Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO] Позовні вимоги обгрунтовує тим, що відповідач з часу розірвання шшлюбу (2009 року) проживає окремо, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не цікавиться життям та здоров'ям сина [PERSON], не бере участі у його вихованні, в тому числі матеріального його не забезпечує, оскільки присуджені судом аліменти не сплачує. В судовому засідання позивач позов підтримала та пояснила, що відповідач після розірвання шлюбу спочатку приходив до сина у нетверезому стані вночі і тому вона його до дитини не допускала. Він звернувся в орган опіки і піклування і йому встановили дні та години відвідувань дитини. Проте він жодного разу сина так і не відвідав. Стверджує, що відповідач не бачив сина більше шести років і подарунки не дарував, незважаючи на те, що був працевлаштований. Через таку поведінку син батька не знає. Представник третьої особи - органу опіки та піклування підтримала заявлений позов та пояснила, що на засіданні комісії прийнято висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON]. На її думку, позбавлення відповідача батьківських прав є наслідком його неналежного відношення до виконання обов'язку щодо участі у вихованні сина. Він більше 6 років з сином не спілкується, не зустрічається, не телефонує йому. Допомоги на утримання дитини не дає, не дарує подарунків, не купляє продуктів харчування, одягу, аліментів не сплачує. Він не вітає сина з днем народження, не цікавиться фізичним, духовним та моральним розвитком сина. Незважаючи на рішення органу про встановлення годин відвідування сина, відповідач жодного разу його не провідав. Зі слів матері відповідача, місце перебування сина їй невідоме. Відповідач був згідний на позбавлення його батьківських прав, навіть мав намір дати нотаріально посвідчену згоду, але при умові, що позивач відмовиться від аліментів на утримання сина. В судове засідання відповідач не з`явився повторно, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить оголошення в газеті "Галичина" про виклик його до суду ( а.с.93). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦК України. Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, свідків, дослідивши письмові докази по справі, давши їм правову оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. У відповідності до ст.164 СКУ, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухилялися від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Матеріалами справи стверджується, що сторони перебували в шлюбі, в якому [INFO] року народився син [PERSON] (а.с.7). Шлюб між ними розірвано 05.11.2009 року (а.с.5), а малолітній син [PERSON] залишився на проживання з матір'ю. Дитина навчається в Івано-Франківській ЗОШ І-ІІІ ступенів №7 і за час навчання батько його не відвідував, не цікавився його навчанням, що підтверджено матеріалами справи (а.с.15). Згідно довідки Болехівського міського управління юстиції позивачка не отримує аліментів з відповідача на утримання сина [PERSON] (а.с.14). Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи на а.с.74-75, поясненнями свідків, що відповідач з 2009 року не приймає участі у вихованні сина, не спілкується з ним, не вітає з днем народження, аліменти не платить, не надає коштів на його утримання дитини та не піклується про його здоров'я. Так, з актів обстеження матеріально-побутового стану сім'ї від 10.01.2014 року, 18.04.2014 року, 27.01.2016 року вбачається, що дитина проживає разом з матір'ю і його матеріальним забезпеченням займається вона та [PERSON], чоловік позивача. Батько дитину не провідує, не займається її вихованням та матеріально йому не допомагає. ( а.с. 76-78). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 04.01.2015 року позивач з дитиною та чоловіком зареєстрована в [ADDRESS] (а.с.79). Ці обставини також підтверджуються поясненнями свідків. Зокрема, свідок [PERSON] підтвердила, що до 2015 року проживали в одному будинку з позивачем і відповідач не приходив жодного разу, дитини не бачив і вихованням не займався. Свідок [PERSON] вказала, що вона є хресною мамою [PERSON] та часто запитувала дитину чи батько приходить і чи приносить подарунки, на що він відповів, що ні. Дитині 9 років і дитина не знає батька. На даний час позивачка із дитиною живуть у м.Івано-Франківську. Орган опіки і піклування виконавчого комітету Болехівської міської ради дійшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача (а.с. 96). Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959р. дитина для повного і гармонізаційного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно роз'яснень, які містяться у п. 15 Постанови пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав"позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обовязків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, обєктивного зясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Обов'язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України. Стаття 150 Сімейного кодексу України передбачає права і обов'язки батьків виховувати своїх дітей, піклуватися про іх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, здобуття освіти, готувати їх до самостійного життя. Відповідно до Закону України ,,Про охорону дитинства,, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Згідно ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Це означає, що мати чи батько вважаються такими, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, якщо вони за станом свого психічного здоров'я усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними, а також якщо вони мають юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Таким правом відповідач не користується, самоусунувшись від нього. Ухилення від виконання юридичного обов'язку, це завжди акт свідомої поведінки, оскільки відповідач має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, він взагалі не спілкується з малолітнім сином, не проявляє щонайменшої батьківської турботи без поважних причин. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню сина [PERSON], а тому його слід позбавити батьківських прав щодо нього. Розподіл судових витрат суд вирішує згідно вимог ст. 88 ЦПК України, за якою стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, що в даному спорі є сплата позивачем судового збору в сумі 487грн.20коп. На підставі викладеного, ст.ст.150,164, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved