Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Старосинявської селищної ради та [PERSON] про скасування п. 1.5 рішення виконавчого комітету Старосинявської селищної ради від 12.01.2000 р. № 2 про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального житлового будинку в частині зазначення власника будинку [PERSON] та про визнання недійсним Свідоцтво про право власності на житловий будинок, посилаючись на те, що 10.02.2000 року селищним головою виконавчого комітету Старосинявської селищної ради було видане свідоцтво про право власності на житловий будинок за №36 по вул.Сидоришина в смт.Старій Синяві. Вказане рішення помилково було прийняте на користь відповідачки [PERSON], оскільки рішенням Старосинявської селищної ради №29 від 30.05.1991 року та рішенням №65 від 19.07.1991 року виконкому Старосинявської районної ради був наданий дозвіл на будівництво житлового будинку позивачці [PERSON] та вона здійснювала будівництво будинку. Також позивачка, на підставі вказаного рішення отримала Державний акт на право приватної власності на землю на земельну ділянку, на якій розташований вказаний житловий будинок, а тому просить суд скасувати п. 1.5 рішення виконавчого комітету Старосинявської селищної ради від 12.01.2000 р. № 2 про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального житлового будинку в частині зазначення власника будинку відповідачки [PERSON] та визнати недійсним Свідоцтво про право власності на вказаний житловий будинок. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у ньому. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала та пояснила, що будівництво спірного будинку насправді здійснювала її донька на власній земельній ділянці. Бажаючи допомогти швидше оформити документацію на газифікацію будинку та на сам будинок, вона помилково оформила документи на себе, оскільки в той момент позивачка була тимчасово відсутня. Представник відповідача - Старосинявської селищної ради Старосинявського району, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не з'явився. Від нього надійшла заява, в якій він зазначив, що позов визнає і просить розглянути справу за його відсутності. Суд, заслухавши пояснення сторін та перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Старосинявської селищної ради №29 від 30.05.1991 року та рішенням №65 від 19.07.1991 року виконкому Старосинявської районної ради був наданий дозвіл на будівництво житлового будинку позивачці [PERSON] Рішенням №8 9 - сесії Старосинявської селищної ради від 15.10.1993 року позивачці [PERSON] було передано у приватну власність для обслуговування житлового будинку 0,05 га та для ведення особистого підсобного господарства 0,10 га. На підставі вказаного рішення позивачка отримала Державний акт на право приватної власності на землю на вказану земельну ділянку. 10.02.2000 року селищним головою виконавчого комітету Старосинявської селищної ради було видане свідоцтво про право власності на житловий будинок за №36 по вул.Сидоришина в смт.Старій Синяві. Вказане рішення помилково було видане на користь відповідачки [PERSON] Зазначені обставини підтверджуються : архівним витягом з рішення №29 виконавчого комітету Старосинявської селищної ради Старосинявського району від 30.05.1991 року; архівним витягом з рішення №65 виконавчого комітету Старосинявської селищної ради Старосинявського району від 19.07.1991 року; архівним витягом з рішення №8-9 виконавчого комітету Старосинявської селищної ради Старосинявського району від 15.10.1993 року; державним актом на право приватної власності на землю серія ХМ №00257 від 28.08.1995 року; архівним витягом з рішення №2 виконавчого комітету Старосинявської селищної ради Старосинявського району від 12.01.2000 року; довідкою Відділу Держземагенства у Старосинявському районі від 06.02.2015 року про належність [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю серія ХМ №00257 від 28.08.1995 року; довідкою Старосинявської селищної ради про належність [PERSON] земельної ділянки, що в смт.Стара Синява, вул.Сидоришина, 36. Відповідно до ст. 20 Закону України "Про основи містобудування", в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин, регулювання земельних відносин у містобудуванні здійснюється відповідно до земельного законодавства. Відповідно до ст. 20 Закону України "Про основи містобудування", в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин, забудова земельних ділянок, що надаються для містобудівних потреб, здійснюється після виникнення права власності чи права користування земельною ділянкою у порядку, передбаченому земельним законодавством, та одержання дозволу на виконання будівельних робіт. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року, в редакції, що діяла на момент виникнення спріних відносин, Власники земельних ділянок і землекористувачі мають право зводити житлові, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди за погодженням з сільською, селищною, міською Радою народних депутатів. Зведення на орендованій земельній ділянці приміщень виробничого і невиробничого призначення, у тому числі житла, орендарі погоджують з сільською, селищною, міською, районною Радою народних депутатів, іншим орендодавцем. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до п.4 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно п.10 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За таких обставин і відповідно до ст. 174 ЦПК України, визнання позову не суперечить закону, не порушує прав і свобод сторін та інших осіб, суд приймає визнання позову і вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Прийняття в експлуатацію та оформлення права власності на житловий будинок не за особою, яка була власником земельної ділянки, призначеної для забудови, а також без погодження із безпосереднім забудовником, є порушенням прав та інтересів такого землекористувача та забудовника. На підставі ст.ст. 15, 16, 215, 321 ЦК України,

Outcome: approved