Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до Мар`їнського районного суду Донецької області з позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивовані тим, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну частку (пай) розміром 8,16 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташована на території Новоукраїнської сільської ради Мар`їнського району Донецької області, на землях колишнього КСП «Пречистівське», право на яку належало [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданого 17.09.1996 року. Позивачка є донькою [PERSON] дружини спадкодавця. Ухвалою суду від 02.06.2017 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. 20.12.2018 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , Мар`їнської районної державної адміністрації Мар`їнської районної військово-цивільної адміністрації Донецької області, Фермерського господарства «Дон» про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права на земельну ділянку, визнання дій протиправними та скасування рішень. Ухвалою суду від 22.12.2018 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 15.01.2019 року об`єднано в одне провадження справу № 237/2312/17 (провадження 2/237/38/19) за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом та справу № 237/6448/18 (провадження 2/237/339/19) за позовом [PERSON] до [PERSON] , Мар`їнської районної державної адміністрації Мар`їнської районної військово-цивільної адміністрації Донецької області, Фермерського господарства «Дон» про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права на земельну ділянку, визнання дій протиправними та скасування рішень. 12.02.2019 року до суду надійшла заява [PERSON] про відмову від частини позовних вимог зокрема щодо вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання права на земельну частку (пай), що належала [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 01.07.2019 року заяву [PERSON] задоволено. Провадження в частині позовних вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання права на земельну частку (пай), що належала [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] закрити, у зв`язку відмовою позивача від позову. У судове засідання з`явився представник позивача та представник відповідача [PERSON] . У судове засідання представник відповідача-2, Мар`їнська районна державна адміністрація Мар`їнської районної військово-цивільної адміністрації Донецької області, не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Мар`їнська районна державна адміністрація Мар`їнської районної військово-цивільної адміністрації Донецької області подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в частині позовних вимог [PERSON] до Мар`їнської районної державної адміністрації Донецької області про визнання протиправним і скасування розпорядження голови Мар`їнської районної державної адміністрації, керівника районної військово-цивільної адміністрації Донецької області від 08.12.2017 року № 569 «Про виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки власнику земельної частки (паю) на землях колективної власності колишнього КСП «Пречистівське» громадянину [PERSON] ». Відзив мотивований тим, що [PERSON] з вимогою до відповідача про скасування розпорядження голови Мар`їнської районної державної адміністрації, керівника районної військово-цивільної адміністрації Донецької області від 08.12.2017 року № 569 «Про виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки власнику земельної частки (паю) на землях колективної власності колишнього КСП «Пречистівське» громадянину [PERSON] » не зверталась. Спірне розпорядження не стосується прав позивача та не порушує їх. Прийняте розпорядження на підставі та в межах повноважень відповідача, у спосіб передбачений ЗУ «Про місцеві державні адміністрації» та «Про військово-цивільні адміністрації». У судове засідання представник відповідача-3, Фермерське господарство «Дон», не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. У судове засідання треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Відділ у Мар`їнському районі Міськрайонного управління у Мар`їнському районі та м. Вугледарі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області та Відділ державної реєстрації Мар`їнської районної державної адміністрації Донецької області, у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Міськрайонне управління у Мар`їнському районі та м. Вугледарі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області подало до суду лист, в якому повідомило, що не є юридичною особою, а являється структурним підрозділом Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Щодо позовних вимог про встановлення факту прийняття [PERSON] спадщини, яка складається із земельно частки (паю) після смерті [PERSON] та визнання за [PERSON] права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. [INFO] помер [PERSON] , про що в книзі реєстрації смертей 11.01.2008 року виконкомом Новоукраїнської сільської ради Мар`їнського району Донецької області зроблено відповідний актовий запис за № 02, відповідно до свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] . Відповідно\~ст. 1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або проголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день проголошення її померлою. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов 'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої входить земельна частка (пай) розміром 8,16 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 24 070 грн., розташована на території Новоукраїнської сільської ради Мар`їнського району Донецької області, на землях колишнього КСП «Пречистівське», право на яку належало [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого 17.09.1996 р. Мар`їнською районною державною адміністрацією Донецької області і зареєстрованого 14.10.1996 р. в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 5012. Відповідно до схеми поділу земель колективної власності колишнього КСП «Пречистівське» за [PERSON] закріплена ділянка № [NUMBER] . Вказані обставини підтверджуються листом Міськрайонного управління у Мар`їнському районі та м. Вугледарі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 14.12.2017 р. № 0-5-0.211-2284/114-17, та відповідно до якого станом на 01.01.2017 року вартість спірної земельної частки (паю) складає 183 418,80 грн. Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місці проживання спадкодавця. Останнім місцем проживання [PERSON] був будинок [ADDRESS] , на момент його смерті разом з ним за вказаною адресою була зареєстрована і проживала його дружина [PERSON] , 1947 року народження, що підтверджується довідкою виконкому Новоукраїнської сільської ради Мар`їнського району Донецької області від 16.06.2017 р. № 1008. Відповідно до ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту має місце спадкуванні за законом. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Померлим [PERSON] заповіт щодо розпорядження правом на земельну частку (пай), складений не був. Отже, заповітом зазначене право на земельну частку (пай) не було охоплено, у зв`язку з цим мало місце спадкування за законом. Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народоісені живими після відкриття спадщини. Відповідно до\~ст. 1258 ЦК України\~спадкодавці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. На час відкриття спадщини - [INFO] , єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] була його дружина [PERSON] , яка мала двох повнолітніх доньок - [PERSON] (позивач) і [PERSON] ( [PERSON] ), яким [PERSON] доводився вітчимом. Спільних дітей у [PERSON] і [PERSON] не було. Інших спадкоємців першої черги, окрім [PERSON] на час відкриття спадщини не було. Відповідно до листа Курахівської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 10.01.2018 року за № 6/01-16, повідомлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] , померлого [INFO] не відкривалась. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. [PERSON] постійно проживала разом із спадкодавцем і була зареєстрована за останнім місцем проживання спадкодавця на час відкриття спадщини, а тому вважається такою, що прийняла спадщину. При цьому, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, вона не заявляла про відмову від спадщини. Однак [PERSON] не встигла за життя оформити спадщину в нотаріальному порядку після смерті свого чоловіка. [INFO] померла [PERSON] , про що 02.08.2010 року виконкомом Новоукраїнської сільської ради Мар`їнського району Донецької області зроблено відповідний актовий запис за № 32, відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Не дивлячись на те, що [PERSON] не отримала відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , спадщина належить [PERSON] з часу її відкриття, тобто з 07.01.2008 р. Враховуючи те, що після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем за законом першої черги, є його дружина [PERSON] , до неї як спадкоємця перейшло право на земельну частку (пай), яке належало її чоловіку [PERSON] . Отже, внаслідок смерті [PERSON] , відкрилась спадщина до складу якої входить земельна частка (пай) розміром 8.16 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташована на території Новоукраїнської сільської ради Мар`їнського району Донецької області, на землях колишнього КСП «Пречистівське», право на яку належало [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого 17.09.1996 р. Мар`їнською районною державною адміністрацією Донецької області і зареєстрованого 14.10.1996 р. в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 5012. Останнім місцем проживання [PERSON] був будинок [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виконкому Новоукраїнської сільської ради Мар`їнського району Донецької області від 16.06.2017 р. № 1008. Померлою [PERSON] заповіт щодо розпорядження правом на земельну частку (пай), складений не був, у зв`язку з цим має місце спадкування за законом. На час відкриття спадщини - [INFO] до спадкоємців за законом першої черги після смерті [PERSON] належать її доньки - [PERSON] та [PERSON] [PERSON] спадщину не прийняла і на неї не претендує, в зв`язку з чим інших спадкоємців за законом першої черги після смерті [PERSON] , окрім позивача, не має. Отже, [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги, оскільки являється донькою померлої [PERSON] виходячи з наступного. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] народилась [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] . 28.03.1967 року [PERSON] розірвала шлюб з [PERSON] , після розірвання шлюбу її прізвище « [PERSON] », що підтверджено витягом ї Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу. 21.04.1969 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , її прізвище після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] », цей шлюб розірвано 29 січня 1990 року, що підтверджено витягом із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища. 30 січня 1990 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджене копією свідоцтва про укладення шлюбу. [PERSON] 31 липня 1981 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , після державної реєстрації шлюбу її прізвище « [PERSON] », цей шлюб розірвано 18 листопада 1986 року, що підтверджено витягом із Державного реєстру актії цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища. 18 листопада 1987 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , після державної реєстрації шлюбу її прізвище « [PERSON] », цей шлюб розірвано 17 серпня 2005 року, що підтверджено витягом із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища. 10 травня 2008 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , після державної реєстрації шлюбу її прізвище « [PERSON] », що підтверджено копією свідоцтва про шлюб. Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона, належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу, місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строку шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~ст.\~1272\~ЦК України\~за позовом\~спадкоємця,\~який пропустив\~строк для\~прийняття спадщини\~з поважної\~причини,\~суд може\~визначити йому\~додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. [PERSON] проживала окремо від своєї матері і на час її смерті не була зареєстрована за останнім її місцем проживання. З початку липня 2010 р. [PERSON] проходила обстеження в Донецькому обласному протипухлинному центрі, під час надання їй таких послуг проживала в м.Донецьку, про смерть [PERSON] дізналась після спливу шестимісячного строку з часу відкриття спадщини. Про наявність земельної частки (паю), право на яку належало [PERSON] , а після його смерті - [PERSON] , [PERSON] вперше дізналась у січні 2017 р. із листа приватного підприємства агрофірма «Пречистівське» (далі - ПП АФ «Пречистівське») від 30.12.2016 р. № 430. З цих поважних причин позивач не звернулась до нотаріуса в установлений законом строк з відповідною заявою про прийняття спадщини. Між тим, [PERSON] не оформила спадкові права в нотаріальному порядку на вказану земельну частку пай, так як у неї відсутній правовстановлюючий документ на земельну частку (пай), право на яку належало [PERSON] і не може бути відновлений позивачем в передбаченому законом порядку. Відповідно до п. 3.5 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Відповідно до вимог «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5, неподання документів на вимогу нотаріуса є підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії. З зазначених причин [PERSON] відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до п. 23 Постанови пленуму Верховного суду України за № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. ст. 1-2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку, а рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) є документом, що посвідчує таке право. Отже, відсутність у спадкоємця (позивача) правовсгановлюючих документів на право на земельну частку (пай), є обмеженням для нотаріального оформлення спадкових прав [PERSON] , яке можливо вирішити тільки в судовому порядку. З у рахуванням викладених обставин [PERSON] 02.06.2017 р. звернулась до суду з позовом до [PERSON] з вимогами про визнання права на земельну частку (пай), що належала [PERSON] , в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] . В ході розгляду зазначеної вище справи, на виконання ухвали Мар`їнського районного суду Донецької області у справі № 237/2312/17 про витребування доказів, отримано інформацію з міськрайонного управління у Мар`їнському районі та м. Вугледарі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, про те, що на підставі рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 06.02.2017 р. № 237/5365/16-ц право на земельну частку (пай) визнано за [PERSON] (далі - [PERSON] ), в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] . Крім того, відповідно до технічної документації із землеустрою, розробленої на замовлення [PERSON] , спірна земельна частка (пай) сформована у земельну ділянку з внесенням до державного земельного кадастру (далі - ДЗК) за кадастровим номером [NUMBER] , загальною площею 5,8446 га ріллі та 19.09.2017 р. здійснена її державна реєстрація. Отже, лише при розгляді справи № 237/2312/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] дізналась про наявність рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 06.02.2017 р. у справі № 237/5365/16-ц. Зокрема, рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 06.02.2017 р. у справі № 237/5365/16-ц задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , як між племінником та рідним дядьком, та про визнання за [PERSON] права на земельну частку (пай), площею 6.83 умовних кадастрових гектарах по КСП ім. Пречистівка Новоукраїнської сільської ради, яка належала [PERSON] на підставі сртифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 14.10.1996 р., в порядку спадкування за законом. Між тим, Мар`їнський районний суд Донецької області, що прийняв рішення від 06.02.2017 р., зокрема щодо визнання права на земельну частку (пай), яка належала [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 14.10.1996 р., в порядку спадкування за законом, вирішив права, свободи, інтереси обов`язки спадкоємиці [PERSON] , яка не була залучена до участі у цій справі, що стало підставою для звернення [PERSON] до суду апеляційної інстанції з апеляційна скаргою на вказане рішення суду першої інстанції. Постановою апеляційного суду Донецької області від 22.05.2018 р., що набраї законної сили, рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 06.02.2017 р. справі № 237/5365/16-ц скасовано в частині визнання за [PERSON] права на земельну частку (пай), площею 6,83 умовних кадастрових гектарах по КСП ім. Пречистівка Новоукраїнської сільської ради, яка належала [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 14.10.1996 р., в порядку спадкування і законом, та відмовлено в позові [PERSON] в цій частині. Відповідно до\~ст.\~82\~ЦПК України\~обставини,\~встановлені рішенням\~суду господарській,\~цивільній або\~адміністративній справі,\~що набрало\~законної сили, доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарські цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються щ розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Отже, [PERSON] є племінником померлого [PERSON] , після смерті якого спадщина належить його дружині [PERSON] , в родинних стосунках з якою [PERSON] не перебував, останній не належить до спадкоємців за законом першої черги а ні після смерті [PERSON] , а ні після смерті [PERSON] , а тому не має права на спадщину після їх смерті, з урахуванням обставин викладених вище. При цьому, враховуючи те, що після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем за законом першої черги, є його дружина [PERSON] , яка відповідно до ст. 1268 ЦК України вважається такою що прийняла спадщину та до якої перейшло право на земельну частку (пай), яке належало її чоловіку [PERSON] , [PERSON] є єдиним спадкоємцем перші черги, після смерті матері [PERSON] . В зв`язку з тим, що [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, а внаслідок втрати правовстановлюючого документа на земельну частку (пай) їй було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну частку (пай), що позбавляє її можливості оформити спадщину у нотаріальному порядку навіть у разі визначення судом їй додаткового строку, достатнього для подання неї заяви про прийняття спадщини, лише у судовому порядку можливо встановити факт прийняття [PERSON] спадщини, після смерті матері [PERSON] та визнати за нею право на земельну частку (пай). Відповідно до\~ст.\~16\~ЦК України\~кожна особа\~має право\~звернутися до\~суду і захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема - визнання права. Суд молже захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Щодо позовних\~вимог про\~ визнання протиправним і скасування розпорядження голови Мар`їнської районної державні адміністрації, керівника Мар`їнської районної військово-цивільної адміністрації Донецької області № 569 від 08.12.2017 р. "Про виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки власнику земельної частки (паю) на землях колективної власносі колишнього КСП «Пречистівське» громадянину [PERSON] ». Так, рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 06.02.2017 р. справі № 237/5365/16-ц задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] .. [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , як між племінником та рідним дядьком, та про визнання за [PERSON] права на земельну частку (пай), площею 6.83 умовних кадастрових гектарах по КСП Пречистівка Новоукраїнської сільської ради, яка належала [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 14.10.1996 р., в порядку спадкування за законом. Постановою апеляційного суду Донецької області від 22.05.2018 р., що набрала законної сили, рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 06.02.2017 р. у справі № 237/5365/16-ц за апеляційною скаргою [PERSON] скасовано в частині визнання за [PERSON] права на земельну частку (пай), площею 6.83 умовних кадастрових гектарах по КСП ім. Пречистівка Новоукраїнської сільської ради, яка належала [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 14.10.1996 р., в порядку спадкування за законом, та відмовлено в позові [PERSON] в цій частині. До скасування судом апеляційної інстанції рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 06.02.2017 р. у справі № 237/5365/16-ц, відповідач [PERSON] , набувши право на спірну земельну частку (пай), на підставі зазначеного рішення суду першої інстанції, реалізував право власника земельної частки (паю) на виділення її в натурі (на місцевості), що слугувало у подальшому підставою для державної реєстрації права власності на земельну ділянку за відповідачем [PERSON] . Зокрема, на підставі укладеного між [PERSON] і виконавцем робіт із землеустрою - фізичною особою-підприємцем [PERSON] на підставі договору на виконання робіт із землеустрою щодо виділення спірної земельної частки (паю) у натурі (на місцевості), була виготовлена відповідна технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) громадянину [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої за межами населених пунктів Новоукраїнської сільської ради Мар`їнського району Донецької області. Відповідно до технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) громадянину [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої за межами населених пунктів Новоукраїнської сільської ради Мар`їнського району Донецької області, спірна земельна ділянка внесена до державного земельного кадастру (далі - ДЗК) за кадастровим номером [NUMBER] , загальною площею 5,8446 га. ріллі та державна реєстрація якої здійснена 19.09.2017 р., що підтверджується витягом з ДЗК про земельну ділянку серія та номер: НВ-1402794882017 від 19.09.2017 р. та листом № 0-5-0.211-2284/114-17 від 14.12.2017 р. міськрайонного управління у Мар`їнському районі та м. Вугледарі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області. Після того, як межі спірної земельної ділянки були встановлені у натурі (на місцевості) на підставі відповідної технічної документації із землеустрою, розпорядженням голови Мар`їнської районної державної адміністрації, керівника Мар`їнської районної військово-цивільної адміністрації Донецької області (відповідач) № 569 від 08.12.2017 р. "Про виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки власнику земельної частки (паю) на землях колективної власності колишнього КСП «Пречистівське» громадянину [PERSON] ». спірна земельна частка (пай) була виділена в натурі (на місцевості) [PERSON] . Таким чином, з моменту прийняття розпорядження № 569 від 08.12.2017 р., відповідачу [PERSON] була виділена у натурі (на місцевості) спірна земельна частка (пай) у відповідності до Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевос ті) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». Між тим, приймаючи до уваги те, що відповідно до постанови апеляційного суду Донецької області від 22.05.2018 р., що набрала законної сили, рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 06.02.2017 р. у справі № 237/5365/16-ц скасовано, а в позові [PERSON] в частині визнання за ним права на земельну частку (пай), яка належала [PERSON] , відмовлено, слід дійти висновку про те, що [PERSON] набув право на спірну земельну частку (пай) неправомірно, так як незаконність набуття такого права встановлена судом. Отже, відповідач [PERSON] , з моменту набрання законної сили постанов апеляційного суду Донецької області від 22.05.2018 р. у справі № 237/5365/16-ц, не є власником земельної частки (паю), не є спадкоємцем права на земельну частку (пай), шо посвідчена відповідним сертифікатом, що був виданий [PERSON] , а тому не має право в виділення її в натурі (на місцевості) відповідно до Закону України «Про порядок виділення натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», а також в державну реєстрацію права власності на земельну ділянку відповідно до Закону Україн «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виходячи наступного. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевост земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (далі - Закон) право на земельц частку (пай) мають зокрема: громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст. 2 Закону основним документом, що посвідчує право на земелья частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є зокрема: свідоцтво про право на спадщину; - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до\~ст.\~3\~Закону підставами\~для виділення\~земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних\~чисток (паїв)є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи,\~власники сертифікатів\~на право\~на земельну\~частку (пай),\~які виявили бажання одержати галежну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подают до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Відповідно до ст. 5 Закону сільські, селищні, міські ради та районні \~ \~ \~ \~ державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) зокрема: - розглядають заяви власників земельних чисток (паїв) щодо виділення\~їм в\~натурі (на\~місцевості)\~земельних ділянок\~і видачі\~документів,\~що посвідчують\~право власності\~на земельну\~ділянку; - приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). Сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів. Відповідно до\~ст.\~11\~Закону встановлення\~меж земельних\~ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) здійснюється на підставі проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки натурі (на місцевості). Отже,\~цей Закон\~визначає організаційні\~та правові\~засади виділення\~в натурі\~(на\~місцевості)\~земельних ділянок\~лише власникам\~земельних часток\~(паїв), при цьому [PERSON] з моменту набрання законної сили постанови апеляційного суду Донецької області від 22.05.2018 р. у справі № 237/5365/16-ц, не є власником земельної частки (паю). Крім того, на підставі розпорядження № 569 від 08.12.2017 р., відповідач [PERSON] 21.12.2017 р. набув право власності на земельну ділянку за кадастровим номере [NUMBER] , площею 5.8446 га. ріллі, для ведення товарна сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Новоукраїнської сільської ради Мар`їнського району Донецької області, шляхом здійснення державної реєстрації такого права (номер запису про право власності 24176315) згідно до ЗК України та Закої України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер 125742086 від 30.05.2018 р.). Відповідно до ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (дачі - Закон) державній реєстрації прав підлягають зокрема право власності. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, проводиться зокрема на підставі: інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Враховуючи те, що у відповідності до постанови апеляційного суду Донецької області від 22.05.2018 р. у справі № 237/5365/16-ц, [PERSON] не є власником спірної земельної частки (паю), а отже йому не повинна була виділятися в натурі (на місцевості) земельна ділянка, вказане вище розпорядження № 569 від 08.12.2017 р. суперечить вимогам ст. ст. 1, 2, 3, 5. 11 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», і порушує цивільні права і інтереси позивача [PERSON] , як спадкоємиці права на земельну частку (пай), після смерті матері [PERSON] , щодо виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки та набуття на неї права власності згідно до ст. 81 ЗК України, ст. ст. 4, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а тому розпорядження № 569 від 08.12.2017 р. є протиправним і підлягає скасуванню. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема - визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності надувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Враховуючи відзив на позовну заяву Мар`їнської районної державної адміністрації Мар`їнської районної військово-цивільної адміністрації Донецької області, в якому відповідач просить відмовити в частині позовних вимог [PERSON] про визнання протиправним та скасування розпорядження голови Мар`їнської районної державної адміністрації, керівника районної військово-цивільної адміністрації Донецької області, суд звертає увагу на наступне. Відповідно до ст. 118 Конституції України виконавчц владу в областях і районах, містах Києві та Севастополі здійснюють місцеві державні адміністрації. Відповідно до ст.. 1 ЗУ «Про місцеві державні адміністрації» виконавчу владу в областях і районах, містах Києві та Севастополі здійснюють місцеві державні адміністрації. Відповідно до ст.. 1 ЗУ «Про військово-цивільні адміністрації» Для виконання повноважень місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування у випадках, встановлених цим Законом, в районі відсічі збройної агресії Російської Федерації, зокрема в районі проведення антитерористичної операції можуть утворюватися військово-цивільні адміністрації. Військово-цивільні адміністрації району, області - це тимчасові державні органи, що здійснюють на відповідній території повноваження районних, обласних рад, державних адміністрацій та інші повноваження, визначені цим Законом. Відповідно до ст.. 6 ЗУ «Про військово-цивільні адміністрації» керівник військово-цивільної адміністрації зокрема видає накази та розпорядження в межах своїх повноважень, які мають таку ж юридичну силу, що й рішення відповідної ради (рад). Накази та розпорядження керівника військово-цивільної адміністрації можуть бути оскаржені до суду. Відповідно до\~ст..\~43\~ЗУ «Про\~місцеві державні\~адміністрації» акти\~місцевих державних\~адміністрацій,\~що суперечать\~Конституції України,\~законам України,\~рішенням Конституційного\~суду України,\~актам президента\~та постановам\~Верховної Ради України, прийнятим відповідно до Конституції та Законів України, актам Кабінету Міністрів України або інтересам територіальних громад чи окремих громадян, можуть бути оскаржені до органу виконавчої влади вищого рівня або до суду. Розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку. Відповідно до ст.. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавстваі порушує цивільні права та інтереси. Конституційний Суд України в п. 4,5 рішення від 16.04.2009 року № 7-рп/2009 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конститкції Конституції України, статті 25, частини 14 ст. 46 , ч. 1, 10 статті 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймаючі нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію. Також, Конституційний Суд України дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування мають право приймати рішення. вносити до них зміни та скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України,

Outcome: approved