Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

12 березня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила стягувати із [PERSON] на її користь аліменти на їхнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн., щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначала, що вона та [PERSON] перебували у шлюбі, який розірвано рішенням суду, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дитина проживає разом із нею та перебуває на повному її утриманні, вона піклується про здоров`я та розвиток дитини, забезпечує сина належним харчуванням, необхідним одягом, створює умови для розвитку та проживання дитини. Відповідач своїх батьківських обов`язків належним чином не виконує, участі в утриманні сина не приймає, жодної матеріальної допомоги їй він не надає. Враховуючи рівень цін на продукти харчування, одяг, товари і послуги необхідні для нормального розвитку дитини, позивач вважає доцільним стягнення з відповідача аліментів на сина сторін [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн., щомісячно. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу у її відсутність та задовольнити позовні вимоги повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, до суду подав заяву, у якій просив розглянути справу у його відсутність, позов визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 квітня 2020 року розірвано укладений 30 серпня 2013 року шлюб між сторонами. Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із матір`ю та перебуває на повному її утриманні. Відповідач [PERSON] належним чином своїх батьківських обов`язків не виконує, матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина [PERSON] , який проживає з матір`ю та перебуває на повному її утриманні, позивачу добровільно не надає. Пред`явлений [PERSON] до суду позов про стягнення з нього аліментів на сина в розмірі 2500 грн. визнав повністю. Відповідно до ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом положень ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст. 141 СК України). Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно із ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У ч. 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що своїх батьківських обов`язків відповідач [PERSON] належним чином не виконує, матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина [PERSON] позивачу він не надає, позов визнав, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. При визначенні розміру аліментів на дитину у твердій грошовій сумі, суд враховує, що встановлений законом мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору звільняються. Виходячи з наведеного, згідно із вимогами ст. 141 ЦПК України із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved