Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

22.12.2016 р. позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просив встановити факт проживання однією сімєю з вітчимом [PERSON], померлим 03.05.2016 року, з 2010 року і по день його смерті, визнати за ним право власності на 3/4 частини квартири №39 в житловому будинку №9 по вул. Шатохіна в м. Покров (колишній м. Орджонікідзе) Дніпропетровської області, із загальною площею 61,5 кв.м та житловою площею 44,8 кв.м в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 03.05.2016 року. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та пояснили наступне. Офіційно постійне місце проживання позивача зареєстровано в гуртожитку для малосімейних в [ADDRESS]. Але фактично внаслідок сімейних обставин та хвороби матері і вітчима позивач був змушений на початку 2010 року поселитися в квартирі [ADDRESS] (колишній - Орджонікідзе) Дніпропетровської області. На той час у позивача з дружиною виникли сварки та непорозуміння на побутовому ґрунті, подальше сумісне проживання в одній квартирі для малосімейних стало неможливим. Тоді його матір та вітчим запропонували [PERSON] поселитися разом з ними в їх трикімнатній квартирі [ADDRESS]. Таке рішення його житлової проблеми влаштувало всіх і відповідало і його інтересам та інтересам його батьків. На той час його матір та вітчим за віком та станом здоровя вже потребували допомоги та стороннього догляду, який їм надавав позивач, також взяв на себе витрати по комунальним платежам. 03.06.15 р. померла рідна матір [PERSON] [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину квартири №39 в житловому будинку №9 по вул. Шатохіна в м. Покров Дніпропетровської області. Вказана квартира площею 61,5 кв.м. та жилою площею 44,8 кв.м. була зареєстрована на праві власності у рівних частинах по 1/2 частини на імя його матері - [PERSON] та на імя його вітчима [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.02.1998 року. Державна реєстрація права власності була здійснена КП «МБТІ» м. Нікополь. Після смерті матері позивача позивач з вітчимом [PERSON] кожен окремо успадкували по 1/4 вказаної квартири (1/2 частка : 2 = 1/4 частка). І на даний час позивачеві належить на праві власності 1/4 частина вказаної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.02.2016 року. На імя його вітчима [PERSON] залишилося на праві власності 3/4 частини вказаної квартири. 03.05.2016 року вітчим [PERSON] [PERSON] помер. Заповіту на випадок його смерті той не залишив. Спадкоємців першої, другої та третьої черги за законом, що прийняли спадщину після смерті [PERSON], немає. Позивач є єдиним спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON] Після смерті [PERSON] позивач не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини протягом встановленого строку, а також не звертався з завою і про відмову від спадщини. Але спадщину, що відкрилася після його смерті, позивач прийняв в встановленому законом порядку відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, виходячи з того, що на час відкриття спадщини позивач постійно проживав разом із спадкоємцем у вказаній вище квартирі з 2010 року. Позивач звернувся 11.01.2017 р. до приватного нотаріуса Покровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області із заявою щодо відкриття спадкової справи після смерті вітчима [PERSON], проте, враховуючи, що позивач на момент смерті спадкодавця спільно з ним зареєстрованим за однією адресою не був, строк прийняття спадщини ним пропущений, документів, що підтверджують факт родинних відносин не представлено, нотаріусом 11.01.2017 року прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Крім того, позивач усно звертався до Територіальної громади м. Покров Дніпропетровської області в особі виконкому Покровської міської ради Дніпропетровської області про визнання за ним права власності на 3/4 частини квартири, проте, йому порадили звернутися із вказаним позовом до суду. Представник відповідача - Територіальна громада м. Орджонікідзе в особі виконкому Орджонікідзевської міської ради в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без їх участі. Суд, вислухавши пояснення позивача, допитаного як свідка, показання свідків [PERSON]., [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази у справі, оцінивши кожен доказ окремо та у їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. Відовідно до свідоцтва про укладання шлюбу [PERSON] та [PERSON] з 20.03.1978 р. перебували у шлюбі, після укладання якого [PERSON] узяла прізвище - [PERSON] - [PERSON] Спірна квартира, яка є предметом позовних вимог, відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 29.02.1998 р. відділом комунальної власності міськвиконкому м. Орджонікідзе, належала на праві власності [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про смерть від 04.06.2015 р. серії І-КИ №631410, виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, 04.06.2015 р. померла мати позивача [PERSON] (а.с.7). 24.02.2016 р. приватним нотаріусом Орджонікідзевського міського нотаріального округу видано [PERSON]В, який був разом із чоловіком спадкодавця [PERSON] спадкоємцями [PERSON], свідоцтво на право на спадщину за законом на ? частки спадкового майна, яке складається із трикімнатної квартири №39 в житловому будинку №9 по вул. Шатохіна в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області (а.с.10). Право власності на ? частки вказаної квартири було зареєстровано позивачем у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29.02.2016 р. за реєстраційним номером 862191612121 (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про смерть від 04.05.2016 р. серії І-ЖС №355466, виданого Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, 04.05.2016 р. помер вітчим позивача [PERSON] (а.с.8). Постановою приватного нотаріуса Покровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області від 11.01.2017 року було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій за заявою позивача щодо відкриття спадкової справи після смерті вітчима [PERSON], враховуючи, що позивач на момент смерті спадкодавця спільно з ним зареєстрованим за однією адресою не був, строк прийняття спадщини ним пропущений, документів, що підтверджують факт родинних відносин не представлено. Листом від 28.12.2016 р. за №753/02-14 Орджонікідзевською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області було повідомлено, що спадкова справа після [PERSON] не заводилась (а.с.24). Як пояснив позивач, допитаний судом як свідок, він проживав із матірю та вітчимом [PERSON] разом однією сімєю з 1975 року і до 1990 року за адресою: [ADDRESS]. У 1990 р. позивач із своєю дружиною [PERSON] отримали власну квартиру за адресою: [ADDRESS], де позивач офіційно зареєстрований на час розгляду справи у суді. Навесні 2010 року внаслідок сварок із своєю дружиною позивач змушений був повернутися проживати на квартиру матері та вітчима, з якими він став спільно прожити однією сімєю, був пов'язаний спільним побутом, мав взаємні права та обовязки (купляв для усіх членів сімї продукти, давав гроші, оплачував квартирну плату та комунальні послуги, купляв побутову техніку для спільного користування, здійснював догляд за матірю та вітчимом, робив ремонт). У вказаній квартирі позивач постійно проживає і досі. У червні 2015 р. померла матір позивача, після якої позивач в порядку спадкування за законом успадкував ? частки спірної квартири, ? частки належало його вітчиму. Після смерті матері позивач продовжував постійно проживати однією сімєю разом із вітчимом [PERSON] у спірній квартирі. Незадовго до своєї смерті [PERSON] поїхав у м. Вільнянськ Запорізької області, де у травні 2016 р. помер, проте відповідач і тоді надав йому постійну грошову допомогу, дзвонив, цікавився його здоровям, продовжував вважати його членом своєї сімї, продовжував проживати у квартирі за адресою: [ADDRESS], за яку сплачував квартирну плату та плату за комунальні послуги. Як пояснив свідок [PERSON], який проживає з 1998 р. у м. Покров по вул. Шатохіна, буд. 9, позивач є його сусідом по будинку, став постійно проживати у спірній квартирі з 2010 року, неодноразово бачив, як позивач купляв продукти, виносив сміття, що вказує на проживання позивача разом із матірю та вітчимом однією сімєю. Свідок [PERSON] надав покази, що він проживає у [INFO], позивач є його сусідом по будинку, внаслідок сімейних сварок із дружиною позивач у 2010 році поселився за вказаною адресою, де постійно проживає і досі. Свідок [PERSON] і позивач спілкуються, свідок бував у квартирі позивача, бачив, що позивач веде разом із матерю та вітчимом спільне господарство, зі слів позивача чув, що той оплачує комунальні послуги за квартиру. Свідок [PERSON] надала покази, що вона перебуває разом із позивачем у зареєстрованому шлюбі. У 1990 р. позивач із своєю дружиною [PERSON] отримали власну квартиру за адресою: [ADDRESS], де позивач офіційно зареєстрований. Внаслідок сімейних сварок позивач навесні 2010 р. переїхав жити до матері та вітчима за адресою: [ADDRESS], де фактично проживає зараз. Свідок [PERSON] неодноразово бувала на спірній квартирі та засвідчила, що позивач разом із матірю та вітчима спільно проживав на квартиру, був пов'язаний із ними спільним побутом, мав взаємні права та обовязки, зокрема, давав гроші, купляв побутову техніку, робив ремонт, вів спільне господарство. Вказані сімейні відносини збереглися і після смерті матері позивача, оскільки [PERSON] продовжив вести спільне господарство із своїм вітчимом, давав йому гроші, цікавився станом здоровя, купляв продукти, оплачував комунальні послуги. Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Згідно ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 ЦК України. Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживають зі спадкоємцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст. 1268 ЦК України). Як встановлено у судовому засіданні позивач не відмовлявся від прийняття спадщини. Преамбулою Закону України від 11 грудня 2003 року N 1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" встановлено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Згідно ст. 67 Закону України від 02.09.1993 № 3425-XII "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена. Відповідно до п.4.11. Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту від 22.02.2012 № 296/5 для спадкоємця, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, заява про видачу свідоцтва про право на спадщину є первинним документом, на підставі якого заводиться спадкова справа. При цьому нотаріус має виконати всі дії, які передбачені цим Порядком. Нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії (п.1 [PERSON] 12 Розділу І вищезазначеного порядку. Таким чином, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а територіальною громадою (як органу до якого переходить відумерле майно) відмовлено у визнанні права позивача на спадкове майно, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні у порядку ст.392 ЦК України. Крім того, відповідно до ч.2 ст.256 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у звязку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved