Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

14.03.2018 року позивач звернулась до суду з позовом та просила ухвалити рішення, яким збільшити розмір аліментів, стягуваних за рішеннями Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області № 285/526/15-ц від 12.03.2015 року та стягнути з відповідача на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 930 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше встановленого законом мінімуму, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. А також просить стягувати в відповідача на її користь додаткові витрати на навчання дітей та їх лікування. В обґрунтування позову зазначає, що за рішенням суду з відповідача стягуються аліменти на утримання їхніх спільних дітей в розмірі 350 грн. Відповідач\~ сплачує вказану суму, однак на сьогоднішній день цієї суми категорично не вистачає для її утримання. Позивач не взмозі забезпечити дітям належне харчування, навчання, оздоровлення. Розмір аліментів, які сплачує відповідач, занадто низький. Тому вона змушена звернутись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів. В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримала повністю з підстав, у ньому зазначених. Відповідач в судовому засіданні позов\~ визнав частково. Пояснив, що погоджується сплачувати аліменти у розмірі по 550 грн. щомісячно на кожну дитину, оскільки він не працює. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази судом встановлено наступне. Сторони є батьками неповнолітніх: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 6, 7, 22). Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обовязку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини, вони зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст. 141, 180 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Положеннями ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та обмежено мінімальний розмір аліментів та встановлено, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. ЗУ «Про державний бюджет України» встановлений розмір прожиткового мінімуму для дітей до шести років з 01.01.2018 року - 1492 грн., з 01.07.2018 року 1559, з 01.12.2018 року 1626 грн.; для дітей віком від шести до вісімнадцяти років з 01.01.2018 року 1860 грн., з 01.07.2018 року 1944 грн., з 01.12.2018 року 2027 грн. Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 pоку встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідач стверджує, що не може сплачувати аліменти в тому розмірі, який заявляє позивач, оскільки він не працює (однак доказів на підтвердження не надав) та його матеріальний стан не покращився (а.с.14, 15, 16). Однак у позивача змінився матеріальний стан, оскільки зросли витрати на утримання дітей у зв'язку із ростом цін на продукти та одяг, підвищенням прожиткового рівня на дитину відповідного віку. Суд розглядає справу на підставі доказів наявних у справі, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та\~ обмежений вимогами закону щодо мінімального розміру аліментів, приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог задовольняє їх повністю в розмірі 930 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача додаткових витрат на навчання дітей та їх лікування, всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, не обґрунтовані, позивачем не конкретизовано розмір таких додаткових витрат та не надано доказів на їх підтвердження. А тому в задоволенні позовних вимог в даній частині суд відмовляє повністю. Відповідно до п.7\~ст.264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Стаття 430 ЦПК України \~передбачає випадки обов'язкового і факультативного негайного виконання рішення суду. Згідно до п.1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки на виконанні перебуває виконавчий лист по справі № 285/562/15-ц, а дане рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги підстав для негайного виконання рішення суду немає. Змінений розмір аліментів слід стягувати згідно положень п.23 ПП ВСУ "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року з дня набрання рішенням законної сили. Відтак позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Також, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", то відповідно до вимог статті 141 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial