Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

21 квітня 2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме спадкове майно. Свій позов мотивує тим, що після смерті [PERSON], яка померла 02 вересня 2015 року відкрилась спадщина зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вулиці Набережна, 30 в селі Куснища Любомльського району Волинської області. Позивач зазначає, що являється спадкоємцем за заповітом після смерті її матері [PERSON]. Спадщину прийняла, оскільки постійно проживала в будинку разом з матірю, і надалі продовжує в ньому проживати. Крім неї, спадкоємцями передбаченими ст. 1241 ЦК України, є її сестри [PERSON], [PERSON] та [PERSON], проте вони відмовились від прийняття своєї частки спадщини. Інших спадкоємців немає. Вказує, що оформити свої спадкові права належним чином не має можливості у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Просить визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON], а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по вулиці Набережна, 30 в селі Куснища Любомльського району Волинської області. В судове засідання позивач не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вказавши, що позов підтримує повністю. Представник Куснищанської сільської ради Любомльського району Волинської області в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що не заперечують проти задоволення позову. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, вказавши, що не заперечують проти визнання за їх сестрою, [PERSON], права власності на спадкове майно, що залишилось після смерті їх матері [PERSON]. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З довідки виконкому Рівненської сільської ради Любомльського району Волинської області №457 вбачається, що згідно запису в по господарській книзі №6 на 2011-2015 роки за особовим рахунком №0526-1, по вулиці Набережна, 30 в селі Куснища Любомльського району Волинської області постійно проживала і була прописана [PERSON] (а.с.8). Остання померла 02 вересня 2015 року, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕГ №174797 (а.с.7). Отже, після смерті [PERSON], відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по вулиці Набережна, 30 в селі Куснища Любомльського району Волинської області. Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкодавець [PERSON] на випадок своєї смерті залишила заповіт від 10 листопада 2009 року, яким все належне їй майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що вона матиме право за законом на момент смерті, заповіла [PERSON] (а.с. 9). Крім неї, спадкоємцями, передбаченими ст. 1241 ЦК України, є її сестри [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Проте, як вбачається з матеріалів спадкової справи, останні відмовились від своєї частки, звернувшись з відповідними заявами до Любомльської державної нотаріальної контори Волинської області, приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області та приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області, та у поданих до суду заявах позов визнали. З матеріалів спадкової справи №80/2015 вбачається, що інших спадкоємців немає. [PERSON] у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України фактично спадщину прийняла, що залишилась після смерті [PERSON], оскільки постійно проживала в будинку разом з матірю, і надалі продовжує в ньому проживати. Проте постановою державного нотаріуса від 09.03.2016 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вулиці Набережна, 30 в селі Куснища Любомльського району Волинської області останній було відмовлено, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Частиною 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 цього Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. З копії техпаспорта вбачається, що нерухомі обєкти, які знаходяться по вулиці Набережна, 30 в селі Куснища Любомльського району Волинської області були побудовані в 1983, 1990 роках. На час побудови спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами питання державної реєстрації права власності на нерухоме майно регулювалося Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР, і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, що передбачала державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що слід визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON], яка померла 02 вересня 2015 року, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по вулиці Набережна, 30 в селі Куснища Любомльського району Волинської області.

Outcome: approved