Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до Люботинського міського суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що вона з 28 вересня 2012 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. В період шлюбу [INFO] у сторін народився син [PERSON] . Шлюбні відносини між сторонами стали погіршуватися, позивач не бажає їх поновлювати. Спільне життя сторін не склалося. Спільне проживання та ведення спільного господарства припинено. В зв`язку з вищевикладеним [PERSON] просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 28 вересня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис № 116. Позивач направила до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач у судове засідання не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не подавав. Зі згоди позивача та за наявності підстав, передбачених ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановляє заочне рішення. Із врахуванням неявки сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, знаходить, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлені наступні факти, що не оспорюють сторони, підтверджуються наданими суду доказами, та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 28 вересня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис № 116. В період шлюбу [INFO] у сторін народився син [PERSON] . Судом з`ясовано фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини звернення з позовом [PERSON] . Сторони не мають наміру зберегти сім`ю, через відсутність взаємопорозуміння, фактичне не проживання, а також те, що перебування в зареєстрованому шлюбі суперечить їх інтересам, тому суд враховуючи обставини справи вважає за доцільне шлюб розірвати. Сім`я розпалася остаточно через те, що сторони мають різні погляди щодо вирішення сумісних питань. Позивач не бажає відновлювати шлюбно-сімейні стосунки з відповідачем, який не скористався правом висловити сувою думку, щодо можливості збереження шлюбу. Шлюбні стосунки не можуть бути поновлені, шлюб існує формально, шлюбні відносини припинені, строк для примирення не потрібен, так як спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення для них. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.3,4 ст. 56 Сімейного кодексу України). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. На підставі ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, по подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Відповідно до вимог ст. 55 Сімейного кодексу України - Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Питання щодо судових витрат вирішити в порядку ст. 141, 142 ЦПК України.

Outcome: approved