Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить встановити факт її проживання з [PERSON], [INFO], однією сім'єю без шлюбу з 2003 року по час відкриття спадщини та змінити черговість одержання її права на спадкування за законом, як спадкоємця [PERSON], з четвертої черги спадкування на першу чергу спадкування. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.10.2017 р. помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме квартиру [ADDRESS]. З січня 2003 року [PERSON] проживав однією сім'єю з [PERSON] без офіційної реєстрації шлюбу. [PERSON] з 10.01.2012 р. була зареєстрована за адресою [ADDRESS], за якою проживав також [PERSON] та його матір. З матір'ю [PERSON] [PERSON] позивач мала теплі, дружні та довірчі відносини, здійснювала догляд як за [PERSON] так і за [PERSON] Жоден член родини не цікавився та не виявляв турботи, не підтримував родинних стосунків з [PERSON], не надавав ніякої матеріальної допомоги на лікування, не брав участі у витратах на поховання. [PERSON] за життя тяжко хворів та потребував піклування, часто перебував на лікуванні у стаціонарі, потребував постійного догляду, оскільки сам не міг опікуватись власним здоров'ям; значний період спільного життя з [PERSON], у зв'язку із станом здоров'я не працював, через що матеріальні витрати лягли на плечі [PERSON] Зважаючи на викладенні обставини, позивач вважає, що має право на зміну черговості в спадкуванні. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22.01.2018р. відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання у порядку загального позовного провадження (а.с. 51). 16.02.2018 р. від представника [PERSON] [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволені позову у зв'язку з безпідставністю та необґрунтованістю. Відповідач вважає, що в позовній заяві відсутні будь які обґрунтування заявлених вимог стосовно встановлення факту спільного проживання однією сім'єю, розподілення спільного бюджету та ведення спільного господарства. Зазначено, що [PERSON] не був чоловіком похилого віку, особою пенсійного віку, не мав жодної групи інвалідності, не знаходився у безпорадному стані в порядку ст. 1259 ЦК України, а також міг самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки та самостійно забезпечувати умови свого життя (а.с. 58-63). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19.02.2018р. задоволено клопотання представника позивача [PERSON] [PERSON] [PERSON] про витребування доказів (а.с. 77, 78). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03.05.2018р. залучено до участі у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу та зміни черги спадкування у якості співвідповідача [PERSON] (а.с. 116, 117, 118, 119). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09.07.2018р. задоволено клопотання представника позивача [PERSON] [PERSON] [PERSON] про виклик свідків, клопотання представника відповідача [PERSON] [PERSON] [PERSON] про виклик свідка та клопотання представника відповідача [PERSON] [PERSON] [PERSON] про виклик свідків (а.с.134-136,137-139). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09.07.2018р. задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] [PERSON] [PERSON] про витребування доказів (а.с. 140, 141, 142, 143). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09.07.2018р. підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні (а.с. 148, 149). В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві. Позивач пояснила, що вона працювала неофіційно на Бессарабському ринку, останній час робила продавцем на базарі Юність. [PERSON] останні п'ять років майже ніде не працював, кошти в сім'ю заробляла вона, які витрачали на проживання та лікування [PERSON] під час загострення його хвороб. Менш ніж за місяць до смерті [PERSON] заніс трудову книжку для працевлаштування двірником на Паркових озерах, там його прийняли на роботу за договором, вона допомагала чоловіку в роботі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала з підстав викладених у відзиві. Пояснила, що з батьком [PERSON] вона зустрічалась таємно та періодично через 3-4 місяці, один одного вони вітали з усіма святами, зв'язку ніколи не втрачали, вдома у батька вона була не часто. На прохання батька коли йому було потрібно вона давала по 200-500 грн. Позивача вона бачила двічі, батько назвав позивача, як співмешканку. Конфлікт з позивачем у батька був у вересні 2012 року, тоді останній виганяв позивача з дому. Виселилась позивач зі своїми речами при дільничному інспектору у її (відповідача) присутності. Про смерть батька позивач повідомила по телефону її матір. З ким батько живе її не цікавило. Представники відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечували, зазначили, що доказів наявності спільного бюджету і ведення спільного господарства суду не надано, [PERSON] допомагала батьку коштами, купувала йому речі, цигарки. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача [PERSON], відповідача [PERSON], представників відповідача [PERSON] [PERSON], [PERSON], представника відповідача [PERSON] [PERSON], допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 14.10.2017 року помер [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 99). З довідки про причину смерті [PERSON] від 16.10.2017 р. вбачається, що причиною смерті стала токсична дія роз'їдаючої речовини (а.с. 19, 20). Як встановлено в судовому засіданні, відповідачі [PERSON] та [PERSON] (до реєстрації шлюбу - [PERSON]) Д.В. є доньками померлого [PERSON], отже являються спадкоємцями першої черги (а.с. 101, 109, 109 зв.). З копії спадкової справи № 1148/2017 (02-14) щодо майна померлого [PERSON] (а.с.92-110) встановлено, що 16.11.2017 року до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] та 08.12.2017 року - [PERSON] (а.с. 93, 98 зв.). Нотаріусом відповідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а.с. 97-98) не встановлено складеного [PERSON] за життя заповіту. Відповідно до інформаційної довідки Комунального підприємства КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 18.12.2017р. квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована на ім'я [PERSON]: ? частини на підставі договору дарування, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 13.09.2006р., №7376, зареєстрованого в бюро 18.09.2006 р., за реєстровим №4115, в реєстровій книзі д.258-285, та ? частини на підставі свідоцтва на право на спадщину, виданого 10-ю Київською державною нотаріальною конторою 21.02.2001р., №1н-549, зареєстрованого в Бюро 25.04.2001р., за реєстровим №4115, в реєстровій книзі д.285-277 (а.с. 106 зворот). Звертаючись до суду з позовною вимогою про встановлення факту проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] з 2003 року по час відкриття спадщини позивач посилається на те, що встановлення такого факту необхідно для отримання спадщини, оскільки визнання факту проживання однією сім'єю не менше п'яти років до дня відкриття спадщини призводить до визнання позивача спадкоємцем четвертої черги відповідно до ст. 1264 ЦК України. На підтвердження даної вимоги вказує, що з 2003 року вона та [PERSON] проживали разом як сім'я, були пов'язані спільним побутом та вели спільне господарство, мали взаємні права та обов'язки. Згідно копії паспорту [PERSON] вбачається, що зареєстрованим місцем проживання з 10.01.2012 року є [ADDRESS] (а.с. 7 зворот), власником якої був [PERSON] Допитана в судовому засіданні свідок з боку позивача [PERSON] засвідчила, що з позивачем сусіди, поживають на одній площадці, [PERSON] знає вже років 15. Позивач спочатку до того як почала зустрічатися з [PERSON] знімала квартиру, потім [PERSON] забрав жити до себе. Вона щодня заходила у квартиру [NUMBER]. Позивач доглядала за хворою тіткою [PERSON] (матір'ю [PERSON]). У квартирі [PERSON] робила ремонт. Гроші у позивача та [PERSON] були спільні, лежали в ящику в меблевій «стінці», ще вони окремо відкладали за життя тьоті [PERSON] на ритуальні послуги. Люба та [PERSON] все робили разом, позивач готувала для сім»ї, на свята [PERSON] дарував позивачу квіти. Працюючи на водоканалі, [PERSON] простудив ноги, які у нього часто боліли, тому при загостреннях хвороби ледве ходив. Документи на квартиру були на зберіганні у неї, а коли тьотя [PERSON] померла, тоді документи забрала сестра [PERSON]. [PERSON] добре відносився до [PERSON], любив позивача, сварка між ними була один раз коли викликали міліцію, після чого [PERSON] у позивача просив пробачення. [PERSON] мав цукровий діабет, асму, інфікували його гепатитом С. [PERSON] не був, коли у нього боліли ноги, погано ходив, за ним доглядала позивач. [PERSON] з позивачем були одна сім»я, вели спільне господарство, їздили до [PERSON] в село, звідки привозили продукти, разом ходили на базар, все робили спільно. Свідок [PERSON] засвідчив, що є сусідом позивача, їхні квартири поруч, позивач живе біля нього близько 13 років. Він постійно спілкувався з [PERSON] та [PERSON], останні мали спільне господарство, завжди були разом. З приходом [PERSON] побутові умови в квартирі [NUMBER] змінились, там зробили ремонт, [PERSON] почав краще одягатись, був доглянутий. Позивач працювала на Бесарабському ринку. Його запрошували на день народження у квартиру [NUMBER], там позивач та [PERSON] поводились, як подружжя. [PERSON] скаржився, що у нього болять ноги та при лікуванні зубів йому занесли гепатит [PERSON] років у квартирі [NUMBER] ще жили донька позивача та онук. [PERSON] любив онука, як рідного, також [PERSON] говорив, що дуже любить позивача. Одного разу після сварки позивач пішла від [PERSON], тоді [PERSON] при всіх сусідах просив у [PERSON] вибачення. [PERSON] робив періодично, останній час перед смертю працював двірником на Паркових озерах, скаржився, що робити важко, бо болять ноги. Свідок [PERSON] засвідчила, що багато років