Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом до ПАТ «Державний експортно - імпортний банк України» про стягнення відсотків за договором банківського вкладу та 3% річних за порушення грошового зобов'язання, посилаючись на те, що 17.06.2013 року між ним та Вінницькою філією Публічного акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк України» було укладено договір довгострокового банківського вкладу зі сплатою процентів щорічно «Класичний» №22208-14116 [NUMBER]. Згідно умов зазначеного договору Банк на підставі положень цього договору відкриває Вкладнику вкладний (депозитний) рахунок [NUMBER] для збереження коштів, що прийняті Банком від Вкладника або для Вкладника (п. 1.1 договору). На виконання умов пунктів 2.3 - 2.7 договору ним було внесено на депозитний рахунок 45 076 (сорок п'ять тисяч сімдесят шість) доларів США, що підтверджується квитанцією № 1810 від 17.06.2013 року про внесення коштів в касу банку та ощадною книжкою від 01.10.2013 року. Використовуючи своє право, визначене п. 3.1.8 договору, він 01.10.2013 року вніс додатково на депозитний рахунок 13 500 (тринадцять тисяч п'ятсот) доларів США, в результаті чого сума депозитного вкладу склала 58 576 (п'ятдесят вісім тисяч п'ятсот сімдесят шість) доларів США. 20 червня 2014 року, термін одержання вкладу та процентів згідно умов договору, він звернувся до банку з вимогою про повернення усієї суми вкладу та відсотків, що були нараховані, а саме 58 576 доларів США - вклад та 3639,37 доларів США - відсотків за користування коштами позивача, а всього 62 215 доларів США та 04 центи.Банк не виконав своїх зобов'язань та на його вимогу, не дивлячись на закінчення строку договору та настання терміну одержання вкладу та відсотків, 20 червня 2014 року не повернув йому вклад та нараховані і несплачені відсотки.Натомість банк 20 червня 2014 року видав йому через касу банку 1250 доларів США замість належних 62 215 доларів США та 04 центів. 23.06.2014 року він звернувся до банку з письмовою вимогою про повернення всієї суми вкладу та нарахованих відсотків, однак йому було відмовлено та 23.06.2014 року також виплачено 1250 доларів США. На письмове звернення банк надав йому відповідь, з якої не вбачалось законних підстав для не виконання умов договору, оскільки невиконання своїх зобов'язань за договором та не повернення вкладнику коштів банк мотивував приписати Постанови правління НБУ №328 від 30.05.2014 року, яка на думку позивача є не чинною, а також яка суперечить умовам укладеного договору та нормам ЦК України. З 20.06.2014 року по 20.08.2014 року відповідач повертав йому кошти частинами із розрахунку 15000 грн. на день в доларовому еквіваленті. Тобто, відповідач незаконно, всупереч волі вкладника самовільно продовжував користуватися коштами з 20.06.2014 року по 20.08.2014 року. Позивач просив стягнути з відповідача 341 доларів США 38 центів - відсотків за користування депозитними коштами за період з 20.06.2014 року по 20.08.204 року, 156 доларів США 20 центів - 3% річних за порушення грошового зобов'язання, а всього 497 доларів США 58 центів. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 17.11.2014 року залучено до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Національний банк України. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак попередньо, а саме 17.11.2014 року через канцелярію суду подав заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність. Крім того, в судовому засіданні 18.12.2014 року позовні вимоги підтримав за обставин, викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак через канцелярію суду подала заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність, при винесені рішення у справі врахувати позицію НБУ та АТ «Укрексімбанк», зазначену у запереченні на позовну заяву. Згідно заперечення, поданого до суду 14.11.2014 року (а.с. 52-55), представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову [PERSON], оскільки затримка видачі банком коштів була викликана виконанням банківською установою Постанови Правління Національного банку України №328 від 30.05.2014 року «Про врегулювання діяльності фінансових установ та проведення валютних операцій», згідно якої було встановлено, що уповноважені банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15000,00 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ. Зазначає, що відповідач в ході виконання договору банківського вкладу діяв виключно в межах повноважень та у чіткій відповідності до вимог законодавства України, діючого на момент виникнення спірних правовідносин, а тому відсутні підстави для