Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

09.11.2016 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в розмірі 441352,54 гривень. В обґрунтування позову наведено наступне. Позивач уклала з відповідачем договір позики на суму 5000,00 доларів США та 5000,00 євро. Укладення договору позики підтверджується розписками від 08.12.2010 року та від 18.03.2014 року. Згідно розписки сторони погодили, що відповідач повинен повернути позивачу кошти на першу вимогу. Вимогу про повернення коштів позивач надіслала відповідачу 12.09.2016 року, яку відповідач особисто отримав 14.09.2016 року. Однак, кошти відповідач не повернув. Оскільки договором позики не встановлено розмір процентів за користування позикою згідно ЦК України їх розмір встановлюється на рівні облікової ставки НБУ та виплачуються щомісяця до дня поверення позики. Крім того, оскільки позика не була поверена позивачу у строк обумовлений договором у позивача виникло право на отримання 3% річних від суми прострочення. Також, позивач на підставі ст.1050 ЦК України просить стягнути з відповідача пеню за невиконання грошового зобов'язання, розмір якої встановлено згідно зі ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань". Позивач подала заяву про проведення судового розгляду справи у її відсутності, зазначивши, що позов підтримує. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Судом встановлено, що відповідач отримав позику від позивача 18.03.2014 року у розмірі 5000,00 євро, що стверджується розпискою та 08.12.2010 року у розмірі 5000,00 доларів США, що стверджується розпискою. Договором не визначено розмір процентів, а тому проценти слід визначити на рівні облікової ставки НБУ, період виплати процентів - щомісяця до дня повернення позики. З 08.12.2010 року по 22.03.2012 облікова ставка НБУ встановлена у розмірі 7,75 % річних (за 470 днів - 498,74 доларів США); з 23.03.2012 року по 09.06.2013 року - 7,5 % річних (за 444 дні - 455,36 доларів США); з 10.06.2013 року по 12.08.2013 року - 7 % річних (за 64 дні - 61,37 доларів США); з 13.08.2013 року по 14.04.2014 року - 6,5 % річних (за 245 днів - 218,15 доларів США та за 27 днів - 24,04 євро); з 15.04.2014 року по 16.07.2014 року - 9,5 % річних (за 93 дні: 121,03 доларів США, 121,03 євро); з 17.07.2014 року по 12.11.2014 року - 12,5 % річних (за 119 днів: 203,77 доларів США, 203,77 євро); з 13.11.2014 року по 05.02.2015 року - 14 % річних (за 85 днів: 163,01 доларів США, 163,01 євро); з 06.02.2015 року по 03.03.2016 року - 19,5 % річних (за 26 днів: 69,45 доларів США, 69,45 євро); з 04.03.2015 року по 27.08.2015 року - 30 % річних (за 177 днів: 727,40 доларів США, 727,40 євро); з 28.08.2015 року по 24.09.2015 року - 27 % річних (за 28 днів: 103,56 доларів США, 103,56 євро); з 25.09.2015 року по 21.04.2016 року - 22 % річних (за 210 днів: 631,95 доларів США, 631,95 євро); з 22.04.2016 року по 26.05.2016 року - 19 % річних (за 35 днів: 90,85 доларів США, 90,85 євро); з 27.05.2016 року по 23.06.2016 року - 18 % річних (за 28 днів: 68,85 доларів США, 68,85 євро); з 24.06.2016 року по 28.07.2016 року - 16,5 % річних (за 35 днів: 78,89 доларів США, 78,89 євро); з 29.07.2016 року по 15.09.2016 року - 15,5 % річних (за 49 днів: 103,76 доларів США, 103,76 євро); з 16.09.2016 року по 27.10.2016 року - 15 % річних (за 42 дні: 86,07 доларів США, 86,07 євро); з 28.10.2016 року по 06.11.2016 року (включно) - 14 % річних (за 10 днів: 19,13 доларів США, 19,13 євро). Таким чином, відповідач повинен спралатити позивачу проценти за користування позиками у розмірі 3701,34 доларів США та 2491,68 євро. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Вимоги про стягнення пені з відповідача задоволенню не підлягають, оскільки згідно з ст.551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Договором не встановлено розмір неустойки. В обгрунтування позовних вимог про стягнення пені позивач посилається на ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" однак дія Закону не поширюється на спірні правовідносини, що прямо передбачено у преамбулі. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи наведене, на користь позивача слід стягнути 3% річних від простроченої суми, а саме: 9,84 доларів США та 9,84 євро за 24 дні прострочення виконання зобов'язання. Станом на 04.11.2016 року встановлено курс НБУ: 25,59 гривень за 1 долар США та 28,32 гривень за 1 євро. Згідно позовних вимог позивач просить стягнути грошові кошти у гривневому еквіваленті за вищевказаним курсом, а відповідно до вимог ЦПК України суд не може виходити за межі позовних вимог. Оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в розмірі 4353,62 гривень слід стягнути з відповідачів.

Outcome: approved