Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом у якому просить визнати за нею право власності на 2/3 частини жилого будинку [ADDRESS] та визначити порядок користування будинком виділивши їй у користування кімнату 1-3 площею 7,0 кв.м.; кімнату 1-2 площею 9 кв.м.; кімнату 1-6 плошею 19,8 кв.м. Посилається на те, що з [PERSON] перебувала у шлюбі з 16 травня 1995 року по 03 червня 2011 року. Мають дочок: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. Під час шлюбу за кошти сім"ї, придбали житловий будинок [ADDRESS] по договору купівлі-продажу від 24 липня 1999 року. Після розірвання шлюбу вона з дітьми займає кімнату 1-3 площею 7,0 кв.м.; кімнату 1-2 площею 9 кв.м.; кімнату 1-6 плошею 19,8 кв.м. З відповідача стянуються аліменти на утримання дітей в розмірі 50% від доходу відповідача, але він сплачує не регулярно по 333,00 грн.на кожну доньку і цих коштів на утримання дітей не достатньо, тому вона вважає, що частка її у спільнім будинку повинна бути збільшена до 2/3 з урахуванням інтересів дітей. Відповідач позов не визнав. Посилається на те, що будинок [ADDRESS] придбаний ним за кошти отримані від продажу його будинку в [ADDRESS], який належав йому до шлюбу. Придбаний будинок не є спільним майном подружжя. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебували у шлюбі з 16 травня 1995 року. ( а.с.3). Мають дочок: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] ( а.с.4-6). Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 30 червн 2011 року шлюб між сторонами було розірвано. Вказаним рішенням встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинено з травня місяця 2009 року( а.с.7). 24 липня 1999 року подружжя [PERSON] придбало житловий будинок [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу будинку оформлено на [PERSON] ( а.с.8). Відповідно до ст.60 СК України він є спільною сумісною власністю подружжя. Суд не може прийняти доводи відповідача, що будинок придбаний ним за кошти отримані від продажі його дошлюбного будинку [ADDRESS]. Як видно з договору купівлі-продажу будинку [ADDRESS] ( а.с.26) жилий будинок жилою площею 19,7 кв.м. проданий [PERSON] 20 вересня 1997 року за 3450 гривень. Будинок [ADDRESS] придбаний за 13831 гривню (а.с.8). Позивач пояснила, що від продажу будинку відповідач грошей в сім"ю не віддавав, можливо віддав сину від першого шлюбу. Про цей будинок вона взагалі нічого не знала. Спірний будинок придбаний ними за спільні кошти які вони відкладали на його придбання. Відповідно до ст. 70 СК України при поділі майна що є об"ктом права спільної сумісної власності подружжя частки майна дружини і чоловіка є рівними. Посилання позивача, що відповідач не в повній мірі сплачує аліменти на утримання дітей нічим не доведені. Крім того, сторони ділять лише житловий будинок і збільшення в ньому частки дружини не забезпечить потребність дітей у коштах на їх фізичний та духовний розвиток. Відповідно до ст.71 СК України майно, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Визначення порядку користування будинком за фактичним користуванням не відповідає часткам сторін у спільній власності на будинок. Тому суд вважажє, що вимоги щодо визначення порядку користування будинком не підлягають задоволенню. Вартість будинку 92400 грн. Судовий збір повинен бути сплачений у розмірі 924 грн. Позивачем при подачі позову сплачено 240 гривень судового збору. Відповідно до ст.88 ЦПК України вини підлягают стягненню з відповідача на її користь як судові витрати. Крім того, з відповідача слід стягнути на користь держави 684 гривні недоплаченого судового збору.

Outcome: approved