Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

24\~липня 2018\~року позивач\~звернулася до\~суду із\~позовною заявою\~до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги фактичним припиненням подружнього життя і неможливістю збереження сім'ї. Зазначила, що 27 серпня 2011 року між нею та відповідачем [PERSON]\~ був укладений шлюб, від сумісного життя сторони мають неповнолітню дитину, яка проживає з відповідачем. У липні 2016 року сторони припинили шлюбні відносини, через нерозуміння одне одного та різних поглядів на життя. Майнового спору вони не мають. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Ухвалою суду від 10.08.2018 року відкрито провадження у справі, розпочато підготовче провадження, призначене підготовче засідання. Ухвалою суду від 19 вересня 2018 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду на 12 жовтня 2018 року. Позивач\~[PERSON], яка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, однак до матеріалів справи долучила заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с. 25). Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 24), до суду не прибув, про причини своєї неявки суду не повідомив. Відзиву на позов не подав. Ухвалою суду від 12.10.2018 року прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 27 серпня 2011 року, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області зроблений відповідний актовий запис № 131. Після реєстрації шлюбу прізвище позивача - " Кустова " (а.с. 10). Від сумісного життя сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження, видане 15 листопада 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області, серії І-НО № 437376, актовий запис № 258. Батьками дитини зазначено: [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою статті 112 СК Україна, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] припинили шлюбні відносини, не проживають однією сім'єю та не ведуть сумісне господарство з липня 2016 року. За цей час подружжя не здійснили дій щодо збереження родинних стосунків, між ними встановились недружні взаємовідносини, позивач не має наміру зберегти сім'ю. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства. Згідно до положень ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 76 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON], збереження їх сім'ї є неможливе та суперечить їх інтересам, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд враховує бажання позивачки надалі іменуватися прізвищем "Кустова". Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved