Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-26 00:00:00

22.06.2018 [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] з наступними вимогами: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], який навчається у Харківському політехнічному інституті, у розмірі 1/4 частини заробітної плати відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму з дня подання позовної заяви до суду і до закінчення синм навчання, але не довше, ніж до досягнення [PERSON] 23-річного віку. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірвано. На даний час [PERSON] продовжує навчання у Харківському політехнічному інституті, на денній формі. [PERSON] не має змоги самостійно утримувати сина, відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча має таку можливість, оскільки стан його здоров"я задовільний, відповідач офіційно працює та отримує заробітну плату, інших утриманців не має. На підставі викладеного, [PERSON] змушена звернутися до суду з даним позовом. Учасники справи в судове засідання не з'явились, про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Позивач [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі. На фіксуванні судового процесу технічними засобами не наполягала. Відповідач [PERSON] до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позову не заперечував. На фіксуванні судового процесу технічними засобами не наполягав. У звязку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], зареєстрованого відділом реєстрації актів громадянського стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 98 (а.с. 6) Від шлюбу народився [PERSON], [INFO] нароодження (а.с. 8) 09.02.2007 виконавчим комітетом Геніївської сільської ради Зміївського району Харківської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]., актовий запис № 01 (а.с. 7) На даний час [PERSON] є студентом першого курсу, групи МІТ - 37 б (МШ) денного навчання навчально - наукового інституту механічної інженерії і транспорту Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" (а.с. 10) Згідно даних довідки від 12.06.2018 за № 02-37/1022, виданої Управління соціального захисту населення, [PERSON], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], на обліку в Управлінні станом на 12.06.2018 не перебуває, ніяких видів допомоги не отримує (а.с. 11) Згідно зі ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Частиною 1 статті 200 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Положеннями п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Коментарями до ст. 199 СК України розяснено, що обов'язок по утриманню повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, не є продовженням обов'язку по утриманню дитини до вісімнадцяти років. Це два самостійні обов'язки, які закріплені в різних главах СК України. Вони мають власні підстави виникнення і припинення. Однак, відповідно до коментованої статті і вказаного роз'яснення Пленуму Верховного Суду України обов'язок щодо утримання повнолітніх дочки, сина виникає за умови їх потреби у матеріальній допомозі у зв'язку з навчанням. З вищенаведеного вбачається, що при вирішенні питання стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, та визначення їх розміру має значення зокрема встановлення можливості надання батьками матеріальної допомоги, а також зясування потреби дитини, яка продовжує навчання, в отриманні такої допомоги. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги, оскільки продовжує навчання, його мати [PERSON] є єдиною особою, яка несе витрати на його утримання, в той час, коли батько [PERSON] також має змогу надавати матеріальну допомогу, так як має задовільний стан здоров"я, офіційно працює та отримує заробітну плату. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідач [PERSON] зазначив у своїй заяві про визнання позовних вимог. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, враховуючи матеріальне становище позивача [PERSON], реальну можливість відповідача [PERSON] сплачувати аліменти на користь сина [PERSON], суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] та стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до закінчення [PERSON] навчання, але не більше, ніж до досягнення ним 23-х річного віку. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved