Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

15 липня 2015 року позивач звернулись до суду із вказаним вище позовом. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач вказувала, що вона є власником 1/2 частини житлового будинку з частиною надвірних споруд та будівель по вул. Щорса, 35-а в м.Ржищів Київської області. Співвласником даного будинку є [PERSON], якому також належить 1/2 його частина. Відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідачу було запропоновано відділом АПБ "Агропроект" варіант можливого розподілу земельної ділянки, але він відмовився його підписувати. Позивач хоче оформити належним чином своє право власності на частину земельної ділянки. Посилаючись на ст. 120 ЗК України, ст.ст. 815, 820 ЦК України позивач просила виділити їй в натурі 1/2 частину земельної ділянки, розташованої за адресою: Київська область, м.Ржищів, вул.Щорса, 35-а, відповідно до її частки в житловому будинку. У судове засідання позивач не з'явилась, подавши заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила розгляд справи проводити без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 25 жовтня 2008 року [PERSON] придбала 1/2 частину житлового будинку за за адресою: м.Ржищів, вул. Щорса, 35-а. Вказаний договір зареєстрований в Державному реєстрі правочинів (а.с.7, 8, 9) Також, судом встановлено, що на підставі звернення [PERSON] з проханням встановити межі щодо домоволодіння між нею та сусідкою [PERSON] було створено комісію та 29 березня 2011 року проведено виїзне засідання. Комісією запропоновано звернутись [PERSON] до відділу архітектури для замовлення проекту розподілу земельної ділянки (а.с. 11). Відповідно до акту комісії Ржищівської міської ради від 2 квітня 2015 року встановлено, що [PERSON] відмовився погодити проект розподілу земельної ділянки, обґрунтовуючи тим, що він ще не прийняв спадщину, також тим, що частина земельної ділянки, на яку претендує [PERSON] належить йому на праві приватної власності. Для підтвердження зазначених фактів [PERSON] документи не надав (а.с. 12). Згідно з висновком про можливість розподілу земельної ділянки, що виданий відділом містобудування, архітектури, ЖКГ та роботи з ОСББ № 04-49 від 18 лютого 2011 року, встановлено, що є можливим здійснення розподілу земельної ділянки в м. Ржищів по вул. Щорса, 35-а (а.с. 15). Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. В ст.1 протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними протоколом № 11) передбачено, зокрема, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 3 ст. 88 Земельного Кодексу України, учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки. Відповідно до ч. 4 ст. 88 та ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України, передбачається, що учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки; у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року Про практику застосування судом земельного законодавства при розгляді цивільних справ передбачено, що порядок користування спільною земельною ділянкою у тому числі і тією на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі і споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до ст. 88 ЗК України бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди не визначався, суду при визначенні частини спільної ділянки, права на користування якою має позивач, слід виходити з розміру його частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Згідно зі ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно зі ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна що є у спільній частковій власності. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем було надано на підтвердження варіантів розподілу земельної ділянки технічну документацію, виготовлену АПБ "Агропроект" (а.с. 13-15), відповідно до якого було запропоновано можливий варіант розподілу земельної ділянки у співвідношенні 1/2 до 1/2, що знаходиться в м.Ржищів по вул.Щорса, 35-а, відповідно до часток співвласників в житловому будинку, яка приймається судом як\~ належний та допустимий доказ, оскільки судом встановлено, що зазначена технічна документація є обґрунтованою, повною, сумніву не викликає, оскільки виконана організацією, яка має ліцензію на виготовлення даної документації. Суд вважає, що за таких обставин необхідно провести поділ земельної ділянки відповідно до часток співвласників в житловому будинку та запропонованого варіанту поділу, викладеного у технічній документації, оскільки такий варіант передбачає поділ в ідеальних частках сторін в праві власності на земельну ділянку. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивачів в частині розподілу земельної ділянки в натурі, оскільки вони відповідають вимогам ст. ст. 57-59 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд, незважаючи на те, що згідно позовних вимог позивач просить виділити їй в натурі 1/2 частину земельної ділянки, розташованої за адресою: Київська область, м. Ржищів, вул.Щорса, 35-а, відповідно до її частки в житловому будинку, виходячи з вимог ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України, з метою недопущення порушення прав позивача [PERSON] на земельну ділянку, вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на 1/2 частину земельної ділянки, що знаходиться у м. Ржищів Київської області по вул. Щорса, 35-а відповідно до її частки в житловому будинку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок на відшкодування судового збору.

Outcome: approved