Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в обгрунтування якого вказав, що вони є співвласниками частини будинку [ADDRESS], при цьому позивачеві належить 155/300 частин вказаного домоволодіння, а відповідачеві - 31/300. Решта будинку належить [PERSON] та [PERSON], з ними спору у позивача немає. Оскільки частка відповідача є незначною, позивач просить припинити право власності [PERSON] на 31/300 частин будинку [ADDRESS], з виплатою компенсації її вартості в сумі 12 000 грн. та визнати за ним права власності на цю частину будинку. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з тих же підстав та просили його задовольнити. Відповідач заперечив проти задоволення позову та вказав, що не згоден на грошову компенсацію, спірну частину будинку він отримав у спадщину після смерті батька, зареєстрований та проживає у належній йому частині будинку, іншого житла не має, а тому просив повністю відмовити у задоволенні позову. Суд заслухав пояснення сторін, дослідив матеріали справи та встановив наступне. [PERSON] (надалі - позивач) та [PERSON] (надалі - відповідач) є співвласниками квартири частини будинку [ADDRESS], при цьому позивачеві належить 155/300 частин вказаного домоволодіння, а відповідачеві - 31/300. Решта будинку належить [PERSON] та [PERSON] (по 38/200 частин кожному), з ними спору немає (а.с. 61). Як вбачається з повідомлення КП «ЖОМБТІ» Житомирської обласної ради від 27.05.2016 за №430, в матеріалах інвентаризаційної справи №5731 на об"єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS], відсутня інформація щодо розподілу будинку в натурі (на квартири) чи встановлення порядку користування будинком (а.с. 62). Позивач вказує, що частка відповідача є незначною, тому просив припинити право відповідача на частку у спільному майні з виплатою компенсації у сумі 12 000 грн. та визнати право власності за позивачем. Відповідно до положень ст. ст. 355, 358, 364 ЦК України, майно, що є у власності. двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або спільної сумісної власності... право спільної часткової власності: здійснюється співвласниками за їх спільною згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють та користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Співвласник має право на виділ в натурі частки майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або матеріальної компенсації вартості його частки. Положеннями ч. 1 ст. 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа який засвідчує його право власності. Згідно ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Однак, всупереч вимог чинного законодавства, позивачем не доведено відповідними доказами, що спільне володіння і користування спірною частиною будинку є неможливим, клопотань про витребовування таких доказів не заявлялося. Натомість відповідачем доведено, що припинення його права власності на 31/300 частин спірного будинку завдасть істотної шкоди його інтересам та інтересам його сім"ї, оскільки це житло належить йому на праві приватної власності, відповідач зареєстрований та бажає проживати в належній йому частині будинку [ADDRESS] та іншого житла не має, що стверджується довідкою КП «ЖОМБТІ» Житомирської обласної ради від 20.01.2015 за №209 (а.с. 63). Крім того позивач вказав, що категорично заперечує проти одержання від інших співвласників грошової або матеріальної компенсації вартості його частки. У відповідності до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Крім того суд враховує, що рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 10 березня 2016 року вирішено : «Усунути перешкоди у користуванні належною [PERSON] на праві власності 31/100 частиною житлового будинку [ADDRESS], що становить квартиру №2 згідно даних інвентаризаційної справи шляхом зобов"язання [PERSON] надати ключі від вхідних дверей [PERSON]», тобто, відповідач захищає своє право на належне йому майно. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про необгрунтованість позову, а тому відмовляє в його задоволенні.

Outcome: dismissed