Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

[PERSON] 19.12.2016 року звернулась до суду з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Україна» про стягнення суми страхового відшкодування, збитків та пені. Позивачка зазначала, що 22.11.2014 року приблизно о 02.30 год. на проспекті Правди, 5 в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) - зіткнення (наїзд) автомобіля [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобілів [NUMBER] та Toyota номерний знак [NUMBER]; ДТП сталася з вини водія [PERSON] Оскільки цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] під час керування автомобілем [NUMBER] на момент виникнення ДТП була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Україна» (відповідача) відповідно до полісу №АІ/3757590 від 18.11.2014 року, який був діючим на 22.11.2014 року; 26.11.2014 року позивачка звернулась до Відповідача із повідомленням про ДТП (страховий випадок) та надала необхідні для виплати страхового відшкодування документи; згідно Звіту суб»єкта оціночної діяльності ТОВ «Радар-1» №277 від 22.12.2014 року матеріальний збиток нанесений власнику автомобіля [NUMBER] у результаті його пошкодження внаслідок ДТП складає 110950,35 грн.; 31.03.2015 року позивачка надала Відповідачу всі належні документи та заяву про виплату страхового відшкодування, з банківськими реквізитами для перерахування виплати, але Відповідач станом на 01.06.2015 року (граничний термін - протягом 90 днів) свій обов"язок щодо виплати коштів не виконав, тому позивачка вимушена була звернутися до суду з даним позовом та просить суд - стягнути з відповідача на її (позивачки) користь суму страхового відшкодування у розмірі (50000,00 - 1000,00 грн. франшиза) = 49000,00 грн. (у розміру ліміту відповідальності страховика) та пеню у розмірі 21452,60 грн. (з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ за період з 01.06.2015 р. по 27.05.2016 р.), а всього 70452,60 грн. та судові витрати. В судове засідання позивачка [PERSON] не з»явилась повторно; до матеріалів справи позивачкою було надано заяву від 04.02.2017 року, згідно якої позивачка просила справу розглядати за відсутності позивача, підтримуючи позовні вимоги у повному обсязі та фактично не заперечуючи проти постановлення у справі заочного рішення (а.с.47). Представник відповідача в судове засідання також не з"явився повторно, про час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, будь-яких клопотань від нього не надходило. Відповідно до положень ст.224 ЦПК України судом визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши вимоги позову та матеріали справи в судовому засіданні, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.10, 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування). В судовому засіданні встановлено: як стверджує позивачка [PERSON], 22.11.2014 року приблизно о 02.30 год. на проспекті Правди, 5 в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) - зіткнення (наїзд) автомобіля [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобілів [NUMBER] та Toyota номерний знак [NUMBER], що спричинило пошкодження транспортних засобів; ДТП сталася з вини водія [PERSON] Дані обставини підтверджуються матеріалами справи, копією постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.12.2014 року №638/21208/14-п про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України водія [PERSON] (а.с.31). Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/3757590 від 18.11.2014 року (строк дії з 19.11.2014 року по 18.11.2015 року) цивільно-правова відповідальність [PERSON] - водія автомобіля [NUMBER] на момент виникнення ДТП була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Україна» (відповідача) - а.с.6. Як стверджує позивачка [PERSON], вона звернулась до відповідача 26.11.2014 року із повідомленням про ДТП (страховий випадок) та надала необхідні для виплати страхового відшкодування документи; згідно Звіту суб»єкта оціночної діяльності ТОВ «Радар-1» №277 від 22.12.2014 року матеріальний збиток нанесений власнику автомобіля [NUMBER] у результаті його пошкодження внаслідок ДТП складає 110950,35 грн.; 31.03.2015 року позивачка надала Відповідачу всі належні документи та заяву про виплату страхового відшкодування, з банківськими реквізитами для перерахування виплати (а.с.8-11, 19-30). Разом з тим, згідно наданої копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], автомобіль [NUMBER], 2013 року випуску зареєстрований на ім»я [PERSON] 27.09.2013 року (а.с.14); замовником оцінки зазначеного автомобіля по факту ДТП зазначено також [PERSON] (а.с.19); при цьому, як стверджує сама позивачка, вона зверталась до відповідача з письмовою заявою по факту ДТП від 26.11.2014 року від свого імені, а до матеріалів справи позивачкою надано копію нотаріально посвідченої довіреності від 23.12.2014 року, згідно якої [PERSON] як власник автомобіля [NUMBER] уповноважує [PERSON] представляти його інтереси, у тому числі «в усіх судових установах… щодо експлуатації, користування, страхування та розпорядження» зазначеним автомобілем (а.с.15). Позивачкою [PERSON] пред»явлено даний позов від свого імені як позивача; вона просить стягнути з Відповідача загальну суму відшкодування у розмірі 70452,60 грн. на її користь. Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст.988 ЦК України Страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно ст.992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Відповідно до положень п.36.2, 36.5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" - страховик не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Згідно п.37.3 ст.37 вищезазначеного Закону незадовільне фінансове становище страховика не є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Згідно ст.526, 623, 624 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, а в разі порушення зобов'язання боржник має відшкодувати завдані цим збитки. Якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За встановлених обставин, суд приходить до висновку про те, що позивачка [PERSON] відповідно до закону, маючи певні повноваження відповідно до довіреності від 23.12.2014 року (а.с.15), не має право вимоги від свого імені до відповідача щодо предмету спору у даній справі, тобто є неналежним позивачем, а тому в задоволенні її позову, як позивача, до ПрАТ «Страхова компанія «Україна» має бути відмовлено у повному обсязі.

Outcome: dismissed