Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Житлово-будівельного кооперативу "Іллічивець-1", третя особа Реєстраційна служба Маріупольського міського управління юстиції про визнання прав власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом - квартиру за адресою: [ADDRESS], загальною площею 43,3 кв. Позовні вимоги обґрунтовує наступним. Батько позивача - [PERSON], був членом жилого-будівельного кооперативу «Іллічівець-1» та як члену вказаного кооперативу йому за ордером [NUMBER] від [INFO] року була видана двокімнатна квартира [ADDRESS]. Повна вартість квартири була виплачена в 1981 році, що підтверджується довідкою ЖБК "Іллічивець-1" №37 від 05.12.2013 року. Відповідно технічного паспорту квартира за адресою: [ADDRESS] має загальну площу 43,3 кв.м, інвентаризаційна вартість квартири складає 44877,00 гривень. [INFO], батько помер, при житті він до БТІ м. Маріуполя за оформленням правовстановлюючих документів на квартиру [ADDRESS], не звертався, тому будь-який документ підтверджуючий право власності на квартиру відсутній. Після смерті батька позивач продовжує проживати у спірній квартирі, сплачувати комунальні послуги, тобто прийняв спадок, є спадкоємцем першої черги. Однак отримати свідоцтво про право власності на спадок не вбачається можливим, оскільки за життя правовстановлюючих документів, які підтверджують дане право, а реєстрація права власності на його ім'я неможлива. Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи було повідомлено належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи було повідомлено належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просить визнати за позивачем право власності на квартиру [ADDRESS]. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи було повідомлено належним чином, про причини неявки суду не повідомлено. Суд, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] від 11.12.2013 року, власником квартири значиться [PERSON] /а.с. 5-6/. Відповідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Жовтневим відділом реєстрації актів громадського стану м. Маріуполя 03.11.1998 року, [PERSON], помер [INFO] /а.с.4/. [PERSON] був батьком позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Жовтневим районним відділом ЗАГС м. Жданів Донецької області /а.с. 10/. Судом встановлено, що [PERSON] був членом ЖБК «Іллічівець-1», проживав за адресою: [ADDRESS], у 1981 році було повністю сплачено пайовий внесок у розмірі 3218 рублів /а.с. 9/. На підставі списку «ЖБК «Іллічівець-1» [PERSON] [INFO] року було видано ордер [NUMBER] на право зайняття квартири [ADDRESS] /а.с. 8/. Також, судом встановлено, що відповідно до звіту про оцінку квартири № 3, загальної площею 43,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], оціночна вартість зазначеної квартири станом на 20.10.2014 рік складала 160806 грн., що підтверджується звітом про оцінку майна від 20.10.2014 року з додатками, наявними в матеріалах справи. Спірні правовідносини, що склалися між сторонами регулюються чинним на той час Цивільним кодексом Української РСР 1963 року. У відповідності до ст. 527 ЦК Української РСР, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Змістом ст. 529 ЦК Української РСР визначено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. В силу п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 560 ЦК Української РСР, Спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Згідно зі ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Разом з тим, позивач не довів суду, що його права були порушені відповідачем та підлягають судовому захисту, як і не надано відомостей про звернення до нотаріальної контори для отримання свідоцтво про право на спадщину. На даний час нормами Цивільного кодексу України, зокрема статтею 1297 передбачено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно, тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з вимогами підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. [PERSON] всупереч вимогам ст.60 ЦПК України не надав докази того, що він звертався до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину, зокрема, на спірну квартиру, або не міг його отримати за підстав, що не залежали від його волі, отже право позивача не було порушеним, невизнаним або оспорюваним. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, предмет спору по даній справі відсутній, позов [PERSON] є передчасним, оскільки з матеріалів справи не вбачається порушення, невизнання або оспорювання цивільного права позивача, тому підстав для задоволення позову немає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed