Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

22 вересня 2017 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Нововолинського міського суду від 14 травня 2014 року було розірвано шлюб між нею та відповідачем. Від спільного проживання в подружжя є повнолітній син [PERSON] та неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 31 березня 2014 року з відповідача присуджені до стягнення аліменти в її користь на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. На даний час значно зросли витрати на утримання дитини, яка потребує повноцінного харчування, одягу, предметів повсякденного вжитку, згідно розрахунку середньомісячна сума фактичних витрат на забезпечення нормальних матеріальних умов для дитини становить 4767 грн. Крім того, син бере активну участь у заходах обласного рівня, всі необхідні витрати, пов'язані із цим, вона оплачує самостійно. Позивач працює на ТзОВ «Кроноспан УА» експедитором, однак заробітної плати, яку отримує, не вистачає для забезпечення дитини всім необхідним.Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, сплачує аліменти нерегулярно, на даний час їздить на заробітки за кордон, де виконує будівельні роботи, тому він має можливість надавати матеріальну допомогу, так як є працездатним. Просить збільшити розмір стягуваних з відповідача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 500 грн., визначивши з дня набрання цим рішенням законної сили їх розмір 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути судові витрати по справі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити, збільшити розмір аліментів, починаючи з дати її звернення до суду із позовом. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, просить відмовити у його задоволенні. Додатково вказала, що відповідач не працює, його доходи нерегулярні, також вважає витрати, вказані у наданому позивачем розрахунку, зокрема на одяг та канцтовари, додатковими витратами на утримання дитини. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково у зв'язку з наступним. Рішенням Нововолинського міського суду від 14.05.2014 шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] 19 червня 1994 року у Нововолинському відділі реєстрації актів громадянського стану Волинської області, актовий запис №187, розірвано (а.с.10-11). Сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про народження дитини (а.с.7). Рішенням Нововолинського міського суду від 31 березня 2014 року присуджено до стягнення з [PERSON] аліменти в користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісяця, починаючи з 25 лютого 2014 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.8-9). Як вбачається із довідки про склад сім'ї, неповнолітній [PERSON] проживає з матір'ю за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Згідно із довідкою про отримання аліментів, виданою Нововолинським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, відповідач сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина нерегулярно (а.с.12). Із довідки про доходи [PERSON] слідує, що її середньомісячний дохід становить близько 14000 грн.(а.с.14). Згідно наданого позивачем розрахунку середньомісячна сума фактичних витрат на забезпечення нормальних матеріальних умов для неповнолітньої дитини становить 4767 грн., частка кожного із батьків у витратах, виходячи з рівності обов'язків щодо її утримання, складає 2383 грн. (а.с.15-17). Згідно із ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] проживає з неповнолітнім сином, який на даний час перебуває на її утриманні та вихованні. З часу встановлення розміру аліментів рішенням Нововолинського міського суду від 31.03.2014 матеріальний стан позивача змінився у зв'язку із підвищенням вартості продуктів харчування, одягу, предметів повсякденного вжитку, житлово-комунальних послуг, тощо, позивачу не вистачає отримуваних від відповідача аліментів на утримання дитини, яка потребує все більших витрат для забезпечення нормального розвитку, і позивач сама не може самостійно утримувати дитину належним чином. Відповідач є працездатною особою і має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі ніж ті, які присуджені рішенням Нововолинського міського суду від 31 березня 2014 року. Суд не бере до уваги твердження представника відповідача про те, що придбання одягу і канцтоварів є додатковими витратами на дитину у зв'язку з наступним. Частиною 1 ст.185 СК України визначено, що додатковими витратами на дитину є витрати, викликані особливими обставинами, відтак придбання одягу та канцтоварів не може вважатись додатковими витратами. Таким чином, оскільки батьки несуть однакову відповідальність за матеріальне забезпечення своєї дитини, тому суд вбачає підстави для збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] до 1300 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття з урахуванням того, що збільшення розміру аліментів відбувається з моменту набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 640 грн. підлягає стягненню з відповідача. Також до стягнення з відповідача в користь позивача підлягають понесені нею судові витрати за надання правничої допомоги адвоката в розмірі 500 грн. (а.с.24).

Outcome: partial