Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

23.12.2020 р. позивач [PERSON] та її представник [PERSON] звернулись до Радехівського районного суду Львівської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Радехівської РДА про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та призначення опікуна. В обґрунтування позову покликається на те, що [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом РАЦС Червоноградського міського управління юстиції Львівської області 28.05.2009 р., актовий запис №311. Батьками дитини записані син - [PERSON] та [PERSON] , які з 2006 р. спільно проживали без реєстрації шлюбу у квартирі в [ADDRESS] . Ще до народження дитини [PERSON] та [PERSON] постійно зловживали алкогольними напоями, вели непристойний спосіб життя. Після народження дитини їх поведінка не змінилася. Позивачка постійно допомагала відповідачам продуктами та речами для дитини. Наприкінці 2010 р. [PERSON] та [PERSON] перестали проживати разом. Наприкінці січня 2011 р. позивачка забрала дитину проживати до себе, оскільки мама дитини її залишила на подругу, та не забирала декілька днів. По сьогоднішній день Юля постійно проживає в будинку своєї бабусі в [ADDRESS] та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідачі участі у вихованні дитини не беруть, не цікавляться її розвитком станом здоров`я, не допомагають матеріально. Дитиною повністю опікується бабуся, яка створює необхідні умови для її проживання, навчання та розвитку. Просить суд позбавити [PERSON] [INFO] , зареєстрованого в [ADDRESS] , батьківських прав відносно його малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Позбавити [PERSON] , [INFO] зареєстрованої в [ADDRESS] , батьківських прав відносно її малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Призначити [PERSON] [INFO] опікуном над малолітньою [PERSON] , [INFO] . Стягувати з [PERSON] [INFO] аліменти на користь [PERSON] , [INFO] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] [INFO] , у розмірі 1500 грн, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з проведенням індексації відповідно до закону. Стягувати з [PERSON] [INFO] аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000 грн, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з проведенням індексації відповідно до закону. 23.12.2020 року цивільна справа розподілена судді Патинок О.П. 28.12.2020 р. позовну заяву залишено без руху та надано час на усунення недоліків такої. 29.12.2020 р. ухвалу суду було виконано, 16.01.2021 р. з ВАДР ГУ ДМС України у Львівській області надійшла відповідь щодо зареєстрованого місця проживання відповідачів. Ухвалою судді від 16.01.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 23.02.2021 р. ухвалою суду на підставі заяви представника позивача позовні вимоги в частині стягнення аліментів залишено без розгляду. Підготовче засідання призначалось на 23.02.2021 р. Ухвалою суду 23.02.2021 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Відповідачі у судове засідання призначене на 10.03.2021 р. не з`явилися, причин неявки суду не повідомили, судове засідання відкладено до 22.03.2021 р. 01.02.2021 р. від представника в.о. начальника Служби у справах дітей Радехівської РДА було подано заяву про розгляд справи у відсутності представника (а.с.41). 01.02.2021 року до суду через канцелярію суду подано висновок від 29.01.2021 року Радехівської РДА як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] , та Висновок служби у справах дітей Радехівської РДА від 18.01.2021 р. №01-20/45 про призначення [PERSON] опікуном [PERSON] [INFO] 03-26/115-10 (а.с.42). 19.03.2021 року представником позивача [PERSON] була подана заява про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Щодо винесення заочного рішення не заперечують (а.с.73). 22.03.2021 р. відповідачі повторно в судове засідання не з`явилися, хоча повідомлялися про час і місце розгляду справи на 23.02.2021 р., 10.03.2021 р., 22.03.2021 р. Виклик відповідачів здійснений поштою за адресою їх реєстрації, рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення [PERSON] повернулися із відміткою про вручення, із Трекінгу Укрпошти, видно, що [PERSON] знає про призначене судове засідання на 22.03.2021 р. (а.с. 40, 62, 65, 74), а рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення [PERSON] повернулись на адресу суду з відмітками «повертається», «за закінченням терміну зберігання», «адресат відсутній за вказаною адресою», із Трекінгу Укрпошти, видно, що рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повертається за зворотньою адресою (а.с.60-61, 63-64, 66-67, 75). Причин неявки [PERSON] та [PERSON] суду не повідомили, відзиву на позовну заяву не надали. На запит суду з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області надійшла довідка про місце реєстрації [PERSON] в [ADDRESS] , яка підтверджує місце реєстрації [PERSON] за вказаною адресою. Відповідно до п. п. 91, 99, 100, 101 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 270 від 05 березня 2009 року поштові відправлення, поштові перекази доставляються оператором поштового зв`язку адресатам на поштову адресу або видаються в об`єкті поштового зв`язку. Рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка" та "Судове повідомлення", які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім`ї за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв`язки з адресатом. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. У разі, коли адресата неможливо повідомити про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу за номером телефону, зазначеним відправником у поштовій адресі, до його абонентської поштової скриньки вкладається повідомлення про надходження такого поштового відправлення, поштового переказу. У разі відмови адресата одержати судову повістку чи повідомлення особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку або повідомлення, вважається повідомленою. Виходячи з цього, порядку повідомлення адресата про надходження судової повістки або повідомлення, неявка адресата за її отриманням у поштовому відділенні є відмовою від її отримання, а тому повідомлення особи про судовий розгляд вважається належним. Згідно з ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних доказів, які знаходяться у матеріалах справи, чого не заперечив представник позивача. Із врахуванням наведеного, на підставі ч.4 ст.223 та ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи проведено без участі сторін, без застосування фіксування судового засідання технічними засобами та на підставі представлених суду доказів. Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. ст. 13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст. ст. 12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що батьками [PERSON] [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.05.2009 р. (а.с.10). Відповідач - [PERSON] [INFO] є сином позивачки - [PERSON] та [PERSON] відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.05.1978 р. (а.с.11). Позивач [PERSON] [INFO] , зареєстрована в [ADDRESS] , житловий будинок належить їй на праві власності, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.02.2020 р., довідки, яка видана Корчинською сільською радою від 01.12.2020 р. №855 (а.с.12-13). Як вбачається із довідки від 04.07.2020 р., яка видана дирекцією опорного закладу «Загальноосвітня школа І-ІІ-ІІІ ступенів с. Корчин» № 39 від 02.12.2020 р. та № 40 від 04.12.2020 р. [PERSON] на даний час навчається в 6 класі вказаного закладу. [PERSON] з 01.10.2012 р. відвідувала дошкільну групу, а з 01.09.2015 р. була зарахована в 1 клас і навчалася по 5 клас. Бабуся виховує дитину з 2 років. Юля вихована, доглянута, регулярно відвідувала школу, не мала пропусків занять без поважних причин. Матір та батько дівчинки в школу не навідувалися. Всі позакласні заходи, батьківські збори відвідувала бабуся, яка добре доглядає свою внучку (а.с.15-16). Згідно довідки, яка видана КНП Радехівської ЦРЛ від 03.12.2020 р. видно, що [PERSON] опікується здоров`ям дитини [PERSON] , [INFO] , яка згідно Висновку про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини від 11.12.2020 р. - здорова (а.с.21). Позивач - [PERSON] працює в Радехівському районному територіальному центрі соціального обслуговування соціальним робітником відділення соціальної допомоги вдома з 2010 р. по місцю роботи характеризується позитивно, відповідно до характеристики та довідки про доходи від 09.12.2020 р. (а.с.23-24) Згідно з Висновком Радехівської РДА від 29.01.2021 р., Райдержадміністрація вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] (а.с.42). Відповідно до Висновку служби у справах дітей Радехівської РДА від 18.01.2021 р. №01-20/45 служба у справах дітей вважає, що [PERSON] може бути опікуном [PERSON] [INFO] (а.с.44). Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини передбачені ст.150 Сімейного кодексу України, та полягають, зокрема, в наступному: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та інше. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 вищезгаданого Закону передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї. Як зазначено у пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року із змінами і доповненнями від 19.12.2008р. - п. 15. позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. П. 16. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року ратифікованою постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В контексті пункту 2 ст. 8 Конвенції про права дитини, ЄСПЛ наголосив, що в усіх випадках основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. Згідно ч. 1 ст. 9 Конвенції, визначення компетентними органами, що розлучення дитини з батьками необхідне застосовувати в якнайкращих інтересах дитини може бути необхідне у випадку, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до ст.18. Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. ВС в постанові від 24.10.2018 року по справі №761/2855/17 також вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Під час розгляду даної справи судом встановлено, що відповідачі, маючи реальну можливість виконувати свої батьківські обов`язки відносно малолітньої дочки, зокрема, цікавитися нею, її життям та майбутнім, матеріально допомагати, дбати про її культурний та духовний розвиток, спілкуватися з нею, сприяти в отриманні дитиною освіти, свідомо ухиляються від виконання таких обов`язків, оскільки жодних об`єктивних перешкод для виконання ними батьківських обов`язків не існує; самоусунулися від виховання та утримання дитини, не виявляють у відношенні дитини батьківської турботи, що вказує на неналежне виконання відповідачами батьківських обов`язків та нехтування своїми батьківськими обов`язками, в розумінні встановлених законодавчих положень. Доказів протилежного відповідачами до суду подано не було. Водночас, суд роз`яснює відповідачам, що вони, згідно ст. 169 СК України, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, в порядку передбаченому законом. Згідно ч.3 ст.243 СК України вбачається, що опіка над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках передбачених Цивільним кодексом України. Згідно ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Як передбачено ст.58 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до п. 42 Постанови Кабінету Міністрів України № 866 від 24.09.2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» опіка, піклування над дитиною встановлюється рішенням районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за наявності документів, зазначених у пункті 40 цього Порядку, або судом. Опікуном, піклувальником призначається переважно особа, яка перебуває у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При вирішенні питання про призначення [PERSON] [INFO] опікуном над малолітньою [PERSON] [INFO] , суд враховує, що позивачка [PERSON] є рідною бабою дитини, бажає бути опікуном, подала необхідні документи відповідно до Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, має досвід у вихованні дітей, постійне місце роботи, забезпечена житловим будинок, який придатний для проживання в ньому малолітньої дитини, матеріально забезпечена, веде сталий спосіб життя, стан здоров`я. Перешкод для встановлення опіки та призначення її опікуном над малолітньою [PERSON] [INFO] відповідно до ст. ст. 63, 64 ЦК України судом не встановлено. Позивачка просить судові витрати суд покласти на її сторону.

Outcome: approved