Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

23 січня 2019 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком. В позові зазначила, що їй на праві власності належить житловий будинок № 42 по вулиці Широка (колишня Леніна) в с. Висунськ Березнегуватського району Миколаївської області. Відповідач є її онуком та зареєстрований в її будинку, але не проживає в ньому з вересня 2012 року. Місце його проживання їй не відоме. Наявність реєстрації відповідача у її будинку створює для неї правові наслідки, перешкоджає здійснювати в повному обсязі право власності на будинок, а саме вона не може ним розпоряджатися. Оскільки вона є власником зазначеного будинку, має право вимагати усунення будь-яких порушень свого права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням по вулиці Широка,42 в с.Висунськ Березнегуватського району Миколаївської області. Позивачка в судове засідання не з'явилася, оскільки в позовній заяві зазначила про слухання справи у її відсутність в силу свого похилого віку та не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку. (а.с.3). Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом опублікуванням оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України. Заяв про поважність неявки в судове засідання, відзиву, заперечень на позовну заяву не надавав. (а.с.14). Судом, за згоди позивачки, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2\~ст.247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка є власницею житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вулиці Широка (колишня Леніна), будинок 42 в селі Висунськ Березнегуватського району Миколаївської області на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії АВВ № 772723, посвідченого державним нотаріусом Березнегуватської державної нотаріальної конториМиколаївської області 02 листопада 1999 року та зареєстрованого в реєстрі спадкових справ за № 880. (а.с.7). З довідки виданої виконавчим комітетом Висунської сільської ради № 75 від 15.01.2019 року слідує, що у вказаному будинку також зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] (а.с.9). Однак з акту обстеження місця проживання від 15 січня 2019 року вбачається, що відповідач зареєстрований в будинку за вищевказаною адресою, але з 2012 року в ньому не проживає. (а.с.8). Відповідно до рішення ІІ позачергової сесії сьомого скликання Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області від 19 листопада 2018 року щодо перейменування вулиць та провулків села Висунськ, вбачається, що вулицю "Леніна" в с.Висунськ Березнегуватського району Миколаївської області перейменовано на "Широку". (а.с.10). Отже, відповідач порушує право позивачки тим, що не знявся з реєстрації як такий, що не проживає і не користується жилим приміщенням. Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини, що виникають з житлових, щодо користування жилими приміщеннями в будинках приватного житлового фонду. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР за тимчасово відсутнім громадянином жиле приміщення зберігається протягом шести місяців. Згідно ст. 72 зазначеного Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Стаття 391 ЦК України\~передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положень пунктів 33, 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об'єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача. Задовольняючи позов про захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, суд має право як заборонити відповідачу вчиняти певні дії, так і зобов'язати відповідача усунути наслідки порушення права позивача. Враховуючи те, що відповідач не проживає у житловому приміщенні понад шість місяців з моменту реєстрації, не надав суду доказів наявності поважних причин, які перешкоджали йому користуватися житловим приміщенням, відсутність права власності на житловий будинок, суд доходить висновку, що відповідач може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим будинком, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.2\~ст.141 ЦПК України,\~суд покладає на відповідача обов'язок по відшкодуванню позивачці судового збору. Враховуючи викладене та

Outcome: approved