застосування по відношенню до банка заходів відповідальності, визначених ст. 625 ЦК України. Щодо позовних вимог про стягнення з банку процентів в розмірі 6,6% річних, представник відповідача зазначив, що дана вимога не відповідає умовам укладеного між сторонами договору та положенням діючого законодавства, з огляду на наступне. Відповідно до п. 2.9 договору банківського рахунку - якщо Вкладник не вимагає повернення вкладу та процентів у термін одержання вкладу (20.06.2014 року), то строк, на який було внесено вклад, вважається щоразу продовженим на визначену в п.2.6 Договору кількість календарних днів. В протилежному випадку (якщо Вкладник вимагає повернення вкладу), відповідно до п.1.2 - кошти з депозитного рахунка перераховуються на поточний рахунок вкладника, визначений п.1.3 Договору, та депозитний рахунок закривається. Подальша виплата коштів вкладнику здійснюється з поточного рахунку та за знаходження коштів на цьому рахунку банк сплачує вкладнику проценти по ставці за вкладом на вимогу (згідно п.2.10 Договору - 0,05% річних). З огляду на те, що вкладник 20.06.2014 року висловив бажання отримати вклад - цього ж дня кошти в сумі 58 576,00 доларів США (сума Вкладу) згідно з умовами договору були перераховані на поточний рахунок вкладника [NUMBER], та з цього рахунку розпочата виплата готівкових коштів з урахуванням обмежень, встановлених Постановою №328. Проценти в сумі 3 596,67 доларів США (за ставкою 6,6% річних), нараховані за період знаходження коштів на депозитному рахунку з 17.06.2013 року по 16.06.2014 року, відповідно до умов договору банківського вкладу були перераховані 17.06.2014 року на поточний рахунок, визначений в п.1.3 договору. Проценти в сумі 42,37 доларів США (за ставкою 8,8% річних), нараховані за період знаходження коштів на депозитному рахунку з 17.06.2014 року по 19.06.2014 року, відповідно до умов договору банківського вкладу були перераховані 20.06.2014 року на поточний рахунок, визначений в п.1.3 договору. Протягом періоду знаходження коштів на поточному рахунку з 20.06.14 року по 20.08.14 року банком позивачу були нараховані та виплачені проценти в загальній сумі 2,30 доларів США за ставкою 0,05% річних відповідно до умов договору. Жодних підстав для нарахування та сплати процентів за цей період в розмірі, про який стверджує позивач, а саме: 6,6% річних немає з огляду на його документально підтверджене небажання продовжувати строк знаходження коштів на депозитному рахунку. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Національного банку України Гвалтюк О.Л. у судове засідання не з'явився, однак через канцелярію суду подав заяву, згідно якої просить справу розглянути у його відсутність. Згідно заперечення, поданого до суду 16.12.2014 року (а.с.77-80) представник третьої особи просить відмовити у задоволенні позову, оскільки 17.06.2014 проценти в сумі 3 596,67 доларів США (за ставкою 6,6% річних) за період знаходження коштів на депозитному рахунку з 17.06.2013 року до 16.06.2014 року перераховані на поточний рахунок [NUMBER]. 20.06.2014 року проценти в сумі 42,37 доларів США (за ставкою 8,8% річних) за період знаходження коштів на депозитному рахунку з 17.06.2014 року до 19.06.2014 року перераховані на поточний рахунок [NUMBER]. 20.06.2014 року [PERSON] звернувся до банку з вимогою про повернення йому вкладу. Цього ж дня 20.06.2014 банк перерахував вклад в сумі 58 576,00 доларів США грн. з депозитного рахунка [NUMBER] на поточний рахунок [NUMBER], що підтверджується випискою за рахунком [NUMBER]. Таким чином, банком зобов'язання щодо повернення вкладу шляхом перерахування коштів з депозитного рахунку на поточний рахунок вкладника 20.06.2014 року виконане та підстави для сплати відсотків після цієї дати за процентною ставкою, передбаченою пунктом 2.7 депозитного договору відсутні. Кошти з поточного рахунку підлягали поверненню вкладнику з врахуванням обмежень на видачу готівкових коштів в іноземній валюті в межах до 15000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України, встановлених підпунктом 7 пункту 1 постанови Правління Національного банку України «Про врегулювання діяльності фінансових установ та проведення валютних операцій» від 30.05.2014 № 328. Твердження позивача про нечинність цієї постанови в зв'язку з тим, що вона не зареєстрована в Міністерстві юстиції України, представник НБУ вважає таким, що не відповідає законодавству, оскільки приймаючи постанову № 328, Національний банк України діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку осіб, які беруть участь у справі, викладену у письмових заявах, а також письмові заперечення представника відповідача та представника третьої особи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 17.06.2013 року між ПАТ «Державний експортно - імпортний банк України» в особі начальника відділу обслуговування індивідуальних клієнтів філії АТ «Укрексімбанк» в м. Вінниці та [PERSON] був укладений договір довгострокового банківського вкладу зі сплатою процентів щорічно «Класичний» № 22208-14116, згідно умов якого банк приймає від вкладника або для вкладника грошову суму, що надійшла та зобов'язується виплатити вкладнику вклад та проценти на вклад на умовах та в порядку, встановлених цим договором (а.с.11-14). Відповідно до п.п. 1.1., 1.2., 1.3. цього договору банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок [NUMBER] (депозитний рахунок) для збереження коштів від вкладника або для вкладника. Депозитний рахунок закривається у день перерахування коштів вкладникові з депозитного рахунку на рахунок, вказаний у п. 1.3 цього договору або списання коштів з депозитного рахунка вкладника з інших підстав. Для обслуговування операцій за депозитним рахунком (зарахування та виплати вкладу, процентів) обліку вкладу на вимогу згідно з п. 2.10 цього договору, а також здійснення інших операції, передбачених чинним законодавством України та цим договором, банк одночасно з відкриття депозитного рахунку відкриває вкладнику рахунок [NUMBER], відкритий у банку. Кошти на депозитний рахунок вносяться вкладником готівкою або у безготівковому порядку шляхом перерахування з іншого вкладного (депозитного) рахунка або з поточного рахунка вкладника. Факт внесення вкладником коштів на депозитний рахунок підтверджується Ощадною книжкою (п. п. 2.1., 2.3 договору). Згідно з п. п. 2.4., 2.5., 2.6., 2.7. укладеного між сторонами договору довгострокового банківського вкладу, сума первинного розміру вкладу складає 45076,00 доларів США. Вклад вноситься готівкою на строк 368 календарних днів. Процентна ставка на вклад на період з 17.06.2013 року по 16.06.2014 року становить 6,6 процентів річних. Процентні ставки на вклад на періоди: з 17.06.2014 року по 19.06.2014 року за доручення вкладника встановлюються на рівні процентних ставок, діючих у банку для відповідного виду вкладів на дату початку кожного з цим періодів. Термін одержання вкладу та процентів на вклад 20.06.2014 року. Якщо термін одержання вкладу є неробочим днем, вкладник має право вимоги вкладу та процентів на вклад в перший за ним робочий день (п. 2.8 договору). Відповідно до п. п. 2.9., 2.10 договору банківського рахунку, якщо вкладник не вимагає повернення вкладу та процентів на вклад у термін одержання вкладу, визначений у пункті 2.8 абр пункті 2.9.2 договору, то строк, на який було внесено вклад, вважається щоразу продовженим на визначену в пункті 2.6 договору кількість днів, з поділом продовженого строку на періоди, тривалість кожного з яких встановлюється аналогічно тривалості періодів, вказаних у пункті 2.7 цього договору. Якщо вкладник після надання до банку заяви про дострокове повернення вкладу та процентів на вклад (п. 3.1.7 договору) не з'явився до банку для дострокового отримання вкладу та/або суми нарахованих на вклад процентів з рахунка, визначеного п. 1.3 договору , то такий вклад вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу. Процентна ставка на вклад на вимогу - 0,05 % річних. Відповідно до п. 2.11 договору, вклад та нараховані на вклад проценти видаються вкладнику готівкою через касу банку чи перераховуються за дорученням вкладника на його поточний або (депозитний) рахунок. На виконання умов договору довгострокового банківського вкладу позивачем [PERSON] 17.06.2013 року було внесено на депозитний рахунок грошову суму у розмірі 45076,00 доларів США, про що свідчить копія квитанції №1810 від 17.06.2013 року (а.с. 16). Крім того, у відповідності до п. 3.1.8 укладеного між сторонами договору позивачем 01.10.2013 року внесено на депозитний рахунок грошову суму у розмірі 13 500,00 доларів США, про що свідчить копія квитанції №1526 від 01.10.2013 року (а.с. 17). Факт внесення позивачем коштів на депозитний рахунок в загальному розмірі 58576,00 доларів США також підтверджується копією ощадної книжки (а.с.18). За період з 17.03.2013 року по 16.06.2014 року позивачу були нараховані проценти в сумі 3596,67 доларів США, про що свідчить копія ощадної книжки (а.с.22,23), виписка по рахунку [NUMBER] (а.с. 76), а також дана обставина визнана сторонами, тому відповідно до ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. 