Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

08 грудня 2017 року позивач звернувся до суду із вказаними вимогами, мотивуючи їх тим, що 28 листопада 2015 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить садибний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: провул. Квітневий (Радянський), буд. 10 с. Олбин Козелецького району Чернігівської області та земельна ділянка загальною площею 3,1794 га, розташована на території Олбинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач, як спадкоємець за заповітом, спадщину прийняв, але не може її оформити в нотаріальному порядку, тому змушений звернутися до суду для захисту свого права шляхом його визнання. Позивач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява з проханням судовий розгляд справи проводити без участі позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] сільська рада Козелецького району Чернігівської області в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява за підписом сільського голови з проханням справу розглядати без представника відповідача. Позов визнає. Третя особа Відділ Держгеокадастру у Козелецькому районі в судове засідання не зявилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, в матеріалах справи міститься заява третьої особи, в якій остання просить суд проводити судове засідання за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлено, що згідно довідки виданої виконкомом [PERSON] сільської ради Козелецького району Чернігівської області за вих. № 2117 від 10.08.2016, житловий будинок № 10 провул. Квітневий (Радянський) в с. Олбин станом на 15.04.1991 відноситься до категорії колгоспних дворів. До складу даного колгоспного двору входили [PERSON] та [PERSON] /а.с. 13/. Згідно п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 (із подальшими змінами) «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Оскільки станом на 15.04.1991 до складу колгоспного двору входили [PERSON] та [PERSON], тому кожен з них мав право на ? частину житлового будинку № 10 провул. Квітневий (Радянський) в с. Олбин Козелецького району Чернігівської області. Згідно довідки № 372 від 21.11.2016, виданої КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради, право власності на садибний житловий будинок № 10 провул. Квітневий (Радянський) в с. Олбин станом на 31.12.2012, не зареєстровано /а.с. 17/. 15 березня 2005 року помер [PERSON] (копія свідоцтва про смерть серії 1-ЕЛ № 006812, видане 17.03.2005 Олбинською сільською радою Козелецького району Чернігівської області) /а.с. 11/. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої ? частина житлового будинку № 10 провул. Квітневий (Радянський) в с. Олбин Козелецького району Чернігівської області. Відповідно до довідки виданої виконкомом [PERSON] сільської ради Козелецького району Чернігівської області за вих. № 2119 від 10.08.2016, [PERSON] на день смерті 15.03.2005 постійно проживав за адресою [INFO] (Радянський), буд. 10 Козелецького району Чернігівської області та мав склад сімї: [PERSON] дружина /а.с. 15/, тому спадщину після смерті [PERSON] в силу вимог ст. 1268 ЦК України прийняла [PERSON] 13 листопада 2006 року на імя [PERSON] на підставі розпорядження Козелецької районної державної адміністрації № 347 від 28.09.2005, було виготовлено та видано державний акт серії ЯГ № 828915 на право власності на земельну ділянку площею 3,18 га в межах згідно з планом, розташовану на території Олбинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва /а.с. 19/. 28 листопада 2015 року [PERSON] померла (копія свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 264710, видане 01.12.2015 виконавчим комітетом Олбинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області) /а.с. 7/. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить садибний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: провул. Квітневий (Радянський), буд. 10 с. Олбин Козелецького району Чернігівської області та земельна ділянка загальною площею 3,1794 га, розташована на території Олбинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно заповіту посвідченого 20.10.2009 секретарем Олбинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, зареєстрованого за реєстровим № 89, [PERSON] все своє майно де б воно не було, і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, на що за законом матиме право, заповіла [PERSON] позивачу у справі /а.с. 7/. Відповідно до копій матеріалів спадкової справи № 233/2016, яка надійшла на запит суду від приватного нотаріуса Козелецького районного нотаріального округу [PERSON], [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] прийняла /а.с. 30/. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування розяснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Позивач просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, оскільки державний акт був втрачений, про що в пресі розміщено оголошення /а.с. 25/. Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. У відповідності до ст. 152 ч. 3 п. "а" ЗК України - "захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав". При розробленні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки та внесенні до автоматизованої системи відомостей про земельну ділянку належну [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 828915 від 13.11.2006, було встановлено, що фактична площа земельної ділянки становить 3,1794 га, з яких: рілля 1,4793 га, кадастровий номер 7422086800:08:001:0122, сіножать 1,4635 га, кадастровий номер 7422086800:08:002:0122, пасовище 0,1862 га, кадастровий номер 7422086800:08:003:0122, сад 0,0504 га, кадастровий номер 7422086800:08:004:0122 /а.с. 20, 21, 22, 23/. Відповідно до п. 2 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 жовтня 2012 року, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом, тому суд вважає, що саме в витязі з Державного земельного кадастру більш повно та достовірно визначено площу земельної ділянки. Таким чином, суд дійшов висновку, що за позивачем в порядку спадкування підлягає визнанню право власності на згадане домоволодіння та земельну ділянку.

Outcome: approved