Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

[PERSON] в квітні 2016 року звернулася до Галицького районного суду з позовом і просить визнати свою дочку, [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування житлом у будинку по [ADDRESS] В позовній заяві [PERSON]позивач посилається на ті обставини, що вона є одноособовим власником житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS]. На даний час в належному їй житлі зареєстрована її дочка, [PERSON] Однак, в житловому будинку остання не проживає більше шести років, залишаючись бути зареєстрованою. Той факт, що відповідач не проживає в житловому будинку, стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 08 квітня 2016 року. Вважає, що не проживаючи в будинку понад строки, встановлені законом, дочка втратили право на користування житлом в цьому будинку. Через те, що дочка зареєстрована, але не проживає в її будинку, вона (позивач) не може належним чином користуватися житлом, змушена нести зайві витрати по оплаті за комунальні послуги. Просили позов задовольнити, при цьому позивач подала суду письмову заяву в якій вказуює про те, щоб розгляд справи проводити у її відсутності, не заперечує щодо винесення заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоч у встановленому законом порядку, відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України, була повідомлена про час та місце судового засідання через оголошення у пресі "Галичина". Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши представлені доводи позивача та перевіривши матеріали справи суд вважає, що позовна заява обгрунтована і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивач, [PERSON] є одноособовим власником житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS], що стверджується копією свідоцтва про право власності на житло. З довідки Бринської сільської ради від 26.01.2016 року за № 43 вбачається, що в спірному житловому будинку зареєстровані: син позивача, [PERSON], внук [PERSON], внучка [PERSON], внучка [PERSON], внучка [PERSON] та відповідач [PERSON] Відповідач [PERSON] не проживає у спірному житлі більше шести років без поважних причин. Це підтверджується відомостями, які вміщені в акті обстеження матеріально - побутових умов від 08 квітня 2016 року. який складено комісією виконавчого комітету Бринської сільської ради, де зазначено, що [PERSON] зареєстрована в житловому будинку по [ADDRESS] однак в зазначеному житлі не проживає більше шести років та вважається безвісно відсутньою. Як зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року з послідуючими змінами і доповненнями «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає в спірному будинку більше шести років без поважних причин. Відповідно до ч.2 ст. 167 Житлового кодексу України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім"я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім"ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. У відповідності до ч.2 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає, що за наведених вище в рішенні обставин і доказів позов є обгрунтованим і підлягає до задоволення. На підставі вищенаведеного, ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved