Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

[PERSON], інтереси якої представляє адвокат [PERSON], звернулася в суд із позовом до Веряцької сільської ради Виноградівського району про стягнення шкоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що позивачці [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,0866 га, яка виділена для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул.Комсомольська, 52 в с.Веряця Виноградівського району. Рішенням 29-ої сесії 6-го скликання Веряцької сільської ради від 09.07.2013 року вирішено викупити від позивачки цю земельну ділянку для розширення площі під дитячий садок за ціну 16000,00 грн. Після прийняття цього рішення Веряцька сільська рада за земельну ділянку не розрахувалася, самовільно захопила ділянку, огородила парканом, встановили біотали та приєднали до дитячого садка. Плата за користування земельною ділянкою не здійснюється. Будь-які документи про придбання вказаної земельної ділянки відсутні, що кваліфікується як самовільне зайняття земельної ділянки. Позивачка позбавлена права розпоряджатися своєю власністю. Будь-яких дій на неодноразові звернення позивачки до відповідача з вимогою повернення самовільно захопленої ділянки, відповідач не вчиняє. Позивачка просить суд стягнути з відповідача кошти в сумі 39957,00 грн. за завдану матеріальну шкоду та 15000,00 грн. за завдану моральну шкоду. Крім цього позивачка понесла судові витрати: за сплату судового збору в розмірі 549,58 грн., за складання позовної заяви 3000,00 грн. та за проведення оцінки майна 1550,00 грн., які також просить стягнути з відповідача в свою користь. Позивачка та її представник в судове засідання не зявилися. Представник позивачки подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився. подав до суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника Веряцької сільської ради, позовні вимоги визнають. До заяви додано подання завідувача Веряцької ДНЗ №13 від 08.09.2015 року в.о.голови Веряцької сільської ради. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗК №040648, який виданий головою Веряцької сільської ради 22.11.2006 року на підставі рішення 1-ої сесії 5-го скликання №14 від 13.04.2006 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0866 га, яка розташована в с.Веряця, вул.Комсомольська, 52. Цільове призначення земельної ділянки будівництво та обслуговування житлового будинку. Рішенням 22-ої сесії 6-го скликання Веряцької сільської ради Виноградівського району №221 від 09.07.2013 року «Про викуп земельної ділянки для суспільних потреб» вирішено надати дозвіл Веряцькій сільській раді на викуп земельної ділянки від гр.[PERSON], мешканки [INFO] для розширення площі під дитячий садок в с.Веряця по вул.Комсомольська, 52, площею 0,0866 га в сумі 16000 грн. Позивач в позовній заяві зазначає, що після прийняття вказаного рішення Веряцька сільська рада за земельну ділянку не розрахувалася, будь-якої грошової компенсації не нараховує та не виплачує орендної плати, використовує земельну ділянку для власних потреб, будь-які документи для придбання вказаної земельної ділянки відсутні. Факт самовільного захоплення земельної ділянки підтверджується актом обстеження земельної ділянки №04/07-1, складений державним інспектором сільського господарства Закарпатської області [PERSON] від 27.01.2015 року. З даного акту вбачається, що будь-які документи про придбання вказаної земельної ділянки у Веряцькій сільській раді відсутні, що у відповідності до ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», ст.ст.125, 126 Земельного кодексу України кваліфікується як самовільне зайняття земельної ділянки площею 0,0866 га. 12.12.2014 року позивачка зверталася із заявою про вчинення злочину до Виноградівського РВ УМВС України в Закарпатській області, на що 16.02.2015 року їй було повідомлено, що по її заяві направлено листа до Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області для проведення перевірки викладених фактів у заяві. Відповідно до статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території. Відповідно до ст.212 Земельного кодексу України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Згідно приписів ст.ст.124, 125, 126 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На даний час вартість земельної ділянки становить суму 39957,00 гривень, що підтверджується звітом про оцінку майна від 28 липня 2015 року , складений оцінювачем [PERSON] Разом з цим у відповідності до ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або користувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування збитків. Судом встановлено, що відповідачем було порушене право позивачки на розпорядження, володіння та користування своєю власною земельною ділянкою, а це є безумовною підставою до задоволення позовних вимог щодо стягнення матеріальної шкоди, яка становить 39957,00 гривень. Крім того, позивачці завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в 15000, 00 гривень. У відповідності до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, зокрема яке полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Визначаючись із розміром відшкодування за завдану моральну шкоду, приймаючи до уваги принципи виваженості та справедливості, враховуючи неправомірні дії відповідача, позивачці була завдана моральна шкода, яка полягає у тому, що вона протягом двох років позбавлена права приступити до користування земельною ділянкою, позбавлена можливості розпочати будівництво, не отримувала від сільської ради за користування земельною ділянкою ніяких коштів, що безумовно призвело до порушення її звичного ритму життя, психологічних коливань та психічного дискомфорту, тому позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення шкоди за завдану моральну шкоду підлягають до задоволення. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши такі в сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача. Згідно приписів ч.1 ст.79 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. У відповідності до п.2 ч.3 ст.79 Цивільного процесуального кодексу України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, зокрема, належать витрати на правову допомогу. Крім цього, відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому сума судових витрат судового збору у розмірі 549,58 грн., що підтверджується квитанцією №14391044 від 06.10.2015 року, витрати на правову допомогу в розмірі 3000,00 грн., що підтверджується квитанцією від 06.10.2015 року та витрати за проведення оцінки майна в розмірі 1550,00 грн., що підтверджується квитанцією №35 від 13.08.2015 року також підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача в повному обсязі.

Outcome: approved