Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом, у якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житлом за адресою: [ADDRESS] , посилаючись на те, що шлюб між ними розірвано, [PERSON] зареєстрована, але більше чотирьох років не проживає у вказаному житлі, власником якого він є. [PERSON] своєї позиції у порядку, передбаченому нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомила. Судом з`ясовано, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 13.06.2007\~р. є власником житла за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією від 02.11.2020\~р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.\~с.\~18- 20). Адреса зазначеного житла є зареєстрованим місцем проживання [PERSON] , що підтверджується актом, затвердженим головою правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Сузір`я" 25.06.2020\~р., та листом від 10.11.2020\~р. Відділу з питань державної реєстрації Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області (а.\~с.\~6, 25). [PERSON] та [PERSON] з 23.08.2007\~р. перебували у зареєстрованому шлюбі, що встановлено рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01.06.2016\~р. у справі №\~274/2402/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.\~с.\~7 8), яке, зданими Єдиного державного реєстру судових рішень, набрало законної сили 14.06.2016. Цим же рішенням шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 Цивільного кодексу України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Частиною першою статті 405 Цивільного кодексу України встановлено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Враховуючи зазначені норми Цивільного кодексу України та встановлені вище обставини, Суд вважає, що право [PERSON] користуванням житлом за адресою: [ADDRESS] (сервітут), виникло на підставі закону як у члена сім`ї власника цього житла [PERSON] . Як було з`ясовано раніше, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01.06.2016\~р. у справі №\~274/2402/16-ц, яке набрало законної сили 14.06.2016\~р. З червня 2016\~р. [PERSON] перестала проживати у житлі за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом, затвердженим головою правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Сузір`я" 25.06.2020\~р. Таким чином [PERSON] з червня 2016\~р. перестала бути членом сім`ї власника житла за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] . Пунктом 4 частини першої статті 406 Цивільного кодексу України визначено, що сервітут припиняється у разі: припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Оскільки [PERSON] перестала бути членом сім`ї власника житла за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , то припинилась обставина, яка була підставою для встановлення сервітуту (права користуванням житлом), а відтак цей сервітут припинився, тобто [PERSON] втратила право користування цим житлом. Відповідно до статті 150 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. З наведених раніше положень статей 401 і 405 Цивільного кодексу України та положення статті 150 Житлового кодексу Української РСР випливає, що особи, які не є членами сім`ї власника житла (будинку, квартири), мають право на користування цим житлом лише за умови наявності відповідного договору з власником цього житла (будинку, квартири). Доказів наявності такого договору [PERSON] не подано, а зі змісту позовної заяви вбачається, що такий договір відсутній. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що позов [PERSON] задоволенню. На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80\~грн. (а.\~с.\~4, 5).

Outcome: approved