Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Львівської міської ради, Департаменту містобудування Львівської міської ради, в якому просили визнати за кожним з позивачів право оренди земельної ділянки, що знаходиться у [ADDRESS], для ведення городництва, та поновити договір оренди землі від 16 червня 2009 року строком на п'ять років, а саме до 27 грудня 2017 року. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що 16.06.2009 між Львівською міською радою в особі Департаменту містобудування Львівської міської ради та[PERSON], [PERSON] укладено договори оренди землі строком на 5 років (до 27 грудня 2012 року). Земельні ділянки були передані згідно з актами прийому-передачі та використовувалася відповідно до умов договорів. 05.09.2012 зверталися до Львівської міської ради (орендодавця) з заявами про продовження строку дії договорів. Крім цього, маючи за мету й надалі орендувати земельні ділянки та врегулювати земельні відносини в позасудовому порядку, 05.11.2012 звернулися до Управління архітектури департаменту містобудування із заявами про надання нових висновків про наявність містобудівних обмежень щодо користування земельними ділянками та продовження строку дії договорів оренди. Проте, у встановлений Законом України «Про звернення громадян» місячний строк для розгляду заяв та вирішення порушених у них питань, відповіді не отримали, у зв'язку з чим звернулися до суду за захистом своїх прав та інтересів. Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 17.04.2013 визнано протиправною бездіяльність Управління архітектури департаменту містобудування, у тому числі щодо нерозгляду їх звернень про надання відповідних висновків. Листом Управління архітектури департаменту містобудування від 14.03.2013 отримали відмову у наданні висновків з тих підстав, що земельні ділянки передавалися в оренду для ведення городництва, тобто відносяться до категорії земель сільськогосподарського призначення, однак, генеральним планом м. Львова, затвердженим ухвалою Львівської міської ради від 30.09.2010 №3924, земель сільськогосподарського призначення в межах міста не передбачено. Разом з тим, після спливу строку дії договорів оренди до цього часу продовжують відкрито користуватися земельними ділянками за їх цільовим призначенням, вносять передбачені п. 9 договорів оренди орендні платежі, які Львівська міська рада приймає, жодних вимог про звільнення чи інших претензій щодо використання земельних ділянок остання не заявляє, але й жодних дій, спрямованих на договірне врегулювання відносин, пов'язаних з орендою земельних ділянок, не вчиняє. У зв'язку з неправомірними діями відповідача, їх безпідставно позбавлено права на укладення договорів оренди землі від 16.06.2009 на новий строк, у зв'язку з чим їх права підлягають захисту, а договори оренди - поновленню. У судовому засіданні представники позивачів [PERSON] позов підтримала, надали аналогічні за змістом пояснення. Просила суд позов задоволити. Представник відповідачів Кузик Ю.І. в судовому засіданні 22.05.2017 р. позов не визнав, ствердив, що договори оренди земельних ділянок завершили свою дію, вказані земельні ділянки є комунальною власністю і розпоряджатися такими вправі виключно Львівська міська рада, яка і приймає рішення щодо продовження укладення договорів та передачу у власність земельних ділянок м. Львова. Зазначив, що земельна ділянка призначена для ведення городництва відноситься за категорією до земель сільськогосподарського призначення, однак генеральним планом міста Львова, затвердженим ухвалою Львівської міської ради від 30.09.2010 року №3924 в межах м. Львова земель сільськогосподарського призначення не передбачено, а оспорювана земельна ділянка, яка знаходиться на вул. Пирогівка, 8-а, відповідно до генерального плану м. Львова знаходиться в межах території малоповерхової житлової забудови. Таким чином, це унеможливлює розгляд питання про продовження договору оренди на попередніх умовах, оскільки змінено цільове призначення земельної ділянки щодо категорії земель. Також посилався на ухвалу Львівської міської ради №3116 від 20.03.2014 року «Про затвердження переліку земельних ділянок, призначених для продажу у власність або для права оренди на земельних торгах (аукціоні)», та вказав, що у даний перелік входить земельна ділянка на [ADDRESS] та вона є частиною земельної ділянки виставленої на аукціон. Дана ухвала міської ради є чинною, а тому поновлення договору від 16.06.2009 року без скасування чи внесення змін до ухвали №3116 від 20.03.2014 року є неможливим. Просив суд у задоволенні позову відмовити. В судове засідання 30.05.2017 р. представник відповідачів не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов слід задоволити з таких підстав. Судом встановлено, що 16 червня 2009 року на підставі ухвали Львівської міської ради від 7 червня 2007 року № 899 «Про затвердження Положення про організацію, проведення та оформлення купівлі-продажу у власність або надання в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення у м. Львові» та ухвали Львівської міської ради від 27 грудня 2007 року № 1459 «Про передачу [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] земельних ділянок на [ADDRESS]» між Львівською міською радою, в особі директора департаменту містобудування [PERSON], та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки, кадастровий № [NUMBER], загальною площею 0,0699 га, у т.ч. інші - 0,0699 га, що знаходиться у [ADDRESS], для ведення городництва, зареєстрований у Львівській міській раді 16 червня 2009 року за №С-1510, про що у книзі записів про реєстрацію договорів оренди землі С-3 вчинено запис, та у Львівському міському відділі Львівської регіональної філії центру ДЗК, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 23 листопада 2009 року за №04:09:470:00065 кн.04-6, строком на п'ять років, а саме до 27 грудня 2012 року, на умовах, передбачених цим договором. Також, 16 червня 2009 року між Львівською міською радою, в особі директора департаменту містобудування [PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки, кадастровий №№ [NUMBER], загальною площею 0,0637 га, у т.ч. інші - 0,0637 га, що знаходиться у [ADDRESS], для ведення городництва, зареєстрований у Львівській міській раді 16 червня 2009 року за №С-1509, про що у книзі записів про реєстрацію договорів оренди землі С-3 вчинено запис, та у Львівському міському відділі Львівської регіональної філії центру ДЗК, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис за №04:09:470:00069 кн.04-6, строком на п'ять років, а саме до 27 грудня 2012 року, на умовах, передбачених цим договором. Пунктом 8 вказаних договір передбачене переважне право орендарів на поновлення строку дії договорів оренди після їх закінчення. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Згідно матеріалів справи, 05.09.2012 позивачі зверталися до Львівської міської ради з заявами про продовження дії договорів оренди на новий строк, що підтверджується листами Департаменту містобудування Львівської міської ради від 26 жовтня 2012 року. Проте, у відповідь їм було повідомлено про подання неповного переліку документів та зобов'язано надати додаткові документи для продовження строку оренди земельної ділянки згідно з пунктами 4.3, 4.4 додатку № 8 Рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 28 травня 2010 року № 613 "Про затвердження стандартів адміністративних послуг, які надаються управлінням природних ресурсів та регулювання земельних відносин". Зокрема зобов'язано надати план земельної ділянки масштабу 1:500 із зазначеними межами, виконаний ліцензійною спеціалізованою землевпорядною організацією, з вказівкою площі, нанесеними червоними лініями, погоджений з управлінням архітектури департаменту містобудування; кадастровий план земельної ділянки, з зазначенням загальної площі земельної ділянки, нанесеними червоними лініями, експлікацією земель; висновок управління архітектури департаменту містобудування про наявність містобудівних обмежень щодо користування земельною ділянкою. Крім цього, 05.11.2012 позивачі зверталися до управління архітектури Департаменту містобудування із заявами про надання висновку про наявність містобудівних обмежень щодо користування земельними ділянками та можливість продовження строку дії договорів оренди від 16.06.2009. Проте, дані висновки у місячний строк, передбачений ст. 33 Закону України «Про оренду землі», не були надані. Так, 14.03.2013 листом управлінням архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради, у видачі таких висновків було відмовлено з тих підстав, що земельні ділянки передавалися в оренду для ведення городництва, тобто відносяться до категорії земель сільськогосподарського призначення, однак генеральним планом міста Львова, затвердженим Ухвалою ЛМР від 30.09.2010 №3924, у межах міста Львова земель сільськогосподарського призначення не передбачено. Крім цього, зазначено, що вказані позивачами у поданих графічних матеріалах земельні ділянки, які знаходяться на вул. Пирогівка, 8-а, відповідно до генерального плану м. Львова знаходяться в межах території малоповерхневої житлової забудови. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 58 ЦПК України). На підставі ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, постановою Сихівського районного суду м. Львова від 17.03.2013 визнано протиправною бездіяльність управлінням архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради щодо нерозгляду звернень [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з приводу видачі висновку про наявність містобудівних обмежень користування земельної ділянки. Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції. Частиною 1 ст. 122 Земельного кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Згідно з положеннями ст. 93 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Спеціальним законом, який діє у сфері оренди землі, є Закон України "Про оренду землі" від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV. Статтею 6 даного Закону передбачено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Статтею 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності). Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Вищевказані вимоги щодо поновлення договору оренди землі є обов'язковими для договірних сторін та носять категоричний характер, а відтак не можуть мати розширеного трактування. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивачі станом на сьогоднішній день продовжують користуватися земельними ділянками, сплачують орендні платежі, які приймаються орендодавцем. Разом з тим, у межах місячного строку розгляду звернення про поновлення договору оренди землі, відповідачами не виконано приписи ст. 33 Закону України «Про оренду землі», та не надано жодних зауважень чи заперечень щодо поновлення договорів оренди. Згідно з ч. 2 ст. 95 Земельного кодексу України, порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 152 Земельного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, а захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав, запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, або ж застосуванням інших, передбачених законом, способів. Враховуючи встановлені в ході розгляду справи обставини, суд прийшов до висновку, що позивачами правильно обрано спосіб захисту свого права, яке підлягає захисту на підставі п.1 ч.2 ст.16 ЦК України шляхом визнання права на оренду земельних ділянок та визнання договорів поновленими на умовах, передбачених договором. За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та такі необхідно задоволити. Крім цього, у відповідності до вимог ст. 88 ЦК України, з відповідачів на користь позивачів підлягають стягненню витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, у розмірі 640 грн. з кожного з відповідачів. На підставі статей 3, 6, 12, 15, 16, 20 Цивільного кодексу України, статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування», статей 6, 33 Закону України «Про оренду землі», статей 93, 95, 124, 122, 152 Земельного кодексу України та

Outcome: approved