знає сім'ю [PERSON], живуть в одному під'їзді. Позивач у квартирі [ADDRESS] проживала на правах дружини [PERSON]. Після смерті матері [PERSON] вони разом купували меблі, зробили хороший ремонт, порядок в квартирі підтримувала позивач. Вона завжди бачила разом позивача та [PERSON]. Останній часто гуляв з [PERSON] онуком та всім говорив, що то його онук. Позивач у їхньому будинку живе вже років 15. При спілкуванні [PERSON] їй говорив на позивача «моя [PERSON]». Перед смертю скаржився, що болять ноги, йдучи по східцях тримався за перила, ходив в магазин, по двору, з милицями та ковінькою не ходив. [PERSON] з [PERSON] жили однією повноцінною сім'єю, їздили на море, все робили вдвох, спільно, [PERSON] їздив до родичів позивача в село, казав, що їде до тещі в село, звідти привозили продукти, весь побут у них був разом. Свідок [PERSON] засвідчила, що живе в будинку [ADDRESS] з 2004 року, знає позивача та спадкодавця років 5-6 весь цей час як подружжя, бо вони завжди були разом. Років два тому вона була на дні народження у Любиного чоловіка [PERSON] та лише нещодавно дізналася, що вони не в шлюбі. [PERSON] їздив в село, вони разом виховували онука позивача, з дитиною [PERSON] ходив на рибалку. Останній час бачила, що [PERSON] ішов на роботу в 6.00 та повертався в 12.00. Свідок з боку відповідача [PERSON] [PERSON] засвідчила, що [PERSON] був її чоловіком, з яким вони розійшлися коли [PERSON] було менше року, так як [PERSON] знайшов іншу жінку. Шлюб вони розірвали у 1989 році з ініціативи [PERSON] за рішенням суду. У 2012 році [PERSON] хотів поновити стосунки, тоді зустрівся з дочкою [PERSON] та зателефонував їй (свідку). Вона приїхала у вересні-жовтні 2012 року на 3-4 дні у квартиру [ADDRESS] на запрошення [PERSON], який запропонував разом жити, на що вона майже згодилась. Після того [PERSON] разів три приїжджав до неї в м. Березань, де вона стала жити з 2008 року. Коли вона була у [PERSON], то бачила на лавочці жінку біля якої була міліція, тоді [PERSON] говорив, що то його співмешканка, з якою він хоче розійтися та почати відносини з нею. До ремонту вони часто були у квартирі у [PERSON]. [PERSON] інколи просив гроші у неї, частіше просив у дочки [PERSON], на стан здоров'я він не скаржився, любив рибалку, ходив пішки, нарікань на самопочуття не було, сам себе забезпечував. Востаннє з [PERSON] вона спілкувалась у 2015 році, про іншу жінку він не говорив. [PERSON] випивав, проте себе контролював. Свідок з боку відповідача [PERSON] [PERSON] засвідчила, що [PERSON] [PERSON] її молодший брат, позивач співмешканка брата. Мати її познайомила з позивачем, як з квартиранткою. Відносини у неї з [PERSON] були погані, бо позивач хотіла квартиру. [PERSON] віддав їй документи на квартиру у 2012 році після бійки, так як боявся, щоб [PERSON] нічого з квартирою не зробила. [PERSON] вигнав позивача з квартири, хотів, щоб остання виписалась з квартири, ходили в ЖЕК, написав заяву на виписку. У подальшому з ЖЕКу телефонували, що не виписали, бо позивач сказала, що помирились. [PERSON] маніпулювала [PERSON], який був заляканий, бо хотів випити. [PERSON] їй по телефону говорив, що з позивачем часто були скандали, він [PERSON] виганяв, проте через день та поверталась назад, тоді вони разом пили. Після смерті матері її в квартиру не впускали, тому про ремонт їй нічого не відомо. Позивач забороняла їй спілкуватись з [PERSON]. Брат їй скаржився, що він всю зарплату віддавав позивачу, а потім позичав гроші у сусідів на цигарки. В безпорадному стані [PERSON] ніколи не був. Зареєстрував позивача у квартирі [PERSON] після смерті матері, яка не надавала згоди на таку реєстрацію. Свідок з боку відповідача [PERSON] [PERSON] засвідчила, що вона була дружиною [PERSON], відповідач [PERSON] їх донька. В шлюбі з [PERSON] вони перебували з 21.02.1992 року по 24.06.1997 року, відразу жили в Києві. Після народження [PERSON] сім'єю переїхали жити в Світловодськ. [PERSON] завжди працював, в тверезому стані був добрим сім'янином, люблячим батьком, проте коли випивав, то з ним неможливо було жити. [PERSON] намагався по декілька місяців не вживати спиртне, було таке, що пив, проте міг себе «взяти в руки». [PERSON] хворів на хронічну астму, кашляв, проходив періодично медикаментозне лікування. Десь у 2003 році [PERSON] до них приїжджав на один день у гості, ще один раз приїздив у 2005 році, проте тоді їх вдома не застав, так як вони поїхали на море. Про [PERSON] вона дізналась від куми, яка повідомила, що [PERSON] більше 10 років проживав з позивачем. Суд приймає до уваги пояснення всіх свідків, при цьому показами свідків з боку відповідачів не спростовано факт тривалого проживання позивача та [PERSON] однією сім'єю. Наявність одного конфлікту 18.09.2012 року між [PERSON] та [PERSON] у зв'язку з яким позивач викликала міліцію (а.с. 166) не доводить обставин окремого їх мешкання, оскільки, як пояснила колишня дружина [PERSON] [PERSON], в стані алкогольного сп'яніння спадкодавець був нестерпним, до того ж свідки з боку позивача повідомили, що після вказаного конфлікту [PERSON] у позивача просив вибачення за свою негативну поведінку. Також з пояснень свідка з боку відповідачів [PERSON] спадкодавець їй говорив, що всю заробітну плату він віддавав позивачу; свідок [PERSON] засвідчила, що у [PERSON] та [PERSON] були спільні кошти, які вони зберігали у одному місці та спільно ними розпоряджались, що свідчить про їх спільний бюджет, стійкі сімейні стосунки, ведення спільного господарства. Підтвердження цього також є реєстрація позивача спадкодавцем в належній йому на праві власності квартирі. При цьому суд також враховує наступне. Як роз'яснено у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли та продовжують існувати після набрання ним чинності. Виходячи із принципу незворотності дії у часі, встановленого ч. 1 ст. 58 Конституції України та ст. 5 ЦК України, на правовідносини, що виникли раніше дія вказаних нормативних актів не поширюється. Інститут спільного проживання осіб як чоловіка і жінки, який породжує юридичні наслідки, передбачений Цивільним кодексом 2004 року і такий факт може бути встановлений лише з 01 січня 2004 року. Таким чином, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для встановлення факту проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON], оскільки вони проживати однією сім'єю, були пов'язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов'язки, що підтверджено свідками та наявними в матеріалах справи доказами, тому у суду немає жодних правових підстав ставити під сумнів встановлення заявленого позивачем факту, який згідно принципу незворотності дії закону у часі та п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України підлягає до встановлення з 01 січня 2004 року по день смерті [PERSON] Позивач також просить змінити черговість одержання її права на спадкування за законом як спадкоємця [PERSON] з четвертої черги спадкування на першу чергу спадкування. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Як зазначено вище, позивач [PERSON], як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до відкриття спадщини, має право на спадкування за законом у четверту чергу. Статтею 1259 ЦК України визначено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Як зазначається в п. 5.2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред'явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин. В зазначеній категорії справ підлягає встановленню судом також факт належності сторін до спадкоємців за законом різних черг. Слід зазначити, що зміна черговості спадкування лише надає право спадкоємцю наступної черги на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, а не визнає його спадкоємцем цієї черги. Отримавши право на спадкування разом із спадкоємцями іншої черги, такий спадкоємець вважається спадкоємцем тієї черги, до якої він належить відповідно до статей 1261 - 1265 ЦК України. Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснено, що під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Доказами безпорадності спадкодавця можуть бути документи, що підтверджують тяжкість стану здоров'я: виписки з історії хвороби, амбулаторні картки, висновки медичних закладів, документи про інвалідність тощо. Отже, безпорадність особи пов'язана саме зі станом її здоров'я. Належних та допустимих доказів щодо перебування [PERSON] тривалий час у безпорадному стані, що потребував опіки, матеріального забезпечення, як визначено ст.1259 ЦК України, стороною позивача не було надано. При цьому судом встановлено, що [PERSON] до дня своєї смерті працював, отримував заробітну плату, каліцтва не мав. Зазначені в медичних документах діагнози, які мав [PERSON] свідчать про наявність у нього ряду хвороб, але про перебування у зв'язку з цим у безпорадному стані спадкодавця жодного доказу не було надано. До того ж сама позивач пояснила суду, що у безпорадному стані [PERSON] не був, за життя він сам себе обслуговував, ходив, обходився без сторонньої допомоги. Зміна черговості одержання права на спадкування - це виняток із правила черговості, що застосовується лише тоді, якщо в судовому порядку належним чином встановлено всі обставини, передбачені ч. 2 ст. 1259 ЦК, на підставі яких суд вправі ухвалити відповідне рішення. За встановлених обставини, правові підстави для застосування ст.1259 ЦК України та зміни черговості на одержання права на спадкування з четвертої на першу чергу [PERSON] відсутні. Отже, позовні вимоги [PERSON] про зміну черги спадкування задоволенню не підлягають. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України також пропорційно до задоволених вимог підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача сплачений останньою судовий збір в дохід держави, а саме в сумі по 320 грн. 00 коп. з кожного з відповідачів.

Outcome: partial