Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

[PERSON] 16.11.2020 року звернулась до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом із вимогою розірвання шлюбу між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрованого 28.09.2013 року виконкомом Володіївецької сільської ради Барського району Вінницької області, за актовим записом №5. У позовній заяві [PERSON] викладена наступна позиція. Від зареєстрованого з відповідачем шлюбі вони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем. У зв`язку з різними поглядами на життя та ведення спільного господарства між сторонами постійно викликали непорозуміння. Їхні взаємовідносини поступового погіршувалися, що призвело до розпаду сім`ї. Тривалий час вони з відповідачем не проживають як подружжя, не ведуть спільного господарства, кожен живе своїм особистим життям. Вважає, що шлюб між ними необхідно розірвати, його збереження та подальше спільне проживання суперечить її інтересам та інтересам дитини (а.с.1-3). Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 01.12.2020 року відкрито провадження у даній справі. Визначено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами в справі. 28.12.2020 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву за змістом якого останній зазначив, що не погоджується з судженнями позивачки. До шлюбу має відповідальне відношення, намагається зберегти родину. Прагне добра як позивачу так і власній дитині, вважає, що вони ще зможуть знайти спільну мову та порозумітись. Також просив надати строк на примирення шість місяців. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 29.12.2020 року за клопотанням відповідача, надано сторонам строк на примирення терміном два місяці, на період якого зупинено провадження в справі, 30.12.2020 року позивачем [PERSON] подано відповідь на відзив, за змістом якого остання зазначила, що з відповідачем тривалий час не проживають як чоловік та дружина, у кожного на теперішній час є інша сім`я, тому стверджувати щодо відповідального ставлення до шлюбу немає жодних підстав. Відповідач не виконує батьківських обов`язків, не надає коштів на утримання їхнього сина [PERSON] , через що вона була змушена звернутись із позовом до суду про стягнення аліментів. Вказала, що строк на примирення не виправить стан їх шлюбних відносин, так як спроби примирення між ними в минулому не призвели жодних результатів, тому це лише погіршить стан їх відносин з відповідачем та продовжить їх перебіг у часі, що впливатиме на інтереси спільного сина [PERSON] . Позов підтримала та просила задоволити. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 02.03.2020 року поновлено провадження в справі, продовжено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. Заперечень сторін щодо вказаного порядку розгляду справи не надійшло. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Вивчивши доводи позивача, викладені у позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, а також відзив і відповідь на відзив, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). Згідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 28.09.2013 року; дошлюбне прізвище позивача " [PERSON] " (а.с.7). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.8) вбачається, що сторони в справі є батьками неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії довідки КП "Жмеринкакомунсервіс" від 04.11.2020 року №1612 до складу сім`ї позивача [PERSON] серед інших входять чоловік [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони представлені із дотриманням вимог закону, не суперечать доводам позивача та ніким не оскаржуються. Згідно ч.1,2 ст.3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно вимог ч.1 ст.110 СК України один із членів сім`ї (чоловік чи жінка) або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу. У відповідності до положень ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до статей 12,13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Спору про майно та щодо виховання дитини між сторонами за змістом позовних вимог не заявлено. Викладені позивачем обставини щодо фактичного припинення сторонами подружніх стосунків та неможливості їх відновлення, що суперечить інтересам позивача та дитини, відповідачем наразі не спростовані ні в який спосіб. Як встановлено судом, сторони тривалий час не підтримують шлюбних стосунків, в їх сім`ї втрачена взаємоповага та розуміння між подружжям, шлюб існує лише формально й зберегти сім`ю неможливо. Зважаючи на зазначені позивачем дійсні причини розірвання шлюбу, подальше життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Таким чином, в судовому засіданні встановлені визначені законом підстави розірвання зареєстрованого між сторонами шлюбу, оскільки він може ґрунтуватись лише на засадах добровільності, тобто вільної згоди чоловіка та жінки, чого позивач наразі не виявляє, надто за спливом наданого судом сторонам строку на примирення, тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. З урахуванням постановлення рішення в інтересах позивача стягненню на її користь з відповідача підлягає сума сплаченого та документально підтвердженого судового збору в розмірі 840,80 грн. (а.с.4) згідно вимог ч.1 ст.141 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved