Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до Кобеляцького районного суду Полтавської області з позовом, у якому прохає провести поділ в натурі житлового будинку з господарчими побудовами по [ADDRESS] , виділивши 1/2 частину цього домоволодіння у самостійний об`єкт (одиницю) нерухомого майна, та визнати за ним право власності на цей самостійний об`єкт нерухомого майна. В позовній заяві позивач зазначає, що згідно свідоцтва про право спільної часткової власності на жилий будинок від 24.05.2002 № 2813, виданого на підставі рішення Шенгурівської сільської ради, Кобеляцького району Полтавської області № 24 від 20.02.2002 йому належить 1/2 частина житлового будинку з господарчими побудовами по [ADDRESS] , житловою площею 95,9 кв.м., зазначеного в плані під літерою «А,а», літньої кухні літери «Б,б», сарая літери «В», господарчого блоку літери «Д», погріба літери «П», господарчого блоку літери «Ж», гаража літери «Г», погріба літери «О». Іншим співвласником житлового будинку з господарчими побудовами є відповідач [PERSON] . Позивач, [PERSON] виявив бажання здійснити поділ житлового будинку з господарчими побудовами по [ADDRESS] з виділенням належної йому 1/2 частини будинку в окремий об`єкт (одиницю) нерухомого майна з оформленням права власності на новоутворений самостійний об`єкт оформленням права власності на новоутворений самостійний об`єкт нерухомого майна - житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами. Іншим співвласником 1/2 частини даного домоволодіння, є відповідач [PERSON] , яка на його пропозицію відмовилася від поділу будинку. Ухвалою від 22 листопада 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання 16 грудня 2021 року сторони не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Представником позивачки адвокатом Галушком С.С. подана заява про розгляд справи у відсутності сторони позивача. Відповідачкою подана письмова заява про визнання позову в повному обсязі та прохання розглянути справу у її відсутності. За змістом речення 2 частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у суду матеріалів. Перевіривши наявні матеріали справи суд робить такі висновки. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 49 Цивільного процесуального кодексу України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до частин 1, 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва № [NUMBER] про право власності на жилий будинок [PERSON] на праві приватної власності належить 1/2 частина жилого будинку з господарчими побудовами по [ADDRESS] (а.с. 6). Власником іншої 1/2 частини вказаного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.09.2014 є [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, належна [PERSON] 1/2 частина житлового будинку з господарчими побудовами може бути виділена у окрему одиницю з присвоєнням нового адресного номера « [ADDRESS] » у складі житлового будинку літ.А,а загальною площею 78,3 кв.м, в тому числі житловою площею 46,6 кв.м, господарчого блоку літ.Б,б, сараю літ.В,в, погребу літ.П, огорожі №1,2 (а.с. 16). Відповідно до частини 3 статті 358 Цивільного кодексу України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно з частинами 1, 3 статті 364 Цивільного кодексу України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Частиною 2 статті 367 Цивільного кодексу України визначено, що у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Враховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 Цивільного кодексу України та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для реєстрації прав на них». Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна № 55 від 18 червня 2007 року, затвердженою в Мінюсті України від 06 липня 2007 року. Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Як роз`яснено в пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 4 жовтня 1991 року «Про практику застосування законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17 зроблено висновок, що поняття "поділ" та "виділ" не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Розглядаючи справу, суд касаційної інстанції зауважив, що у разі, коли спірне майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, виділ частки в цьому майні лише для позивача є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється. Враховуючи вищевикладене, оскільки технічно можливо виділити належні сторонам частини житлового будинку в окремі об`єкти, то позов слід задовольнити, припинити право спільної часткової власності та поділити об`єкт нерухомого майна, виділивши належні сторонам частки в натурі з одночасним визнаннями за ними права власності на виділені одиниці. Оскільки сторонами не заявлені вимоги щодо розподілу між ними судових витрат, то їх розподіл відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судом не здійснюється. На підставі викладеного,

Outcome: approved