Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

21.10.2016р. [PERSON] (далі - позивач) звернулася з позовом до Сирівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області (далі - відповідач) про визнання за нею як спадкоємцем за законом після смерті свого чоловіка [PERSON], який помер [INFO], право приватної власності на земельну ділянку площею 5,16 га, яка розташована в межах Сирівської сільської ради Врадіївського району, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач позов обґрунтовує тим, що її чоловік за життя 22.02.2012р. отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті своєї матері [PERSON] та замовив виготовлення державного акту на земельну ділянку, який так і не встиг отримати, так як помер. Позивачка є єдиним спадкоємцем за законом та через відсутність правовстановлюючого документу на землю на ім'я [PERSON], не може оформити свої спадкові права у нотаріальному органі за місцем відкриття спадку, що було підставою для відмови у вчиненні нотаріальних дій та звернення з вказаним позовом до суду. Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися, проте представник позивача подав до суду заяву, в якій підтримує позовні вимоги та просить провести розгляд справи за його відсутності, судові витрати зі сплати судового збору залишити за позивачем. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте надіслав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розглянути справу в його відсутність. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, хоча належним чином, в порядку визначеному ст. 74 ЦПК України, був повідомлений про час та місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, враховуючи те, що визнання відповідачем пред'явленого до нього позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. До такого висновку суд прийшов на підставі наступного. Так, як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON], [INFO], є дружиною [PERSON], який помер [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 08.10.2013р. та свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 22.05.1977 р.). 22.02.2012р. [PERSON] успадкував після смерті своєї матері [PERSON], яка померла [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 01.11.2001р.), земельну ділянку площею 5,16 га, яка розташована в межах Сирівської сільської ради Врадіївського району, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала останній на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого головою Сирівської сільської ради 25.10.2001р., зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №516, про що свідчить отримане [PERSON] у державного нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом від 22.02.2012р., зареєстроване в реєстрі № 1-95. Згідно звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки станом на 27.09.2016р. вартість вказаної земельної ділянки становить 53 461 грн. 00 коп. Після смерті [PERSON], за місцем відкриття спадщини, із заявою про прийняття спадщини звернулася дружина спадкодавця - [PERSON] Постановою від 27.09.2016р. державний нотаріус Врадіївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Поплужна К.А. відмовила позивачу у вчиненні нотаріальних дій та отриманні свідоцтва на спадщину на земельну ділянку у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Згідно листа державного нотаріуса Врадіївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Поплужної К.А. № 894/01-16 від 31.10.2016р. та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 45602113 від 31.10.2016р., після померлого [INFO] [PERSON], відкрита спадкова справа № 108/2014 за заявою про прийняття спадщини дружини спадкодавця [PERSON] Інформація про інших спадкоємців відсутня. Відповідно до статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інші юридичні факти. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом положень ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, особи мають право на спадкування за законом. У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Зазначене положення також закріплено в ст.ст. 81 та 131 ЗК України, п. 22-1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004р. "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", згідно яких громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За вимогами ст.ст. 125, 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи той факт, що після смерті [PERSON], окрім позивача до нотаріальної контори більше ніхто не звертався, та Державний акт на земельну ділянку із-за смерті спадкодавця не отримувався, позивач не має іншої можливості, аніж у судовому порядку, захистити своє право на спадщину за законом, яке у неї виникло у зв'язку із смертю чоловіка, а відтак позов є законним і обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України та думку представника позивача судові витрати по сплаті судового збору залишаються за позивачем.

Outcome: approved