Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить зобов'язати ТОВ "Сінтал Агро Трейд" повернути земельну ділянку загальною площею 4,2071 га, яка належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на землю серії [NUMBER] від 02.12.2002 року в належному стані шляхом підписання акту приймання-передачі земельної ділянки. Предметом оренди є земельна ділянка площею 4,2071 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належить позивачу на підставі державного акту серії [NUMBER], виданого 02.12.2002 року. В обгрунтування позовних вимог вказав, що зазначений договір було укладено строком на 20 років. Звернувшись до ТОВ "Сінтал Агро Трейд" з письмовим повідомленням про небажання в подальшому перебувати з товариством в договірних відносинах відповіді на своє повідомлення ним не отримано. Посилаючись на порушення відповідачем взятих на себе обов'язків за умовами укладених ними договорів оренди, а саме не сплата орендної плати, Крім несплати орендної плати, відповідачем при використанні земель були порушені вимоги Земельного кодексу України , Закону України «Про охорону земель» та інших нормативних актів, внаслідок чого була створена загроза порушення якісного стану землі та її родючості, що також є порушенням умов договору та підставою для його розірвання. Просив позов задовольнити. Неповернення земельної ділянки порушує його право власності та унеможливлює використання належної йому земельної ділянки, що змушує його звернутися до суду з зазначеним позовом. Від позивача надійшла заява про підтримання позовних вимог та про розгляд справи за його відсутності. З ухваленням рішення в заочному порядку він згодний. Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, про що у справі є поштові повідомлення про вручення йому поштових повідомлень. Суд вважає, що за даних обставин розгляд справи можливо провести без участі представника відповідача, на підставі наявних документів, так як доказів про поважність причин його неявки суду не надано та ухвалити заочне рішення, оскільки позивач проти цього не заперечує. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення в заочному порядку, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Крім того, жодних заперечень на позовну заяву зі сторони відповідача не було надано суду, ухвала суду про витребування доказів (ухвала Золочівського районного суду Харківської області від 17.11.2014 року не є виконаною. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом. Стаття 60 ЦПК України зазначає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, ненадання відповідачем витребуваних судом документів, систематичне не з'явлення відповідача на призначені судові засідання, що є причиною затягування судового процесу та розцінюється судом вже як нехтування своїми процесуальними обов'язками, суд вважає за можливим розглянути дану справу за наявними в ній матеріалами. Розглянувши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та визначено відповідні до них правовідносини. Згідно з ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. З наданих суду копії договору оренди судом встановлено, що 22 січня 2009 року товариство з обмеженою відповідальністю «Сінтал Агро Трейд» уклало договір оренди земельної ділянки з [PERSON]. Зазначений договір був зареєстрований у Харківській регіональній філії Державного підприємства «Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено відповідний запис № 041069500043 . Пунктом 19 договору оренди землі встановлено, що передача земельної ділянки в оренду здійснюється без розроблення проекту відведення земельних ділянок. Згідно актів приймання-передачі земельних ділянок, які є додатком до договорів оренди землі, слідує що передача земельних ділянок здійснена без розроблення проекту відведення, тобто земельна ділянка позивача передана у складі єдиного земельного масиву, що використовується ТОВ «Сінтал Агро Трейд» на території Золочівської селищної Харківської області. Пунктами 9-11 Договору оренди землі передбачено, що орендна плата вноситься орендарем за рік, в розмірі 3% від грошової оцінки земельної ділянки, і виплачується за взаємною згодою сторін у грошовій, та/або в натуральній, тобто сільськогосподарською продукцією, якість якої підтверджується довідкою сертифікованої лабораторії. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням коефіцієнта індексації. Орендна плата вноситься у такі строки: до 31 грудня поточного року. Однак, відповідач в 2014 році умов вказаного договору не виконав і орендної плати за використання земельної ділянки за вказаний період позивачеві не сплатив, що є однією з підстав для розірвання цього договору. Так, Указом Президента України від 19 серпня 2008 року № 725/2008 «Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» встановлено розмір орендної плати повинен бути не менше 3% визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки і є обов'язковим з дня набрання Указом чинності. Дія даного Указу розповсюджується і на укладені позивачами договори оренди землі з відповідачем, так як ці договори були укладені вже після набрання законної сили вказаного Указу. Судом встановлено, що Пунктом 32 договору оренди землі передбачені обов'язки орендаря, який, зокрема, зобов'язаний виконувати встановлені щодо земельної ділянки обмеження в обсязі, передбаченому законом та цим договором; дотримуватись режиму природоохоронного використання земель. Дані правовідносини випливають із договору оренди землі і регулюються договором оренди, Законом України «Про оренду землі», Земельним кодексом України, ЦК України.. Згідно п. 29 договору оренди землі, орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з цим Договором, дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до пункту 39 договору оренди дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Пунктом 40 договору оренди землі розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається. Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є невиконання умов договору та ухилення орендаря від виплати орендної плати. Підстава ст.. 30 Закону України «Про оренду землі». Відповідно до вимог ст.. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до ст.. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Згідно ст.. 25 Закону України «Про оренду землі» орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Відповідно до п. «д» ч.1 ст. 141 Земельного Кодексу України систематична несплата земельного податку або орендної плати є підставою для припинення права користування земельною ділянкою. Частина 4 статті 22 ЗК України зазначає, що земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва використовуються відповідно до розроблених та затверджених в установленому порядку проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь і передбачають заходи з охорони земель. Матеріалами справи також підтверджується факт порушення відповідачем стану родючості землі, що є підставою для розірвання договорів оренди землі, так як відповідач використовуючи земельну ділянку з 2009 року для ведення товарного сільськогосподарського виробництва не має розробленого та затвердженого в установленому порядку проекту землеустрою, який забезпечував би еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, передбачав би заходи з охорони земель. Згідно ст.. 410 ЦК України землекористувач зобов'язаний вносити плату за користування земельною ділянкою. Землекористувач зобов'язаний ефективно використовувати земельну ділянку відповідно до її цільового призначення, підвищувати її родючість, застосовувати природоохоронні технології виробництва, утримуватися від дій, які можуть призвести до погіршення екологічної ситуації. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст.. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 652 ЦК України та п.п. «г», «д» ст.. 141 Земельного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. При цьому, на підставі ж ст. 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил. Згідно з ч.2 ст. 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 цього Кодексу.. Таким чином, згідно до положень Закону України «Про охорону земель», зокрема ст. 35, власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов'язані: дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України; проводити на земельних ділянках господарську діяльність способами, які не завдають шкідливого впливу на стан земель та родючість ґрунтів; підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі на основі застосування екологобезпечних технологій обробітку і техніки, здійснення інших заходів, які зменшують негативний вплив на ґрунти, запобігають безповоротній втраті гумусу, поживних елементів тощо; дотримуватися стандартів, нормативів при здійсненні протиерозійних, агротехнічних, агрохімічних, меліоративних та інших заходів, пов'язаних з охороною земель, збереженням і підвищенням родючості ґрунтів; забезпечувати захист земель від виснаження. Факт неналежного використання відповідачем орендованих земельних ділянок, їх занедбання, яке призвело до зниження якісних показників ґрунтів, недостатнього внесення мінеральних та органічних добрив, створення загрози пошкодження переданої в оренду речі підтверджується даними агрохімічного обстеження ґрунту у ході агрохімічної паспортизації, про що висвітлено у відповіді Харківської філії державної установи «Інститут охорони ґрунтів України» від 27.01.2015 року за № 158-19/02/31, листом Управління агропромислового розвитку Золочівської РДА, Актами обстеження земельної ділянки від 14.11.2014 року. ( а.с.23-25). На підставі вищенаведеного та виходячи з положень ст.. 41 Конституції України, ст.. 1 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно яких кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права Таким чином, аналізуючи приведені докази та даючи їм оцінку, суд дійшов висновку, що права позивача порушені та підлягають захисту, оскільки, відповідачем порушуються істотні умови договору оренди землі, не сплачується орендна плата, погіршився стан родючості землі, не використовується земельна ділянка що є підставою для розірвання договору оренди землі. Згідно ст.. 88 ЦПК України стягнути на користь позивачки судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного, ст. ст. 526, 626, 651, 652 ЦК України, ст. ст. 22, 96, 125, 141 ЗК України, ст. ст. 24, 25, 32 ЗУ «Про оренду землі»,

Outcome: approved