Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

26 грудня 2017 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до Шосткинської міської ради, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визначення розміру частки спадкодавця [PERSON] у спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS] та встановлення факту належності цієї частки спадкодавцю, визнання права власності за позивачами, за кожним окремо, на 1/12 частки квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. В свою чергу, 02.04.2018р. [PERSON] у строк, встановлений для подання відзиву, звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на 1/12 частину вищевказаної квартири у порядку успадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] .. Позивачі надали відзив на зустрічну позовну заяву, в якому заперечуючи проти зустрічного позову зазначили, що вони у даному випадку є неналежними відповідачами, вважаючи, що належним відповідачем у даній справі може бути учасник цивільних правовідносин, який не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спірне майно, при цьому вони не заперечують того факту, що [PERSON] має право на 1/12 частину спірної квартири в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] їх батька [PERSON] . Також відзив надійшов від Шосткинської міської ради, у якому остання не заперечувала проти обох позовів. Позивачі (за первісним позовом) в судовому засіданні підтримали заявлені ними позовні вимоги, просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] - [PERSON] (за первісним позовом), зазначили, що первісний позов вони визнають та підтримують вимоги зустрічного, просять його також задовольнити. Представник відповідача [PERSON] також просив судові витрати за зустрічним позовом залишити за своїм довірителем. Представник Шосткинської міської ради в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що підтримує позицію, викладену у відзиві. Відповідач (за первісним позовом) [PERSON] в судове засідання також не з`явився, в матеріалах справи наявна його заява, в якій він зазначає, що не заперечує проти задоволення обох позовів. Суд, заслухавши сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, дійшов до наступного. [INFO] помер [PERSON] /а.с. 14/. За життя [PERSON] , спільно з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS] /а.с. 15/. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 22.11.1993р. /а.с.15/ спірна квартира була набута ними в порядку приватизації житла. У відповідності до роз`яснень пункту 12 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. За життя [PERSON] частки співвласників у праві спільної сумісної власності не були визначені ані домовленістю між ними, ані в судовому порядку. З огляду на викладене вони є рівними в силу положень ч. 2 ст. 372 ЦК України. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Разом з тим, положеннями ст. 25 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність особи припиняється у зв`язку з її смертю, тобто померла особа не може мати майна на праві власності, а може бути тільки встановлений факт наявності цього майна у неї на праві власності за життя. При цьому, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч. 1 ст. 1218 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Згідно роз`яснень, наданих Пленумом ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ в п. 3.4 Інформаційного листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013року «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Враховуючи викладене, а також те, що для оформлення позивачами (як за первісним так і за зустрічним позовами) спадщини за законом після смерті [PERSON] необхідно встановити факт належності і розмір частки у праві спільної власності за померлим через відмову у цьому нотаріуса, суд дійшов висновку про обґрунтованість первісного позову в цій частині та необхідність задоволення відповідної вимоги. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/4 частину квартири [ADDRESS] . [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , будучи дітьми померлого [PERSON] , є його спадкоємцями першої черги за законом. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Як вбачається з копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії /а.с. 17/ після смерті [PERSON] інших спадкоємців саме за законом, що прийняли спадщину, крім дітей - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в спадковій справі не зареєстровано. Заповітом спірна квартира не охоплюється. Відповідно до ч. 1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що позивачі (за первісним та зустрічним позовами) станом на день ухвалення рішення є спадкоємцями померлого [PERSON] , які прийняли спірне спадкове майно порівну, тобто по 1/12 частині спірної квартири. Інше майно, яке спадкувалося ними в порядку спадкування за законом, також розподілено між ними порівну, що підтверджується змістом свідоцтв про право на спадщину за законом /а.с. 40-41/, а також постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії /а.с.17/. За змістом ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивачі звернулися до нотаріальної контори для видачі свідоцтв про право на спадщину на своє ім`я на належні їм частки у спадковому майні, але нотаріус відмовив у видачі таких свідоцтв через відсутність правовстановлюючих документів /а.с.17/. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог п.п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У даному випадку як у позивачів, так і у [PERSON] відсутня можливість оформити своє право власності в нотаріальному порядку, отже таке їх право має бути захищено в судовому порядку. На підставі викладеного в сукупності, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позовів - первісного та зустрічного. При цьому, судом не приймаються до уваги доводи відзиву на зустрічний позов про те, що [PERSON] і [PERSON] є неналежними відповідачами за зустрічним позовом, з огляду на їх помилковість, адже учасниками спірних правовідносин є саме спадкоємці, які прийняли спадщину, тобто сторони у даній справі. Наведені висновки суду підтверджуються і усталеною судовою практикою і чисельними роз`ясненнями судів касаційної інстанції, зокрема, за роз`ясненнями, які наведені в листі Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування". Вирішуючи питання про розподіл судових витрат за первісним позовом між сторонами по справі, суд вважає правомірним покласти на відповідачів понесені позивачами і документально підтверджені судові витрати у дольовому порядку. В свою чергу, враховуючи, що позивачем (за зустрічним позовом) заявлено клопотання залишити судові витрати по справі за ним, суд залишає судові витрати за фактично понесеними. На підставі викладеного,

Outcome: approved