Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

12.12.2017 року позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів, щомісячно з 11.12.2017 року до [INFO], до досягнення 23 років. В обгрунтування позову зазначила, що з 22.09.2017 року навчається на відділенні адміністрування та економіки освітнього закладу області Східна Македонія-Фракія, мінімальний термін навчання 8 семестрів, тобто до 2026 року. Матір позивачки не має можливості в повній мірі забезпечити її потреби, а тому потребує у виплаті аліментів від батька. Вказує, що відповідач у справі, може надавати їй матеріальне утримання, оскільки офіційно працює, отримує регулярно достатню заробітну плату. Оскільки добровільної згоди на виплату матеріального утримання вони не дійшли, тому змушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не прибула, від її представника надійшла до суду письмова заява, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримала, які просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позов не надав. Допит та вручення документів відповідачу було здійснено згідно Конвенції про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним, кримінальним справам та у відповідності до вимог ст. 415 ЦПК України ( в редакції, що діяла до 15.12.2018 року). Згідно матеріалів виконання судового доручення відповідач [PERSON] просив розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги не визнав, вказавши, що з дочкою давно не спілкується та не впевнений з наданих йому документів, що остання навчається на очному відділенні в навчальному закладі та зазначив про свій сумнів щодо того, що стягнуті аліменти буде отримувати саме його дочка, а не її бабуся, як було раніше. Пояснив, що погодиться сплачувати аліменти на дочку, якщо дані аліменти будуть надходити безпосередньо дочці, а не її бабусі. Інших клопотань чи заяв не надходило /а.с.38-40/. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач у справі [PERSON] є батьком позивачки [PERSON], [INFO] /а.с.3/. Як слідує з копії академічної довідки від 02.10.2017 року [PERSON], є студенткою першого циклу навчання відділення Ділового адміністрування факультету Адміністрування та економіки технологічного навчального закладу Східна Македонія-Фракія. В даний момент вона навчається на 1 семестрі 2017-2018 навчального року, мінімальний строк навчання 8 семестрів /а.с.4/. Відповідач є працездатним, офіційно працює, від чого отримує достатню заробітну плату, яка складає за період з січня по квітень 2018 року загальну суму - 232489,62 російських рублів /а.с.37/, а отже може надавати матеріальну допомогу на утримання дочки, яка продовжує навчання. Крім цього, як встановлено згідно рішення Мирового судді муніципального утворення Пуровського району Ямало-Ненецького автономного округу Російської Федерації від 30.09.20105 року задоволено позов [PERSON] про зменшення розміру аліментів, що стягувались на утримання двох дітей: на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] [INFO] зменшено з 1/4 до 1/6 заробітної плати та іншого доходу; на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO] зменшено з 1/4 до 1/6 заробітної плати та іншого доходу. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володінні та/або користуванні у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Аналіз статей 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов"язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв"язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. За таких обставин, беручи до уваги те, що відповідач офіційно працює, отримує регулярно заробітну плату, останній взмозі сплачувати аліменти на утримання дочки, що продовжує навчання. Крім цього, як слідує зі змісту протоколу судового засідання від 14.05.2018 року/а.с.39-40/ відповідач не визнав позов з підстав, що аліменти він раніше сплачував на картковий рахунок бабусі позивача, тобто утримував фактично бабусю, а не дочку. Разом з тим він вказав, що не заперечує проти сплати аліментів на повнолітню дочку, якщо ці кошти будуть надходити особисто їй, а не бабусі. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов»язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З огляду на вище вказане, доказів неспроможності сплачувати аліменти на утримання дочки відповідачем суду не було надано. За таких обставин, з урахуванням рівності обов"язку обох батьків утримувати свою дитину, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів на повнолітню дочку в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу відповідача, задовольнивши позов у повному обсязі. Згідно із ч. 1 ст. 79, ч. 1 ст. 199 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до п. 1 ч.1ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Враховуючи викладене,

Outcome: approved