Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

19.09.2016 року [PERSON] звернулась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з цивільним позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Позов мотивовано тим, що 24.12.2013 року помер дід позивача - [PERSON], який у відповідності до заповіту від 05.02.2008 року заповів все належне йому майно позивачу - [PERSON] Позивач зазначає, що вона прийняла спадщину за померлим [PERSON] та отримала свідоцтва про право на спадщину на частину спадкового майна. Разом з тим, оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул.Ковалівка (Комсомольська), 4 в с.Сьомаки Хмільницького району Вінницької області не представляється можливим, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на даний будинок. За таких обставин позивач просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул.Ковалівка (вул. Комсомольська), 4 в с.Сьомаки Хмільницького району Вінницької області, що належав померлому 24.12.2013 року [PERSON] У судове засідання позивач та її представник не зявились, представник позивача надала заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності та зазначила, що позовні вимоги визнає повністю та не заперечують проти їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлено завчасно і належним чином. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Свідоцтвом про смерть серії І-АМ №271768 (а.с.4) підтверджено, що [PERSON] помер 24.12.2013 року в с.Некрасово Вінницького району Вінницької області. Відповідно до заповіту від 02.02.2008 року, посвідченого секретарем Сьомаківської сільської ради, [PERSON] заповів належне йому майно, зокрема земельну ділянку та житловий будинок - [PERSON]. Заповіт зареєстровано в реєстрі за №4. Заповіт не змінено і не відмінено (а.с. 5, 49). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, серед якого житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який розташований по вул.Ковалівка (вул. Комсомольська), 4 в с.Сьомаки Хмільницького району Вінницької області. Вказане підтверджується довідкою Сьомаківської сільської ради №613 від 15.07.2016 року (а.с.10), а також витягом із погосподарської книги №3 від 11.07.2016 року (а.с.13-14). Технічні характеристики будівель наведені в технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданий АПНВП "ВІЗИТ" від 09.08.2016 року (а.с.6-8). При цьому суд враховує, що у технічному паспорті відсутні відмітки що про те, що дане нерухоме майно є самочинно побудованим, наявний запис про відсутність правовстановлюючих документів. Як вбачається з технічного паспорта житловий будинок та господарські споруди були збудовані 1964, 1970 роках. Довідкою Сьомаківської сільської ради №684 від 12.08.2016 року (а.с.12) підтверджено, що [PERSON], який помер 24.12.2013 року, постійно проживав та був зареєстрований [INFO]. На день смерті [PERSON] разом з ним ніхто не проживав та не був зареєстрований. Витягом із розпорядження Сьомаківської сільської ради №1 від 19.01.2016 року (а.с.9) підтверджено, що вул.Комсомольська в с.Сьомаки перейменовано на вул.Ковалівка з відповідними номерами домогосподарств. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року N 1952-ІV, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. На час виникнення спірних правовідносин діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, згідно із ст. 1, ст. 6 якої встановлено, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР проводять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Відповідно до пп. 6-7 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року №5-24/26, дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян. Отже, судом встановлено, а також доведено належними та допустимими доказами факт належності вищевказаного будинку з господарськими будівлями та спорудами [PERSON] Здобуті докази свідчать про те, що за життя він володів, користувався та розпоряджався вищевказаним будинковолодінням, яке перебувало у його власності, відповідно до вимог діючого на той момент законодавства. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. З довідки Сьомаківської сільської ради №597 від 11.07.2016 року (а.с.11) встановлено, що спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] являються його діти: [PERSON] та [PERSON] Спадкоємцем за заповітом являється - [PERSON] Свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-АМ №426114 (а.с.70) підтверджено, що 09.02.1980 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №223. Прізвища подружжя після укладення шлюбу - [PERSON]. З копії спадкової справи (а.с.45-60), заведеної приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу [PERSON], вбачається, що після смерті [PERSON], який помер 24.12.2013 року, заведено спадкову справу №36/2014. З заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулась - [PERSON], якій було видано свідоцтва про право на спадщину на частину спадкового майна. Інші спадкоємці по даній спадковій справі з заявами про прийняття та/або про відмову від спадщини не звертались та відповідно свідоцтва про право на спадщину не видавались. Листом приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу [PERSON] (а.с.15) [PERSON] повідомлено, що свідоцтво на право на спадщину на спадкове майно, зокрема на будинок, не може бути видано, у разі відсутності правовстановлюючих документів, рекомендовано звернутись до суду. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах не заборонених законом. За таких обставин, наявні підстави для задоволення позовних вимог, оскільки матеріалами справи, дослідженими судом, доведено, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, яка у строк, визначений статтею 1270 ЦК України, подала заяву про прийняття спадщини та отримала свідоцтва про право на спадщину на частину спадкового майна. Відповідач [PERSON] визнає позов в повному обсязі, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, а тому перешкод в прийнятті позивачем спадщини суд не вбачає. Судові витрати залишити за сторонами.

Outcome: approved