Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Веллфін", третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовну заяву [PERSON] мотивує тим, що з виконавчим написом та діями ТОВ «Веллфін» він не погоджується і вважає виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Зокрема, він є учасником бойових дій, і з 29.01.2017 року по 28.01.2020 року проходив військову службу за контрактом в Збройних Силах України. У період проходження служби він у телефонному режимі звертався до ТОВ «Веллфін» з проханням розстрочити виплату заборгованості. Проте ТОВ «Веллфін» не врахував його і не надсилав повідомлення про наявність заборгованості та розміру нарахованих відсотків. Він знав, що існує заборгованість по кредиту, проте розмір відсотків не відповідає сумі розміру отриманих кредитних коштів. Так, з виконавчого напису вбачається, що він отримав кредитні кошти у розмірі 2250 грн., а нараховані відсотки за період з 15.02.2018 року по 01.03.2020 року становлять 57 240 гривень. Крім того, як видно з виконавчого напису, кредитний договір укладено 20.04.2018 року, а стягнення заборгованості проводиться з 15.02.2018 року, тобто за 2 місяці до укладення такого договору, що є незаконним та необґрунтованим. Також, відповідно до п.п. 3.1, 3.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 - нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. А у оскаржуваному виконавчому написі не зазначено на підставі яких документів його здійснено, не підтверджено його безспірність. що є порушенням норм діючого законодавства. В судове засідання позивач не з?явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник ТОВ «Веллфін» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, причин неявки суду не відомі, відзив на позовну заяву не подавав. Третя особа приватний нотаріус Головкіна Я.В. в судове засідання не з?явилася, причини неявки суду не відомі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів,що відповідає положенням ст.ст. 280-282 ЦПК України. Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. У відповідності до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст.ст.15-16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. При цьому, згідно ч.1 та ч.2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Як встановлено в судовому засіданні, 05 квітня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною було вчинено виконавчий напис зареєстрований у реєстрі за №90658 про стягнення з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь ТОВ «Веллфін» заборгованість за Кредитним договором № 436747 від 20.04.2018 року грошових коштів у сумі 59490,50 грн., а саме: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 2250 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам - 57240,50 грн., а також, 800 грн. плати за вчинення виконавчого напису, що всього становить 60290,50 грн. (а.с.10). І як зазначено у вказаному виконавчому написі, стягнення заборгованості проводиться за період з 15 лютого 2018 року по 01 березня 2020 року. Тобто, кредитний договір було укладено пізніше (20 квітня 2018 року), чим починається період нарахування позивачу заборгованості (15 лютого 2018 року). Окрім того, дата набрання виконавчим написом законної сили 05.04.2018 року, і строк пред?явлення його до виконання - 3 роки. А згідно копії постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №65344159 від 07.05.2021 року, винесеної заступником начальника відділу Косівського РВ ДВС - виконавче провадження з виконання виконавчого напису №90658 виданого 05.04.2021 року було відкрито 07.05.2021 року (а.с.9), що вказує на те, що відкриття виконавчого провадження по виконанню оскаржуваного напису нотаріуса відбулося уже після спливу трирічного строку пред?явлення його до виконання. При цьому, ні відповідач, ні третя особа не подали до суду жодних доказів на заперечення вказаний у позові фактів. Так само, на заперечення позовних вимог і підтвердження своєї правоти, банк не надав суду доказів на підтвердження укладення із позивачем кредитного договору 436747 від 20.04.2018 року, за заборгованістю по якому нотаріусом і було вчинено виконавчий напис. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до частини першої статті 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Згідно положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. В свою чергу, згідно п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172 (зі змінами), для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Подібна правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду від 15.04.2020 року по справі № 158/2157/17 провадження № 61-14105 св 18. Таким чином, проаналізувавши надані суду докази, а також норми, що регулюють порядок вчинення нотаріусами виконавчих написів, суд прийшов до висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису нотаріуса від 05.04.2021 року таким, що не підлягає виконанню, у зв?язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Окрім того, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», то у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 908 грн. На підставі наведеного ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.ст. 87, 88 ЗУ "Про нотаріат" та

Outcome: approved