Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до ПАТ «ОТП Банк», ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про захист прав споживача та визнання кредитного договору недійсним. Позовні вимоги вмотивовано тим, що 22.07.2008 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» укладено договір кредиту №МL - 803/046/2008. 03.04.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір факторингу б/н. У зв`язку з тим, що [PERSON] не виконував умови кредитного договору право вимоги за яким перейшло до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № МL - 803/046/2008 від 22.07.2008 року. Відповідач надаючи кредит ввів в оману позичальника шляхом надання недостовірної інформації щодо сукупної вартості кредиту: відсоткової ставки; терміну кредитування; валюти кредитування; вартості супутніх послуг за обслуговування кредиту таких як страхування, комісія, послуги нотаріуса; невірно визначено: суму абсолютного подорожчання кредиту; загальну суму страхових платежів та розмір кредиту на момент його видачі. Дана інформація є необхідною для позивача у зв`язку з тим, що отримуючи кредит він оцінює свою платоспроможність та має можливість вибору іншого кредитора у разі якщо дані умови його не будуть влаштовувати. Надаючи недостовірну сукупну вартість кредиту відповідач порушив приписи Постанови Правління НБУ №168 від 10.05.2007 р. та ввівши позивача в оману, надавши нечітку та неправдиву інформацію про сукупну вартість кредиту умисно нав`язав йому свої кредитні послуги, позбавивши права свідомо обрати необхідного та підходящого йому кредитора. Позивач [PERSON] вважає, що згідно норм Закону України «Про захист прав споживачів» та Постанови Правління НБУ №168 від 10.05.2007 р. є підстави для визнання кредитного договору №МL МL - 803/046/2008 від 22.07.2008 року недійсним. Позивач [PERSON] просив визнати недійсним кредитний договір №МL - 803/046/2008 від 22.07.2008 року, укладений між ним та ЗАТ «ОТП Банк» правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» з моменту його укладення та застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину до кредитного договору №МL-803/046/2008 від 22.07.2008 року. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених в позові, просив суд їх задоволити. Додатково зазначив, що згідно кредитного договору №МL - 803/046/2008 від 22.07.2008 року банк мав видати позивачу 130 000 доларів США, а згідно висновку експерта №2837 від 11.07.2019 року не виконав умови кредитного договору та надав позивачу 100 000 доларів США. Крім того, згідно кредитного договору відсоткова ставка за кредитом складає 5,49 % річних (п.3 ст.1 договору) в той час, як згідно висновку проведеної експертизи реальна відсоткова ставка складає 16,64 % річних. Дані порушення, допущені відповідачем з метою введення позивача [PERSON] в оману, щоб надати йому непотрібні йому послуги. В сукупності дані порушення є підставою для визнання кредитного договору №МL-800/046/2008 від 22.07.2008 року, укладений між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» недійсним. В судове засідання представник відповідача ПАТ «ОТП Банк» не з`явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи шляхом поміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Не з`явився в судове засідання без поважних причин, не подав відзиву на позовну заяву, не заперечив позовних вимог. В судове засідання представник відповідача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не з`явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи шляхом поміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. 14.07.2017 року на адресу суду надіслано заперечення на позов. В обґрунтування заперечень зазначено, що підставою для визнання недійсним кредитного договору №МL - 803/046/2008 від 22.07.2008 року, укладеного між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», на думку позивача, є невідповідність кредитного договору нормам Закону України «Про захист прав споживачів». Однак, позивач належним чином відповідно до вимог цього Закону був повідомлений про особливості кредитного продукту, яким він скористався про що свідчить підписаний ним інформаційний лист. У випадку порушень вимог ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачені правові наслідки, які відображені у ст. 15 цього закону. Зокрема, передбачена можливість розірвання договору, як спосіб захисту права споживача, а не визнання його недійсним. Крім того, позовна заява не містить жодних посилань на незаконність і неправомірність будь-яких пунктів оскаржуваного кредитного договору, що були б підставами для визнання його недійсним. Безпідставним є посилання позивача на Постанову Правління НБУ №168 від 10.05.2007 як на підставу для визнання недійсним кредитного договору, оскільки нормативні документи НБУ не є частиною цивільного законодавства. Позивачем пропущені строки позовної давності для звернення до суду із даним позовом, відповідно до вимог ст. 257 ЦК України. Зокрема, ч.1 ст. 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до змісту кредитного договору позивачу було про всі умови кредитного договору з моменту його підписання - 22.07.2008 р. Позивач мав право оскаржити кредитний договір до 22.07.2011 року, однак цим правом не скористався. Відповідно до вимог ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Представник відповідача [PERSON] вважає, що твердження позивача про наявність підстав для визнання недійсним кредитного договору недійсним є безпідставними. Просив відмовити в задоволенні позову [PERSON] до ПАТ «ОТП Банк», ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про захист прав споживача та визнання кредитного договору недійсним у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 22.07.2008 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» було укладено кредитний договір № МL - 803/046/2008. Відповідно до умов договору банк надає позичальнику кредит, а позичальник приймає його на наступних умовах: розмір та валюта кредиту - 130 000 доларів США, цільове призначення кредиту - на споживчі цілі, річна база нарахування процентів - 360 календарних днів у році, дата остаточного повернення кредиту - 20.07.2018 року. У зв`язку з тим, що [PERSON] не виконував умови кредитного договору право вимоги за яким перейшло до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до Хустського районного суду Закарпатської області із позовом про стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитним договором № МL - 803/046/2008 від 22.07.2008 року. У свою чергу позивач [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, скільки вважає, що відповідач ЗАТ «ОТП Банк» правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», надаючи йому споживчий кредит ввело його в оману як позичальника, шляхом надання недостовірної інформації щодо сукупної вартості кредиту: відсоткової ставки; терміну кредитування; валюти кредитування; вартості супутніх послуг за обслуговування кредиту таких як страхування, комісія, послуги нотаріуса; невірно визначено: суму абсолютного подорожчання кредиту; загальну суму страхових платежів та розмір кредиту на момент його видачі. Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області суду від 19.04.2019 року по справі призначалася судово-економічна експертиза. З висновку експерта №2837 від 11.07.2019 року вбачається, що в результаті проведених розрахунків, виходячи із суми наданого кредиту 100 000 доларів СІІІА, при умові погашення заборгованості щомісячними платежами у розмірі 1564,80 доларів СІІІА, нараховуючи проценти за ставкою 13,99%, згідно наданих на експертизу документів та умов на момент укладення Кредитного договору №МL-803/046/2008 від 22.07.2008 року (т.1 а.с.10-17), встановлена реальна процентна ставка на момент укладення Кредитного договору №МL-803/046/2008 від 22.07.2008 року становить 16.64%. Сукупна вартість кредиту у процентному значенні та грошовому виразі (у вигляді реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту) на момент укладення Кредитного договору №МL-803/046/2008 від 22.07.2008 року (т.1 а.с.10-17) не визначені. В результаті проведених розрахунків, виходячи із суми наданого кредиту 100000,00 доларів СІІІА, при умові погашення заборгованості щомісячними платежами у розмірі 1564, 80 доларів СІІІА, нараховуючи проценти за ставкою 13,99%, згідно наданих на експертизу документів та умов на момент укладення Кредитного договору №МL-803/046/2008 від 22.07.2008 року (т.1 а.с.10-17), встановлене абсолютне значення подорожчання кредиту на момент укладення Кредитного договору №МL-803/046/2008 від 22.07.2008 року складає 94907,22 доларів СІІІА. Виходячи із суми наданого кредиту 100 000 доларів СІІІА, при умові погашення заборгованості щомісячними платежами у розмірі 1564,80 доларів СІІІА, нараховуючи проценти за ставкою 13,99%, згідно наданих на експертизу документів та умов на момент укладення кредитного договору №МL-803/046/2008 від 22.07.2008 року (т.1 а.с.10-17), встановлений щомісячний платіж складає від 1564, 80 доларів США до 2211, 93 доларів США та 1500, 57 доларів США в останній період сплати. Реальна процентна ставка та абсолютне подорожчання кредиту на момент укладення Кредитного договору №МL-803/046/2008 від 22.07.2008 року (т.1 а.с.10-17) не визначені. В результаті проведених розрахунків, виходячи із суми наданого кредиту 100 000 доларів США при умові погашення заборгованості щомісячними платежами у розмірі 1564,80 доларів США, нараховуючи проценти за ставкою 13,99%, згідно наданих на експертизу документів та умов на момент укладення Кредитного договору №МL-803/046/2008 від 22.07.2008 року (т.1 а.