Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

22.10.2018 позивач звернувся до суду із позовом до відповідача та просив поділити спільне майно подружжя; визнати стінка-шафа у вітальні жовтого кольору-2000 грн., шафа з антресоллю для одягу вартістю 2000 грн., шафа-буфет з баром та антресоллю вартістю 2500 грн., шафа з антресоллю для книг вартістю 2000 грн., диван - 3 000 грн.,тумбочка для телевізору вартістю 500 грн.,телевізор Samsung вартістю 2000 грн.,телефон вартістю 500 грн., м'який куток вартістю 500 грн., стіл-тумба вартістю 500 грн., штори, тюль, карниз у вітальні загальною вартістю 1500 грн., килим червоний вартістю 500 грн., люстра у вітальні вартістю 300 грн., книги в кількості 50 шт. загальною вартістю 500 грн., чотири кришталеві вази вартістю 500 грн. кожна, чарки без ніжок 6 шт. загальною вартістю 600 грн., чарки з ніжками 18 шт. загальною вартістю 1800 грн., фужери кришталеві 18 шт. вартістю 1800 грн., сейф вартістю 1500 грн., шафа 3-х стулкова з антресоллю коричневого кольору вартістю 3000 грн., шафа 2-х стулкова для книг вартістю 200 грн.,морозильна камера білого кольору виробництво Германія вартістю 6000 грн., ліжко двоспальне коричневого кольору вартістю 6000 грн., дві тумбочки коричневого кольору вартістю 300 грн. кожна, три килимові доріжки вартістю 200 грн. кожна, люстра в спальній кімнаті вартістю 300 грн., штори, тюль, карниз в спальній кімнаті загальною вартістю 1500 грн., дзеркало вартістю 100 грн., шафа купе жовтого кольору вартістю 4000 грн., диван розкладний з двома подушками вартістю 3000 грн., стіл комп'ютерний вартістю 2000 грн., комп'ютер вартістю 5000 грн., крісло вартістю 500 грн., стілець вартістю 500 грн., два килими сірого кольору вартістю 500 грн. кожний., покриття на підлогу вартістю 100 грн., люстра в дитячій спальні вартістю 100 грн., пилосос вартістю 500 грн., вішалка для ванної кімнати вартістю 100 грн., килим для ванної кімнати вартістю 100 грн., пральна машина «Samsung» вартістю 2000 грн., холодильник білого кольору «Гореніє» вартістю 3000 грн., м'який куток червоного кольору з натурального дерева вартістю 3000 грн., стіл обідній білого кольору вартістю 2000 грн., чотири тумби навісні вартістю 200 грн. кожна, тумбочка для посуду вартістю 100 грн., стіл тумба вартістю 200 грн., витяжка на кухні з нержавіючої сталі вартістю 1000 грн., мікрохвильова піч вартістю 600 грн., люстра в кухні вартістю 200 грн., штори, тюль, карниз в кухні загальною вартістю 1500 грн., годинник настінний вартістю 150 грн., посуд чотири сковорідки вартістю 200 грн. кожна, гусятниці овальна та кругла вартістю 200 грн. кожна, дзеркало у передпокої вартістю 300 грн., барометр вартістю 500 грн., люстра в передпокої вартістю 200 грн., покриття на підлогу у передпокої вартістю 300 грн., об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Поділити спільне майно подружжя, яке є об'єктом спільної сумісної власності виділивши у власність [PERSON]: шафа з антресоллю для книг вартістю 2000 грн., одну кришталеву вазу вартістю 500 грн., чарки без ніжок 6 шт. загальною вартістю 60,0 грн., чарки з ніжками 6 шт. загальною вартістю 600 грн., сейф вартістю 1500 грн., шафа купе жовтого кольору вартістю 4000 грн., диван розкладний з двома подушками вартістю 3000 грн., один килим сірого кольору вартістю 500 грн., пилосос вартістю 500 грн., пральна машина «Samsung» вартістю 2000 грн., холодильник білого кольору «Гореніє» вартістю 3000 грн., мікрохвильова піч вартістю 600 грн., одну сковорідку вартістю 200 грн., гусятницю овальну 200 грн. Виділити у власність [PERSON]: стінка-шафа у вітальні жовтого кольору-2000 грн. шафа з антресоллю для одягу вартістю 2000 грн. шафа-буфет з баром та антресоллю вартістю 2500 грн. диван - 3000 грн., тумбочка для телевізору вартістю 500 грн. телевізор Samsung вартістю 2000 грн. телефон вартістю 500 грн. м'який куток вартістю 500 грн. стіл-тумба вартістю 500 грн.,штори, тюль, карниз у вітальні загальною вартістю 1500 грн.,килим червоний вартістю 500 грн., люстра у вітальні вартістю 300 грн., книги в кількості 50 шт. загальною вартістю 500 грн.,три кришталеві вази вартістю 500 грн. кожна, чарки з ніжками 12 шт. загальною вартістю 1200 грн., фужери кришталеві 18 шт. вартістю 1800 грн., шафа 3-х стулкова з антресоллю коричневого кольору вартістю 3000 грн. шафа 2-х стулкова для книг вартістю 200 грн., морозильна камера білого кольору виробництво Германія вартістю 6000 грн., ліжко двоспальне коричневого кольору вартістю 6000 грн., дві тумбочки коричневого кольору вартістю 300 грн. кожна, три килимові доріжки вартістю 200 грн. кожна, люстра в спальній кімнаті вартістю 300 грн., штори, тюль, карниз в спальній кімнаті загальною вартістю 1500 грн., дзеркало вартістю 100 грн., стіл комп'ютерний вартістю 2000 грн., комп'ютер вартістю 5000 грн., крісло вартістю 500 грн., стілець вартістю 500 грн. один, килими сірого кольору вартістю 500 грн., покриття на підлогу вартістю 100 грн., люстра в дитячій спальні вартістю 100 грн., вішалка для ванної кімнати вартістю 100 грн., килим для ванної кімнати вартістю 100 грн., м'який куток червоного кольору з натурального дерева вартістю 3000 грн., стіл обідній білого кольору вартістю 2000 грн., чотири тумби навісні вартістю 200 грн. кожна, тумбочка для посуду вартістю 100 грн., стіл тумба вартістю 200 грн., витяжка на кухні з нержавіючої сталі вартістю 1000 грн., люстра в кухні вартістю 200 грн., штори, тюль, карниз в кухні загальною вартістю 1500 грн., годинник настінний вартістю 150 грн., три сковорідки вартістю 200 грн. кожна, гусятниця кругла вартістю 200 грн., дзеркало у передпокої вартістю 300 грн., барометр вартістю 500 грн., люстра в передпокої вартістю 200 грн., покриття на підлогу у передпокої вартістю 300 грн. Одночасно просив поновити строк на звернення до суду, вказавши, що хворів в 2015 та 2016 роках, а тому пропустив строк звернення до суду. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач у судовому засідання проти позову заперечувала, подала до суду відзив на позовну заяву та зазначила, що після розірвання шлюбу відбулась домовленість між сторонами та їх дітьми, згідно якої відповідач переїхав в нове житло, яке йому придбала відповідач разом з дітьми, а він подарував свою частку у квартирі [ADDRESS] при переїзді до нового житла позивач забрав із спільного майна наступні речі: шафу для одягу - 2000 грн., телевізор Самсунг - 4000 грн., два столи - 1000 грн., тюль, портьєри-1000 грн., праску - 500 грн., два стільці, тумбу - 1000 грн., два блюда, блендер - 1000 грн., пральну машину - 2000 грн., пилосос - 500грн., холодильник «Гереніє» - 2000 грн., два ліжка полуторні - 3000 грн., два килими - 2000 грн., книжкову поличку - 500грн., плиту електричну - 3000грн., відеоплеєр, кассети - 1000 грн., відеомагнітофон - 3000 грн., три ковдри, постільну білизну, 4 рушники - 2000 грн., хлібницю з дерева - 300 грн., набір з 6 кастрюль - 1000 грн., посуд (тарілки, чашки, ложки, виделки, ножі, роздільну дошку) - 500 грн., скороварку, склянки, сковороду - 500грн., будівельні інструменти (дриль,болгарку, електролобзик, молотки, саморізи, гвіздки) - 5000 грн.,пилку по дереву, пилку по металу, шуруповерт - 1000 грн., бідон алюмінієвий - 500 грн., а всього на суму - 38300 грн. Одночасно в судовому засіданні відповідач зазначила, що позивач при переїзді на нову квартиру замовив машину для перевозу речей, зі своїми знайомими останній забирав речі з квартири, які бажав. Відповідач здійснила оплату водію за перевезення речей свого колишнього чоловіка, а тому поділ майна відбувся добровільно за усною домовленістю між ними, тому просила відмовити в задоволенні позову. Заслухавши представника позивача, відповідача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав. Судом встановлено, що 14.02.2012 шлюб між сторонами був розірваний, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу Серії [NUMBER] (а.с.6). Згідно договору дарування частини квартири від 23.08.2012 року [PERSON] подарував своїй дочці [PERSON] 1/4 частину квартири [ADDRESS] (а.с. 27, 28). Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 10.10.2014 року визнано [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням квартирі [ADDRESS]. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вказаним судовим рішенням встановлено, що власником квартри [ADDRESS] є [PERSON] та її діти, що підтверджується довідкою КП «ЧМБТІ» №23711 від 22.07.2014 року. З особового рахунку на квартиру [NUMBER] вбачається, що у вказаній квартирі зареєстрований колишній чоловік позивача [PERSON], який не проживає з 23.08.2012 року, його особисті речі там відсутні, за комунальні послуги відповідач не сплачує. Згідно ч.1 ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до вимог ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визнано домовленістю між ними. Суд може застосувати такий спосіб поділу майна, як розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості і частки кожного із подружжя у спільному майні. Розподіл речей є самостійним способом поділу подружнього майна та має місце при наявності кількох більш-менш рівнозначних за вартістю речей, які за своєю природою не можуть бути поділені в натурі. Так, суд може розподілити між подружжям будь-які об'єкти права спільної власності, передавши кожному з подружжя певну їх кількість. Як роз'яснено у пунктах 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (частина четверта статті 65 СК України). Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року N 11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшень, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду повідомила, що вона є дочкою сторін. Після розлучення її батьків в 2012 році, вона проживає в квартирі [ADDRESS] та була присутньою, коли після розлучення її батько вивозив речі із квартири, в якій вони проживали з матір'ю. Для того, щоб він міг вивезти речі, які хотів була замовлена вантажна машина, в яку він грузив всі речі, які хотів, ліжка, столи, стільці, посуду, інструменти, тощо. Він брав все, що хотів. Всі речі, які на даний час є в квартирі, це нові речі, які купувалися за спільні кошти матері, її та її чоловіка. Свідок [PERSON] суду повідомила, що є дочкою сторін та по 2014 рік проживала в квартирі [ADDRESS]. Батьки розірвали шлюб та між ними була домовленість, що батько виселяється, а йому купується кімната в гуртожитку. Для того, щоб батько міг вивезти речі була замовлена вантажна машина. Батько брав усі речі, які хотів, пральну машину, ліжка, посуд, інструменти, всі речі, які він хотів. З речей, зроблених батьковими руками була хіба, що книжкова полиця, яку він забрав з собою. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду повідомила, що була присутньою, коли відповідач вивозив речі, було це приблизно восени 2012 року. Відповідач зі своїми друзями брав усі речі з квартири, які хотів, холодильники, пилососи, пральну машину та інші речі. Ніхто йому нічого не забороняв брати, навіть свідок допомагала йому переносити речі, які він хотів. В судовому засіданні представником позивача не було надано суду беззаперечних доказів, що за місцем проживання відповідача знаходиться майно, яке зазначено в позовній заяві та підлягає поділу. Одночасно позивачем та його представником не надано суду доказів належності спірного майна до спільної сумісної власності та його вартості. Оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено добровільність поділу спільного майна подружжя, що не було спростовано з боку позивача, тому суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення позову.

Outcome: dismissed