Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

11.11.2013 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Красноармійської міської Ради Донецької області, треті особи: Управління Держземагенства в Красноармійському районі Донецької області про визнання недійсними рішення виконакому Красноармійської міської ради від 19.03.1997р. № 145 та Державного акту про право власності на земельну ділянку, про визнання права власності.. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] року помер її чоловік - [PERSON], з яким вона постійно мешкала по [ADDRESS] з часу одруження з 08.02.1965 року і по день його смерті. Після смерті чоловіка залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок, розташований по [ADDRESS], загальною площею 37,8кв.м., жилою площею 25,2кв.м., розташований на земельній ділянці загальною площею 0,0440га для обслуговування названого будинку, а також житловий будинок, розташований по [ADDRESS], загальною площею 22,6кв.м., жилою площею 16,6кв.м., розташований на земельній ділянці, призначеної для обслуговування вказаного будинку, площею 0,0290 га. Будинок [ADDRESS] належав спадкодавцеві на підставі договору дарування, посвідченого нотаріусом Першої Красноармійської нотаріальної контори 15.05.1975 року за реєстровим № 2115, зареєстрованого 15.05.1975р. в БТІ м.Красноармійська, записаного в реєстрову книгу за № 88. Будинок [ADDRESS] належав спадкодавцеві на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого 07.09.1999 року приватним нотаріусом Красноармійського нотаріального округу Донецької області [PERSON] за реєстровим № 3450, зареєстрованого 08.09.1999р. в ДКП «БТІ» м.Красноармійська, записаного в реєстрову книгу № 27 за реєстровим номером 6783.. Земельні ділянки її чоловік одержав у приватну власність для обслуговування житлових будинків на підставі рішень виконкому Красноармійськой міської ради у 1997 та 1999 роках. Спадкоємцями зазначених житлових будинків, а також земельних ділянок відповідно до ст. 1261 Цивільного Кодексу України є вона та їх донька - [PERSON], яка відмовилась від прийняття спадщини на користь матері(позивачки по справі). Відповідно до ст.1268 ЦК України вона є такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно мешкала зі своїм чоловіком з часу одруження та по день його смерті і у строки, зазначені ст.1270 ЦК України, звернулась до приватного нотаріуса щодо оформлення відповідних документів на спадкове майно на своє ім'я і їй були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на жилий будинок з належними до нього надвірними побудовами та спорудами, розташований по [ADDRESS], та жилий будинок з надвірними спорудами, що розташований по [ADDRESS], та земельну ділянку, розташовану під вказаним жилим будинком, загальною площею 0,0290 га. Що стосується земельної ділянки, площею 0,0440 га, розташованої по [ADDRESS], нотаріусом було відмовлено в видачі свідоцтва про право власності на вказану земельну ділянку, у зв'язку з тим, що на день смерті спадкодавець [PERSON] не мав витягу з Державного земельного кадастру, а згідно п.п.4.20 п. 4 Глави 10 П розділу Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року передбачено видачу свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Разом з тим, згідно з Законом України «Про Державний земельний кадастр» №3613- У1 від 07.07.2011 року та Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17.10.2012 року №1051 спадкоємці не мають право на одержання кадастрового номера на земельну ділянку. Крім того, Державним кадастровим реєстратором Управління Держкомагенства у Красноармійському районі, посилаючись на технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, розташованої по [ADDRESS], звернуто увагу на розбіжність її площі, яка значиться у державному акті, виданого на підставі рішення виконкому Красноармійської міської ради від 19.03.1997 року № 145 (0,0440 га) та 0,0476 га, яка значиться в технічній документації. З моменту приватизації земельної ділянки, а саме з 1997 року і до теперішнього часу межі належної земельної ділянки не змінювалися, про що свідчать підписи суміжних власників земельних ділянок, у зв'язку з чим можна дійти до висновку про технічні помилки, які були допущені при замірах у 1997 році і які зафіксовані в державному акті. Враховуючи те, що згідно п. 2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Державного комітету України по земельним ресурсам від 04.05.1999 року з відповідними змінами та доповненнями, виправлення в державному акті не допускається, приватнім нотаріусом рекомендовано їй звернутись до суду з відповідною заявою щодо встановлення право власності на вищезазначену земельну ділянку. Враховуючі, що правовстановлюючим документом згідно Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5 з відповідними змінами та доповненнями, є рішення суду про визнання права власності на об'єкт нерухомого майна, позивачка просить суд визнати недійсними рішення виконкому Красноармійської міської ради від 19.03.1997 року № 145 та державний акт на право приватної власності на землю серії ДН від 16.05.1997 року, виданий на ім'я [PERSON] на підставі вказаного рішення, визнати за нею право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,0476 га (у розмірі і конфігурації, зазначеної в технічній документації із землеустрою), яка призначена для обслуговування жилого будинку з належними до нього побудовами та спорудами, що розташована за адресою: [ADDRESS], яка залишилась після смерті [PERSON], що помер [INFO] року. Позивачка [PERSON] до судового засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, в якій повністю підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити.(а.с.42) Представник відповідача - Красноармійської міської Ради Донецької області до суду не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність (а.с.35-36) Представник Третьої особи - Головного управління Держкомзему в Донецькій області в особі відділу Держкомзему в м. Красноармійську до суду не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність (а.с.). Третя особа [PERSON] до судового засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, в якій підтримала позовні вимоги та не заперечувала проти їх задоволення.(а.с.43) Суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенню ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено і це підтверджено матеріалами справи, що 28.12.2012р. помер чоловік позивачки [PERSON] - [PERSON](а.с.5-6). Після смерті чоловіка залишилось спадкове майно, що складається з: Житлового будинку, розташованого по [ADDRESS], загальною площею 37.8кв.м., жилою площею 25,2кв.м., що належав спадкодавцеві на підставі договору дарування, посвідченого нотаріусом 1 Красноармійської нотаріальної контори 15.05.1975 року за реєстровим № 2115, зареєстрованого 15.05.1975р. в БТІ м.Красноармійська, записаного в реєстрову книгу за № 88(а.с.14). Будинок по [ADDRESS] розташований на земельній ділянці загальною площею 0,0440га для обслуговування названого будинку, що належала спадкодавцеві на підставі Державного акту на право власності на землю Серії ДН, виданого на підставі рішення Красноармійського виконкому № 145 від 19.03.2013р.(а.с.13). Житлового будинку, розташованого по [ADDRESS], загальною площею 22,6кв.м., жилою площею 16,6 кв.м., що належав спадкодавцеві на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого 07.09.1999 року приватним нотаріусом Красноармійського нотаріального округу Донецької області [PERSON] за реєстровим № 3450, зареєстрованого 08.09.1999р. в ДКП «БТІ» м.Красноармійська, записаного в реєстрову книгу № 27 за реєстровим номером 6783(а.с.15) Будинок [ADDRESS] розташованого на земельній ділянці, призначеної для обслуговування вказаного будинку, площею 0,0290 га, що належала спадкодавцеві на підставі Державного акту на право власності на землю Серії І-ДН № 123075, виданого 19.10.1999р. Красноармійською міською радою на підставі договору купівлі-продажу від 07.09.1999р. за № 3452(а.с.16) Позивачка [PERSON] отримала свідоцтво на право на спадщину за законом на майно після смерті чоловіка [PERSON], а саме на житлові будинки [ADDRESS] та [ADDRESS] та на земельну ділянку по [ADDRESS](а.с.14-16). Постановою приватного нотаріуса Красноармійського нотаріального округу [PERSON] від 23.10.2013р. відмовлено [PERSON] в видачі свідоцтва про право власності на земельну ділянку по [ADDRESS], у зв'язку з тим, що на день смерті спадкодавець [PERSON] не мав витягу з Державного земельного кадастру, а згідно п.п.4.20 п. 4 Глави 10 П розділу Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року передбачено видачу свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».(а.с.17) Рішенням Державного кадастрового реєстратора Управління Держкомагенства у Красноармійському районі № РВ-1400014382013 від 15.08.2013р. відмовлено [PERSON] у внесені відомостей до Державного земельного кадастру, посилаючись на технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, розташованої по [ADDRESS] і звернуто увагу на розбіжність її площі, яка значиться у державному акті, виданого на підставі рішення виконкому Красноармійської міської ради від 19.03.1997 року № 145 (0,0440 га) та 0,0476 га, яка значиться в технічній документації.(а.с.28-29) З матеріалів справи вбачається, що площа земельної ділянки за адресою [ADDRESS] в Державному акті про право власності серії ДН, виданого на підставі рішення Красноармійської міської ради від 19.03.1997 року № 145 зазначена 0,0440га(а.с.13), а згідно технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі за вказаною адресою розташована земельна ділянка площею 0,0476га(а.с.19-27), тобто з часу видачі Державного акту про право власності на землю розмір земельної ділянки змінився, що перешкоджає позивачці в нотаріальному порядку оформити своє право на всю земельну ділянку.. Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Такими підставами є спадкування майна за законом відповідно до ст. 1217 ЦК України. У відповідності зі ст. 1216 ЦК Україні до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинялись внаслідок його смерті. За ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до ст.1225 ч.1 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. З 01.01.2013 року зміни в державний акт про право власності на земельну ділянку не вносяться Управлінням Держземагентства у Красноармійському районі Донецької області. Пунктом 1.13 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Держкомзему від 04.05.1999р. № 43 визначено, що складання державного акта на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою при передачі земельної ділянки, що була раніше надана громадянам, підприємствам, установам, організаціям і об'єднанням громадян всіх видів, у постійне користування або при переоформленні правовстановлюючих документів на ці земельні ділянки, проводиться після відновлення меж земельної ділянки в натурі(на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженою в установленому порядку відповідною технічною документацією. Згідно п.16 Тимчасового порядку присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці, затвердженого постановою КМУ № 749 від 18.08.2010р. для визначення та присвоєння кадастрового номера земельній ділянці, переданій у власність (користування) без проведення її державної реєстрації, власник (користувач) такої ділянки або уповноважена ним особа подає до територіального органу Держземагентства за місцезнаходженням земельної ділянки заяву про державну реєстрацію земельної ділянки. Пунктами п.2.9, п.1.13 Інструкції визначено, що заповнення державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою покладається на Державне підприємство "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" та його структурні підрозділи. Усі записи мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Заповнення вказаних документів здійснюється з використанням комп'ютерної техніки, виправлення в державному акті не допускається. За ст.126 Земельного Кодексу України(зі змінами від 01.01.2013 року) право власності на земельну ділянку посвідчується не державним актом, а оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". У відповідності до ст. 37 Закону України «Про державний земельний кадастр», виправлення помилок можливо лише у витязі, довідці з Державного земельного кадастру, викопіюванні з картографічних матеріалів Державного земельного кадастру, тобто в тих документах, які чинні з 01.01.2013 року. Пунктом 156 Постанови Кабінету Міністрів України «Порядок ведення державного земельного кадастру», виправлення помилок у відомостях про земельну ділянку може здійснюватися також на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) або матеріалів інвентаризації земель чи рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст.152, ч. 1 ст. 155 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до абз.2 п.7 постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч.З ст.152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (ст.16 ЦК України). Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково та визнати за нею право власності, в порядку спадкування після смерті [PERSON], що помер [INFO] року, на земельну ділянку площею 0,0440 га, яка призначена для обслуговування жилого будинку та розташована за адресою: [ADDRESS], що належала [PERSON] згідно державного акту про право власності на земельну ділянку серії ДН, виданого 16 травня 1997 року на підставі рішення виконкому Красноармійської міської ради від 19.03.1997 року № 145 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 00732. В іншій частині позовних вимог [PERSON] до Красноармійської міської Ради Донецької області відмовити як необґрунтованих.

Outcome: partial