с.10-17), встановлена сукупна вартість кредиту у вигляді реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту складає: - реальна процентна ставка на момент укладення Кредитного договору №МL-803/046/2008 від 22.07.2008 року - 16,64%; абсолютне значення подорожчання кредиту на момент укладення Кредитного договору №МL-803/046/2008 від 22.07.2008 року - 94907, 22 доларів США, Виходячи із суми наданого кредиту 100 000 доларів США, при умові погашення заборгованості щомісячними платежами у розмірі 1564,80 доларів США, нараховуючи проценти за ставкою 13,99%, згідно наданих на експертизу документів та умов на момент укладення Кредитного договору №МL 803/046/2008 від 22.07.2008 року (т.1 а.с. 10-17), встановлена сукупна вартість кредиту у вигляді реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту складає: реальна процентна ставка на момент укладення Кредитного договору №МL-803/046/2008 від 22.07.2008 року - 16,64%; абсолютне значення подорожчання кредиту на момент укладення Кредитного договору №МL-803/046/2008 від 22.07.2008 року - 94907,22 доларів США (а.с.193-213). Дослідивши матеріали справи в їх сукупності суд приходить до висновку про визнання недійсними пункту 3 кредитного договору, пунктів 1.4 частини №2 кредитного договору №МL-803/046/2008 від 22.07.2008 року в частині відсоткової ставки за кредитом, яка згідно умов договору складає 5, 49 % річних, а згідно висновку висновку експерта №2837 від 11.07.2019 року - встановлена реальна процентна ставка на момент укладення Кредитного договору №МL-803/046/2008 від 22.07.2008 року становить 16.64% (а.с.209-210). Згідно вимог ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2011 від 10 листопада 2011 року, дія Закону України «Про захист прав споживачів» поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Отже, з умов кредитного договору вбачається, що кошти були наданні в споживчих цілях. Таким чином, оспорюваний кредитний договір являється договором споживчого кредиту. Відповідно до ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Згідно ч. 4 в кредитному договорі повинно зазначатися - сума кредиту; детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; інші умови, визначені законодавством. Судом встановлено, що в договорі споживчого кредиту №МL-803/046/2008 від 22.07.2008 року укладеного між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» наявні відомості про те, що позичальник до укладання договору був ознайомлений з усіма умовами кредитування, що пропонуються банком, в обсязі і в порядку, що передбачені Законом України «Про захист прав споживачів». Позивач був ознайомлений з інформацією, яка була фактично викладена безпосередньо у змісті самого договору, який був розроблений ЗАТ «ОТП Банк». Спірний договір споживчого кредиту підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; [PERSON] на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував його умови; умови кредитного договору містять повну інформацію щодо умов кредитування: періоду надання кредиту (пункт 2), розміру процентної ставки (пункт 3), порядку її нарахування, періоду внесення платежів, відповідальності за порушення умов договору. Враховуючи зміст пунктів кредитного договору, [PERSON] з моменту підписання кредитного договору обізнаний щодо оплатності наданого кредиту, свого обов`язку вносити плату за користування кредитом, розміру процентів, порядку їх сплати та відповідальності за прострочення погашення кредиту. Суд констатує, що позивач був проінформований про всі істотні умови договору, спосіб та терміни погашення кредиту, його сукупну вартість, розмір та терміни сплати процентів та інших платежів, у зв`язку з чим не можна визнати кредитний договір недійсним в цілому. Разом із цим недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини (стаття 217 ЦК України). За положеннями частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Суд приходить до висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Відповідачем ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заявлено вимогу про застосування строку позовної давності щодо визнання недійсним кредитного договору №МL-803/046/2008 від 22.07.2008 року укладений між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] у зв`язку із спливом позовної давності та постановлення рішення про відмову у задоволенні позову. Відповідно до ч.5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно п.2 кредитного договору №МL-803/046/2008 від 22.07.2008 року укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] визначено термін остаточного погашення кредиту 20.07.2018 року (а.с.10). Отже, позивачем не пропущено строку позовної давності на звернення до суду із даним позовом. Судових витрат по справі не заявлено.

Outcome: dismissed