Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

1 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, в якому просить стягувати з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер, жителя [ADDRESS], на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позов обгрунтовано наступним. 30 травня 2009 року сторони зареєстрували шлюб в Третьому Приморському відділі РАЦС Одеського МУЮ, актовий запис № 125. Від спільного проживання у сторін [INFO] року народився син [PERSON], в свідоцтві про народження якого сторони записані батьками. Неповнолітня дитина в даний час проживає із позивачкою. Спільне життя сторін не склалося, тому 29 листопада 2011 року шлюб між ними було розірвано, тому вони проживають окремо. Відповідач матеріально забезпечений, працює на тимчасових заробітках, де має мінливий дохід, тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, але ніякої участі у вихованні та утриманні сина не приймає, допомоги не надає. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, однак подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить справу слухати у її відсутності, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі 750 гривень щомісячно. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав частково, пояснюючи, що ніде не працює, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, не має ніяких доходів, тому просить суд стягувати з нього аліменти на утримання дитини в мінімальному розмірі.. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст.158 ЦПК України. Суд, розглянувши заяву позивачки, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться -до початку розгляду справи по суті. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 29 листопада 2011 року шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрований 30 травня 2009 року Третім Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 125-розірвано. (а.с.3). Від спільного проживання у сторін [INFO] року народилася дитина [PERSON], в свідоцтві про народження якого сторони у справі записані батьками (а.с.4). Згідно довідки Яланецької сільської ради, дитина [PERSON], [INFO] знаходиться на утриманні матері [PERSON] (а.с.5). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 та 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст. 184 Сімейного кодексу України (коли розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі). Прожиткові мінімуми для piзних категорій населення на 2016 рік в Україні втановлюються Законом "Пpo Державний бюджeт на 2016 рік" за пoданням Міністерства фінансів. Так, станом на день подачі позову до суду прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 1228 гривні, для дітей віком від 6 до 18 років становить 1531 гривень. Враховуючи, що відповідач [PERSON] зобов'язаний утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття, однак ніде не працює, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, ніяких додаткових доходів не має, а також враховуючи інтереси малолітньої дитини, прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів, що будуть стягуватись з відповідача на користь позивачки на утримання їхньої неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.79, ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позовну заяву [PERSON] пред'явлено до суду 1 листопада 2016 року, відповідно починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. В позовній заяві позивачка ставить вимоги щодо стягнення з відповідача на її користь витрати на юридичну допомогу, згідно наданих квитанцій, однак ніяких доказів на підтвердження оплати на юридичну допомогу позивачкою не надано, тому суд вважає, що в задоволенні даних позовних вимог необхідно відмовити за недоведеністю. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 81 ЦПК України не підлягають оплаті при зверненні до суду і покладаються на сторони після розгляду справи судом судовий збір у справах про стягнення аліментів. Згідно п. 5 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" від сплати державного мита звільняються позивачі - за позовами про стягнення аліментів. Згідно Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду,-у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставка судового збору за поданням до суду позовної заяви майнового характеру справляється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Отже, якщо станом на 1 січня 2016 року розмір мінімальної заробітної плати становив 1378,00 грн, тому ставка судового збору в даній справу становитиме 551,20 гривень. Таким чином з [PERSON] підлягає стягненню в доход держави 551,20 гривень судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial