Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

22.04.2020\~року на\~розгляд суду\~пред`явлено\~вказану позовну\~заяву,\~в якій\~ [PERSON] просить\~стягнути з\~ [PERSON] аліменти\~на утримання\~ сина\~ [PERSON] [INFO] \~та доньки\~ [PERSON] [INFO] \~у розмірі\~1/3 частини заробітку (доходу) на двох дітей, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 20.06.2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 20 вересня 2003 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] . Від шлюбу сторони мають дітей: син - [PERSON] [INFO] та донька - [PERSON] , [INFO] . Понад рік сторони проживають окремо. Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 19.03.2020 року шлюб між [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) [INFO] та [PERSON] [INFO] , зареєстрований виконавчим органом Новгородської селищної ради м. Торецька (Дзержинська) Донецької області, актовий запис № 75 від 20.09.2003 року - розірвано. Діти проживають з позивачкою, знаходяться на повному її утриманні, оскільки відповідач не надає добровільної матеріальної допомоги на утримання дітей. У зв`язку з чим, вона просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей. В судове засідання позивачка не з`явилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не прибув з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався, судом вжито максимальні заходи для його повідомлення про розгляд справи з дотриманням ст. ст.\~128,\~130 ЦПК України. З огляду на вказане, в розумінні\~ст. 280 ЦПК України\~наявні умови для проведення заочного розгляду справи. Згідно ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. Матеріалами справи підтверджено такі факти та відповідні правовідносини. Позивач [PERSON] , [INFO] , уродженка міста Мурманськ, Росія, громадянка України, адреса реєстрації місця проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] (а.с.5) 20 вересня 2003 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого виконкомом Новгородської селищної ради м. Дзержинська Донецької області від 20 вересня 2002 року, актовий запис №75 (а.с.9) Сторони мають двох неповнолітніх дітей: син - [PERSON] [INFO] (копія свідоцтва про народження - а.с. 13) та донька - [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження - а.с. 15). 19.03.2020 року шлюб між [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) [INFO] та [PERSON] [INFO] , зареєстрований виконавчим органом Новгородської селищної ради м. Торецька (Дзержинська) Донецької області, актовий запис № 75 від 20.09.2003 року розірвано. Після припинення шлюбних відносин спільне господарство сторонами не ведеться, мають різні бюджети, неповнолітні діти знаходиться на утриманні позивача, домовленості про надання матеріальної допомоги на утримання - сина [PERSON] [INFO] та доньки - [PERSON] , [INFO] , не досягнуто. Згідно зі\~ст. 51 Конституції України,\~ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення повноліття та за\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитини. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року (ратифікована\~постановою ВР № 789-ХІІ від 27.02.1991 року) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини; батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При розгляді справи, враховуючи роз`яснення\~постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", та встановивши наступні відносини: - наявність батьківських правовідносин між неповнолітніми дітьми та [PERSON] , до якого пред`явлено вимогу про стягнення аліментів (родинний зв`язок між сторонами по справі судом визначено за правилами, встановленими нормами\~глави 12 СК України, споріднення підтверджено свідоцтвом про народження); - знаходження неповнолітніх дітей на утриманні позивача [PERSON] , яка пред`явила позов про стягнення аліментів (після фактичного припинення шлюбних відносин неповнолітні діти мешкають спільно зі своєю матір`ю); - відсутність між батьками, сторонами по справі, угоди про сплату аліментів (договору про сплату аліментів на дитину відповідно до ч. 1\~ст. 189 СК України\~не укладено); - невідповідність утримання неповнолітніх дітей, що надається, розміру достатньому для нормального розвитку, - суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо встановлення аліментних зобов`язань відповідачу є обґрунтованими. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд в розумінні\~ст. 182 СК України\~враховує: - стан здоров`я платника аліментів та дітей (будь-якої інформації щодо хворобливого стану відповідача та дітей не надано); - матеріальне становище платника аліментів (відповідач є працездатним, протипоказань за станом здоров`я для здійснення трудової діяльності не має); відсутність у [PERSON] грошових зобов`язань (відповідач не несе утримань за виконавчими листами). Відповідно до ч. 5ст. 183\~СК України\~той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, зокрема, на двох дітей - у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Тобто визначення аліментів на двох дітей у розмірі 1/3 частки (33 %) заробітку (доходу) платника аліментів фактично є державною гарантією та зменшення такого розміру, в будь-якому разі є недоречним та неприпустимим. Окрім того, суд звертає увагу, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2\~ст. 182 СК України). Суд, звертає увагу на визначення законодавством максимального розміру аліментів, а саме те, що відповідно до\~ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження"\~він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З урахуванням вказаних правових норм, суд вважає за можливе частково задовольнити вимоги [PERSON] щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей на загальний розмір 1/3 частини доходу відповідача (33 відсотки) з дня пред`явлення позову, а саме з 22.04.2020, як такі що спрямовані на забезпечення інтересів неповнолітніх дітей відповідно до справжніх обставин справи. Згідно\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч. 2\~ст. 183 СК України\~якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно\~ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України, зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно п. 2 ч. 5\~ст. 265 ЦПК України\~резолютивна частина рішення суду повинна містити зазначення розподілу судових витрат. Згідно ч. 6\~ст. 141 ЦПК України\~якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша - компенсується за рахунок держав. Так, позивач [PERSON] в силу\~Закону України «Про судовий збір»\~звільнена від сплати державного мита, тому судові витрати підлягають стягненню з [PERSON] в дохід держави. Розмір судового збору суд визначає, з урахуванням норми п. 3 ч. 1\~ст. 176 ЦПК України, п. 1 ч. 2\~ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі ст. 180,\~181,\~182,\~183,\~191 СК України,

Outcome: partial