Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] , якою просить стягнути з [PERSON] [INFO] , аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи від звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання сторони не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Позивач подала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. У випадку неявки відповідача, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку та ухвалення заочного рішення. Відповідач у встановлений йому строк правом на подачу відзиву на позов не скористався. За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Позиція позивача полягала у тому, що у неї з відповідачем є спільна дитина, яка не досягла повноліття, а тому потребує утримання. І оскільки відповідач у добровільному порядку відмовляється від її утримання, а дитина проживає із нею, на її користь слід стягнути аліменти у грошовій формі у вигляді 1/4 частини від всіх видів доходу відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався, і будь-які докази суду не надав; був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (у порядку частини 11 статті 128 ЦПКУкраїни), але не з`явився без повідомлення причин; позивач не заперечує проти розгляду справи та вирішення справи у заочному порядку. Тому суд, на підставі частини 1 статті 280 ЦПК України, здійснював розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати. І на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, встановив наступні обставини: Позивач, [PERSON] , [INFO] , та відповідач, [PERSON] , [INFO] , перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 20 листопада 2018 року (а.с.6-7). Піл час перебування ними у шлюбі, [INFO] , [PERSON] народила дитину, хлопчика: [PERSON] , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рубіжанського міського управління юстиції у Луганській області, було складено відповідний актовий запис № 121 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.5). При цьому батьком дитини записаний [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] (а.с.5). На час розгляду справи, дитина - [PERSON] проживає з матір`ю - [PERSON] та знаходиться на її утриманні, а відповідач будь-якої матеріальної допомоги для утримання дитини не надає (а.с.1-3,8). Із встановлених обставин вбачається, що між сторонами виникли сімейні правовідносини, в межах яких між позивачем та відповідачем виник спір, у якості батьків, щодо утримання дитини, в якому відповідач, як батько, відмовляється від утримання своєї дитини до досягнення нею повноліття. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосовує наступні норми матеріального права, виходячи при цьому із наступних мотивів: Положення частини 1 і 2 статті 51 Конституції України гарантують, що кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. А положеннями частини 6 статті 7 та частини 1 статті 141 Сімейного кодексу України передбачено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї, та щодо дитини. Статті 180 та 181 Сімейного кодексу України встановлюють обов`язок обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття у грошовій і (або) натуральній формі, за домовленістю між батьками. При цьому, згідно частини 1 статті 15 Сімейного кодексу України, сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Отже, виходячи із змісту наведених норм матеріального права, невиконання відповідачем, як батьком дитини свого обов`язку з її утримання до досягнення нею повноліття у грошовій і (або) натуральній формі, порушує право позивача, як матері дитини, на рівність обов`язків між жінкою та чоловіком щодо дитини. А тому, на підставі частини першої статті 55 Конституції України, частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 18 Сімейного кодексу України порушене право позивача підлягає судовому захисту. Відповідно до положень частини третьої статті 181, частини першої статті 191 Сімейного кодексу України за рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, від дня пред`явлення позову. Згідно з частиною другою статті 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, а сам їх розмір повинен бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитину. При визначенні розміру аліментів, суд врахував: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; відсутність доказів про поганий стан здоров`я чи скрутне матеріальне становище платника аліментів; відсутність доказів наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Інші обставини, що мають істотне значення для вирішення питання про розмір аліментів (передбачені частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України) суд урахувати також не міг, за відсутністю доказів їх наявності. Отже, оскільки позивач просить суд захистити її порушене право способом, який передбачений законом шляхом стягнення з відповідача аліментів у розмірі однієї четвертої частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду (тобто з 19 лютого 2020 року) і до досягнення дитиною повноліття, суд вважає, що вказані вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. В силу положень пункту першого частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України, також, слід допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Позивач на підставі пункту третього частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011 року звільнена від сплати судового збору, розмір якого у справах даної категорії, виходячи з положень статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" складає 840 гривень 80 копійок. Але на підставі частини 1 статті 141 ЦПК України, і у зв`язку із повним задоволенням позовних вимог, судовий збір покладається на відповідача. Таким чином,

Outcome: approved