Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

12 червня 2018 року у провадження судді Корольовського районного суду м. Житомира Сингаївського О.П. надійшли матеріали цивільної справи за вказаною позовною заявою, який своєю ухвалою від 2 липня 2018 року прийняв справу до свого провадження та призначив її судовий розгляд. [PERSON] у своєму позові посилається на те, що відповідачами не виконано взятих на себе зобов`язань в частині своєчасного повернення йому суми вкладу і внаслідок порушення його прав, як споживача, просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк», на підставі ч.5 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів», на його користь 170 478,00 грн. пені, нарахованої за період з 25.11.2015 (день закінчення договору банківського вкладу) по 24.12.2015 (день, що передує введенню тимчасової адміністрації у відповідача). В ході розгляду даної справи судом було встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 24 грудня 2015 року №934 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Укрінбанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 24 грудня 2015 року №239 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Укрінбанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» і 25 грудня 2015 року, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «Укрінбанк». Відповідно до постанови Правління НБУ від 22 березня 2016 року №180 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «УКРІНБАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 22 березня 2016 року №385, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «УКРІНБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку». В зв`язку із зазначеним, первісних відповідачів у справі: Публічне акціонерне товариство «Український інноваційний банк», Житомирське центральне відділення публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк», протокольною ухвалою суду від 10 грудня 2018 року було замінено належним відповідачем - уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «УКРІНБАНК». Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій позов підтримує та просить його задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутність не надав. Враховуючи тривалий час розгляду даної справи, а також те, що зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, суд вважає, що неявка Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укрінбанк» в судове засідання не перешкоджає вирішенню спору. Крім того, суд вважає за можливе проводити розгляд справи відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 21 серпня 2015 року між позивачем та ПАТ "Український інноваційний банк" в особі «Житомирського центрального відділення ПАТ "Український інноваційний банк" було укладено договір банківського вкладу №10-1375215, згідно якого позивач здійснив банківський вклад на депозитний рахунок у сумі 8 073,71 доларів США, а відповідач прийняв його та зобов`язався виплатити відсотки в розмірі 11 відсотків річних на термін до 24 листопада 2015 року. Позивач виконав умови договору у повному обсязі, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами: меморіальним ордером №10173789 від 21 серпня 2015 року, платіжним дорученням №10173788 від 21 серпня 2015 року та квитанцією №10173762 від 21 серпня 2015 року (а.с.5,6 том 1). Згідно заяви-договору про розміщення банківського вкладу №10-1375215 від 21.08.2015, ПАТ «Укрінбанк» зобов`язався на вимогу Вкладника повернути вклад та виплатити нараховані на суму складу проценти на умовах та в строки, що встановлені ПАТ «Укрінбанк» (а.с.4 том1). Відповідно до ч.1 ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Згідно з ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно ч.1 ст.1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За умовами договору банківського вкладу ПАТ «Укрінбанк» прийняв від позивача грошові кошти на строк до 24.11.2015. Частиною 3 ст.1060 ЦК України визначено, що за договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Відповідно до ч.5 ст.1061 ЦК України, проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Встановлено, що 24 листопада 2015 року позивач звернувся до ПАТ «Укрінбанк» із заявою з вимогою повернути вклад за договором. Однак, кошти ПАТ «Укрінбанк» вчасно не були повернуті, що і стало підставою для звернення до суду із даним позовом (а.с.7). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином, вимога позивача залишилась не виконаною, а тому суд вважає, що в даному випадку ПАТ «Укрінбанк» допустив неналежне виконання взятих зобов`язань перед позивачем, оскільки не повернув позивачу депозитні кошти з процентами, згідно заяви-договору про розміщення банківського вкладу №10-1375215 від 21.08.2015 зі спливом строку закінчення дії договору у повному обсязі. Відповідно до п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансові послуги - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (частина перша статті 1058 ЦК України). Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3). Відповідно до ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі. Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме сплату пені у розмірі 3% вартості послуги за кожний день прострочення. Згідно із ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, яка має на меті окрім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов`язання, додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов`язання. Крім того, до моменту вчинення порушення пеня відіграє забезпечувальну функцію, і навпаки, з моменту порушення - являє собою міру відповідальності. Враховуючи зазначене, можна дійти висновку про поширення положень Закону України «Про захист прав споживачів» на спірні правовідносин. Такий правовий висновок зроблений у Постанові Верховного Суду України від 1 червня 2016 року по справі №2558цс15. Отже, позивач є споживачем банківських послуг, до правовідносин щодо повернення банківського вкладу, які виникли між сторонами, застосовуються відповідні положення Закону України «Про захист прав споживачів». Саме такий висновок міститься в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.11.2017. З урахуванням того, що відповідачем не було виконано умови договору депозиту, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 3% вартості послуги за кожний день прострочення - за період з дня закінчення дії договору банківського вкладу - з 25.11.2015 та по 24.12.2015 - момент введення у банку тимчасової адміністрації, що загалом становить 30 календарних днів. Отже, загальний розмір пені становить 170 478,00 грн. (заборгованість по договору вкладу у сумі 8 253,26 доларів США помножена на пеня за кожен день прострочення у розмірі 3% = 247,5 дол. США; сума пені за кожен день прострочення у розмірі 247,5 дол. США помножена на 30 днів прострочення = 7 425,00 дол. США, що у відповідності до встановленого на 25.11.2015 Національним банком України курсу долара США по відношенню до національної валюти у розмірі 22,96 грн. за 1 дол. США буде еквівалентно 170 478,00грн.: 7425,00 * 22,96 = 170 478,00). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 170 478,00 грн. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, у відповідності до ст.141 ЦПК України, суд стягує його з відповідача в дохід Державного бюджету України. На підставі викладеного,

Outcome: approved