20.06.2014 року позивач [PERSON] звернувся до банку з вимогою про повернення йому вкладу та процентів на вклад, що не заперечувалося сторонами у судовому засіданні та у письмових запереченнях відповідача, що в силу ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Цього ж дня, а саме 20.06.2014 року, оскільки вкладник висловив бажання отримати свій вклад, кошти в сумі 58576,00 доларів США були перераховані з депозитного рахунку [NUMBER] на поточний рахунок вкладника [NUMBER], що підтверджується випискою по рахунку [NUMBER] (а.с.76). Також, проценти в сумі 3596,67 доларів США (за ставкою 6,6%, відповідно до п. 2.7 договору банківського вкладу), які нараховані за період з 17.06.2013 року по 16.06.2014 року, були перераховані 17.06.2014 року на поточний рахунок вкладника (а.с.76). Той факт, що кошти (вклад) в сумі 58576,00 доларів США та нараховані проценти на вклад в сумі 3596,67 доларів США були перераховані із депозитного рахунку вкладника та поточний рахунок [NUMBER] не заперечувався сторонами у судовому засіданні 18.12.2014 року, визнаний сторонами, тому відповідно до ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. 23.06.2014 року позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою про повернення йому всієї суми вкладу та нарахованих процентів на вклад (а.с. 24). Як вбачається із відповіді банку на письмову заяву позивача від 23.06.2014 року, банк повідомив вкладника, що 20.06.2014 року зарахував відповідний вклад і нараховані проценти на рахунок [NUMBER], відкритий у банку відповідно до пункту 1.3 договору. Щодо видачі коштів готівкою через касу банку позивача повідомлено, що ініціювання та проведення даної операції здійснюється відповідно до умов депозитного договору із дотриманням вимог чинного законодавств, зокрема Постанови Правління НБУ від 30.05.2014 року за №328 (а.с.25). Також, судом встановлено та не заперечувалося сторонами те, що позивачу починаючи з 20.06.2014 року по 20.08.2014 року, банк почав виплачувати вклад та нараховані на вклад проценти в межах до 15000,00 грн. на добу в еквіваленті за офіційним курсом НБУ. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Проценти є платою за користування чужими грошима, а не засобом забезпечення виконання зобов'язання. З урахуванням обставин справи, судом встановлено, що відповідач не відмовлявся від виплати позивачу його вкладу та нарахованих процентів на вклад, а у відповідності до умов договору перерахував кошти, а саме вклад та проценти, з депозитного рахунку на поточний рахунок, з якого на виконання вимог Постанови Правління Національного банку України № 328 від 30.05.2014 року здійснював видачу готівкових коштів в іноземній валюті в межах до 15000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України. Враховуючи те, що відповідач не користувався коштами позивача за період з 20.06.2014 року по 20.08.2014 року, оскільки вказані кошти з 20.06.2014 року знаходились на поточному рахунку позивача [NUMBER], суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача процентів за користування коштами є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Поряд з цим, згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до змісту ст.ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України (правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду України від 25.12.2013 року в справі № 6-140цс13). Згідно зі статтею 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. За таких обставин, враховуючи те, що відповідачем було перераховано позивачу кошти на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак позивач не мав можливості використати ці кошти, відповідно зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним, а також перевіривши розрахунок позивача щодо нарахування 3% річних, який є обґрунтованим, суд дійшов висновку, що до відповідачем порушено грошове зобов'язання, передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України, тому позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 156 доларів США 20 центів підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Враховуючи те, що на день винесення рішення суду по даній справі офіційний курс НБУ долара США становить 1 долар США = 15,85 грн., тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума в розмірі 2475,77 грн., що еквівалентно на день винесення рішення складає 156 доларів США 20 центів. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 36 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір. Враховуючи зазначене, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 76 грн. 43 коп. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (31,39 %).

Outcome: partial