Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до Васютинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області (далі - відповідач) про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] померла його мати - [PERSON] . Заповіту [PERSON] не складала. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними спорудами. Позивач прийняв спадщину [PERSON] , оскільки вступив у фактичне володіння і управління спадковим майном. На підставі рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 21 квітня 2015 року за позивачем визнано право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку, що належала його матері, однак позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права на будинок, оскільки на нього відсутні правовстановлюючі документи. У зв`язку з цим позивач просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними спорудами. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача подав заяву, в якій просив судове засідання проводити без його участі, позов підтримав, наполягав на його задоволенні (а.с. 35). Відповідач надіслав лист, в якому погодився з позовом та просив розглянути справу за відсутності його представника (а.с. 34). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією виданого повторно свідоцтва про смерть від 27 серпня 2019 року серії [NUMBER] (а.с. 8). Позивач є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 28 вересня 1961 року серії [NUMBER] (а.с. 11). Відповідно до довідок Васютинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 14 серпня 2019 року № 778/02-44 позивач дійсно вступив в управління спадковим майном після смерті своєї матері [PERSON] шляхом отримання у власність протягом 6 місяців з дня її смерті особистих речей та їх збереження (а.с. 15) та від 15 серпня 2019 року № 782/02-44, виданої на підставі погосподарської книги № 1 (господарство № 38) [PERSON] була зареєстрована і проживала за адресою: [ADDRESS] разом з позивачем (а.с. 13). Згідно з довідками Васютинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 17 вересня 2019 року № 890/02-44, виданої на підставі погосподарської книги № 1 (господарство № 38) за [PERSON] числиться будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14) та від 17 вересня 2019 року № 892/02-44 присадибна земельна ділянка площею 0,25 га, що знаходиться за вказаною адресою, не приватизована і рішення сільської ради про передачу її у приватну власність не приймалось (а.с. 16). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] та відповідно до висновку від 17 вересня 2019 року має ринкову вартість 27400,00 гривень (а.с. 12). Судом встановлено, що вказаний житловий будинок з надвірними спорудами закінчені будівництвом, що підтверджується даними технічного паспорту (а.с. 17-19). Відповідно до листа Черкаського обласного державного нотаріального архіву від 8 жовтня 2019 року (вих. № 1465/01-24) (а.с. 32), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 24), після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася. Водночас листом Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 27 серпня 2019 року (вих. № 684/02-16) позивачу повідомлено про відсутність у спадковій справі [PERSON] оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що в силу вимог пп. 4.15 п. 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину, та роз`яснено право на звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування (а.с. 10). Оскільки [PERSON] померла [INFO] , при вирішенні даної справи необхідно застосовувати положення чинного на той час ЦК УРСР. Згідно зі ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно з положеннями ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов`язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючого документу на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved