Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

15 вересня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про розмір середньої заробітної плати/доходу/ для призначення страхової виплати у зв»язку зі стійкою втратою працездатності,посилаючись на те,що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2014 року зобов»язано Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Першотравенську Дніпропетровської області здійснити перерахунок страхових виплат за загальнообов»язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,які спричинили втрату працездатності [PERSON] за період -останні шість календарних місяців (з першого до першого числа)-з 01 липня 2009 року по 31 грудня 2009 року включно. На виконання даного рішення суду керівництвом ВСП «ШУ Дніпровське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» була виготовлена довідка № 23 від 27.03.2014 року про середню заробітну плату(дохід) [PERSON] за розрахунковий період :липень-грудень 2009 року і надана в ВВД ІФССНВУ у місті Першотравенську,де згідно розрахунку середньомісячна заробітна плата для розрахунку страхових виплат становить -5433,54грн ,яка і була прийнята робочим органом Фонду для призначення страхової суми. Позивач вважає, зазначена довідка підприємство виготовлена з порушенням чинного законодавства,а саме в розрахунок середньої заробітної плати(доходу) в липні 2009 року не включена сума 425грн код нарахувань 314 по табуляграмі(ГазСвет) та жовтень 2009 року не включено 142 грн код 314 по табуляграмі(ГазСвет)-загальна сума неврахованої заробітної плати становить 567 грн. Оскільки зазначені виплати всупереч вимогам чинного законодавства не включені до його заробітної плати(доходу),що призвело до безпідставного заниження його середньомісячної заробітної плати для призначення страхових виплат,підприємством середньомісячний заробіток розрахований в розмірі 5433,54грн,тоді як його середньомісячна заробітна плата повинна складати 5541,30грн,тобто різниця в сторону зменшення його середньомісячної заробітної плати складає 107,76грн(5541,30грн-5433,54грн). Позивач просить суд визнати довідку від 27.03.2014 року № 23 про середню заробітну плату(дохід) [PERSON] за :липень-грудень 2009 року ,виготовлену ВСП «ШУ Дніпровське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвуглілля»-не дійсною,зобов»язати ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» виготовити довідку про середню заробітну плату [PERSON],розрахунковий період:липень0грудень 2009 року,для призначення страхових виплат,включивши в розрахунок компенсацію за комунальні послуги,код 314 табуляграми(ГазСвет) та надати до робочого органу відділення Фонду в місті Першотравегську Дніпропетровської області,для призначення страхової виплати з 30 квітня 2010 року,всі витрати по веденню справи в суді покласти на відповідача. Представник позивача [PERSON] в суді підтримав позовні вимоги позивача та просить їх задовольнити у повному обсязі. Ухвалою суду від 16 жовтня 2014 року третьою особою у справі залучено Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Першотравенську Дніпропетровської області. Представник відповідача ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» позовні вимоги позивача не визнав у повному обсязі, надавши суду заперечення у справі,які повністю підтримав у судовому засіданні,посилаючись на те,що 15.09.2014 року до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області звернувся представник за довіреністю позивача [PERSON] - [PERSON] з позовом до ПАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» про встановлення розміру середньої заробітної плати (доходу) для призначення страхової виплати в зв'язку з стійкою втратою працездатності. В позовній заяві позивач просить визнати довідку від 27.03.2014 року № 23, про середню заробітну плату (дохід) [PERSON] за липень 2009 року - грудень 2009 року не дійсною. Також просить суд зобов'язати ПАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» виготовити довідку про середню заробітну плату (дохід) [PERSON], розрахунковий період: липень - грудень 2009 року, для призначення страхових виплат, включивши в розрахунок компенсацію за комунальні послуги (код 314 табуляграми: Газ, Світло,Опалення). В своїй позовній заяві позивач посилається на те, що при виготовленні довідки про середню заробітну плату № 23 від 27.03.2014 року відповідачем не правомірно в розрахунок середньої заробітної плати в липні 2009 року не включена сума 425 грн. (код 314 табуляграми, Газ, Світло,Опалення) та в жовтні 2009 року не включена сума 142 грн. (код 314 табуляграми, Газ, Світло, Опалення). Таким чином, на думку позивача, загальна сума неврахованої заробітної плати становить 567 грн. З даними позовними вимогами ПАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» не погоджується та вважає що провадження по даній цивільній справі підлягає закриттю з наступних підстав: 1. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. 11.03.2013 року [PERSON] вже звертався до Першотравенського міського суду з позовною заявою до ПАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» та ВВД Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України про встановлення розміру середньої заробітної плати (доходи) для призначення страхової виплати в зв'язку з стійкою втратою працездатності, з наданням розрахунку середньої заробітної плати [PERSON] за розрахунковий період з липня 2009 року по грудень 2009 року. Згідно наданого позивачем розрахунку його середньомісячна заробітна плата, виходячи з розрахункового періоду з липня 2009 року по грудень 2009 року, склала 5 541,30 грн., в розрахунок якого ним було включено ту ж виплату за Газ, світло та Опалення - ті ж 567 грн. Саме в такому розмірі позивач і просив суд прийняти його середню заробітну плату, для призначення страхових виплат, у зв'язку з стійкою втратою працездатності. Слід зазначити, що при першому розгляді справи по суті заявлених вимог, Першотравенським міським судом Дніпропетровської області 23.12.2013 року було прийнято рішення (справа № 186/484/13-ц) про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Апеляційний суд Дніпропетровської області у своєму рішенні (справа № 22-ц/774/1642/14) від 25.03.2014 року рішення суду першої інстанції скасував, а позовні вимоги [PERSON] задовольнив лише частково, в частині зміни розрахункового періоду. В задоволенні інших позовних вимог [PERSON], в тому числі, і щодо прийняття його середньої заробітної плати, для призначення страхових виплат, у зв'язку з стійкою втратою працездатності в розмірі 5 541,30грн. (розрахованого з врахуванням тих же 567 грн. компенсації за ГАЗ, Світло та Опалення) було відмовлено. Рішення суду набрало законної сили, відповідно до ст. 319 ЦПК України, з моменту проголошення, тобто з 25.03.2014 року. Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Незважаючи на відхилення апеляційним судом 25.03.2014 року позовних вимог в частині прийняття середньої заробітної плати, для призначення страхових виплат, у зв'язку з стійкою втратою працездатності [PERSON] в розмірі 5 541,30грн., позивачем 15.09.2014 року до суду пред'явлено позов про фактичне визначення розміру середнього заробітку в тому ж самому розмірі - 5 541,30грн., з врахуванням тих же 567 грн. компенсації за Газ, Світло, Опалення). Таким чином, предметом спору між тими ж сторонами ([PERSON] та ПАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ»), як у 2013 році так і у 2014 році, є ті ж самі правовідносини щодо визначення розміру середньої заробітної плати (доходи) для призначення страхової виплати в зв'язку з стійкою втратою працездатності, та з тих же підстав та між тими ж сторонами. Позивач, подаючи нову позовну заяву у 2014 році, до тієї ж сторони - ПАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ», про той самий предмет спору, змінив лише формулювання матеріально-правових вимог до відповідача. В даному випадку, всупереч положенням п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України позивач повторно звернувся до суду с тим же самим предметом спору, який є частиною того ж предмету спору, який суд вже вирішив в 2013 році (1 інстанція) зі змінами в 2014р. (2 інстанція), між тими ж сторонами та з тих же підстав. Підстави подання позову є тими ж самими, що і в 2013 році, а саме: виплата щомісячної страхової виплати втраченого заробітку внаслідок професійного захворювання. Тобто, в даному випадку, збігаються всі обставини, що визначені в п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, як обов'язкові у своїй сукупності підстави для закриття провадження у справі. Таким чином, провадження по справі за позовом представника позивача до ПАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» про встановлення розміру середньої заробітної плати (доходу) для призначення страхової виплати в зв'язку з стійкою втратою працездатності підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України. 2. Більш того, рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.03.2014 року про справі № 22-ц/774/1642/14 є об'єктивним, законним та обґрунтованим з огляду на те, що спірні правовідносини, що склалися між сторонами, врегулюванні нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» № 1105 від 23.09.1999 року (далі - Закон), Порядком обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою КМУ № 1266 від 26.09.2001 року (далі - Порядок) та іншими нормативно-правовими актами в редакції чинній на момент визначення розрахункового періоду, тобто - в період з липня 2009 року по грудень 2009 року. Відповідно до п. 11 ст. 34 Закону при обчисленні середньомісячного заробітку враховуються основна і додаткова заробітна плата, а також інші заохочувальні та компенсаційні виплати (у тому числі в натуральній формі), які включаються до фонду оплати праці і підлягають обкладенню податком з доходів фізичних осіб. Середньомісячний заробіток для обчислення суми страхових виплат потерпілому у зв'язку із втраченим ним заробітком (або відповідної його частини) визначається згідно з Порядком. Пунктом 7 Порядку передбачено, що середня заробітна плата застрахованої особи обчислюється виходячи з нарахованої заробітної плати за видами виплат, що включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати (у тому числі в натуральній формі), які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України "Про оплату праці", та підлягають обкладанню податком з доходів фізичних осіб, не враховуючи передбачені законодавством пільги щодо сплати зазначеного податку чи суми, на які цей дохід зменшується, з яких сплачувалися страхові внески до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Аналізуючи зазначені норми права можна зробити висновок про те, що для включення певної виплати в розрахунок середньої заробітної плати необхідно дотриматись двох обов'язкових взаємопов'язаних обставин, а саме: - виплата повинна включатись до фонду оплати праці; - виплати мають підлягати обкладенню податком з доходів фізичних осіб. Структура заробітної плати визначається ст. 2 Закону України «Про оплату праці» № 108 від 24.03.1995 року. Так, основна заробітна плата це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. До інші заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. На момент визначення розрахункового періоду (липень 2009 року - грудень 2009 року) питання нарахування, обчислення та сплати податку з доходів фізичних осіб були врегульовані Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб» № 889 від 22.05.2003 року. Перелік доходів, які не включалися до складу загального місячного або річного оподатковуваного доходу було визначено п. 4.3 ст. 4 зазначеного Закону. Так, зокрема, відповідно до п.п. 4.3.15 п. 4.3 ст. 4 Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб», було встановлено, що вартість вугілля та вугільних брикетів, безоплатно наданих в обсягах та за переліком професій працівникам з видобутку (переробки) вугілля та вуглебудівних підприємств, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, не включається до складу загального місячного або річного оподатковуваного доходу. В абзаці 2 п.п. 4.3.15 п. 4.3 ст. 4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» окремо зазначено, що при виплаті грошової компенсації вартості такого вугілля та вугільних брикетів її сума не включається до складу загального оподатковуваного доходу платника податку. Правило цієї норми права обмежувалось певним кількісним та суб'єктивним складом, тобто розповсюджувалась лише на певні обсяги та певну категорію працівників, правом визначення, яких було наділено Кабінет міністрів України. На виконання зазначеної норми права КМУ 14.04.2004 року було видано постанову № 462 «Про деякі питання обкладення податком з доходів фізичних осіб вартості безоплатно наданих вугілля та вугільних брикетів». Зазначеною постановою було затверджено перелік професій осіб, які перебувають у трудових відносинах з вугледобувними підприємствами і до складу загального місячного або річного оподаткованого доходу яких не включається вартість безоплатно наданих їм вугілля та вугільних брикетів. [PERSON] в період з липня по грудень 2009 року працював на шахті «ім. М.І. Сташкова» ВАТ «Павлоградвугілля» електрослюсарем підземним. Зазначена професія на той час перебувала в переліку професій, який було затверджено постановою КМУ № 462 від 14.04.2004 року. Пунктом 2 постанови КМУ № 462 від 14.04.2004 року було встановлено, що обсяги вугілля та вугільних брикетів, вартість яких не включається до складу загально місячного або річного оподаткованого доходу платників податку з доходів фізичних осіб, безоплатно наданих на побутові потреби особам, які перебувають у трудових відносинах з вугледобувними підприємствами, за переліком професій, затвердженим цією постановою, а також іншим платникам податку, визначеним у підпункті 4.3.15 статті 4 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", визначаються у розмірах, що передбачені колективним договором, але не більш як 5,9 тонни на домогосподарство. Таким чином, дійсно, якщо обсяги отриманого вугілля або грошової компенсації за нього перевищують встановлені законодавством норми, то цей дохід повинен включатися до складу загального оподатковуваного доходу платника податку та має включатись до розрахунку середньої заробітної плати. Пунктом 12.8 Колективного договору, який діяв на ВАТ «Павлоградвугілля» протягом 2009 року було визначено, що працівники всіх філій та структурних підрозділів Підприємства безкоштовно забезпечуються побутовим паливом за нормою 5,9 тонн на рік на одне домоволодіння. Тимчасовим положенням (Додаток № 12 до розділу 12 колективного договору ВАТ «Павлоградвугілля») було передбачено право на компенсацію витрат по оплаті комунальних послуг (електроенергію, газ, опалення) особам, які у відповідності з діючим законодавством та Колективним договором ВАТ «Павлоградвугілля» мають право на безкоштовне отримання вугілля (в порядку та обсягах передбачених п. 12.8 Колективного договору), але проживають в будинках або квартирах з централізованим опаленням. Відповідно до п. 2.1 розділу 2 Тимчасового положення сума компенсації на одну квартиру складала для працюючих 425 грн. на квартал. Саме таку суму компенсації за вугілля, обсяги якого не перевищували норм встановлених на той час законодавством та Колективним договором, і отримував [PERSON], як електрослюсар підземний шахти «ім. М.І. Сташкова» ВАТ «Павлоградвугілля». У зв'язку з викладеним, оспорюванні сумі компенсації і не були включені відповідачем до розрахунку середньої заробітної плати [PERSON] за період липень-грудень 2009 року, як компенсаційні суми, що не обкладаються податком та не входять до складу доходів, на які нараховуються внески на загальнообов'язкове страхування, що цілком кореспондується з рішенням апеляційного суду від 25.03.2014 року по справі № 22-ц/774/1642/14, яким в задоволенні вимог про врахування цих виплат (567 грн.) в розрахунок середнього заробітку [PERSON] було відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed