Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

[PERSON] , діюча в інтересах [PERSON] (далі - позивач), через свого представника, звернулась з позовом до Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області (далі - відповідач), з вимогою: - визнати за позивачем право власності на Ѕ частку земельної ділянки, площею 3,5473 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Козинецької сільської ради Липовецького району Вінницької області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ВН №192009 виданого на підставі розпорядження №308 Липовецької райдержадміністрації від 10.12.2003, присвоєно кадастровий номер - 0522282600:06:000:0112, у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; - визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частку земельної ділянки, площею 3,5473 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Козинецької сільської ради Липовецького району Вінницької області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ВН №192009 виданого на підставі розпорядження №308 Липовецької райдержадміністрації від 10.12.2003, присвоєно кадастровий номер - 0522282600:06:000:0112, у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина. До складу спадкової маси увійшла земельна ділянка, площею 3,5473 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Козинецької сільської ради Липовецького району Вінницької області і належала спадкодавцю згідно Державного акту серії ВН №192009 від 10.12.2003 на право приватної власності на землю. Позивач та її сестра [PERSON] спадщину прийняли, оскільки спільно проживали та були зареєстровані зі спадкодавцем на день її смерті. Інший спадкоємець, а саме брат позивача та [PERSON] подав до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини. Утім нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на ім`я позивача та її сестри, оскільки у них знаходилась лише архівна копія державного акту, а також даний державний акт незареєстрований та не видавався, про що вказано у листі ГУ Держгеокадастру. Таким чином, позивач та її сестра позбавлені можливості реалізувати свої спадкові права. Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 16.07.2021 призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Також, витребувано від Липовецької державної нотаріальної контори матеріали спадкової справи до майна померлої [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подала, однак надала заяву, в якій зазначила про визнання позову та просила розгляд справи проводити без її участі. У судове засідання позивач та його представник не з`явились, однак останній у своїй заяві просив суд про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити. З огляду на те, що в підготовче судове засідання сторони не з`явились, суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить у даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 7). Після її смерті відкрилась спадщина. До складу спадкової маси увійшла земельна ділянка, площею 3,5473 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Козинецької сільської ради Липовецького району Вінницької області і належала спадкодавцю згідно Державного акту серії ВН №192009 від 10.12.2003 на право приватної власності на землю (а.с. 19). Згідно довідки виконкому Козинецької сільської ради (а.с. 8) слідує, що померла [PERSON] на день смерті [INFO] , була зареєстрована та постійно проживала в [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] за вказаною адресою були зареєстровані та проживали слідуючі особи: дочки [PERSON] , [PERSON] та внуки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно розпорядження №8 від 14.01.2005 (а.с. 13) призначено піклувальником над інвалідом дитинства, [PERSON] , 1986 року народження, її сестру, [PERSON] . Із інформації наданої нотаріальною установою після смерті [INFO] [PERSON] спадкова справа не заведена. Судом встановлено, що спадщину за законом прийняли сторони спору, будучи дітьми спадкодавця, отож спадкоємцями за законом першої черги, відтак спадщина їм належить з моменту відкриття. Позивач та її сестра [PERSON] проживали та були зареєстровані зі спадкодавцем на день її смерті, що підтверджується довідкою органу місцевого самоврядування (а.с. 9). Інший спадкоємець, а саме брат позивача та [PERSON] подав до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини (а.с. 18). Утім нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на ім`я позивача та її сестри, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, державний акт незареєстрований та не видавався, про що свідчить відповідь відділу у Липовецькому районі ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області (а.с. 20). Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як визначено в ст.ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Як визначено в ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У силу вимог ст. 1217 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Згідно ч. 1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. В силу ч. 2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Встановлені судом обставини, які були перевірені зібраними у справі доказами доводять, що позивач спадщину прийняв згідно діючого законодавства, отож вона йому належить з моменту відкриття спадщини, а інші спадкоємці відсутні за матеріалами справи. Судом встановлено, що до складу спадкової маси увійшла земельна ділянка площею 3,5473 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Козинецької сільської ради Липовецького району Вінницької області. Однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на ім`я позивача та її сестри, оскільки у них знаходилась лише архівна копія державного акту, а також даний державний акт незареєстрований та не видавався, про що вказано у листі ГУ Держгеокадастру. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 за №7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. З огляду на викладене, суд вважає, що наявність порушених прав позивача є очевидною, отож вони підлягають захисту судом у спосіб, що ним обраний. Крім цього, відповідач подала заяву про визнання позову. У разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 за №14 "Про судове рішення у цивільній справі"). Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про визнання за позивачем права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, ґрунтується на нормах діючого законодавства, а тому підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved