Рівненської області живуть його батьки, до яких він постійно приїжджає і там буде спілкуватися з дочкою. Також, просила суд стягнути з відповідача судові витрати на правову допомогу в розмірі 3 000 грн. Відповідач [PERSON] та її представник - [PERSON] в судовому засіданні не заперечили проти задоволення позову за способом участі батька у спілкуванні з дитиною, визначеним Висновком органу опіки і піклування № 08-650 від 24 березня 2016 року. Вказавши на відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, просили в задоволенні позову в цій частині відмовити. Представник третьої особи - відділу опіки і піклування служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради - Зубова М.П. в судовому засіданні підтримавши Висновок органу опіки і піклування № 08-650 від 24 березня 2016 року, визнала доцільним визначити спосіб участі батька [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] двічі на місяць з 10.00 год. суботи до 13.00 год. неділі з правом залишати дитину на ніч за адресою: [ADDRESS]. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, розірваному рішенням рівненського міського суду від 20 квітня 2014 року. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу між сторонами виник спір щодо участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, який розглядався органом опіки та піклування з визначенням та змінами способу участі батька у спілкуванні з дочкою без присутності матері. Положеннями ст. ст. 141, 153 СК України визначено - мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Такі ж положення містяться в ч.3 ст.11, ст.15 Закону України "Про охорону дитинства". Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені в суді у порядку, встановленому законом. Отже, відповідно до вищезазначених положень закону під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. В судовому засіданні встановлено, що батьки [PERSON] проживають окремо, кожен із батьків позитивно характеризується, кожен із них має належні умови для проживання і виховання дитини та піклується про розвиток дитини, батько і дочка прихильно ставляться один до одного і потребують спілкування між собою. Позивачу чиняться перешкоди у спілкуванні з дочкою. Ці обставини підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами і фактично не заперечуються відповідачкою. Згідно ч.5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до п.74 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №866 від 24 вересня 2008 року, під час розгляду судом спорів між батьками щодо виховання дитини районна, районна у м. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті ради подає суду письмовий висновок про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їх спілкування, складений на підставі відомостей, одержаних службою у справах дітей в результаті проведення бесіди з батьками, дитиною, родичами, які беруть участь у її вихованні, обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються зазначеної справи. Рекомендації органу опіки і піклування у висновку щодо способу участі позивача у вихованні дитини мають відповідати інтересам батьків і дитини, сприяти повноцінному вихованню та розвитку дитини. Дослідивши Висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради № 08-650 від 24 березня 2016 року, суд вважає, що він надає об'єктивні рекомендації щодо участі обох батьків у вихованні дитини, враховуючи всі обставини справи та головне інтереси малолітньої дитини. Відповідно до ч.3 ст. 9 Конвенції ООН про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Даним висновком рекомендується за доцільне визначити спосіб участі батька [PERSON] у вихованні дитини [PERSON], [INFO], двічі на місяць з 10.00 год. суботи до 13.00 год. неділі з правом залишати дитину на ніч за адресою: [ADDRESS]. Отже, орган опіки та піклування при складенні висновку врахував ставлення батьків до виконання ними своїх батьківських обов'язків, яке не порушує право дитини на здоров'я і повноцінне дитинство, умови проживання батьків, які згідно актів обстеження є належними, позитивні особисті характеристики, стан здоров'я дитини та інші істотні обставини, зокрема і малолітній вік дитини із врахуванням рівності прав батьків у вихованні дитини та інтереси малолітньої дитини. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позивач має право на спілкування зі своєю дочкою, і що таке спілкування не є перешкодою для нормального розвитку дитини за способом, встановленим висновком органу опіки і піклування від 24 березня 2016 року. Не підлягає до задоволення вимога щодо стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу в розмірі 3 000 грн. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Натомість, позивачем та представником позивача не надано документального підтвердження судових витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги. На підставі ст. 19, 141, 153, 159 СК України,

Outcome: approved