Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

30.12.2020 позивачка звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, у якій просить суд визнати виконавчий напис нотаріуса від 21.08.2020, зареєстрований в реєстрі за № 19846, про стягнення із неї на користь відповідача заборгованості за кредитним договором № 4112/2337 CLBPS від 26.04.2013 у сумі 34\~332,77 таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не перевірено безспірності заборгованості та факт завчасного повідомлення позивачки, як боржника, про наявність заборгованості перед банком, а також стягнення заборгованості поза межами строку позовної давності. З огляду на зазначене, вважає виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. У зв`язку із зазначеним, позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом. 11.01.2021 ухвалою суду відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового розгляду. У встановлений судом строк, відповідач правом на надання відзиву не скористався. 05.03.2021 ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до розгляду по суті на 19.03.2021. 19.03.2021 сторони у судове засідання не з`явились. Представник позивачки надав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Відповідач та треті особи у справі не подали до суду жодних заяви чи клопотань, у тому числі щодо відкладення розгляду справи, чи розгляд справи за їхньої відсутності. У зв`язку з чим, розгляд справи було відкладено на 12.04.2021. 12.04.2021 у судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с.57-59). Представник позивачки надав до суду клопотання, у якому просить розгляд справи проводити за його відсутності та за відсутності позивачки, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує про винесення заочного рішення (а.с.60). Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час, дату і місце розгляду справи, був повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.59). Клопотання про розгляд справи за його відсутності чи інших заяв по суті або з процесуальних питань від відповідача до суду не надходило. Відповідач не надав відзиву на позов чи заперечень проти зазначених у позові обставин. Отже, за письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно та всебічно дослідивши письмові докази у справі, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. З наданих доказів судом встановлено, що 26.04.2013 між [PERSON] та ПАТ «Платинум Банк» укладено кредитний договір зі страхуванням життя позичальника №4112/2337CLBPS, що підтверджується копією вказаного договору, копією заяви/анкети позивальника від 26.04.2013, графіком платежів (а.с.10-14). Згідно 1.2. вказаного договору, ПАТ «Платинум Банк» надав позивачці кредит на поточні потреби у розмірі 11\~800,00 грн на строк 36 платіжних періоди, з фіксованою процентною ставкою 12,0000% річних, комісією за обслуговування кредиту 283,00 грн та останньою датою повернення кредиту 20.04.2016 (а.с.10). Згідно виписки з особового рахунка за кредитним договором № 13464562, виданої ТОВ «Вердикт-Капітал», заборгованість [PERSON] за кредитним договором №4112/2337CLBPS станом на 27.07.2020 не погашена та загалом складає 33\~682,77 грн (а.с. 15). 21.08.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за №\~19846, за яким із [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» стягнуто заборгованість за кредитним договором №4112/2337CLBPS від 26.04.2013 у розмірі 33\~682,77 грн. (а.с.16). Зі змісту виконавчого напису вбачається, що строк платежу за кредитним договором №4112/2337CLBPS від 26.04.2013 настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення проводиться за період з 27 липня 2020 року по 27 липня 2020 року. Сума заборгованості складає 33\~682,77 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 8\~324,98 грн; сума заборгованості за комісією 48,53 грн; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 2\~349,94 грн; строкова заборгованість за комісією 163,12 грн; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 22\~344,94 грн. Окрім цього, з [PERSON] стягнуто плату за вчинення виконавчого напису нотаріуса у розмірі 640,00 грн. Вказаний виконавчий напис знаходиться на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження № 63114011 від 23.09.2020 (а.с. 7) та копією постанови про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 3433,28 грн від 23.09.2020 (а.с.8). Спір у справі виник із кредитних правовідносин та його вирішення регулюється нормами цивільного законодавства. Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із частиною 1 статті 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України\~«Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина 1 статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства\~юстиції України\~22\~лютого 2012\~року №\~296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі Порядок). Згідно п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють нотаріальні дії, зокрема, вчиняють нотаріальні написи. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Статтею 88\~Закону України «Про нотаріат» визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями -не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, містить аналогічні правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~року №\~1172 (далі Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку. 26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в Перелік та доповнено його після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Так, нотаріус може вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор має надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року в справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Отже, станом на 21.08.2020 (день вчинення спірного виконавчого напису) було визнано нечинною Постанову Кабінету\~Міністрів України\~№662\~від 26\~листопада 2014\~року «Про\~внесення змін\~до переліку\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету\~Міністрів України\~№1172\~від 29\~червня 1999\~року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів. Проте, незважаючи на це, всупереч вимогам закону, відповідач звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, а приватний нотаріус у свою чергу, всупереч правилам встановленим Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, вчинив виконавчий напис від 21.08.2020, яким з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» стягнуто заборгованість. У даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми ст.88 Закону України «Про нотаріат». У частині 1 статті 88\~Закону України\~«Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Відповідно до пункту 3.4. глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. З наданої позивачем копії кредитного договору зі страхуванням життя позичальника №4112/2337CLBPS від 26.04.2013 вбачається, що строк дії договору визначено до 26 квітня 2016 року, що є датою виникнення права вимоги. При цьому суд також зауважує, що виконавчий напис видано про стягнення заборгованості за період з 27.07.2020 по 27.07.2020. Таким чином, виконавчий напис нотаріуса, який було вчинено 21.08.2020, вчинено поза межами строків, визначених статтею 88 Закону України «Про нотаріат». Крім цього, суд зазначає, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30.09.2019 у справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18). Як вбачається з матеріалів справи та не спростовується відповідачем, письмову вимогу про погашення заборгованості про усунення порушень основного зобов`язання позивачка по справі не отримувала. Верховний Суд в постанові від 27.08.2020 у справі №554/6777/17 зазначив, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Окрім того, суд звертає увагу, що жодних належних і допустимих доказів відступлення права вимоги ПАТ "Платинум Банк" за спірним кредитним договором матеріали справи не містять. Таким чином право вимоги ТОВ "Вердикт Капітал" стягнення заборгованості за кредитним договором №4112/2337CLBPS від 26.04.2013 не підтверджено. Статтею 3\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» виконавчий напис нотаріуса віднесено до виконавчих документів. Відповідно до ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності вимог ТОВ «Вердикт Капітал» до [PERSON] та вчинив виконавчий напис в порушення вимог ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», що є підставою для визнання виконавчого напису №\~19846, вчиненого 21.08.2020, таким, що не підлягає виконанню, а тому вимоги позивачки є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягає задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст.\~5\~Закону\~України\~«Про судовий\~збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Зважаючи на те, що позивачка є інвалідом ІІ групи, що підтверджується довідкою МСЕ №0053870 від 11.10.2007 (а.с.17), її звільнено від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір». Згідно з ч. 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про задоволення позову, позивачку звільнено від сплати судового збору, судові витрати зі сплати судового збору за ставкою станом на день пред`явлення позову 30.12.2020, що становлять 840,80 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved