overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

12 жовтня 2015 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом. В заяві вказала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 28 серпня 1993 року у Центральній сільській раді Снігурівського району Миколаївської області, актовий запис №24. Від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. З 2013 року подружжя проживає окремо, відповідач покинув сім"ю та виїхав до Росії. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного, між ними склалися неприязні стосунки. Вважає, що збереження сім"ї неможливе, а тому просила суд шлюб розірвати та залишити їй після розлучення шлюбне прізвище. У судове засідання сторони не з'явилися, про день, час слухання справи повідомлені належним чином та своєчасно. Позивачка надала суду заяву про слухання справи у її відсутність та просила суд про задоволення позовних вимог. Відповідач про причини неявки суд не повідомив. \~Судом ухвалено слухати справу за відсутності сторін в порядку заочного розгляду на підставі ст.224-226 ЦПК України. Дослідивши докази, суд прийшов до наступного. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересах одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28 серпня 1993 року в Центральній сільській раді Снігурівського району Миколаївської області, актовий запис №24, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії IІ- ФП №3200940 (а.с.6). Від шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має. У 2013 році подружжя припинило сімейні стосунки, на теперішній час проживають окремо, відповідач виїхав до Російської Федерації. Між сторонами склалися неприязні стосунки, вони втратили один до одного почуття любові та поваги. Спору про поділ майна та місце проживання дітей сторони не мають. Позивачка проживає в [INFO], про що свідчить довідка виконавчого комітету Центральної сільської ради Снігурівського району Миколаївської області (а.с.8). За такого, суд вважає що сім'я розпалася остаточно, а тому заява позивачки ґрунтується на законі і підлягає задоволенню у повному обсязі. На прохання позивачки відповідно до ст.113 СК України після розірвання шлюбу суд залишає їй шлюбне прізвище "Демидова".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

12 квітня 2018 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернулась [PERSON] із вказаним позовом, в якому зазначила, що 2 вересня 1995 року Державною установою "Відділ реєстрації актів цивільного стану міста Кокшетау" Акмолинської області Республіки Казахстан між нею та [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис № 782. Позивач просить розірвати їх спільний з відповідачем шлюб і в обґрунтування своїх вимог зазначає, що вони з чоловіком мають різні характери, погляди на життя та сімейні відносини. Це призвело до того, що тривалий час як родина вони не проживають, не ведуть спільного господарства і не підтримують подружніх стосунків. На думку позивача, сім»я розпалась остаточно і примирення є неможливим. У судове засідання позивач не з'явилась, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги вона підтримує повністю і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін і на підставі ч.1 ст.280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 2 вересня 1995 року Державною установою "Відділ реєстрації актів цивільного стану міста Кокшетау" Акмолинської області Республіки Казахстан між [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], зареєстровано шлюб, актовий запис № 782, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 11). Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам подружжя. З викладених у позові пояснень позивача вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, через що позивач відмовляється від примирення. Згідно зі ст.56 СК України, кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Виходячи з викладеного та відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд вважає позов в частині розірвання шлюбу обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечило б інтересам позивача, яка бажає їх припинення. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

12 липня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Комунального підприємства "Житлово-водопостачальне господарство Очеретинської селищної ради" про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 29149,39 грн., компенсації інфляційних втрат у зв'язку із порушенням строків її виплати у розмірі 1700,56 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 01 листопада 2012 року працює машиністом насосних установок НС №2 у КП "Житлово-водопостачальне господарство Очеретинської селищної ради". Відповідач з травня 2017 року у повному обсязі не виплачує їй заробітну плату. За розрахунком позивача, виходячи із виданих їй розрахункових листів заборгованість по заробітній платі за період з травня 2017 року по квітень 2018 року станом на 15 травня 2018 року складає 29 149,39 грн. та компенсація втрат від інфляції частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати у розмірі 1700, 56 грн. Просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі разом із компенсацією інфляційних втрат у загальному розмірі 30849,95 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відзив на позов із запереченнями до суду від них не надходило, причину неявки суду не повідомили, заяву пророзгляд справи зе відсутності представника відповідача не надали. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згоди позивачки, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України при винесенні заочного рішення, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оцінивши усі докази, зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

12 листопада 2014 року [PERSON], звернувся до суду з позовом до Товариства з Обмеженою Відповідальністю "МОСТОБУДІВЕЛЬНИЙ ЗАГІН №73" далі по тексту (ТОВ "МОСТОБУДІВЕЛЬНИЙ ЗАГІН №73") про стягнення заборгованості по заробітній платі при звільненні в сумі 27961,94 гривень. Просить суд постановити рішення про задоволення його позовних вимог. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Суду пояснив, що дійсно після звільнення заборгованість по заробітній платі не виплачена. Просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмір 27961,94 гривень. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно. Про причини не явки суд не повідомив. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутність представника відповідача. Заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON], 01 травня 2005 року був прийнятий на посаду підсобного працівника 2-го розряду згідно наказу № 3к від 05.01.2005 року. Наказом № 100-к від 01 жовтня 2014 року [PERSON], звільнений з посади арматурника 6 розряду на підставі п.3 ст.38 Кодексі законів про працю України. (за власним бажанням у зв'язку з порушенням терміну виплати заробітної плати). Відповідач при звільненні не виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі в розмірі 27961,94 гривень, що підтверджується звітом про заборгованість з 01.082013 року по 31 жовтня 2014 року. (а.с. 4) На день розгляду справи суді відповідач не виплатив вказану суму заборгованості. У зв'язку з наведеним вище, Суд приходить до висновку, про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Суд стягує з відповідача на користь позивача 27961,94 гривень заборгованості, по заробітній платі. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243 гривень 60 копійок за розгляд справи в суді.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

12 листопада 2019 року в провадження суду надійшла позовна заява Акціонерного Товариства КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову позивач зазначив, що [PERSON] звернувся до АТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 15 грудня 2017 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 4 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 14 червня 2018 року відбулись державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача на АТ КБ "ПриватБанк". Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» та Витяг з «Тарифів Банку» додаються до позовної заяви. Відповідач ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом Відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення Відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження (Витяг із Умов та правил надання банківських послуг, з якими ознайомлено Відповідача, копія наказу банку щодо затвердження редакції Умов та правил надання банківських послуг на момент підписання заяви додається до позовної заяви). Відносини між банком та клієнтом, які регулюються Договором можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом погодження, тобто обміну інформацією по питаннях банківського обслуговування з клієнтом через веб-сайт банку (www.privatbank.ua) або інший інтернет/SMS-ресурс, зазначений банком. Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

12 лютого 2015 року прокурор Теплицького району звернувся в інтересах держави до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 1088 грн. шкоди, завданої внаслідок порушення природоохоронного законодавства. Вказав, що 04 грудня 2013 року відповідач здійснював вилов риби забороненим знаряддям лову - хваткою у річці Сура в районі с.Метанівка Теплицького району, що є порушенням п.3.15.1 «Правил любительського і спортивного рибальства», затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України №19 від 15 лютого 1992 року. Внаслідок здійснення незаконного вилову риби [PERSON] вилучив із природного середовища рибу породи: товстолоб - 4 шт та карась - 4 шт., загальною вагою 5 кг., чим заподіяв рибним запасам збиток в розмірі 1088 грн. Постановою суду від 11 березня 2014 року було визнано [PERSON] винуватим у вчиненні правопорушення передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП. Своїми діями відповідач наніс державі збитки внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу на вказану суму. В судовому засіданні прокурор Січкаренко І.О. підтримав позовні вимоги. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що відповідача [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП, а саме, що він 04 грудня 2013 року проводив вилов риби забороненими знаряддями лову - хваткою у річці Сура в районі с.Меианівка Теплицького району. Постанову суду від 11.03.2014 року про визнання його винуватим [PERSON] не оскаржував, вона вступила в законну силу. Матеріальна шкода обчислена відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1209 від 21 листопада 2011 року, про що подано відповідний розрахунок. Шкода, яку заподіяно в результаті незаконного вилову цінних видів риб, а саме: товстолоб - 4 шт. та карась - 4 шт., загальною вагою 5 кг., - становить 1088 грн. Вказані правовідносини регулюються: ст. 63 Закону України "Про тваринний світ", Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища", Правилами любительського і спортивного рибальства. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Тому враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки встановлено наявність шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, протиправну поведінку відповідача, який здійснив вилов риби забороненим знаряддям лову, причинний зв'язок між заподіяною шкодою та протиправною поведінкою відповідача [PERSON], а також вину відповідача, який діяв умисно. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

12 лютого 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому зазначила, що вони з відповідачем мають неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які проживають з нею та знаходиться на її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов"язків по утриманню неповнолітніх дітей, позивач просить ухвалити рішення про стягнення з нього щомісячно аліментів на її користь на неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку,\~ починаючи з дня подачі заяви до досягнення дітьми повноліття. \~В судове засідання\~ сторони не зявились. Про час і місце розгляду справи позивач і відповідач були повідомлені належним чином. Позивач подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, при цьому, позовні вимоги вона підтримала в повному обсязі.\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідач\~ про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі\~ ЦПК України).\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. Згідно довідки про склад сім"ї, виданої Нивненською сільською радою Романівського району Житомирської області, неповнолітні діти відповідача та позивача проживають разом з останньою. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) на відповідача покладається обовязок утримувати\~своїх дітей\~ до\~ досягнення\~ ними повноліття. \~Згідно статті 181 СК України способи виконання батьками обов"язку щодо утримання неповнолітніх дітей визначаються за домовленістю між ними. Якщо ж такої домовленості не досягнуто кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються за рішенням суду. Загальними положеннями ЦПК України визначено, що\~\~ кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звертатися до суду за захистом\~ своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.\~ Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, за загальним\~ правилом, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідач будь-яких доказів на підтвердження тієї обставини, що він виконує свої обов"язки щодо утримання неповнолітньої дитини не надав. З огляду на викладене, суд прийшов до переконання про необхідність задоволення позову [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

12 лютого 2018 року заявник [PERSON] ([ADDRESS]) звернувся до суду з вказаною заявою, вказуючи, що рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 18.05.2009р. [PERSON], [INFO] було визнано недієздатним та рішенням від 03.11.2009р. призначено опікуном його батька [PERSON], який помер 18.01.2013р. Після смерті батька [PERSON] залишився без опіки та законного представника. [PERSON] потребує сторонньої допомоги та догляду, крім того, він неодноразово лікувався в Черкаському обласному психоневрологічному диспансері, де й перебуває на обліку, проте, стан його здоров"я не поліпшується, внаслідок психічної хвороби не здатний усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. Оскільки матір [PERSON] [PERSON] померла 13.01.2018р., заявник [PERSON] є єдиним родичем останнього, який надає йому допомогу. Згідно висновку медичного обстеження заявник може виконувати обов"язки опікуна та просить призначити його опікуном [PERSON], [INFO] В судовому засіданні заявник заяву підтримав, просив суд її задовольнити. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши докази, надані по справі, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Згідно рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 18.05.2009р. [PERSON], [INFO] було визнано недієздатним. Відповідно до рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 03 листопада 2009 року призначено опікуном [PERSON] його батька - [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер 18.01.2013 року. Згідно свідоцтва про смерть матір [PERSON] [PERSON] померла 13.01.2018року. Згідно подання Департамента соціальної політики Черкаської міської ради від 07.02.2018р. №339-2 Опікунська рада при ВК Черкаської міської ради не заперечує щодо призначення [PERSON], який проживає за адресою: [INFO], опікуном над недієздатним [PERSON], [INFO]. У відповідності дост. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною. Згідно ст.62 ЦК України опіка встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки, або за місцем проживання опікуна. Згідно ч.4 ст.63 ЦК Україниопікун призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних стосунках з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливостей особи виконувати обов"язки опікуна. Згідно ч.5 ст.63 ЦК України фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів. При таких обставинах, суд вважає можливим задовольнити заяву і призначити недієздатному [PERSON] опікуном [PERSON], який може бути опікуном і який бажає виконувати опікунські обов"язки по відношенню до [PERSON] та має для цього можливості. Суд вважає, що при встановлених обставинах призначення заявника опікуном відповідає інтересам недієздатної особи. Перешкод для призначення опікуном заявника суд не встановив. На підставі ст. ст.39,58,60,63 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

12 лютого 2018 року позовну заяву, подану ПАТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором було повернуто позивачу на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України. Ухвала набрала законної сили 27 лютого 2018 року. 19 квітня 2018 року представник ПАТ КБ "Приват Банк" Меркулова В.В. звернулася до суду із заявою, в якій просила повернути судовий збір у розмірі 1600 гривень 00 копійок, сплачений за подання вказаної позовної заяви. Згідно ч.2 ст.133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги. Враховуючи викладені обставини, заява про повернення судового збору підлягає задоволенню, а сплачений судовий збір поверненню особі, яка його сплатила..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

12 серпня 2015 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом. В заяві послалася на те, що від цивільного шлюбу з відповідачем має малолітнью доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки добровільно не надає. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини на її користь в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів відповідача з моменту подачі заяви й до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з"явилася, звернулася до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з"явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, позов визнає. Дослідивши докази по справі, суд встановив слідуюче. Між сторонами склалися сімейні правовідносини з приводу виконання обовязку по утриманню неповнолітньої дитини. Сторони у 2013 році проживали однією сім"єю без реєстрації шлюбу. Від подружнього життя вони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.2). Дитина проживає разом з позивачкою, що підтверджує довідка про склад сім"ї (а.с.5). Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так як вимог даного закону відповідач не дотримується, то позов є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються від дня предявлення позову. Відповідно до ст.88 ч.3 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved