Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

25 лютого 2021 року до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що [INFO] помер її свекор - [PERSON] . За життя [PERSON] був складений заповіт, відповідно до якого [PERSON] все своє майно заповідав їй та своєму синові - її чоловіку [PERSON] в рівних частках кожному. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивачка в установленому законом порядку відмовилася від прийняття спадщини. Спадщину прийняли син померлого - [PERSON] , та онука померлого (дочка позивачки) - відповідачка [PERSON] , по 1/2 частці кожний. Чоловік позивачки - [PERSON] фактично прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, але за життя не встиг оформити своїх спадкових прав та помер [INFO] . Після його смерті спадкоємицею майна померлого, а саме 1/2 частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , є його дружина - позивачка [PERSON] . Однак постановою нотаріуса від 10 лютого 2021 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки [PERSON] , прийнявши спадщину після [PERSON] , не оформив своїх спадкових прав, тобто відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно Оскільки в позасудовому порядку дане питання вирішити не можливо, позивачка звернулася до суду та просить визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, розташованого за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка - [PERSON] , який помер [INFO] в м. Лиман Донецької області. Позивачка [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, надала письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та у разі неявки відповідача не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку (а.с. 62). Відповідачка [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Краснолиманського міського суду Донецької області (а.с. 78), в судове засідання не прибула, клопотань про розгляд справи без її участі та відзиву на позовну заяву суду не надала. Ухвалою суду від 19 травня 2021 року прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] в м. Лиман Донецької області помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наданою позивачкою копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 27 листопада 2019 року Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 798 (а.с. 11). Відповідно до ст. ст. 1216, 1218, 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складалася із житлового будинку загальною площею 102,9 кв.м., в тому числі житловою площею 59,8 кв.м., з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який належав померлому на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 28 березня 2007 року Виконкомом Краснолиманської міської ради, зареєстрованого в КП БТІ м. Слов`янськ 28 березня 2007 року, реєстраційний № 1880 кн.13 (а.с. 12, 40). Право власності [PERSON] на зазначений житловий будинок також підтверджується довідкою № 134/кл від 17 лютого 2021 року, наданою КП "Бюро технічної інвентаризації" (а.с. 42). Цивільне законодавство України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст 1217 ЦК України). Так, за життя [PERSON] був складений заповіт, посвідчений 27 грудня 2017 року приватним нотаріусом Лиманського міського нотаріального округу Донецької області Трубніковим А.О., згідно з яким [PERSON] все своє майно заповідав [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному (а.с. 41). Після смерті [PERSON] спадщину прийняли його син - [PERSON] та відповідачка [PERSON] . Позивачка [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини за заповітом на частку з відповідною заявою. Відповідачка [PERSON] , [INFO] , є дочкою позивачки [PERSON] та онукою померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26 травня 1999 року Краснолиманським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області (а.с. 51), копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 09 червня 1975 року (а.с. 49). Із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , а саме 1/2 частки спірного будинку, від якої відмовилася позивачка, до приватного нотаріуса Лиманського міського нотаріального округу звернулася дочка позивачки (онука померлого [PERSON] ) - відповідачка [PERSON] . Так, відповідно до інформації, наданої 12 березня 2021 року приватним нотаріусом Лиманського міського нотаріального округу Семеновою І.М., після смерті [PERSON] , який помер [INFO] заведена спадкова справа № 99/2020 на підставі заяви про прийняття спадщини за законом, поданої 06 травня 2020 року від імені [PERSON] . [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини за заповітом. З іншими заявами про прийняття спадщини або відмову від її прийняття ніхто не звертався (а.с.63). Частиною 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно довідки від 29 квітня 2020 року № 1251, виданої відділом надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Лиманської міської ради, син померлого - [PERSON] був зареєстрованим та проживав разом зі спадкодавцем [PERSON] по день його смерті за адресою: [ADDRESS] (а.с. 50). Отже [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON] в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, яка складалася з 1/2 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, розташованого за адресою: [ADDRESS] , однак за життя не оформив своїх спадкових прав та помер [INFO] в м. Лиман Донецької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 04 лютого 2020 року Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 111 (а.с. 10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із зазначеної 1/2 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , та яку [PERSON] після смерті батька фактично прийняв у спадщину. Ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , відповідно до звіту про оцінку нерухомого майна № 29/02, виготовленого КП "Бюро технічної інвентаризації", станом на 17 лютого 2021 року становить 248609,00 гривень, в тому числі 1/2 частки - 124305,00 гривень (а.с. 13-38). Земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , не приватизована. Цивільним законодавством України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст 1217 ЦК України). У відповідності за ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Згідно наданої позивачкою копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 16 грудня 1995 року, актовий запис № 292, позивачка [PERSON] , [INFO] , є дружиною [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] (а.с. 7). Отже, позивачка є спадкоємицею першої черги за законом після смерті [PERSON] . Частиною 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. [PERSON] у встановленому законом порядку прийняла спадщину. Згідно інформації, наданої 12 березня 2021 року приватним нотаріусом Лиманського міського нотаріального округу Семеновою І.М., після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , заведена спадкова справа № 100/2020 на підставі заяви про прийняття спадщини за законом, поданої 30 квітня 2020 року від імені [PERSON] , з іншими заявами про прийняття або відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався (а.с. 63). 10 лютого 2021 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Лиманського міського нотаріального округу Донецької області для оформлення своїх спадкових прав. Однак, постановою приватного нотаріуса Лиманського міського нотаріального округу Донецької області Семенової І.М. від 10 лютого 2021 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою господарсько-побутових будівель та споруд, розташованого за адресою: [ADDRESS] , оскільки відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності на зазначену 1/2 частку будинку на ім`я померлого [PERSON] (а.с. 44). Згідно п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Оскільки документ, що підтверджує право власності померлого [PERSON] на спірну 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою господарсько-побутових будівель та споруд, розташованого за адресою: [ADDRESS] , відсутній, позивачка позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину та користуватися, розпоряджатися зазначеною 1/2 часткою будинку, що входить до спадкового майна та належить їй в порядку спадкування. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно і регулюються Конституцією України, ЦК України та ЦПК України. Так, згідно із ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно дост. 16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. ч.1, 3 ст.1296 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1ст.1297 ЦК України). Згідно із ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи викладене, суд вважає що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки спірна 1/2 частка будинку з відповідною часткою господарсько-побутових будівель та споруд, розташованого за адресою: [ADDRESS] , правомірно належала чоловіку позивачки - [PERSON] . Позивачка не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов`язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.

Outcome: approved