Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

22.09.2014 року до суду з позовом звернулась [PERSON] до [PERSON] про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії. Свій позов мотивує тим, що відповідач по справі здійснила самовільне будівництво тамбуру на сходовій клітині перед входом у квартиру за адресою: [ADDRESS], чим перешкоджає позивачу повністю відкривати двері її квартири № 114. Вирішення даного спору мирним шляхом не відбулось, тому позивач змушена звернутись за захистом своїх прав до суду. На думку позивача правовідносини, що виникли між нею та відповідачем по справі регулюються ч.1, 2 ст. 376 ЦК України. Позивач та її представник наполягали на задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на те, що на час розгляду справи в суді є в наявності висновок про технічний стан будівельних конструкцій перепланованої сходової клітини та рішення виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області, яким надано дозвіл відповідачу по справі на збереження та подальшу експлуатацію самовільно перепланованої квартири. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» Не може бути застосовано правила статті 376 ЦК при вирішенні справ за позовами: - про визнання права власності на самочинно переобладнані квартири в багатоквартирних будинках різних житлових фондів, оскільки такі правовідносини врегульовано іншими нормами законодавства, зокрема статтею 383 ЦК та відповідними нормами Житлового кодексу України щодо власників квартир; - про визнання права власності на самочинно збудовані тимчасові споруди; - про визнання права власності на самочинно збудовані приналежності до основної речі (ганок, веранда, мансарда тощо). Заслухавши пояснення сторін дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції позивач та відповідач є сусідами та власниками квартир [ADDRESS], що не оспорюється сторонами. П. 4.3. рішення КСУ від 2 березня 2004 року N 4-рп/2004 визначено, що відповідно до Конституції України всі суб'єкти права власності рівні перед законом. У багатоквартирних будинках, де не всі квартири приватизовані чи приватизовані повністю, власник (власники) неприватизованих квартир (їх правонаступники) і власники приватизованих квартир багатоквартирного будинку є рівноправними співвласниками допоміжних приміщень. Вони є рівними у праві володіти, користуватися і розпоряджатися допоміжними приміщеннями. Ніхто з власників квартир не має пріоритетного права користуватися та розпоряджатися цими приміщеннями, в тому числі і з питань улаштування мансард, надбудови поверхів і т.ін. Аналізуючи порушені у конституційному зверненні і конституційному поданні питання щодо права власників приватизованих і неприватизованих квартир багатоквартирних будинків та органів місцевого самоврядування і місцевих державних адміністрацій розпоряджатися допоміжними приміщеннями, а також конструктивними елементами таких будинків (фундамент, несучі стіни, міжповерхові перекриття, сходові марші і т.ін.), Конституційний Суд України виходить з правової характеристики спільного майна власників квартир, конкретизованої у Законі України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку". Правовий режим майна, що перебуває у спільній власності власників квартир, має визначатися, відповідно до Конституції України,виключно законами України. Згідно зі статтею 19 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" спільне майно власників квартир складається з неподільного та загального майна. Неподільне майно перебуває у їх спільній сумісній власності і не підлягає відчуженню, загальне майно - у спільній частковій власності. Відповідно до цього Закону співвласники допоміжних приміщень мають право розпоряджатися ними в межах, встановлених зазначеним Законом та цивільним законодавством. Таким чином, питання щодо згоди власників квартир - співвласників допоміжних приміщень багатоквартирного будинку - на надбудову поверхів, улаштування мансард і т.ін. з використанням при цьому конструктивних елементів будинку, як і на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо), має вирішуватися відповідно до законів про власність та інших законів України, передусім Цивільного кодексу України Відповідно до п. 1.4.5. «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування та, у разі необхідності, можуть подаватися такі документи: - копія свідоцтва на право власності або договору найму (оренди) приміщення; - копія поповерхових планів, завірених в установленому порядку; - проект переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, погоджений в установленому порядку; - згода власників, співвласників (наймачів) або уповноважених ними осіб на переобладнання та перепланування приміщень, що перебувають у їх спільній власності. Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України власникам квартири у дво або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Частинами 1 та 2 статті 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними; розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Згідно зі статтею 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Пунктами 18 та 19 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08 жовтня 1992 року, з послідуючими змінами, передбачено, що власники квартир, наймачі та орендарі зобов'язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків, дотримуватися правил пожежної безпеки. Переобладнання і перепланування жилих і підсобних приміщень, балконів і лоджій власниками квартир, наймачами і орендарями може проводитися лише з метою поліпшення благоустрою квартири за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у цьому будинку. Як вбачається з матеріалів справи відповідач здійснила самочинне будівництво тамбуру, що підтверджується відповіддю заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів (а.с. 13), та інформацією директора КП «Жилсервіс» (а.с. 14). Виходячи з наведеного суд вважає, що відповідач самовільно без відповідного проекту та зі згоди інших співвласників квартир здійснила будівництво тамбуру у місці загального користування. Спірна забудова є незаконною і порушує права позивача. Тому, демонтаж цієї прибудови є єдиним способом захисту порушених прав позивача. Наявність висновку про технічний стан будівельних конструкцій перепланованої сходової клітини та рішення виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області, яким надано дозвіл відповідачу по справі на збереження та подальшу експлуатацію самовільно перепланованої квартири (а.с. 22-30) судом до уваги не приймається, так як в листі погодження до технічного висновку відсутня згода позивача на переобладнання та перепланування приміщень, що перебувають у їх спільній власності, а рішення виконкому від 24 вересня 2014 року № 215 надає дозвіл на збереження та подальшу експлуатацію самовільно перепланованої квартири відповідача. Будь-яких даних про самовільно збудований тамбур відповідачем по справі дане рішення виконкому не містить. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Витрати на юридичну допомогу стягненню з відповідача не підлягають, оскільки розрахунковий документ, яким вони підтверджені не містить обов'язкового атрибуту розрахункового документа - печатки. На підставі викладеного,

Outcome: partial