Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

12.07.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначає, що відповідач [PERSON] є батьком народженої нею дитини - [PERSON] , [INFO] . Згідно судового наказу від 24.05.2018 року, відповідач сплачує аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.05.2018 року і до повноліття дитини. Однак після ухвалення судового рішення, з травня 2019 року, матеріальне становище позивачки, яка втратила роботу, вимушена винаймати житло, значно погіршилось, а тому, враховуючи також збільшення цін на ліки, продукти харчування та одяг, просить суд змінити спосіб стягнення аліментів та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до її повноліття. 24.12.2019 року відповідач направив відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що частково визнає позовні вимоги та не заперечує сплачувати аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. щомісяця, до повноліття дитини. Послався на те, що зміст позовної заяви [PERSON] містить ряд суперечливих тверджень, які повністю спростовуються змістом її ж позовної заяви про позбавлення батьківських прав від 25.07.2018 року, тобто, обставини на які посилається позивач, як підставу своїх позовних вимог, існували на час ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів. Окрім того, вважає, що оскільки він не має постійної роботи та постійного заробітку, підстави для зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на стягнення аліментів у відсотках від заробітної плати, відсутні. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив про задоволення позову з підстав викладених у позовній заяві. Вимоги, щодо стягнення аліментів у розмірі від частки заробітку відповідача представник позивача обґрунтував тим, що відповідач має постійне місце роботи про що особисто заявляв в судовому засіданні у справі про позбавлення батьківських прав. На підтвердження до матеріалів справи долучено копію диску із записом судового засідання у справі № 486/965/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, де в судових засіданнях 21.06.2019 року на 2хв. 26сек. та 17.12.2019 року - з 3хв.10сек. по 4хв.20сек. відповідач [PERSON] пояснював, що працює за договорами. З`ясувавши правову позицію сторін та дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до наступного. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 10.08.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області вбачається, що батьками народженої [INFO] [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 3). За судовим наказом Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 24.05.2018 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття (а.с. 4). Позивач посилається на те, що розмір стягнутих з відповідача аліментів є недостатнім для утримання дитини, а тому просить змінити спосіб стягнення аліментів та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку, до повноліття дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікованою Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. З довідки складеної відділом ДВС про нарахування заборгованості по аліментним платежам від 19.03.2019 року вбачається, що у 2019 році розмір стягуваних з відповідача аліментів складав у січні-лютому 1 014.00, у березні - 1 164.00 грн. на місяць (а.с. 6). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 11 ЗУ "Про охорону дитинства", батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ч.ч. 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України). Відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до Законів України. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства», передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.7, ч.8 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Частинами другою та третьою статті 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно положень ст. 183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням, як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183,184 СК України. Верховний суд України у правовій позиції викладеній в постанові від 05.02.2014 року у справі №6-143цс13 зазначив, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо покращення права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року, який набув чинності 08.06.2017 року, частина 3 ст. 181 СК України «Способи виконання батьками обов`язку утримання дитини» була викладена в іншій редакції. Зокрема положення цієї частини приписують, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. З`ясувавши обставини справи, суд вважає що позовні вимоги [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, фактично мають на меті збільшення розміру аліментів. При цьому, з урахуванням вимог закону, зміна розміру аліментів, відповідно до ст. 192 СК України, не може вважатись виходом за межі заявлених вимог та є належним способом захисту прав позивача. Законом України "Пpo Державний бюджет нa 2020 рік" передбачено, що прожитковий мінімум складає: на дитину віком дo 6 років починаючи з січня 2020 року - 1779 грн., з липня - 1859 грн., з грудня - 1921 грн.; на дитину вікoм від 6 дo 18 рокiв, починаючи з січня 2020 року - 2218 грн., з липня - 2318 грн., з грудня - 2395 грн.. Індекс споживчих цін в Україні, за даними Державної служби статистики у березні 2020 року склав 100.8 %. Згідно ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. З огляду на викладене, враховуючи зростання рівня інфляції та індексу споживчих цін, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, обґрунтованими. При цьому суд враховує позицію відповідача, який посилається на відсутність у нього постійного місця роботи та сталого заробітку, що ускладнить виплату аліментів у частці від заробітної плати, а тому просив суд про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн.. Таким чином, враховуючи стан здоров`я відповідача, його матеріальне становище, працездатний вік, відсутність на утриманні інших дітей, непрацездатних дружини, батьків та виходячи, як з найкращого забезпечення інтересів дитини, суд вважає, що розмір аліментів в сумі 3000 грн. у повній мірі відповідатиме вимогам закону, щодо забезпечення достатнього рівня життя, фізичного, інтелектуального, духовного і соціального розвитку дитини та прожитковому мінімуму, встановленому законом, для дітей відповідного віку. При цьому судом не приймається твердження представника позивача про наявність у відповідача постійного місця роботи, оскільки матеріали справи таких відомостей не містять, а інших доказів, окрім усних тверджень, сторонами не представлено. За такого, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню шляхом зміни розміру аліментів, що присуджені до стягнення з відповідача [PERSON] на її користь, у розмірі 3000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ч.2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до п.23) Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зважаючи на те, що позивача при зверненні до суду було звільнено від сплати судового збору па підставі п.3) ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial