Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

29.03.2017 року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 12 грудня 2015 року вона була затримана в м. Дружківка Донецької області, куди приїздила по своїм справам на автомобілі "Mazda- 3" д.н. АН 5333 EI та поміщена в ізолятор тимчасового утримання Дружківського відділу поліції. 13 грудня 2015 року їй була пред'явлена підозра у вчиненні низки злочинів, які вона не скоювала. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 15.12.2015 року задоволено подання СВ Дружківського ВП Артемівського ВП ГУНП в Донецькій області у кримінальному провадженні №12015050260001759 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою [PERSON]. Постанова передбачала можливість внесення застави в розмірі 27000,00 грн. Окрім цього на майно позивачки ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 15.12.2015 року, а саме автомобіль "Mazda- З" д.н. АН 5333 EI, талон БКЕ №336009 серії ВАА №294339 та ключ від автомобіля із сигналізацією був накладений арешт. 15.12.2015 року застава була внесена батьком позивачки [PERSON] на спеціальний рахунок. Звільнена з під варти вона була 17.12.2015 року під заставу. В цей же день позивачка направила на ім'я прокурора заяву про повернення їй особистих речей, які були вилучені у неї, але не відображені в протоколі обшуку. [PERSON] в цьому було відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області 11.01.2016 року була задоволена апеляційна скарга захисника, скасована ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою [PERSON] і був обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов'язання з обов'язком: прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження, із встановленою ним періодичністю; не відлучатися з населеного пункту, в якому вона проживає, а саме м. Красний Лиман вул. Свободи, буд.45 без дозволу слідчого прокурора або суду. Про повернення застави в ухвалі апеляційного суду Донецької області не йшлося. 19 січня 2016 року Апеляційний суд Донецької області, розглянувши апеляційну скаргу захисника позивачки [PERSON] про скасування арешту на майно, своєю ухвалою відмовив у її задоволенні. 08 лютого 2016 року Дружківський міський суд Донецької області задовольнив клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді особистого зобов'язання до 13 квітня 2016 року. Під час розслідування були проведені обшуки на орендованій квартирі позивачки в м. Краматорськ та по місцю проживання матері позивачки в м. Красний Лиман. На теперішній час кримінальне переслідування [PERSON] припинено за постановою прокурора від 09.03.2016 року по реабілітуючим обставинам. Автомобіль позивачці повернули 17 травня 2016 року. Таким чином під слідством позивачка перебувала з 12.12.2015 року по 09.03.2016 року, а всі негативні наслідки незаконного притягнення її до кримінальної відповідальності скінчилися лише у грудні 2016 року, тобто на протязі 9 місяців після закриття кримінального провадження. Також позивачка вказує, що незаконними діями відносно неї органом досудового розслідування їй причинена моральна шкода, яку вона оцінює в 500 тисяч гривен. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Суду пояснила, що незаконним перебуванням під слідством їй було завдано моральної шкоди. Так, 12.12.2015 року у другій половині дня її було затримано, працівники поліції з нею грубо поводилися, погрожували, що відвезуть в поле, розстріляють. Потім проводилися обшуки у квартирі позивачки та квартирі її матері. 09.03.2017 року було закрито провадження щодо неї, проте машину повернули лише в травні. З 17 грудня 2015 року після звільнення позивачки з-під варти вона залишилася без зимових чобіт, які залишилися в арештованому автомобілі, та проходила в осінніх чоботах всю зиму, без свого автомобіля, з обов'язком не залишати свого місця проживання та не відлучатися з м. Красний Лиман. Змушена була регулярно зявлятися до м. Дружківка Донецької області за викликом слідчого. Внаслідок цих обмежень вона не могла знайти собі роботу за своєю спеціальністю, залишилася без заробітку, а її батько без 27 тисяч гривень, внесених ним в якості застави, які було йому повернуто лише в грудні 2016 року. Вказані обставини змусили позивачку повністю змінити свій звичний спосіб життя, відсутність автомобіля унеможливила переміщення позивачки. Крім того, знайомі позивачки та родичі, які дізналися про досудове розслідування відносно неї по вказаним статтям кримінального кодексу змінили своє ставлення до неї, почали її підозрювати у нескоєних нею діях. Коли позивачці повертали автомобіль, який простояв біля відділу поліції більше п'яти місяців виявилося, що акумулятор був розряджений, і позивачці довелося викликати електрика та зламувати авто, зовнішній вигляд автомобіля значно погіршився, бо зберігали його під відкритим небом. Відношення до позивачки працівників поліції, як до злочинця принижувало її людську гідність та дуже її ображало. Суду повідомила, що до вказаних подій вона мала постійне місце роботи в м. Краматорськ на приватному підприємстві, мала стабільний заробіток, розмір якого назвати не змогла, винаймала квартиру та гараж. Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити, зазначивши, що внаслідок незаконних дій працівників органу досудового розслідування зіпсовано репутацію [PERSON] Стверджував, що не існує методики розрахунку моральних страждань, в кожному випадку вони є індивідуальними, тому вважає посилання відповідача на відсутність такого розрахунку безпідставним. Також зазначив, що працівниками поліції в даному випадку було грубо порушено ст. 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Представник Головного управління Національної поліції України в Донецькій області у наданому суду запереченні вказував, що у задоволенні позову слід відмовити, у звязку із тим, що ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові некзаконними діяннями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» передбачено, що питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина України вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з частиною першою статті 12 зазначеного Закону. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Таким чином, відповідачем вбачається, що чинним законодавством передбачено певну процедуру розрахунку моральної шкоди особі, яка перебувала під слідством; оскільки позивач перебувала під слідством з 13.12.2015 по 09.03.2016, тобто 87 діб, то відповідно до даних Міністерства Фінансів України з 1 січня по 30 квітня 2016 року, а мінімальна заробітна плата складала 1378 грн. 00 коп., то

Outcome: partial