Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

13 вересня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання\~шлюбу,\~стягнення аліментів,\~надання дозволу\~на виготовлення\~проїзного документу. Позовні вимоги мотивуючи тим, що 14.07.2017 року виконавчим комітетом Великодобронської сільської ради Ужгородського району Закарпастької області, між ними зареєстровано шлюб (актовий запис № 09, зідно свідоцтва про шлюб № І-ФМ № 162820). Однак спільне життя у них не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя, різний склад характерів. Шлюб між ними існує формально, вони разом не проживають тривалий час та не підтримують подружніх стосунків. Під час шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], однак зі слів позивача, відповідач не зважаючи на зауваження з її боку, допомоги на утримання дитини не надає та не бере участь у додаткових витратах. Піклуючись про духовний та фізичний розвиток сина, позивач має намір виїхати за кордон з метою оздоровленн, туризму, відвідування дитячих розважальних закладів, проте для виготовлення закордонного паспорту, позивачу потрібна згода відповідача, як батька дитини, яку відповідач зіслівпозивача надавати відмовляється. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не зявилася. На адресу суду від її представника [PERSON] надійшла заява з проханням розглянути справу у їх відсутності, де зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не зявився, про день та час слухання справи судом повідомлявся належним чином. Через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, де зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі не заперечує щодо задоволення позову. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до переконання, про часткове задоволення позову на підставі наступного. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 14 липня 2017 року укладено шлюб у Виконавчому комітеті Великодобронської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, актовий запис № 09 (свідоцтво про шлюб серії серія № І-ФМ № 162820, а.с.5). За ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено факти, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до вимог ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Отже шлюб між ними носить формальний характер, шлюбні стосунки не підтримують. Як вбачається з матеріалів справи, від даного шлюбу в сторін народився син, [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-ФМ № 386771 від 16.08.2017 року, а.с.8). Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесіє Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989p., батько (- ки) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення знайшло своє відображення в українському законодавстві. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч.2\~ст.51 Конституції України) закріплюється в сімейному законодавстві (ст. 180 СК України). Відповідно із\~ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.141СК\~України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає наобсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно до ч. 1\~ст. 184 СК України\~і роз'яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № З «Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України\~при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі; вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Разом з цим, суду не надано жодних доказів фінансової спроможності відповідача, так само, як і не надано доказів про стан його здоровя, чи перебування на його утриманні інших непрацездатних осіб, а тому встановити платоспроможність відповідача в суду нема можливості. При прийнятті рішення щодо розміру аліментів суд виходить з прожиткового мінімуму для дитини встановленого\~Законом України «Пpo Державний бюджeт на 2018 рік», який на період з 01 липня по 30 листопада 2018 року становить: для дитини віком до 6 років 1559 гpивень, для дитини віком від 6 до 18 років 1944 гpивень, а також бере до уваги той факт, що відповідач визнав позов та не заперечував щодо його задоволення. З огляду на це, прохання позивача про стягнення з відповідача на утримання дитини аліментів в розмірі 1500 гривень, є спів мірним з тим, що встановлений законом. Законом України від 17.05.2017 № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів»\~частину другу ст. 182 викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Щодо вимоги позивача про залишення малолітнього сина [PERSON], [INFO], на її вихованні, то суд констатує наступне. Відповідно до ч.1, ч.2\~ст. 157 Сімейного Кодексу України,\~питання виховання\~дитини вирішується\~батьками спільно,\~крім випадку,\~передбаченого частиною\~пятою цієї\~статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. З огляду на це, вимога позивача про залишення малолітнього сина на її вихованні не суперечить закону. Щодо вимоги про надання позивачу дозволу на виготовлення проїзного, та іншого документу (у т.ч. закордонного паспорту) необхідного для тимчасового виїзду за кордон неповнолітнього [PERSON], [INFO], без згоди батька, то суд виходить з наступного. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено\~Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України" від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ,\~постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених\~постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231\~(із змінами). Відповідно до ч. 3\~ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»\~батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. П.18 Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.\~\~\~\~ Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог в частині надання дозволу на виготовлення проїзного документу для виїзду дитини за кордон.\~ Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved