Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до Білокуракинського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17.03.2014 року, згідно з договором іпотеки відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі, еквівалентному 6240 дол.США, що підлягає поверненню строком до 17 квітня 2014 року. На забезпечення повернення боргу між позивачем та відповідачем був укладений договір іпотеки від 17.03.2014 року, відповідно до якого відповідач передав позивачу в іпотеку квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Однак, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав та грошові кошти не повернув. На момент звернення до суду курс НБУ становить 26,8 грн./долар США, тобто, підлягаюча поверненню сума складає 167232 грн.. У зв'язку з чим після уточнення позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 20000 грн., та у рахунок погашення заборгованості в розмірі 140000 грн. за договором позики від 17 березня 2014 р., звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру за адресою: [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON], шляхом продажу з прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження, за початковою ціною 280000 грн. або ціною, що встановлюється на підставі експертної оцінки. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, надавши пояснення, аналогічні викладеному в позовні заяві. Доповнивши, що в 2014 році він направляв відповідачу вимогу про усунення порушень, на яку відповіді не отримав. З відповідачем він зв'язок не підтримує і де він на даний час перебуває, не знає. Відповідач в судове засідання 04.10,2018р., 02.11.2018р., та 22.11.2018 року не з'явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином на підставі п.19 Перехідних Положень ЦПК України та Законів України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" і "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило. 02.11.2018 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази кожен окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії договору позики від 17.03.2014 року, відповідач отримав від позивача в позику грошові кошти в сумі, еквівалентній 6240 дол.США, що за курсом Національного банку України становить 59904,00 грн. Позичальник зобов'язався повернути позикодавцю суму, еквівалентній 6240 доларам США 00 центам, не пізніше сімнадцятого квітня дві тисячі чотирнадцятого року (а.с. 57). З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за договором позики від 17.03.2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір іпотеки від 17.03.2017 року, згідно умов якого [PERSON] передав [PERSON] в іпотеку квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.53-54). Позивач зазначив, що відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, та у строк, встановлений договором, борг не сплатив. Відповідно до ст. 1046 ЦК України («Договір позики») за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У ст. 1049 ЦК України визначено обов'язок позичальника повернути позику. Так, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 527 ЦК України Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 589 ЦК України У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з ч. 1 ст. 591 ЦК України Реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Стаття 33 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Статтею 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки. Положеннями частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.2 ст. 136 ЦПК України якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть сплачені, заява відповідно до статті 257 цього Кодексу залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли сплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення. Оскільки ухвалою суду від 04.10.2018 року позивачу було відстрочено сплату судового збору до винесення судового рішення по справі, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1600 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved