Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] (далі - позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 25 липня 1998 року сторони уклали шлюб. \~ \~ \~ \~У цьому шлюбі вони мають дітей дочку - [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Сторони припинили проживати разом з жовтня 2017 року, і на даний час проживають окремо. Спільне життя не склалося, часто виникали скандали, сторони перестали розуміти один одного, втратили почуття поваги і любові один до одного. На думку позивача, подружні стосунки припинені остаточно і примирення неможливе, а наявність формального шлюбу шкодить його інтересам. Спору щодо поділу майна немає. Діти проживають разом з позивачем, вихованням дітей відповідач не займається, добровільно матеріальної допомоги на їх утримання не надає, хоча спроможна це робити, так як є працездатною. У звязку з цим, посилаючись на приписи Сімейного кодексу України, позивач просив суд розірвати шлюб та стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 (п'ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~ \~ \~ \~У судове\~засідання сторони\~не зявилися.\~Позивач подав\~до суду\~заяву про\~залишення позовної\~заяви в\~частині вимог\~про стягнення\~аліментів без\~розгляду,\~в іншій\~частині позовні\~вимоги підтримав\~та просив\~суд їх\~задовольнити,\~розглянути справу\~за його\~відсутності (а.с.\~28).\~Представник позивача\~[PERSON]\~також подав\~до суду\~заяву,\~відповідно до\~якої просив\~позовні вимоги\~задовольнити,\~розгляд справи\~проводити за\~його відсутності.\~Від відповідача\~надійшла заява,\~відповідно до\~змісту якої\~остання позовні\~вимоги визнала,\~погодилася на\~розірвання шлюбу\~та просила залишити\~їй набуте\~в шлюбі\~прізвище "Топчій",\~справупросила розглянути за її відсутності (а.с. 29). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 2 жовтня 2018 року позовні вимоги в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину залишено без розгляду. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 25 липня 1998 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Ревбинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаській області, актовий запис № 01, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-СР № 283320 від 25 липня 1998 року (а.с. 13) та штампом у паспорті позивача, копія якого міститься у матеріалах справи (а.с. 7). У шлюбі сторони мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO] та малолітню дочку - [PERSON], [INFO], про що свідчать копії свідоцтв про народження серії 1-СР № 056628 від 27 березня 2000 року та серії І-СР № 023187 від 23 листопада 2005 року (а.с. 11, 12) . Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Аналогічна норма закріплена і в ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На виконання вимог ч. 1 ст. 112 СК України судом встановлені фактичні взаємини подружжя, зокрема спільне сімейне життя не склалось через різні погляди на життя, шлюбно-сімейні відносини фактично припинені, сторони проживають окремо з жовтня 2017 року. Жодних доказів щодо необхідності збереження шлюбу суду не надано та судом не встановлено. При цьому позивач стверджує, що не бажає поновлювати сімейні стосунки, а тому надання строку на примирення не дасть позитивних результатів. Таким чином суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин суд залишає позивачу набуте у шлюбі прізвище "Топчій". Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 704,80 (сімсот чотири гривні 80 копійок) гривень судового збору. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved