Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 1978 року. 18.02.2020 року шлюб між ними було розірвано формально, але вони і надалі продовжували проживати однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] у спільній квартирі з 31.10.2003 року. 18.10.2013 року вони з [PERSON] вдруге зареєстрували шлюб, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб. На даний час відповідач вважає, що шлюбні стосунки погіршилися, спільне проживання стало не можливим, тому звернулася до Херсонського міського суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, на примирення йти не бажає. Позивач зазначив, що за час спільного проживання у шлюбі ними за спільні кошти було придбане наступне майно: телевізор JVG, 60 см., вартістю 2000 грн.; піаніно Petfor вартістю 25000,00 грн.; диван-кровать 2-х спальний, 2 валіка, 2 подушки, вартістю 5000,0грн.; ноутбук Samsung вартістю 2500,00 грн.; музикальний центр стерео Sony, вартістю 1500,00 грн.; тумбочка під телевізор 100см. х 50 см. х 50 см., вартістю 800,00 грн.; сервант, вартістю 1500,00 грн.: столик-шкафчик на колесах 70см. х 70 см. х 40 см,, вартістю 800,00 грн.; шафа (3 секції), вартістю 1000,00 грн.; кухонний стіл з поличками 100см. х 60 см. х 850 см., вартістю 1000,00 грн.; пральна машинка Аrdо, горизонтальної загрузки, вартістю 4000,00 грн.; кухонний стіл з поличками 110см. х 60 см. х 60 см., вартістю 800,00 грн.; роздвижний стіл 80 см. х 60см. х 80 см., вартістю 1000,00 грн.; шафа в коридорі, вартістю 1500,00 грн.; антресоль 60см. х 70 см. х 40 см., вартістю 500,00 грн; чавунна ванна, вартістю 1000,00 грн.; коври 2 шт., вартістю 600,00 грн.; трельяж з підставкою, вартістю 500,00 грн.; телевізор Раnasonic, вартістю 2000,00 грн.; тумба під телевізор, вартістю 500,00 грн.; сканер Саnon, вартістю 300,00 грн.; журнальний столик, вартістю 500,00 грн.; стара шафа, вартістю 600,00 грн.; нова шафа, вартістю 1000,00 грн. Загальна вартість майна складає 53600,00 грн.Вказане майно знаходиться в квартирі за його місцем проживання та реєстрації [ADDRESS] . Однак надати письмові докази на підтвердження придбання вказаного майна за рахунок спільних коштів подружжя не має можливості, оскільки всі документи знаходяться у вище вказаній квартирі, а за Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 01.03.2019 р. по справі № 766/2329/19 йому встановлено припис, а саме заборонено перебувати в місці спільного проживання (перебування) з відповідачкою за адресою: [ADDRESS] . Добровільно домовитися з відповідачкою, та поділити спільно набуте майно, неможливо. Просив позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02.04.2019 року по справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 19.06.2019 року по справі було здійснено перехід у розгляд справи у порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання . Від відповідача до суду надійшов відзив відповідно до якого зазначила, що перераховане позивачем майно не відповідає дійсності, а вказана ним вартість завищенна так наприклад позивач зазначає, що вартість диван-кровать 2-х спальний, 2 валіка, 2 подушки, складає 5000 грн, однак це не відповідає дійсності на підтвердження чого надає суду квитанцію де вартість вказаного дивану складає 1665,00 грн., пральна машина яку позивач оцінив у 4000 грн., вважає, ціну завищенною, оскільки у користуванні вказана річ перебуває 22 роки,(та у 2012 році згорів термостат тому ціна не відповідає дійсності.), що стосується телевізор JVG, 60 см., він подарований донькою, піаніно Petfor вартістю 25000,00 грн., подароване їй батьками; ноутбук Samsung вартістю 2500,00 грн., знаходиться у користуванні у позивача від 04.10.2019 року; сервант, трельяж з підставкою, тумба під телевізор це меблі її батьків; Таким чином перелік речей зазначених позивачем не відповідає дійсності. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи без їх участі, просили суд позов задовольнити з урахуванням уточнених позовних вимог просили розподілити спільно набуте майно подружжя наступним чином, позивачу виділити майно: диван-кровать 2-х спальний, 2 валіка, 2 подушки, вартістю 1665,00 грн.; ноутбук Samsung вартістю 2500,00 грн., музикальний центр стерео Sony, вартістю 1500,00 грн.; столик-шкафчик на колесах 70см. х 70 см. х 40 см,, вартістю 800,00 грн.; кухонний стіл з поличками 100см. х 60 см. х 850 см., вартістю 1000,00 грн.; трельяж з підставкою, вартістю 500,00 грн.; телевізор Раnasonic, вартістю 2000,00 грн.; сканер Саnon, вартістю 300,00 грн.; нова шафа, вартістю 1000,00 грн. Інше майно перераховане у списку та заявлене у позовній заяві залишити відповідачу. Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, уточнені позовні вимоги визнала та не заперечувала проти зазначеного позивачем розподілу. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні ім. правовідносини. Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11). Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч.1ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом установлено та підтверджено матеріалами справи, відповідно до копії паспорта сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.11.1978 року. В подальшому шлюб між ними було розірвано 18.02.2010 року, про що свідчить відтиск штампу у паспорті. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] вдруге зареєстрували шлюб з 18.10.2013 року, що підтверджується актовим записом № 430, складеним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні. Відповідно до листа КП Херсонське бюро технічної інвентаризації Херсонської обласної ради №115 від 21.02.2019 року вбачається, що станом на 31.12.2012 року за [PERSON] зареєстровано 1/3 частину квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло №5419 від 26.06.1997 року виданого Управлінням і використанням комунального майна м. Херсона згідно з розпорядженням виконкому Херсонської міської ради народних депутатів №5419 ж від 26.06.1997 року та зареєстрованого в Херсонському БТІ за реєстровим №39366 в книзі №100. Відповідно до договору дарування 22.10.2013 року посвідченого державним нотаріусом Другої Херсонської нотаріальної контори Карповою Н.М., [PERSON] , та [PERSON] подарували [PERSON] 2/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS] . Матеріалами справи також встановлено та не заперечувалось відповідачем, що за час спільного проживання у зареєстрованому шлюбі сторонами було набуто спільне майно перераховане у позовній заяві, тому суд на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. З огляду на те, що набуття майна за час шлюбу створює призумпцію винекнення права спільної сумісної власності, яка відповідачем спростована не була, визнання відповідачем уточненених позовних вимог, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного, ст. ст.325,368 ЦК України, ст. ст.60,69-70 СК України,

Outcome: approved