Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

10 лютого 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про розірвання шлюбу, який було зареєстрованого між сторонами 30 квітня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сніжнянського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 58. Позивач вказала, що від шлюбу мають дочку [PERSON] [INFO], яка проживає разом з нею.Спільне життя з відповідачем не склалося, зникло почуття любові , поваги та розуміння один одного, з листопада 2015 року вона разом з відповідачем не проживає , подальше збереження шлюбу стало суперечити її інтересам та інтересам дитини . Спору щодо спільного майна не має. За таких обставин [PERSON] вимушена звернутися до суду із відповідним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, у відповідній письмовій заяві, поданій до суду вказала про те, що підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які були викладені в позовній заяві, наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, прохала розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, у відповідній письмовій заяві, поданій до суду, вказав про те, що не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем, прохав розглянути справу за його відсутності. Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності [PERSON] як позивача та [PERSON] як відповідача. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних обставин. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Шлюб між [PERSON]В та [PERSON]О укладено 30 квітня 2011 року, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сніжнянського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 58. Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на "Лєликову", що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. З матеріалів справи вбачається, що спільне життя позивача з відповідачем не склалося, між подружжям втрачено почуття поваги один до одного, сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують, і, як наслідок, намагання зберегти сімю ні до чого не привели. За таких обставин суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу з відповідачем є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, воно суперечить інтересам одного із подружжя. Спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами на час розгляду даної справи немає. Визнання відповідачем [PERSON] предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно положень ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу , що розривається. Відповідач [PERSON], як особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, в позовній заяві прохає суд залишити їй прізвище "Лєликова", що не суперечить вимогам закону . Питання розподілу судових витрат позивачем не підіймалося.

Outcome: approved