Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування на Ѕ частину земельної ділянки площею 4,7154 га за кожним, яка розташована на території Пархомівської сільської ради Краснокутського району Харківської області. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначили, що [INFO] померла їх мати - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на майно, що складається з земельної ділянки площею 4,7154 га, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР №020806. За життя 07.06.2013 року [PERSON] був складений заповіт, згідно якого вона все своє майно заповіла [PERSON] та [PERSON] , тобто позивачам по справі. Позивачі з метою прийняття спадщини звернулися до нотаріальної контори, однак їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, про що свідчать постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії. На даний час позивачі виявили намір успадкувати майно, яке залишилось після смерті матері [PERSON] , оскільки являються спадкоємцями за заповітом, в зв`язку з чим за захистом та визнанням своїх законних прав та інтересів звернулися до суду з позовом та прохають визнати за ними право приватної власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом по Ѕ частині за кожним. В судове засідання позивачі не з`явилися, однак надали суду заяви про підтримання позовних вимог та про слухання справи у їх відсутність. Представник відповідача - Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, при прийнятті рішення покладався на розсуд суду. Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 4,7154 га згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 020806, яка знаходиться на території Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області (колишньої Пархомівської сільської ради Краснокутського району Харківської області), що підтверджується копією державного акту, яка мається в матеріалах справи. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до вимог ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадщину мають особи, зазначені в заповіті. Згідно заповіту, посвідченого 07.06.2013 року секретарем Пархомівської сільської ради Краснокутського району Харківської області, [PERSON] все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, яке на день її смерті їй належатиме заповіла своїм донькам: гр. [PERSON] та гр. [PERSON] , тобто позивачам по справі. Вказаний заповіт на час відкриття спадщини не змінений та не скасований, про що свідчить відмітка в заповіті та Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 19.05.2021. Позивачі з метою прийняття спадщини в нотаріальному порядку зверталися до Краснокутської державної нотаріальної контори, однак отримали відмову у видачі свідоцтва на спадщину у зв`язку з відсутністю оригіналів документів на спадкове майно, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.03.2021 року №223/02 -31. Як вбачається з матеріалів справи, а копії спадкової справи №65/2021 року до майна померлої [INFO] гр. [PERSON] та відповіді П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори від 19.05.2021/П №1263/01-16, то єдиними спадкоємцями майна померлої [PERSON] є позивачі по справі [PERSON] та [PERSON] . Зазначене підтверджує ту обставину, що позивачі не мають змоги оформити свої спадкові права в позасудовому порядку. Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спадкоємець має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296 - 1299 ЦК. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на земельну ділянку відповідно до ст.1225 ЦК України переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини , як визначено в ст.81 ч.1 п. г Земельного Кодексу України. Також, як вбачається з ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування " відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Право власності [PERSON] на земельну ділянку підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ХР № 020806. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивачі є спадкоємцями за заповітом після померлої [PERSON] , до складу спадкового майна входить земельна ділянка, які знаходяться на території Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод(1950 р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. Відповідно до п. 6 Постанови №5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Згідно із ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивачі надали суду достатньо доказів, які підтверджують позов, суд вважає, що позивачі [PERSON] та [PERSON] як спадкоємці після смерті заповідача - [PERSON] мають законне право по Ѕ частці земельної ділянки кожен в порядку спадкування. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved