Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

25 квітня 2018 року позивач ПАТ КБ "Приват Банк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, вказав, що із відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір без номера від 31.05.2012 року відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. За укладеним договором відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками, комісією за користування кредитом та інші витрати. Оскільки взяті на себе зобов'язання відповідач не виконав, у нього станом на 31.03.2018 рік виникла заборгованість в сумі 17777 грн. 67 коп. Враховуючи вище викладене представник позивача просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н в сумі 17777 грн. 67 коп. та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, разом з позовною заявою надійшло клопотання в якому позивач просить розглядати справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та не заперечує проти винесення заочного рішення /а.с.-2/. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю, суду показала, що дійсно 31.05.2012 року отримав кредит в сумі 2000 гривень, протягом певного проміжку часу виконував взяті на себе обов`язки належним чином, але в звязку із важким матеріальним становищем, не мав можливості сплачувати кредит. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та доведених обставин, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що між ПАТ КБ "Приват Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір без номера від 31.05.2012 року відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000 грн. 00 коп., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості натомість позичальник зобов'язався повернути кредит, сплатити відсотки та інші платежі у строки та на умовах, передбачених кредитним договором /а.с.9-34/. Відповідач [PERSON] не виконав умови договору по погашенню заборгованості по кредитному договору в звязку з чим станом на 31.03.2018 рік заборгованість відповідача за кредитним договором становить 17777 грн. 67 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 1931 грн. 07 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 11363 грн. 85 коп., заборгованість за пенею та комісією в розмірі 3160 грн. 00 коп., штраф (фіксована частина) в розмірі 500 грн., штраф ( процентна складова) в розмірі 822 грн. 75 коп. / а.с.5/. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн.+5% від суми позову /а.с.-30/. Враховуючи, що відповідач неналежно виконував взяті на себе зобов'язання, то суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 500,00 грн. штрафу (фіксовану частину) та 822 грн. 75 коп. штрафу (процентну складову). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Оскільки відповідачка в добровільному порядку не погашає заборгованість по кредитному договору, то вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в судовому порядку. Відповідно до п. п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при поданні заяви. Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що відповідач визнає позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, то суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 881 гривню судового збору, а інша частина судового збору підлягає поверненню позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved