Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] управління Держгеокадастру у Полтавській області про поновлення договору оренди земельної ділянки та зобовязання укладення додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 18 травня 2005 року між ним та Миргородською районною державною адміністрацією укладений договір строкового платного користування земельної ділянки сільськогосподарського призначення, строком на десять років на умовах сплати орендної плати. Земельна ділянка площею 46,0 га, ріллі знаходиться в землях запасу державної власності на території Ромоданівської селищної ради. Договір зареєстровано у Миргородському районному відділі Полтавської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» при Держкомземі України, про що в Державному реєстрі земель 16 січня 2006 року вчинено запис №040654500001. 15.12.2015 року позивач звернувся в установленому законом порядку до відповідача з клопотанням про поновлення договору оренди. Однак Головне управління будь-яким чином не відреагувало на звернення, не направило згоду на запропоновані позивачем умови додаткової угоди та не повідомило про відсутність (наявність) заперечень щодо поновлення дії договору оренди. Оскільки відповідач тривалий час не вирішує питання про поновлення (продовження) дії договору оренди, незважаючи на своєчасне звернення позивача (орендаря) з клопотання про поновлення договору оренди земельної ділянки, позивач продовжує користуватися земельною ділянкою, належно виконуючи умови договору в тому числі щодо сплати орендної плати [PERSON] змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та просив суд визнати поновленим договір оренди земельної ділянки від 18 травня 2005 року укладений між ним та Миргородською районною державною адміністрацією Полтавської області та зобовязати відповідача укласти додаткову угоду до договору оренди від 18 травня 2005 року на новий строк. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених у позові. При цьому наголошував, що він неодноразово звертався до відповідача особисто з заявами про поновлення договору оренди землі, однак відповідач відмовлявся приймати його заяви, тоді він направив клопотання з додатковою угодою поштовим відправлення, але будь-якої відповіді не отримав. Представник позивача [PERSON] підтримуючи позовні вимоги зазначала, що позивачем дотримані всі законодавчо передбачені умови, з метою продовження дії спірного договору оренди, однак орендодавець, відповідач по справі, ігнорує звернення орендаря. Будь-яких повідомлень з приводу поданого клопотання [PERSON] від відповідача не отримував. З часу закінчення терміну дії договору по даний час земельна ділянка відповідно до додаткової угоди №1 від 04 січня 2007 року площею 43,1017 га, використовується позивачем за призначенням з дотриманням умов договору. Тому з метою захисту порушених прав орендаря просила визнати поновленим договір оренди земельної ділянки та зобовязати відповідача укласти додаткову угоду на умовах діючого договору. Представник відповідача [PERSON] управління Держгеокадастру у Полтавській області просив відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог про визнання поновленим договору оренди землі та зобовязання укладення додаткової угоди. Обґрунтовував свої заперечення тим, що договір оренди землі від 18.05.2005 року не може бути поновлений у порядку ст. 33 Закону України «Про оренду земель», позивач в установлений законом термін не звернувся з клопотанням про продовження (поновлення) договору оренди, не були погоджені істотні умови договору(термін дії та розмір орендної плати). Крім того до спірного договору оренди не може бути укладена додаткова угода оскільки змінилися сторони договору в звязку зі зміною законодавства та передача земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва для громадян та юридичних осіб відбувається через проведення земельних торгів у порядку ст. 134 Земельного кодексу України. Також наголошував, що судовим рішенням не може бути покладено обовязок по укладенню договору на певних умовах без погодження умов договору сторонами. Суд, заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 18 травня 2005 року між позивачем [PERSON] та Миргородською районною державною адміністрацією було укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення строком на десять років, загальною площею 46,0 га, в тому числі ріллі 46,0 га. (Відповідно до додаткової угоди №1 площа земельної ділянки становить 43,1017 га) кадастровий №5323255700:00:001:0039, яка знаходиться на території Ромоданівської селищної ради Миргородського району, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Договір та додаткову угоду №1 зареєстровано у Миргородському районному відділі Полтавської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» при Держкомземі України, про що в Державному реєстрі земель 16 січня 2006 року вчинено записи №040654500001, 17.01.2008 року № 040854500003 (а.с7-9,81-86). До закінчення строку договору орендар, позивач [PERSON], 15.12.2015 року направив відповідачу клопотання про поновлення договору оренди земельної ділянки та додаткову угоду, які подані ним у порядку та строк встановлений п. 8 Договору оренди земельної ділянки від 18.05.2005 року (а.с.12,47,48). Клопотання [PERSON] про поновлення договору оренди землі від 18.05.2005 року орендодавцем по суті не було розглянуто. Зазначені обставини не спростовані відповідачем, оскільки будь-яких обєктивних даних (витяг з книги вхідної кореспонденції за відповідний період, інформації про порядок реєстрації вхідної кореспонденції та інше), які б свідчили про неотримання відповідачем вказаного клопотання суду не надані. Пунктом "а" частини третьої статті 22 Земельного кодексу України визначено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, носіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства. Згідно з частиною першою статті 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Відповідно до частини першої статті 134 Земельного кодексу України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних їх), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Так, в силу положень абзацу двадцять другого частини другої статті 134 Земельного кодексу України, не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної комунальної власності або права на них у разі поновлення договорів оренди землі. Порядок поновлення договору оренди землі визначено статтею 33 Закону України "Про оренду землі". Частинами першою пятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у встановлений цим договором строк, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Таким чином, відповідно до положень статті 33 Закону України «Про оренду землі» реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін. Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обовязки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення. Відповідно до довідки від 25.01.2017 року виданої Миргородською ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області станом на 25.01.2017 року по орендній платі за землю відсутня заборгованість по Ромоданівській селищній раді (а.с.13). Тобто позивач користується земельною ділянкою, платить орендну плату, розмір якої визначений договором від 18.05.205 року, виконував та виконує умови договору під час його дії, а також після закінчення дії договору. Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність такого юридичного факту, як повідомлення до закінчення строку дії договору орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк, та подання разом з листом-повідомленням проекту додаткової угоди. Таку ж думку висловив Верховний суд України в постанові від 23 березня 2016 року у справі № 6-146цс16 про визнання договору оренди землі недійсним. Оскільки в матеріалах справи є докази своєчасного надання позивачем листа-повідомлення про намір скористатися своїм переважним правом на укладення договору оренди на новий строк, разом із проектом додаткової угоди, та відсутні дані про згоду (незгоду) на запропоновані орендодавцем умови додаткової угоди до договору, тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Аналіз зазначених правових норм та доказів наданих сторонами, дає підстави для висновку про неправомірність доводів відповідача і відсутності підстав для відмови в поновленні зазначеного вище договору оренди землі від 18.05.2005 року, в звязку зі зміною сторін майбутньої додаткової угоди(договору), оскільки законодавець повязує переважне право орендаря на продовження договору оренди лише з дотриманням вимог ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», а тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими. Суд не може погодитися з твердженнями відповідача, що зменшення площі орендованої земельної ділянки з 46,0га до 43,10 га, є підставою для відмови в задоволенні позову, так як вказане свідчить про зміну істотних умов договору, оскільки вказані обставини передбачені додатковою угодою №1, яка укладена з дотриманням вимог закону,є чинною про що свідчить її державна реєстрація 17.01.2008 року (а.с.80). Не заслуговує на увагу твердження відповідача, що не укладення додаткової угоди протягом 1 місяця після закінчення строку дії спірного договору свідчить про втрату орендарем переважного права на поновлення оренди земельної ділянки, оскільки укладення додаткової угоди не відбулося з вини орендодавця, який не направив протягом 1 місяця після закінчення строку договору заперечення проти поновлення договору оренди. Разом з тим позовні вимоги про зобовязання укладення додаткової угоди задоволені бути не можуть, оскільки всупереч положень ст.10,60 ЦПК України позивачем не надано будь-яких доказів, які б свідчили про погодження сторонами істотних умов додаткової угоди в тому числі щодо терміну її дії та розміру орендної плати,тому на думку суду задоволення вказаної вимоги є перебирання судом на себе повноважень адміністративного органу яким є відповідач що є недопустимим.

Outcome: partial