Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

17.09.2015 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні та визначення способу виховання дитини та спілкування з нею. В позові позивач посилався на те, що від шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 19.09.2014 року, має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], з березня 2015 року вони мешкають окремо, донька мешкає з відповідачем, відповідач перешкоджає йому в спілкуванні з донкою, за чотири місяці він не бачив доньки, 27.08.2015 року рішенням Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області встановлений спосіб виховання дитини, а саме: спілкування з дитиною за попередньою домовленістю з відповідачем без встановлення графіку в присутності представника Гуляйпільського районного Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, однак відповідач відмовилась впускати його та представника на подвір'я, таким чином відповідач перешкодила виконанню рішення органу опіки та піклування, прохає зобов'язати відповідача усунути перешкоди у його спілкуванні з донькою [PERSON], [INFO], та участі у її вихованні, визначити спосіб його участі у спілкуванні та вихованні дитини, встановивши його спілкування з малолітньою [PERSON], [INFO], за попередньою домовленістю з [PERSON], без встановлення графіка зустрічей. 06.11.2015 року до суду звернувся відповідач з запереченнями на позовну заяву, в яких посилалася на те, що під час спільного проживання з позивачем мало місце вживання ним алкогольних напоїв та психотропних речовин під дією яких позивач бив її та її сина [PERSON], зі слів позивача їй стало відомо, що останній хворіє на туберкульоз легенів, вважає, що відповідач за 8 місяців роздільного проживання міг захворіти на хронічні захворювання, що може вплинути на фізичний та психологічний стан дитини, так як позивач був раніше засуджений та схильний до розбою прохає щоб відвідування дитини відбувалося у кабінеті Гуляйпільського районного Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді за присутності працівника міліції, так як позивач ухиляється від утримання дитини та сплати аліментів не вбачає доцільним відвідування доньки. 27.11.2015 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на боці позивача долучено Гуляйпільську районну державну адміністрацію Запорізької області та Гуляйпільський районний Центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. 18.12.2015 року до суду звернувся позивач з заявою про розгляд справи у його відсутність. 18.12.2015 року до суду звернувся представник позивача з заявою про розгляд справи у його відсутність. У судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач позов не визнала, суду пояснивши, що 27.08.2015 року у приміщенні Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області вирішувалось питання про спосіб участі позивача у вихованні їхньої доньки за заявою позивача, було прийняте рішення, відповідно до якого позивачу надано право за попередньою домовленістю з нею спілкуватися з донькою в присутності представника Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді без графіка, в той же день вони відправилися за її місцем проживання, однак біля місця свого проживання вона ні позивача ні представника в двір не впустила, прохає в задоволенні позову відмовити. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на повному, всебічному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, встановив наступні обставини: 19.09.2014 року сторони зареєстрували шлюб у відділі РАЦС м. Бердянськ актовим записом №655 (а.с.5). [INFO] народилася [PERSON], батьками якої є сторони у справі, що підтверджується свідоцтвом про її народження, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області 17.07.2015 року (а.с.6). З березня 2015 року сторони мешкають окремо, що підтверджується поясненнями відповідача. Донька мешкає з відповідачем, що підтверджується позовом та поясненнями відповідача. Позивач в період з 2002 року по 2012 рік перебував на диспансерному обліку у лікаря-нарколога в комунальній установі "Бердянський психоневрологічний диспансер" Запорізької обласної ради з діагнозом: психічні і поведінкові розлади внаслідок вживання опіатів, знятий з обліку в зв`язку з відсутністю відомостей, що підтверджується інформацією від 15.01.2016 року (а.с.107). Позивач у вересні 2012 року звертався за медичною допомогою до комунальної установи "Бердянський протитуберкульозний диспансер" Запорізької обласної ради, обстеженням було встановлено, що у верхніх долях обох легень на фоні фіброзу щільні і кальциновані вогнища, встановлено діагноз: залишкові фіброзно-вогнищеві зміни в верхніх частках легень після вилікуваного туберкульозу Rо+, хворий потребує щорічного обстеження для виключення рецидиву туберкульозу, з цього часу відомості про хворого відсутні, що підтверджується інформацією від 14.01.2016 року (а.с.104). 31.08.2015 року розпорядженням №183 голови районної державної адміністрації Запорізької області встановлено спілкування [PERSON] з малолітньою [PERSON], [INFO], за попередньою домовленістю з [PERSON], [INFO], без встановлення графіка, але в присутності представника Гуляйпільського районного Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. 31.08.2015 року відповідач, давши попередню згоду на побачення та спілкування з малолітньою донькою, створила перешкоду в побаченні та спілкуванні з дитиною, не впустивши позивача та представника Гуляйпільського районного Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді [PERSON] на подвір'я свого будинку. 28.01.2016 року до суду звернулася відповідач з заявою, в якій прохала звернути увагу суду на те, що у позивача є залишкові фіброзно-вогнищеві зміни в верхніх частинах легень після вилікуваного туберкульозу і останній потребує щорічного обстеження для виключення рецидиву туберкульозу, прохає відмовити в задоволенні позову до моменту пред'явлення позивачем довідки обстеження на туберкульоз легень. Суд, задовольняючи позов частково, виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч.2 ст.141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ч.2 ст.157 СК України той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ч.3 ст.157 СК України той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч.1 ст.158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того батьків, хто проживає окремо від неї. Відповідно до ч.2 ст.158 СК України рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Відповідно до ч.1 ст.159 СК України якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо від ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Відповідно до ч.2 ст.159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні з дитиною береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Судом встановлено, що до суду звернувся батько малолітньої доньки, який проживає окремо від дитини, відповідно до ч.1 ст.159 СК України з позовом до матері дитини, яка мешкає разом з дитиною, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування про спосіб його участі у вихованні дитини, з позовом про усунення перешкод та зобов'язанням про усунення цих перешкод та визначити спосіб його участі у вихованні дитини, а саме періодичні побачення з донькою [PERSON], [INFO], за місцем проживання матері. Суд доходить висновку, що позивач довів у судовому засіданні ту обставину, що 31.08.2015 року відповідач як матір, з якою проживає дитина, перешкоджала йому в побаченні з дитиною, а саме ухилилася від виконання рішення органу опіки та піклування про спосіб його участі у вихованні дитини, що підтверджується позовом та підтверджується поясненнями відповідача, тим самим порушила право позивача на участь у вихованні доньки у спосіб, визначений рішенням органу опіки та піклування, в тому порушене право підлягає судовому захисту. Суд, діючи відповідно до ст.10 ЦПК України в межах заявлених позовних вимог, визначає спосіб участі позивача у вихованні малолітньої доньки, а саме: періодичні побачення та спілкування з малолітньою донькою [PERSON], [INFO], за місцем проживання її матері [PERSON], [INFO], за попередньою з нею домовленістю в присутності [PERSON] та представника Гуляйпільського районного Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді за умови надання [PERSON] перед побаченням з донькою довідки медичного закладу про те, що стан здоров`я [PERSON] не містить загрози для здоров`я малолітньої дитини при безпосередньому контакті з останньою. Присутність матері і сторонньої особи на думку суду насамперед буде відповідати інтересам малолітньої дитини з огляду на її вік та неприязні стосунки сторін. Суд при вирішенні питання про участь позивача у побаченнях та спілкуванні з малолітньою донькою, керується абзацом 3 ч.2 ст.159 СК України та визначає обов'язковою умовою побачень і спілкувань з дитиною як надання [PERSON] перед побаченням з донькою довідки медичного закладу про те, що стан здоров`я [PERSON] не містить загрози для здоров`я малолітньої дитини при безпосередньому контакті з останньою. При цьому суд виходить з інтересів малолітньої дитини, а саме з інтересів захисту здоров`я останньої, так як відсутня інформація про психічний стан здоров`я позивача з 2012 року, тоді як відповідач посилається на те, що позивач в період спільного проживання з нею вживав алкогольні напої та психотропні речовини, бив її та її сина, також відсутня інформація з 2012 року щодо обстеження позивача на рецидив туберкульозу в зв'язку з тим, що останній не проходить щорічного обстеження. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо визначення способу участі позивача у вихованні дитини: наданні побачень і спілкування у Гуляйпільському районному Центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді в присутності працівника міліції з огляду на те, що у Гуляйпільському районному Центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді відсутні умови для побачень і спілкування з малолітньою, а присутність працівника міліції не передбачена законом. А тому позов підлягає задоволенню в тій частині, що грунтується на законі, підтверджена встановленими обставинами та перевірена дослідженими судом доказами.

Outcome: partial