Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи позов тим, що вона є власником [ADDRESS]. В квартирі зареєстрований відповідач, який є її знайомим. Відповідач не проживає в квартирі з часу реєстрації, не оплачує комунальні послуги, не несе витрати по утриманню квартири. Дані обставини створюють їй перешкоди в користуванні власністю. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позивач є власником [ADDRESS]. В квартирі зареєстрований відповідач, який є знайомим позивача. Відповідач не проживає в квартирі з часу реєстрації, не оплачує комунальні послуги, не несе витрати по утриманню квартири. В судовому засіданні зменшив розмір позовних вимог та просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, судові витрати залишити без відшкодування. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність не надав. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Представник позивача не заперечує проти такого вирішення спору. Враховуючи викладене, суд ухвалив розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України та винести заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Як встановлено судом, відповідно до договору купівлі - продажу квартири від 27.02.1997 року позивач є власником [ADDRESS], посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] зареєстрованого в реєстрі за №848. За згодою позивача у вказаній квартирі 07.11.2012 року зареєструвався відповідач [PERSON], який є знайомим позивача. Відповідач в квартирі не проживає з грудня 2012 року, що підтверджується актом Міського комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна контора №12" від 25.12.2013 року. Як вбачається з довідки Міського комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна контора №12" від 11.01.2014 року №171 в [ADDRESS] зареєстрована позивач [PERSON], її дочка [PERSON] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до положень ст. ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником квартири, відповідач не є членом сім'ї власника, зареєстрований, але не проживає в даній квартирі з грудня 2012 року. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує думку представника позивача, який просить судові витрати залишити без відшкодування та вважає, що судові витрати слід залишити без відшкодування. На підставі викладеного,

Outcome: approved