Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] сільської ради Близнюківського району Харківської області та [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з господарчими спорудами та будівлями в порядку спадкування за законом, в якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок літ. «А-1», житловою площею 72,3 кв.м., загальною площею 33,1 кв.м. з відповідними надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: вул. Новоселів, буд. 21, с. Верхньоводяне Близнюківського району Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого 23 квітня 2013 року. В обґрунтування позову посилається на те, що 14 листопада 1993 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку літ. «А-1», житловою площею 72,3 кв.м., загальною площею 33,1 кв.м. з відповідними надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: вул. Новоселів, буд. 21, с. Верхньоводяне Близнюківського району Харківської області. Після смерті [PERSON] спадкоємцем на спадкове майно була дружина спадкодавця, [PERSON] та діти спадкодавця, [PERSON] та [PERSON]. Спадщину після смерті чоловіка, дружина померлого, [PERSON], прийняла фактично, так як мешкала разом із спадкодавцем на день смерті. 25 вересня 2006 року померла [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку літ. «А-1», житловою площею 72,3 кв.м., загальною площею 33,1 кв.м. з відповідними надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: вул. Новоселів, буд. 21, с. Верхньоводяне Близнюківського району Харківської області, який належав [PERSON], померлому 14 листопада 1993 року, спадкоємцем якого була його дружина, [PERSON], яка прийняла спадщину, так як мешкала разом із спадкодавцем, але не оформила своїх спадкових прав. Після смерті [PERSON] спадкоємцем на спадкове майно був син спадкодавця [PERSON], згідно заповіту, складеного на його імя. Спадщину після смерті матері [PERSON] прийняв шляхом подання заяви про прийняття спадщини до Близнюківської державної нотаріальної контори Харківської області. 23 квітня 2013 року помер її чоловік [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку літ. «А-1», житловою площею 72,3 кв.м., загальною площею 33,1 кв.м. з відповідними надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: вул. Новоселів, буд. 21, с. Верхньоводяне Близнюківського району Харківської області, який належав [PERSON], померлому 14 листопада 1993 року, спадкоємцем якого була його дружина, [PERSON], яка прийняла спадщину, так як мешкала разом із спадкодавцем, але не оформила своїх спадкових прав, спадкоємцем якої був її син, [PERSON], який спадщину прийняв шляхом подання заяви про прийняття спадщини, але не оформив своїх спадкових прав. Вона звернулася до нотаріальної контори з питанням про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, який розташований за адресою: вул. Новоселів, буд. 21, с. Верхньоводяне Близнюківського району Харківської області, проте їй було повідомлено, що необхідно надати правовстановлюючі документи на спадкове майно. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Близнюківського району Харківської області в судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням справу розглядати без їх участі. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які особи, які беруть участь у справі посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, 14 липня 1993 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 15 листопада 1993 року серії ІV-ВЛ № 302809, виданого [PERSON] сільською радою Близнюківського району Харківської області, актовий запис № 44. 25 вересня 2006 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 27 вересня 2006 року серії І-ВЛ № 081483, виданого [PERSON] сільською радою Близнюківського району Харківської області, актовий запис № 30. 23 квітня 2013 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 25 квітня 2013 року серії І-ВЛ № 398067, виданого виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Близнюківського району Харківської області, актовий запис № 15. Відповідно до Свідоцтва про народження від 02 вересня 1947 року серії ЯР № 182835 на імя [PERSON], його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про шлюб від 18 лютого 1938 року № 6, виданого Новоолександрівською сільською радою Близнюківського району Харківської області, [PERSON] та [PERSON] є чоловіком та дружиною. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 23 серпня 1989 року, згідно свідоцтва про шлюб серії ІІІ-ВЛ № 406859, виданого виконавчим комітетом Лозівської міської ради депутатів Харківської області 23 серпня 1989 року. Після шлюбу [PERSON] отримала прізвище «Мирошниченко». Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають доньку [PERSON] (після шлюбу Гузь) [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії V-ВЛ № 282472 від 24 вересня 1990 року, актовий запис № 706. Після смерті чоловіка [PERSON] звернулася до Близнюківської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про прийняття спадщини, але листом від 23.03.2016 № 271/01-16 їй було запропоновано звернути до суду з питання визнання права власності на спадкове майно, оскільки відсутні правовстановлюючі документи. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводилось до початку розгляду справи по суті. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За статтею 49 Закону України «Про нотаріат» на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов'язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Статтею 1297 ЦК України, передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Пункт 23 Постанови Пленум Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» зазначає про обовязкову необхідність отримання позивачем відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину до звернення до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування. Необхідність відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування до звернення з позовом до суду обумовлена як необхідністю використання усіх засобів досудового врегулювання спадкового спору, так і тими обставинами, що нотаріус після заведення спадкової справи повинен отримати інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстру прав власності на нерухоме майно та з єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна та обовязково зясувати наявність спадкоємців, які мають право на обовязкову частку у спадщині, перелік яких визначено у статті 1241 Цивільного кодексу України і , в разі їх наявності, залучити їх до спадкової справи. Як вбачається з матеріалів справи, листом від 23.03.2016 № 271/01-16 Близнюківська державна нотаріальна контора Харківської області запропонувала позивачу звернутися до суду з питання визнання права власності на спадкове майно, тобто постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії не виносилась, що не заперечувала представник позивача під час розгляду справи. Суд, розглядаючи справу, не вправі підміняти собою інші органи, до компетенції яких віднесено здійснення певних дій і видача документів, зокрема не вправі перебирати на себе повноваження і функції нотаріуса по видачі свідоцтва про право на спадщину щодо конкретного майна у разі відсутності будь-якого спору з цього приводу. Таким чином, на момент звернення позивача до суду, не можна вважати, що спадкові права позивача порушені, не визнані або оспоруюються. З огляду на наведене, позовні вимоги є передчасними, що є підставою для відмови у задоволенні позову. При цьому, суд розяснює позивачу, що він не позбавлений можливості повторно звернутись до суду з вказаним позовом, якщо нотаріус відмовить їй у вчиненні нотаріальної дії по житловому будинку своєю постановою.

Outcome: dismissed