Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Ганнівської сільської ради Братського району Миколаївської області про визнання заповіту нікчемним. Позивач свої вимоги обґрунтовував тим, що [INFO] в с. Дарниця Братського району Миколаївської області помер його батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина також у виді земельної ділянки площею 9,365 га, в межах території Ганнівської сільської ради Братського району Миколаївської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія МК №030992 виданого Братською райдержадміністрацією 13.11.2003 року на підставі розпорядження від 20.08.2003 року №298-р. Я звернувся до приватного нотаріуса Братського районного нотаріального округу Малярчук Н.В. з заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Однак, під час оформлення спадщини, з`ясувалось, що існує заповіт від імені [PERSON] , посвідчений секретарем Ганнівської сільської ради Братського району Миколаївської області 22 жовтня 2009 року реєстр №71, зміст якого мені невідомо. Оспорюваний заповіт від 22 жовтня 2009 року посвідчено секретарем Ганнівської сільської ради Братського району Миколаївської області, але рішення виконавчого комітету Ганнівської сільської ради про покладення обов`язків по вчиненню нотаріальних дій на секретаря на час посвідчення спірного заповіту не було. 04.02.2021 року ухвалою Братського районного суду Миколаївської області було замінено неналежного відповідача - Ганнівську сільську раду Братського району Миколаївської області належним відповідачем - Новомар`ївською сільською радою Братського району Миколаївської області. 11.05.2021 року ухвалою Братського районного суду Миколаївської області за клопотанням представника позивача було залучено співвідповідача по справі - [PERSON] , мешканку с. Ганнівка Братського району Миколаївської області. В судове засідання з`явилися представник позивача, позов підтримав в повному обсязі. Представник відповідача Новомар`ївської сільської ради Братського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив вирішити питання по справі на розсуд суду. В судове засідання з`явилися представник відповідача [PERSON] , адвокат Петренко О.В. проти позову заперечував, просила у задоволенні позову відмовити. Дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належала: земельна ділянка площею 9,365 га в межах території Ганнівської сільської ради Братського району Миколаївської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 22 жовтня 2009 року секретарем Ганнівської сільської ради Братського району Миколаївської області Дзензурою Т.П. посвідчено заповіт [PERSON] , за яким земельну ділянку 9,365 га, належну на підставі Державного акту серії МК № 030992 виданого Ганнівською сільською радою 13.11.2003 року, розташовану на території Ганнівської сільської ради Братського району Миколаївської області заповідає у власність [PERSON] (а.с. 45). [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно - земельну ділянку площею 9,365 га в межах території Ганнівської сільської ради Братського району Миколаївської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 03 липня 2020 року при зверненні до приватного нотаріуса Братського районного нотаріального округу Миколаївської області Малярчук Н.В. отримав відповідь, що заведена спадкова справа № 36/2020 до спадкового майна померлого, за заявою позивача про прийняття спадщини від 07.04.2016 року, але згідно заповіту р. № 71 від 22.09.2009 року наявний інший спадкоємець, на земельну ділянку. Оскільки відповідно до ст. 1223 ЦК України пріоритет спадкування надається за заповітом (при наявності), а не за законом, було рекомендовано звернутись до суду. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] не має. Звертаючись до суду з даним позовом позивач просив визнати нікчемним заповіт, оскільки його складено особою, яка не мала на це права, тобто посвідчено секретарем сільської ради, яка не мала повноважень на вчинення нотаріальних дій визначених у встановленому законом порядку. Так, відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Стаття 1251 ЦК України (в редакцій на час посвідчення оспорюваного заповіту), встановлює, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Положеннями ст.1257 ЦК України передбачені підстави недійсності заповіту. Зокрема, частиною першою цієї статті передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо форми та посвідчення, є нікчемним. Відповідно до пп. 5 п. б ч. 1 ст. 38 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Закон) до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання, реєстрація актів громадянського стану. Згідно ч. 1 ст. 51 Закону виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень. За приписами ч. 1 ст. 52 Закону виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради може розглядати і вирішувати питання, віднесені цим Законом до відання виконавчих органів ради. Відповідно до ч. 6 ст. 59 Закону виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради. У населених пунктах, де немає нотаріусів, уповноважені особи відповідного органу місцевого самоврядування вчиняють такі нотаріальні дії, в тому числі і посвідчення заповітів ( п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про нотаріат»). Згідно з п.п.1, 2 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 року № 22/5, (чинної на час посвідчення заповіту) у населених пунктах, де немає державних нотаріусів, посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських народних депутатів у відповідності за ст. 37 Закону України "Про нотаріат" мають право посвідчувати заповіти. Нотаріальні дії у виконавчих комітетах сільських, селищних, міських Рад народних депутатів вчиняють посадові особи, на яких за рішенням виконавчого комітету відповідної Ради народних депутатів покладено вчинення цих дій. Оскаржуваний заповіт посвідчено секретарем Ганнівської сільської ради Братською району Миколаївської області Дзензурою Тетяною Павлівною. Відповідно відповіді на запит від 09.07.2021 року вих. № 32-14.04-02 архівного відділу Вознесеської районної державної адміністрації Миколаївської області, відсутні відомості про накладення на секретаря сільської ради Дзензуру Т.П. в період з 2004 року по 22 жовтня 2009 року обов`язків по вчиненню нотаріальних дій (а.с. 102). А отже, остання не мала повноважень щодо вчинення такої нотаріальної дії - посвідчення заповіту. Відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Як вбачається із роз`яснень викладених у ч.2 п.16, ч.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочин, якщо у книзі шостій ЦК немає відповідного правила. Заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно з ч. 1 ст. 1257 ЦК України є нікчемним, тому на підставі ст. 215 ЦК України визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину ( ч.2 п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Отже, аналізуючи матеріали справи та нормативні акти, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що заповіт від 22 жовтня 2009 року, який було посвідчено секретарем Ганнівської сільської ради Братського району Миколаївської області Дзензурою Т.П. з порушенням нормативно-правових актів є нікчемним та не породжує для сторін юридично-правових наслідків. Судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved