Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

14.11.2013 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення моральної шкоди до ПАТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» /далі ПАТ/, яким просить стягнути відповідно до ст.ст.173, 153, 237-1 КзпП України, ст.1167 ЦК України, порушення відповідачем Закону України «Про охорону праці» - 150000 грн. моральної шкоди, у зв'язку з нещасним випадком на виробництві, стійкою втратою професійної працездатності. В обґрунтування вказує що в період його роботи начальником дільниці №13 шахти «Об'єднана», ВО «Кривбасруда», правонаступником якого є ПАТ, 16.02.1979 р. з ним стався нещасний випадок. Згідно висновку ВТЕК від 01.07.1987 р. вперше позивачу встановлена стійка втрата професійної працездатності з 25.06.1979 р. в розмірі 100%, безстроково, він визнаний інвалідом 1-ї групи . Вважає, що йому не було забезпечено безпечних умов праці, він повністю втратив професійну працездатність, винність відповідача підтверджується актом про нещасний випадок на виробництві від 16.02.1979 р. Виходячи з характеру захворювання він в молодому віці втратив працездатність, потребує постійної сторонньої допомоги, лікування в санаторіях, він не може виконувати ніякої роботи, обмежений в спілкуванні з оточуючими, що порушує його нормальні життєві зв'язки. Позивач надав до суду заяву про підтримання позову. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позов, вказує що ПАТ є правонаступником роботодавця. Оскільки строк позовної давності не поширюється на правовідносини по відшкодуванню шкоди здоров'ю, то позивач має право на відшкодування моральної шкоди на підставі діючого законодавства. Представник ПАТ за довіреністю Майтак І.В. позов не визнав, надав письмові заперечення вказує, що у позивача відсутні законні підстави для відшкодування моральної шкоди. Позивач посилається на ст.ст.153, 173, 237-1 КЗпП України, але на час нещасного впиладку з позивачем в 1979 році вказаного законодавства не існувало. Крім того шахта «Об'єднана» де стався нещасний випадок з позивачем в 1986 р. виключена зі складу Першотравневого рудоуправління, та на її базі створена шахта «Першотравнева-2». Згодом згідно наказів ВО «Кривбасруда» від 26.12.1994 р. та 05.01.1998 р. на базі шахт «Першотравнева -1» та «Першотравнева-2» була створена шахта «Першотравнева» яка ліквідована, на її базі створена шахта «Первомайська-Дренажна». Згодом згідно наказу №262 від 29.07.1998 р. Міністерства промислової політики України було створено Управління «Кривбасгідрозахист» яке є правонаступником реорганізованого ВО «Кривбасруда». Таким чином ПАТ не може відповідати по заявленому позову. Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено поясненнями сторін, трудовою книжкою, актом про нещасний випадок на виробництві від 16.02.1979 р., висновком ВТЕК а.с.3-8, що позивачу в період роботи на шахті «Об'єднана», ВО «Кривбасруда», в результаті нещасного випадку який стався 16.02.1979 р., вперше 01.07.1987 р. позивачу встановлена стійка втрата професійної працездатності з 25.06.1979 р. в розмірі 100%, безстроково, він визнаний інвалідом 1-ї групи. З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Ст.ст.21, 28, 34 цього Закону було передбачено обов'язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей. Законом від 28.12.2007 року № 107 з п.3 Прикінцевих положень вказаного Закону виключені слова, які свідчили про відшкодування за умов, зазначених у цьому пункті, моральної шкоди потерпілим на виробництві і крім того з 01.01.2008 р. припинено відшкодування моральної шкоди Фондом, незалежно від часу настання страхового випадку. Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Відповідно до ст.268 ч.1 п.3 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров"я. Оскільки позивач не обмежений строком позовної давності, суд вважає, що при вирішення спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок нещасного випадку на виробництві і втрати у зв'язку із цим професійної працездатності, слід застосовувати норми трудового та цивільного законодавства України, які регулюють спірні правовідносини на час звернення позивача до суду з позовом. Згідно ст.153 КЗпП України - на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, на власника покладається обов'язок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України - власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачу [PERSON] як вказувалося раніше, згідно акту про нещасний випадок та висновку ВТЕК, у вівці 32 років було встановлено 100% стійкої втрати професійної працездатності, безстроково, перша група інвалідності. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Суд враховує характер захворювання, пов'язаного з обмеженням в пересуванні, спілкуванні з оточуючими, необхідності стороннього догляду, максимальній втраті професійної працездатності, повній непрацездатності позивача тривалий час, безстроково; фізичних і моральних страждань позивача в зв'язку з цим; їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках. Відповідно до наслідків що наступили, які підтверджуються медичними документами, позов слід задовольнити частково та стягнути з ПАТ на користь позивача 100000 грн. у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму що вимагає позивач завищеною. Посилання відповідача на відсутність правонаступництва, суд вважає безпідставним. Дійсно з наданих представником відповідача наказів а.с.30-36 встановлено, що наказом ВО «Кривбасруда» від 17.07.1986 р. шахта «Об'єднана» виключена зі складу Першотравневого рудоуправління, та на її базі створена шахта «Першотравнева-2». Згодом згідно наказів ВО «Кривбасруда» від 26.12.1994 р. та 05.01.1998 р. на базі шахт «Першотравнева -1» та «Першотравнева-2» була створена шахта «Першотравнева» яка ліквідована, на її базі створена шахта «Первомайська-Дренажна». Згодом згідно наказу №262 від 29.07.1998 р. Міністерства промислової політики України було створено Управління «Кривбасгідрозахист» яке є правонаступником прав на обов'язків реорганізованого ВО «Кривбасруда» згідно п.5 наказу. Але по перше: шахта «Об'єднана» як видно з зазначених наказів була структурним підрозділом ВО «Кривбасруда», зазначена шахта не є самостійною юридичною особою, якою є ВО «Кривбасруда» куди позивач [PERSON] приймався на роботу згідно трудової книжки а.с.7-8. По друге: нещасний випадок з позивачем стався саме під час роботи в структурному підрозділі ВО «Кривбасруда» згудно акту про нещасний випадок а.см.4. По третє: ПАТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» є правонаступником реорганізованого ВО «Кривбасруда», що не заперечували сторони. Сукупність вказаних факторів свідчить про обов'язок відповідача як власника по відшкодуванню моральної шкоди потерпілим на виробництві. При частковому задоволенні позову та звільненні позивача від сплати судового збору - судовий збір в сумі 243,60 грн. слід стягнути з ПАТ на користь держави, згідно ст.88 ЦПК України. На підставі ст.ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial