Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Волинській області про стягнення моральної шкоди. Позовну заяву мотивує тим, що 02 листопада 2012 року головним державним інспектором інспекції державного архітектурно- будівельного контролю у Волинській області Тєніним Дмитром Сергійовичем проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, в результаті якої відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.7 ст.96 КУпАП, в подальшому постановою Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Волинській області від 13 листопада 2012 року [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.7 ст.96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 7650 гривень. Вказує, що оскільки не погоджувався з прийнятим рішенням, ним вказану постанову оскаржено в судовому порядку та постановою Луцького міськрайонного суду Волинській області від 23.01.2013 року її було скасовано. Однак, 26 лютого 2013 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Волинській області було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 188-42 КУпАП, якою накладено на позивача адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 6800 грн. Зазначена постанова теж була оскаржена ним в судовому порядку та 11 квітня 2013 року її було скасовано Луцьким міськрайонним судом Волинській області. Крім того, відповідачем на підставі нібито виявлених порушень також були винесені приписи №51 від 13 листопада 2012 року про усунення порушень містобудівного законодавства в строк до 01 січня 2013 року та №9 від 26 лютого 2013 року про усунення порушень містобудівного законодавства в строк до 28 квітня 2013 року, щодо не усунення порушень містобудівного законодавства. Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 11 червня 2013 року визнано протиправними та скасовано приписи Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Волинській області №51 від 13 листопада 2012 року та №9 від 26 лютого 2013 року. Зазначає, що 02 вересня 2013 року відповідач звернулася до Волинського окружного адміністративного суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Волинського окружного адміністративного суду від 11.06.2013 року в адміністративній справі за позовом [PERSON] до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Волинській області про визнання протиправними та скасування приписів від 13.11.2012 року №51 та від 26.02.2013 року №9., проте, ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 30.09.2013 року вказана заява залишена без задоволення, а ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2013 року дана ухвала залишена без змін. Також вказує, що діями відповідача у зв'язку з тривалим періодом незаконного притягнення його адміністративної відповідальності, йому було заподіяно моральну шкоду, що виразилась в моральних стражданнях та душевних хвилюваннях, що призвело до порушення його повсякденного життя, через вказані обставинами в нього погіршився стан здоров'я, він потрапив до лікарні та змушений був проходити курс лікування. Враховуючи вимоги розумності і справедливості, спричинену йому моральну шкоду він оцінює в розмірі 15 000 гривень. На підставі викладеного, просить суд стягнути з Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Волинській області на його користь моральну шкоду у розмірі 15 000 гривень та судові витрати по справі в розмірі 243,60 гривень. Позивач подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача та третя особа в судове засідання не з'явились з невідомих суду причин, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. За погодженням з позивачем суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 листопада 2012 року головним державним інспектором інспекції державного архітектурно- будівельного контролю у Волинській області Тєніним Дмитром Сергійовичем проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, в результаті якої відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.ч.7, 12 ст.96 КУпАП (а.с 15-16). Постановою Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Волинській області № 1041 від 13 листопада 2012 року [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення за ч.7 ст.96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 7650 гривень (а.с. 18-19). Як вбачається з постанови Луцького міськрайонного суду Волинській області від 23.01.2013 року скасовано як незаконну постанову заступника начальника інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Волинській області від 13 листопада 2012 року № 1041 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 7 ст. 96 КУпАП (а.с. 23-24). 15 лютого 2013 року головним державним інспектором інспекції державного архітектурно- будівельного контролю у Волинській області Тєніним Д.С. відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 188-42 КУпАП 26 лютого 2013 року заступником начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Волинській області було винесено постанову про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 188-42 КУпАП, якою накладено на позивача адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 6800 грн. Відповідно до постанови Луцького міськрайонного суду Волинській області від 11 квітня 2013 року, скасовано постанову заступника начальника інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Волинській області Герасимюка Л.В. від 26 лютого 2013 року №30 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.188-42 КУпАП. Крім того, 13 листопада 2012 року відповідачем було винесено припис №51 про усунення порушень містобудівного законодавства в строк до 01 січня 2013 року та 26 лютого 2013 року винесено припис № 9 про усунення порушень містобудівного законодавства в строк до 28 квітня 2013 року, щодо не усунення порушень містобудівного законодавства. (а.с. 20, 32). Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 11 червня 2013 року визнано протиправними та скасовано приписи Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Волинській області №51 від 13 листопада 2012 року та №9 від 26 лютого 2013 року. Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2013 року, яка залишена без змін Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2013 року, заяву Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Волинській області про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Волинського окружного адміністративного суду від 11 червня 2013 року залишено без задоволення. Відповідно до ч. 3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову ( ч. 1 ст. 6 Конституції України). Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів ( ст. 1173 ЦК України). Статті 1173, 1174 ЦК України передбачають спеціальні підстави і умови відповідності при завданні фізичній або юридичній особі шкоди у позадоговірних правовідносинах, які відрізняють їх від інших норм, що містять загальні правила позадоговірної (деліктної) відповідальності у цивільно-правових правовідносинах і полягають у спеціальному суб'єктному складі відповідальних осіб, спеціальній сфері діяльності цих суб'єктів та характері їх дій (владно-адміністративний, юридично-обов'язковий, односторонній). До суб'єктів відповідальності за цими нормами належать створені відповідно до Конституції України, Конституції Автономної Республіки Крим і правових актів Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України, Верховної Ради і Ради Міністрів Автономної Республіки Крим органи державної влади і управління, які реалізують надані державою функції та повноваження у сфері управління, а також органи місцевого самоврядування, створені на підставі Конституції України, Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", їх виконавчі органи та посадові або службові особи вказаних державних органів. Сферою застосування зазначених норм є правовідносини із заподіяння шкоди фізичній чи юридичній особі у зв'язку з прийняттям зазначеними суб'єктами незаконних рішень, вчинення ними незаконних дій чи неправомірної бездіяльності при здійсненні ними своїх владних повноважень, визначених Конституцією і законодавством України. Відповідно до пункту 1 та 7 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду. Держархбудінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи. Враховуючи зазначені положення норм матеріального закону, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Волинській області є органом державної влади та входить до системи органів Державної архітектурно-будівельної інспекція України. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (стаття 16 ЦК України). Заявляючи позовні вимоги [PERSON] покликався на завдання моральної шкоди, яка полягала в перенесених душевних і моральних стражданнях, нервових стресах та погіршенні самопочуття, тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню положення загального законодавства про моральну шкоду, а саме: ст. 56 Конституції України, ст. ст. 23, 1167, 1173 ЦК України. Частиною 2 ст. 1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки п. 3 цієї статті передбачає наявність інших випадків, передбачених законом. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування (ст. 1173 ЦК України). Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до ч. 2 цієї статті моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Як роз'яснено в п. п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"(зі змінами та доповненнями), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ст.1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Статтями 23, 1167, 1168 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав винними діями іншої особи. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, і може відшкодовуватися грішми одноразово. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Із роз'яснень, даних в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 ''Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди'', вбачається, що розмір моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Таким чином, суд прийшов до висновку, що в даному випадку наявні передбачені законом підстави для відшкодування моральної шкоди, оскільки шкода завдана позивачу в результаті винних неправомірних дій службових осіб Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Волинській області, дії яких визнані протиправними, що встановлено у визначеному законом порядку постановами суду, які набрали законної сили. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Конституційним Судом України у рішенні від 03 жовтня 2001 року у справі № 1-36/2001 (про відшкодування шкоди державою) зазначено, що відшкодування шкоди (матеріальної чи морально), завданої фізичним особам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, покладається саме на державу, а не на відповідні органи державної влади, тобто відшкодування шкоди у таких випадках здійснюється за рахунок держави, а не за рахунок коштів на утримання державних органів. Згідно з п. 2 ст. 41, ст. 42 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845, казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб. З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що з Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Волинській області слід стягнути за рахунок коштів державного бюджету на користь [PERSON] 5000 гривень завданої моральної шкоди.

Outcome: partial