Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] року померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на майно. При житті [PERSON] набула право на земельну частку ( пай ), що підтверджується виготовленим на її ім'я сертифікатом на право на земельну частку ( пай ) Серії [NUMBER]. Після смерті матері позивач спадщину фактично прийняв, шляхом подачі до Краснокутської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно йому було відмовлено. На даний час позивач виявив намір успадкувати майно, яке залишилось після смерті матері [PERSON], оскільки являється спадкоємцем за законом першої черги, в зв'язку з чим за захистом та визнанням своїх законних прав та інтересів [PERSON] звернувся до суду з позовом та просить: поновити йому строк звернення до суду з позовом, встановити факт родинних відносин, а також визнати за ним право на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) Серії [NUMBER] після смерті матері. [PERSON] В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги [PERSON], прохав їх задовольнити. Представник відповідача - Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області в судовому засіданні при розгляді справи покладалася на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення представників сторін та свідків, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] [PERSON] мала право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Агрофірма Мурафська», що підтверджується копією сертифікату, яка мається в матеріалах справи. Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] року. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Агрофірма Мурафська» згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 N 7 « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК (2768-14). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК ( 435-15), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку (пай). За змістом ст. ст. 1, 9 Закону України від 14 лютого 1992 року «Про колективне сільськогосподарське підприємство» колективне сільськогосподарське підприємство є добровільним об'єднанням громадян у самостійне підприємство для спільного виробництва сільськогосподарської продукції та товарів і діє на засадах підприємництва та самоврядування. Право членів підприємства на пайовий фонд майна залежить від їх трудового внеску. Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. Відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельний пай одержали, зокрема, громадяни, які на момент паювання землі були членами сільськогосподарського акціонерного товариства і яких було включено до списку осіб, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Згідно п. п. 5-6 Указу видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації. На врегулювання земельного питання з метою забезпечення правильного однакового застосування законодавства при розгляді судами земельних та пов'язаних із земельними відносинами майнових спорів Пленумом ВСУ винесено Постанову «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16.04.2004 року, де п.24 зазначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі землі у колективну власність, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до ст.524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст.529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Позивач з метою прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] звернувся до Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області, однак отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.08.2018 №873/02-31, з якої вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена. Спадкоємцем за законом є її син гр. [PERSON], який прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння майном згідно ст. 549 ЦК Української РСР від 18.07.1963 №1540 - УІ. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно після померлої 29.09.1999 року [PERSON] зв'язку з розбіжністю прізвищ у документах. Як вбачається з матеріалів справи дійсно у правовстановлюючих документах маються розбіжності в прізвищі спадкодавця, а саме: згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] та сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] прізвище спадкодавця вказано «[PERSON]», натомість як у свідоцтві про народження позивача її прізвище в графі мати зазначено «[PERSON]». Факт, що позивач являється сином померлої [PERSON] підтвердили допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом після померлої [PERSON], до складу спадкового майна входить право на земельну частку (пай). У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої УкраїноюЗаконом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод(1950 р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. Відповідно до п. 6 Постанови №5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Згідно із ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, [PERSON] пропустив строк для звернення з позовною заявою до суду і просить його поновити. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що відповідно до ст.127 ЦПК України пропущений строк необхідно поновити, оскільки він пропущений з поважних причин. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, суд вважає, що [PERSON], як спадкоємець після смерті спадкодавця [PERSON], має законне право на земельну частку (пай) в порядку спадкування. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved