Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Виконавчий комітет Бритівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, Виконавчий комітет Краснокосянської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про позбавлення батьківських прав, а саме просить суд: позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав щодо неповнолітньої дитини - дочки, [PERSON], [INFO], та повнолітнього сина [PERSON], [INFO] Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що вона з відповідачем від 04.11.1995 по 06.12.2013 роки перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого в них народилися діти - дочка, [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами було розірвано 06.12.2013 року. На протязі майже трьох років відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини - дочки, [PERSON], [INFO], матеріальної допомоги на утримання не надає. У 2015 році відносно відповідача відділом поліції була відкрита справа та останнього оголошено у розшук. З 2015 року [PERSON] стала проживати у цивільному шлюбі з [PERSON], та з 14.04.2016 року шлюб зареєстрували офіційно. Позивач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, в матеріалах справи є її заява, відповідно до якої просить справу розглянути у її відсутність, свої позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки на адресу, зазначену позивачем в позовній заяві, однак рекомендоване повідомлення повернулося до суду з відміткою «не проживає». Прокурор надала до суду заяву, згідно якої проти задоволення позову не заперечує. Частиною 2 ст. 197 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та всі надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають двох дітей - дочку, [PERSON], [INFO], згідно (копії) свідоцтва про народження зареєстрованого Виконкомом Краснокосянської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, серії [NUMBER], про що в книзі записів актів громадського стану про народження зроблено відповідний запис за №12; та сина [PERSON], [INFO], згідно (копії) свідоцтва про народження зареєстрованого Виконкомом Старокозацької сільської ради народних депутатів Білгород-Дністровського району Одеської області, серії [NUMBER], про що в книзі записів актів громадського стану про народження зроблено відповідний запис за №16. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.12.2013 року, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (справа № 495/6562/13-ц). 14.04.2016 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], про що свідчить свідоцтво про шлюб, яке зареєстрованого Відділом ДРАЦС Білгород - Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, серії [NUMBER] про що складено актовий запис №109. Прізвище після державної реєстрації шлюбу стало: [PERSON]. Позивач разом з дітьми проживають в будинку який належить її теперішньому чоловіку [PERSON] за адресою: вул.[ADDRESS] Дочка, [PERSON], [INFO], навчається у Бритівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів, та є учасницею танцювального ансамблю «Едельвейс» (а.с.8) Виконавчий комітет Краснокосянської сільської ради за місцем проживання [PERSON], прийняв рішення про доцільність позбавлення останнього батьківських прав відносно дітей, обґрунтовуючи тим, що батько ухиляється від виконання батьківських обов'язків, зовсім не займається вихованням дітей, не турбується їх здоров'ям, не приймає участі в їх житті. Місцезнаходження [PERSON] не відоме. Відповідно до норм Сімейного кодексу України кожний із батьків зобов'язаний піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов'язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, установленої законом. Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. У відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно із ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності до п.16 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно із ст.3 "Конвенції про права дитини", прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відповідність позбавлення батьківських прав відповідача інтересам неповнолітньої дитини - дочки, [PERSON], [INFO], а отже вважає позов в цій частині обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Вимоги позивача про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно повнолітнього сина, [PERSON], [INFO], не підлягають задоволенню, так згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про всиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Outcome: partial