Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, що зареєстрований 29.04.2011 року у Донецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 265. В обґрунтування позову зазначає, що 29.04.2011 року між сторонами був укладений шлюб. Підставою для розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини з ведення спільного господарства. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини фактично припинені. Подружжя проживає окремо, спільне господарство не веде. Позивач вважає подальше спільне життя з відповідачем неможливим та таким, що суперечить його інтересам. Суперечки про розподіл майна між позивачем та відповідачем відсутні. Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 28.10.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначений на 07.12.2020 року. У зв`язку з неявкою відповідача, розгляд справи відкладався до 04.01.2021 року. В судове засідання 04.01.2021 року позивач не з`явився, надав суду письмову заяву від 21.09.2020 року про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання 04.01.2020 року також не з`явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений в порядку, визначеному ч. 11 ст. 128 ЦПК України та ст.11 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» шляхом опублікування на офіційному веб-сайті судової влади України оголошення про виклик. Відзив на позов не поданий. Заяву про визнання позову та розгляд справи за відсутності відповідача від 06.10.2020 року судом не прийнято до уваги, у зв`язку з тим, що остання має просту письмову форму, подана не особисто, а за допомогою поштового зв`язку, у зв`язку з чим ідентифікувати особу заявника не виявляється можливим. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Отже, вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення позову, суд виходив з наступного: з матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 29.04.2011 року у Донецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 265 (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 29.04.2011 року (а.с.12). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , що видане 03.10.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, актовий запис № 837 (а.с. 13). Шлюбні відносини сторін фактично припинені. Подружжя проживає окремо, спільне господарство не веде. Позивач вважає подальше спільне життя з відповідачем неможливим та таким, що суперечить його інтересам. Суперечки про розподіл майна між позивачем та відповідачем відсутні (доказів зворотного суду не представлено). Відповідно до ст.ст. 16, 109, 110-112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. При цьому, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Таким чином, зважаючи на те, що сторони сімейних стосунків не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, спір про поділ майна відсутній, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог. В свою чергу, ст. 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачем не ставиться питання про відновлення дошлюбного прізвища. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, враховуючи задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: approved