Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

24 вересня 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинку [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що їй відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.12.2013, посвідченого державним нотаріусом Другої миргородської державної нотаріальної контори Смага Л.М. та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на праві власності належить житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] . Крім неї в будинку зареєстрована [PERSON] , яка не проживає в будинку понад 6 місяців. Оскільки відповідач не проживає в будинку, у неї виникають проблеми пов`язані з необхідністю оформлення субсидії по оплаті послуг з газопостачання та електропостачання, тому вона змушена звернутися до суду. Ухвалою суду від 29.09.2020 відкрито провадження по вищезазначеній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, проти постановлення заочного рішення не заперечувала (а.с. 43). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася повторно, про місце та час розгляду справи належно повідомлена за адресою місця реєстрації та шляхом публікації оголошення на веб-сторінці Миргородського міськрайонного суду, офіційного веб-порталу судової влади (а.с. 17,33,35,40,42). Свідок [PERSON] в судовому засіданні 01.12.2020 суду пояснив, що він проживає по сусідству з позивачем [PERSON] та знає [PERSON] , яка проживала по [ADDRESS] у [PERSON] . Стверджував, що відповідач давно, більше 6 місяців, не проживає в с. Гаркушинці. Враховуючи згоду позивача суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст.223 ч.4 ЦПК України та ухвалення заочного рішення відповідно до ст.280 ЦПК України. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до статті 7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.12.2013, посвідченого державним нотаріусом Другої миргородської державної нотаріальної контори Смага Л.М. та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] (а.с. 4-5). В зазначеному будинку відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Гаркушинської сільської ради від 18.09.2020 року за адресою [ADDRESS] , крім позивача зареєстрована [PERSON] , [INFO] з 07.02.2017 року. За вказаною адресою [PERSON] не проживає. (а.с.6). Відповідач в житловому будинку фактично не проживає, речей, які їй належать не має, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Гаркушинської сільської ради від 18.09.2020 року та беззаперечними твердженнями свідка в судовому засіданні (а.с. 6). Таким чином, оскільки судом достовірно встановлено, що [PERSON] , без поважних причин не проживає в житловому будинку [ADDRESS] , речей в будинку не має, з метою усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження власником своїм майном, суд вважає, що вимога позивача про визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням підлягає до задоволення, що є підставою для зняття її з реєстрації за вказаною адресою згідно ст.7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні". Судові витрати підлягають до стягнення із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved