Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] звернулась до суду з позовом, вказуючи, що рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 18 січня 2013 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 400 гривень щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. Аліментів, визначених рішенням суду на утримання дітей, не вистачає для забезпечення їх достатнього матеріального, культурного та духовного розвитку у зв'язку зі зростанням цін на продукти харчування, одяг та речі першої необхідності. Дочка [PERSON] має вроджену ваду зору та потребує періодичного лікування. \~ \~ \~ \~Просить суд змінити спосіб стягуваних аліментів і стягнути з відповідача на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Крім того, відповідач ухиляється від сплати аліментів, відмовляється виконувати рішення суду, внаслідок чого станом на 01 серпня 2018 року утворилась заборгованість в сумі 36103 (Тридцять шість тисяч сто три) грн. 24 коп. Розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей за період з жовтня 2014 року по липень 2018 року складає 242397 (Двісті сорок дві тисячі триста девяносто сім) грн. Однак, враховуючи положення ст.196 СК України, яка обмежує розмір неустойки (пені) 100 відсотками заборгованості, просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з жовтня 2014 року по липень 2018 року в розмірі 36103 (Тридцять шість тисяч сто три) грн. 24 коп. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному об'ємі, просить задовольнити позов. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] позов не визнав. Стверджує, що не має можливості сплачувати аліменти у запропонованому позивачем розмірі, оскільки на даний час він ніде не працює, проживає зі своєю матір'ю. Крім того, він бере активну участь у вихованні та утриманні своїх дітей і заборгованості зі сплати аліментів не має. Просить у задоволенні позову відмовити. \~ \~ \~ \~Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~ \~ \~ \~Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 18 січня 2013 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], 27 вересня 2011 року, в розмірі 400 гривень щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до ч.1\~ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно з ч.3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд враховує обставини, визначені ст.182 СК України, та розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Відповідно до ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Частиною 1 ст.183 Сімейного кодексу України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи рівність прав та обовязків батьків щодо дітей, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також те, що відповідач є здоровим і працездатним, інших утриманців не має і, як батько, зобовязаний забезпечити достатній для дітей фізичний, духовний та соціальний розвиток, суд вважає за можливе змінити спосіб стягуваних аліментів та стягнути з [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Згідно довідки № 21962, виданої 03.08.2018р. Рівненським районним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, заборгованість зі сплати аліментів утворилась з 29 жовтня 2014 року і станом на 01 серпня 2018 року становить 36103 (Тридцять шість тисяч сто три) грн. 24 коп. Відповідно до\~ст.196\~Сімейного кодексу\~України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розяснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у статті 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Будь-яких доказів того, що відповідач не мав можливості сплачувати аліменти у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, а також, що заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками, суду не надано. Також, як вбачається з пояснень відповідача [PERSON] він є здоровим і працездатним. Таким чином, відповідач без поважних причин ухиляється від покладеного на нього статтею 180 Сімейного кодексу України обовязку утримувати неповнолітніх дітей. Враховуючи, що відповідач, як батько, зобовязаний забезпечити достатній для дітей фізичний, духовний та соціальний розвиток, однак, без поважних причин ухиляється від грошового зобовязання, суд приходить до висновку про наявність вини відповідача у простроченні сплати аліментів та утворенні заборгованості по аліментах. Підстав для звільнення відповідача від сплати неустойки за прострочення сплати аліментів судом не встановлено. Доводи відповідача про відсутність у нього заборгованості зі сплати аліментів не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджені належними доказами. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти. У\~статті 196 СК України\~не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. З урахуванням вищенаведених вимог закону, позивач просить стягнути з відповідача на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів за період з жовтня 2014 року по липень 2018 року в розмірі 36103 (Тридцять шість тисяч сто три) грн. 24 коп. Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ зясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обовязку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved