Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

[PERSON] у березні 2017р. звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення 76 322,47 гривень, а саме, суму позики в розмірі 40 000 (сорок тисяч) гривень, 1402,17 грн. - 3% річних, 10723,63 грн. інфляційного збільшення заборгованості. В обґрунтування позову посилалась на те, що [PERSON] 16 жовтня 2013 року позичила у неї 40\~000грн. про що написала відповідну розписку, але борг вона не повернула. Частину суми боргу в розмірі 13\~000 грн. [PERSON] мала повернути їй в строк до липня 2014 року, але зазначені кошти не повернула. Строк повернення частини коштів в сумі 27\~000грн. не був встановлений ними в договорі позики. Тому 26.10.2016 року позивач направила письмову вимогу відповідачу про повернення їй суми позики в розмірі 27\~000 грн. Відповідач цінний лист не отримала і він був повернутий на Хмельницький ЦЕОП 01.12.2016 року за закінченням терміну зберігання кореспонденції. На даний час відповідач борг не повернула. В звязку з цим, підлягає стягненню з відповідача також 1402,17 грн. трьох процентів річних за прострочення виконання зобовязання, 10\~723,63 грн. інфляційних нарахувань, а також 763,24 грн. судових витрат. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить його задовольнити, з вищенаведених підстав, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявилась повторно, хоча була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила і від неї не надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутності, тому суд, за згодою позивача, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши докази у справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] 16 жовтня 2013 року позичила у позивача [PERSON] 40 000 грн., з яких частину суми боргу в розмірі 13\~000 грн. [PERSON] зобовязалась повернути позивачу у строк до липня 2014 року, про що написала відповідну розписку, але зазначені кошти не повернула. Також, судом встановлено, що строк повернення частини коштів в сумі 27\~000грн. не був встановлений ними в договорі позики. 26 жовтня 2016 року позивач направила письмову вимогу відповідачу про повернення їй суми позики. Відповідач цінний лист не отримала і він був повернутий на Хмельницький ЦЕОП 01.12.2016 року за закінченням терміну зберігання кореспонденції. На даний час борг в розмірі 40 000 грн. не повернутий відповідачем позивачу. Вказані обставини підтверджуються поясненнями поивача та розпискою, написанною власноручно 16 жовтня 2013 року відповідачем [PERSON] Частиною 1\~статті 1046 ЦК України\~визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.2\~ст. 1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з ч.1\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобовязання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобовязанням їх повернення та дати отримання коштів. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Вказані правові висновки висловлені Верховним Судом України в постановах №6-1967цс15 від 11.11.2015р. та № 6-63цс13 від 18.09.2013 р. За змістом\~ст.1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. На підтвердження укладення договору позики позивач надав суду оригінал розписки від 16 жовтня 2013 року, яка свідчить про отримання 40 000 грн. [PERSON] 16 жовтня 2013 року у борг від [PERSON]. В звязку з тим, що відповідач не виконав своїх зобовязань, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу 40\~000 грн. є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу\~(частина перша\~стаття 1050 ЦК України). За змістом ч.2\~ст.625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки [PERSON] не виконала зобов'язання за договором позики від 16 жовтня 2013 року, тому відповідно до ч.2\~ст.625 ЦК України\~з неї на користь позивача підлягає стягненню 1402,17 (одну тисячу чотириста дві гривні сімнадцять копійок) грн. трьох процентів річних за прострочення виконання зобовязання та 10\~723,63 (десять тисяч сімсот двадцять три гривні шістдесят три копійки) грн. інфляційних нарахувань. Відповідно до Листа Верховного суду України № 62-97 від 03.04.1997 року «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ», для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно щомісячні індекси, що становлять відповідний період, перемножити між собою. Відповідні індекси розраховуються Державним комітетом статистики України щомісячно і публікуються в газеті "Урядовий кур'єр". Повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на Державний комітет статистики України ці показники згідно зі статтями 19, 21 і 22 Закону України "Про інформацію" є офіційними. Сума процентів за прострочення повернення позики в розмірі 13\~000 грн., передбачених статтею 625 ЦК України складає суму в розмірі 1162,52 грн. Інфляційне збільшення суми боргу за прострочення повернення позики в розмірі 13\~000 грн., передбачених статтею 625 ЦК України складає суму в розмірі 10723,63 грн. Сума процентів за прострочення повернення позики в розмірі 27\~000 грн., передбачених статтею 625 ЦК України складає суму в розмірі 239,52 грн. Крім того, у відповідності до статті 1048 ЦК України Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Сума процентів у відповідності до статті 1048 ЦК України складають 24 196,67 грн. За вищевказаних обставин позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача [PERSON]О.и на користь позивача [PERSON] слід стягнути 76\~322,47 гривень, з яких: 40\~000 грн. боргу за договором позики, 1402,17 грн. трьох процентів річних за прострочення виконання зобовязання, 10\~723,63 грн. інфляційних нарахувань, а також відповідно до положень ст.88 ЦПК України - 763,24 грн. судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved