Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою в якій просить суд усунути йому перешкоди в користування власністю, а саме, квартирою [ADDRESS] в м. Дніпропетровську шляхом зняття з реєстраційного обліку [PERSON]. Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] зазначає, що 26.05.1997 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], котрий було посвідчено державним нотаріусом Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Черненко І.М., зареєстрований в реєстрі за № 2-4991. За умовами договору купівлі-продажу квартири відповідач продав, а він купив в житловому [ADDRESS], що складеться: 1-коридор2, 2-житлової кімнати, 3 - шафи, 4 кухні, 5 - санвузлу, житловою площею 19,2 кв. м., загальною площею 37,0 кв.м. Дана квартира була відчужена відповідачем в повному розмірі (в цілому), тому він є єдиним власником спірної квартири. З моменту укладення договору купівлі-продажу квартири та до теперішнього часу відповідачем не було вчинено заходів щодо зняття своєї особи з реєстраційного обліку за вказаною адресою, тобто відповідач залишився зареєстрований в квартирі, котру ним було відчужено ще в 1997 р. При цьому, з моменту укладення договору купівлі-продажу квартири відповідач за вказаною адресою не проживає та не з'являється, в квартирі мешкає лише він разом з членами своєї родини. За таких обставин, він не може в повній мірі безперешкодно користуватись та, головне, розпоряджатись належною йому на праві власності квартирою за адресою: [ADDRESS]. Він несе додаткові фінансові витрати по сплаті комунальних послуг через реєстрацію відповідача в квартирі, адже оплата здійснюється у відповідності не до фактично проживаючих, а до кількості зареєстрованих осіб в квартирі. А такі додаткові витрати він не бажає здійснювати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив пред'явлений позов задовольнити посилаючись на викладені у ньому обставини. Відповідач [PERSON] заперечень проти позову не надав, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причин не повідомив, свого представника до суду не направив, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням даного рішення заочно. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та надані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач є власником квартири [ADDRESS]. Спірна квартира складеться з: 1-коридору, 2-житлової кімнати, 3 - шафи, 4 кухні, 5 - санвузлу, житловою площею 19,2 кв. м., загальною площею 37,0 кв.м. Згідно вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На думку суду, позивач не довів факт порушення його прав, як власника квартири та не надав доказів які б свідчили про такі порушення, не зазначив, якими діями завдані йому ці порушення, з урахуванням того, що в справі відсутні належні, допустимі та достатні докази того, що відповідач [PERSON] дійсно зареєстрований в [ADDRESS], тобто у квартирі, що належить позивачу на праві власності. Позивач лише вказав, що наявність реєстрації відповідача у вищевказаній квартирі зумовлює здійснення ним додаткових витрат на оплату житлово-комунальних послуг, але ж позивачем не надано доказів на підтвердження того, чи сплачуються ним вказані житлово-комунальні послуги взагалі за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку із цим, відповідно до ст. 16 ЦК України саме по собі заявления вимоги про зняття особи з реєстрації за місцем проживання чи скасування реєстрації можливе лише при вирішенні спору про право. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з позовної заяві, пояснень позивача, позовні вимоги, щодо втрати права користування жилим приміщенням квартири не були заявлені в позовній заяві відповідно до вимог ст. 119 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Оскільки питання про скасування реєстрації відповідача можливе лише при вирішенні спору про право, а такі вимоги не були заявлені, то в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed