Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом в суд до [PERSON] міської ради, третя особа [PERSON] про визнання незаконним та скасування акту органу місцевого самоврядування. В судовому засіданні представники позивачки позов підтримали та пояснили, що згідно рішення\~\~виконкому [PERSON] міської ради від 20.12.1994 року №136 п.48 у приватну власність позивачу,було передано земельну ділянку площею 0,16 га по вул.Курортна,9, м.Яремче для обслуговування будівель та ведення особистого підсобного господарства. Дана земельна ділянка була надана позивачу після успадкування нею майна спадкодавця (своєї бабусі) житлового будинку і господарських споруд,які знаходилися на цій земельній ділянці. На підставі даного рішення позивач отримала Державний акт на право\~\~приватної власності на землю III-IФ №046666 від 17.07.1995 року Згідно свідоцтва про одруження позивач одружилась 20.01.2001року , а її дошлюбне прізвище [PERSON] було змінено на прізвище [PERSON]. Рішенням сесії [PERSON] міської ради Івано-Франківської області № 492-27/2014 від 24.07.2014 року було відмінено п.48 додатку №3 рішення виконкому [PERSON] міської ради від 20.12.1994 року №136 в частині передачі у власність позивачу земельної ділянки площею 0,16 га по вул.Курортна,9, м.Яремче для обслуговування будівель та ведення особистого підсобного господарства. Вважають дане рішення сесії [PERSON] міської ради незаконним з наступних підстав: На підставі скасованого рішення на вказану земельну ділянку в 1995 році позивачці [PERSON] було видано державний акт про право приватної власності. Відповідно з 1994 р. земельна ділянка площею 0,16га. по вул.Курортна в м.Яремче перебуває в приватній власності позивачки. Тобто вказаним\~\~рішенням відповідач позбавив позивачку права приватної власності на землю. Згідно ст..41 Конституції України та ст..1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» закріплено принцип непорушності права приватної власності. Крім того,відповідно до рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009\~у справі № 1-9/2009 органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення,вносити до них зміни,якщо відповідно до пририсів цих рішень виникли правовідносини,пов*язані з реалізацією певних суб*єктивних прав та охоронюваних законом інтересів,і суб*єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення,що узгоджується з правовою позицією викладеною в абзаці 2 пункту 5 мотивувальної частини рішення Констиційного суду України від 13.05.1997 року №1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандата. Така ж позиція викладена в постанові Верховного суду України від 04.06.2013 року у справі № 21-64а13. Рішення сесії [PERSON] міської ради Івано-Франківської області № 492-27/2014 від 24.07.2014 року скасувало ненормативний акт одноразового застосування органу місцевого самоврядування,який вичерпав свою дію фактом його виконання,що порушує право власності позивача на спірну земельну ділянку Обставини неправомірності дій відповідача при прийнятті рішення № 492-27/2014 від 24.07.2014 року були дослідженими апеляційним судом і відображені в ухвалі Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.03.2016 року у справі за адміністративним позовом [PERSON] до [PERSON] міської ради, третя особа [PERSON] про визнання нечинним та скасування рішення. Крім того, рішення сесії [PERSON] міської ради № 492-27/2014 від 24.07.2014 року було прийнято за заявою третьої особи [PERSON],який станом на 1994 рік до даної земельної ділянки не мав жодного відношення,так як власником ? житлового будинку за даною адресою він став лише в 1999 році на підставі договору міни від 05.11.1999 року. Враховуючи викладене просять визнати незаконним та скасувати пункти 22 та 22.1 рішення сесії [PERSON] міської ради Івано-Франківської області № 492-27/2014 від 24.07.2014 року про відміну п.48 додатку №3 рішення виконкому [PERSON] міської ради від 20.12.1994 року №136 в частині передачі у власність позивачу земельної ділянки площею 0,16 га по вул.Курортна,9, м.Яремче для обслуговування будівель та ведення особистого підсобного господарства. Також просять судові витрати покласти на відповідача. Представник відповідача [PERSON] міської ради Івано-Франківської області в судове засідання не з*явився. Згідно листа справу просить розглянути в його відсутність і відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] \~Третя особа [PERSON] і його представник в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнали повністю і пояснили ,що 20.12.1994 року виконавчий комітет [PERSON] міської ради прийняв рішення № 136 про передачу у власність позивачу земельну ділянку площею 0,16 га по вул.Курортна,9 для обслуговування будівель та ведення особистого підсобного господарства. Вказане рішення є незаконним\~\~оскільки відповідач перебрав на себе не властиві йому функції та повноваження, визначені чинним на той час законодавством. Так виконавчий комітет [PERSON] міської ради своїм рішенням не міг передати позивачу земельну ділянку площею 0,16 га по вул.Курортній,9, у м.Яремче безоплатно у приватну власність, оскільки вона не знаходилася у її користуванні. На частині земельної ділянки знаходився житловий будинок в якому в даний час проживає він із своїми родичами та\~\~фактично вони користуються спірною земельною ділянкою. Крім того ,рішення виконавчого комітету ради з питань, які належать до компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою і що раді належить право скасовувати акти виконавчих органів ради, які не відповідають\~Конституції\~чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень. Вимогами\~Закону України "Про звернення громадян"\~встановлено право органів місцевого самоврядування скасовувати або змінювати\~\~рішення виконавчого комітету . Тому вважають хибними твердження представників позивача щодо порушення відповідачем своїх повноважень при вирішенні земельних питань з питань набуття права власності. Право власності позивача на земельну ділянку площею 0,16 га набуто нею в обхід законів та інших нормативно-правових документів, що регулюють земельні питання. При цьому просить врахувати , що [PERSON] міська рада\~\~не могла делегувати повноважень міської ради з питань земельного регулювання виконавчому комітету ради при винесенні рішення від 20.12.1994 року № 136 оскільки це не було передбачено Законом України « Про місцеві ради депутатів та місцеве і регіональне самоврядування» , що було чинним на той час і в якому встановлено виключний перелік повноважень у тому числі регулювання земельних відносин відповідно до законодавства та виконавчих комітетів у тому числі повноваження делеговані державою, що стосується реєстрації права власності на землю права землекористування та договорів на оренду землі. Тому\~\~посилання позивача на делеговані міською радою виконавчому комітету повноваження з регулювання земельних питань при винесенні виконкомом рішення від 20.12.1994 року №136 є недоречними, необґрунтованими та крім цього ця обставина жодним чином не була підтверджена протягом 2010-2015 р.р. при розгляді справ щодо спірної земельної ділянки.\~\~\~ Рішенням міської ради від 24.07.2014 року № 492-27/2014 року було скасовано не рішення самого органу місцевого самоврядування, а її виконавчого органу\~виконавчого комітету міської ради. Статтею 26 Закону України\~Про місцеве самоврядування в Україні\~та іншими нормативними документами не встановлено обмежень щодо строків скасування радами рішень. Тому відповідно до вимог ч.2 ст.19, ст.144 Конституції України, ст.25 ч.1, 10 ст. 59 Закону України\~Про місцеве самоврядування в Україні\~від 21.05.1997 року № 280/97-ВР\~\~орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Крім того, постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.10.2013 року залишеною без змін Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25.11.2014 року зобовязано [PERSON] міську раду на сесійному засіданні розглянути питання щодо визнання недійсним та скасування державної реєстрації державного акта серії ІІІ-ІФ № 046666 від 17.07.1995 року реєстраційний номер 000399, виданого на імя позивача на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,16 га по вул.Курортній ,9, в м.Яремче Івано-Франківської області. Вважає, що скасування міською радою своїм рішенням від 24.07.2014 року вчиненим в межах повноважень органу місцевого самоврядування визначених Законом України\~ « Про місцеве самоврядування в Україні» ,\~іншими законами і нормативно-правовими документами. Тому просять відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] повністю. Суд , вислухавши пояснення сторін , дослідивши письмові докази ,\~\~вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.\~ В судовому засіданні встановлено ,що \~згідно рішення\~\~виконкому [PERSON] міської ради від 20.12.1994 року №136 п.48 у приватну власність позивачці,було передано земельну ділянку площею 0,16 га по вул.Курортна,9, м.Яремче для обслуговування будівель та ведення особистого підсобного господарства. Дана земельна ділянка була надана позивачці після успадкування нею майна спадкодавця (своєї бабусі) житлового будинку і господарських споруд,які знаходилися на цій земельній ділянці. На підставі даного рішення органу місцевого самоврядування позивачка виготовила Державний акт на право\~\~приватної власності на землю серії III-IФ №046666 від 17.07.1995 року \~Згідно свідоцтва про одруження позивачка одружилась 20.01.2001 року , а її дошлюбне прізвище [PERSON] було змінено на прізвище [PERSON]. \~Після\~\~виготовлення\~\~та реєстрації\~\~Державного акту\~\~на землю [PERSON],\~\~у порядку\~\~звернення\~\~згідно\~\~Закону України\~\~«Про звернення\~\~громадян»\~\~звертався\~\~до [PERSON]\~\~міської ради\~\~Івано-Франківської області\~\~із заявою\~\~про скасування рішення\~\~від 20.12.1994 року № 136\~\~в частині передачі\~\~у власність\~\~позивачці земельної ділянки площею\~\~0,16 га по адресу м.Яремча ,вул..Курортна 9 для обслуговування\~\~будівель та ведення\~\~особистого\~\~підсобного\~\~господарства. [PERSON] міська рада\~\~Івано-Франківської області\~рішенням\~сесії № 492-27/2014\~\~від 24.07.2014 року\~\~ задовольнила\~\~заяву [PERSON]\~та відмінила\~\~п. 48 додатку № 3\~\~рішення\~\~від 20.12.1994 року № 136\~\~в частині\~\~передачі\~\~у власність\~\~позивачці\~ спірної \~земельної ділянки. Відповідно до пункту 15 частини першої\~\~статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~\~ (далі - (далі - Закон № 280/97-ВР) виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання скасування актів виконавчих органів ради, які не відповідають\~\~Конституції\~\~ чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень. У мотивувальній частині\~\~рішення від 16.04.2009 № 7-рп/2009 Конституційний Суд України\~\~ зазначив, що в\~\~Конституції України\~закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних\~\~законом\~\~ інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини\~\~Рішення Конституційного Суду України від 13.05.1997 N 1-зп\~\~ у справі щодо несумісності депутатського мандата. Згідно з частиною десятою\~\~статті 59 Закону № 280/97-ВР\~\~ акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності\~\~Конституції\~\~ або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Системний аналіз наведених положень законів України дає підстави вважати, що за органами місцевого врядування законодавець закріпив право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов'язковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є суб'єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну чи скасування. У той же час, у\~\~статті 3 Конституції України\~\~ закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. Цей принцип знайшов своє відображення у\~\~статті 74 Закону № 280/97-ВР, згідно з якою органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами. Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних\~\~законом\~інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. У даному спорі позивачкою, на підставі скасованого\~\~рішення, виготовлено\~\~Державний\~\~акт\~\~на право приватної власності\~\~на землю серії III-IФ №046666 від 17.07.1995 року. Зазначене рішення виконавчого комітету є ненормативним правовим актом одноразового застосування, який вичерпав свою дію фактом його виконання, а тому не може бути в подальшому скасований органом місцевого\~ самоврядування. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04.06.2013 №21-64а13. Обставини неправомірних дій відповідача при прийнятті рішення № 492-27/2014\~\~від 24.07.2014 року встановлені в ухвалі Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.03.2016 року по справі за адміністративним позовом [PERSON] до [PERSON] міської ради, третя особа [PERSON] про визнання нечинним та скасування рішення,яка набрала законної сили. У відповідності із ч.3 ст.61 ЦПК України обставини,встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі,що набрало законної сили ,не доказуються при розгляді інших справ,у яких беруть участь ті самі особи або особою,щодо якої встановлено ці обставини. Враховуючи наведене ,суд вважає ,що позовні вимоги в частині визнання незаконним та скасування рішення сесії [PERSON] міської ради № 492-27/2014 від 24.07.2014 рокупідлягають до часткового задоволення, оскільки визнання пунктів 22 та 22.1 рішення сесії міської ради незаконними і є підставою для його скасування в цій частині , а тому позовні вимоги в частині скасування рішення сесії слід залишити без задоволення. У відповідност із ст..88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені нею судові витрати в сумі 551,20 грн., пов*язані із сплатою судового збору. На підставі ст.3 Конституції України , ст.15,16 ЦК України ,ст..ст.26,59,74 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні",

Outcome: approved