Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

30.04.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] року помер її батько [PERSON], який по день смерті постійно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] Після його смерті відкрилась спадщина на майно, яке складається в тому числі із житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] спадкоємцем за заповітом якого є вона - [PERSON]. [INFO] року померла її мати - [PERSON], яка на день смерті постійно проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], яке видано виконкомом Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області 23.03.2005 року. Інших спадкоємців немає. Позивач прийняла спадщину шляхом подачі заяви державному нотаріусу у шестимісячний термін після смерті спадкодавця. В ході підготовки матеріалів для оформлення спадщини на житловий будинок та господарські будівлі встановлено відсутність оригінала документу який підтверджує реєстрацію правовстановлюючого документа на будинок її батька. Наявне у інвентарній справі свідоцтво про право власності, на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] засвідчене належним чином. В зв'язку зі смертю власника, реєстраційна служба відмовляється реєструвати свідоцтво на право власності, а державний нотаріус 25.12.2013 року винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій і роз'яснила право звернення до суду. Просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно [PERSON], яке складається із житлового будинку під літерою «А», веранди під літерою «а», підвалу під літерою "А", літньої кухні з сараєм під літерою «Б», підвалу під літерою «Б1» та огорожі "1-3" загальною вартістю 41537 грн., які знаходяться по [ADDRESS] і належали спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав, в поясненнях послався на обставини, викладені в поданій до суду позовній заяві, просив позов задоволити. Представник відповідача Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області позов визнав. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], який по день смерті постійно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим [INFO] року Мурафською сільською радою Шаргородського району Вінницької області. [PERSON] заповів [PERSON] все належне йому на день смерті майно, що стверджується заповітом, посвідченим секретарем Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області. Позивач спадщину прийняла шляхом подачі заяви державному нотаріусу у шестимісячний термін після смерті спадкодавця. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у виді жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташованих у [ADDRESS] На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] діяли норми Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року, відповідно до ст. 549 якого визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під Умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкодавцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно п.1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивач є спадкоємицею померлого [PERSON] за заповітом, оскільки являється його дочкою, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 30.06.1972 року бюро ЗАГСу Шаргородського району Вінницької області. Встановлено, що [PERSON] у встановлений шестимісячний строк звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], але свідоцтва про право власності на спадкове майно вона не отримала, хоча фактично вступила в управління та володіння будинком у [ADDRESS] Даний факт підтверджується довідкою № 2547 виданою 03.12.2013 року виконавчим комітетом Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області та матеріалами спадкової справи. Відповідно до довідки № 2547 виданої 03.12.2013 року Мурафською сільською радою Шаргородського району Вінницької області, позивач спадщину прийняла, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем. У видачі свідоцтва про право на спадщину на жилий будинок позивачу було відмовлено в зв'язку з відсутністю документа, який підтверджує реєстрацію права власності спадкодавця на дане майно. Інших спадкоємців немає. Вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи. Будинок, з приводу якого заявлено позов, не відноситься до категорії самовільно збудованих, виходячи з наступного. Господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам, що збудовані до ухвалення Указу Президії Верховної Ради УССР від 22.01.1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівль» і при їх технічній інвентаризації не відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні - не відносяться до категорії самовільних. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.9 постанови Пленему Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленному порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Встановлено, що будинок під номером [ADDRESS] був побудований до 1917 року на земельній ділянці, призначеній для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд. Будинок має затверджений Могилів-Подільським МБТІ технічний паспорт, в якому не відображено, що будинок відноситься до категорії самовільних, зареєстрований в погосподарській книзі. Відповідно до запису погосподарського обліку (форми № 4, затвердженої наказом Державного комітету статистики України № 95 від 18.04.2005 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.05.2005 року за № 487/10767) у 1986 році будинок був занесений у погосподарську книгу Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області. З 1986 року по [INFO] року у даному будинку проживав, користувався та володів ним [PERSON]. Вказані обставини підтверджуються витягами з погосподарських кних с. Мурафа за 1986-1990 роки та за 1991-1995 роки. Запис померлого [PERSON] в книгах погосподарського обліку в якості голови двору підтверджує факт належності будинку під номером [ADDRESS] саме йому. Даним будинком померлий користувалася та володів на праві власності. Крім того, наявність свідоцтва про право власності [PERSON] на житловий будинок у [ADDRESS] є беззаперечним доказом його права власності. За правилами ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до статті 1217 ЦПК України. Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов'язання встановлено законодавством у зв'язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. Статтями 188, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1258, 1261, 1296 ЦК України встановлено загальні положення про право власності, порядок її набуття та припинення права власності. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч.1 ст.1258 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ст.1296 ЦК України). Згідно із ст.188 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у спосіб, передбачений статтею 392 ЦК України, що відповідає правовій позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеній у п. 3.1. Інформаційного листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року. Після смерті [PERSON] право на належне йому спадкове майно набула його дочка [PERSON]. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного, статті 549 ЦК України в редакції 1963 року, статтей 328, 1216, 1218, 1233, 1268, 1270, 1296, 1297 ЦК України,

Outcome: approved