Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

адвокат Стефківський В.І. звернувся до суду в інтересах [PERSON] з вимогами про стягнення з ПАТ АСК «Скарбниця» страхового відшкодування, пов`язаного з заподіяною моральною шкодою в розмірі 28 338,00 грн. та витрат на правничу допомогу. В обгрунування позову покликається на те, що 11.01.2020 року близько 18.00 год., на автодорозі Стрий - Моршин, в с.Довге Стрийського району, на вул.Б.Хмельницького, автомобіль «Renault Traffik», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , в результаті чого останній помер на місці події. Постановою слідчого СУ ГУНП у Львівській області від 30.06.2020 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12020140000000015 від 11.01.2020 року - закрито у звязку з відсутністю складу кримінального правопоурешння, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. У зв`язку з тим, що цивільно- правова відповідальність водія автомобіля на момент настання ДТП була застраховаана в ПАТ АСК «Скарбниця», [PERSON] звернувся до такої із заявою про виплату страхового відшкодування, повязаного з заподіяною моральною шкодою в розмірі 28 338,00 грн. Листом вих.№204 від 04.08.2020 року ПАТ АСК «Скарбниця» відмовила позивачу у виплаті відшкодування, оскільки не визначала подію страховим випадком та вважає, що цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] не настала. Крім того, позивач зазначає, що ДТП трапилась 11.01.2020 року, розмір мінімальної заробітної плати на цей момент становив 4723,00 грн. Таким чином, загальний розмір відшкодування моральної шкоди становить 56676,00 грн. (4723,00 грн.*12=56676,00 грн.). Оскільки у загиблого [PERSON] , крім сина - [PERSON] є ще один неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] , позивачу належить Ѕ з загального розміру страхового відшкодування моральної шкоди, а саме - 28338,00 грн. Відтак, просить позов задоволити. 30.11.2020 року представник відповідача - [PERSON] скерував на адресу суду письмові пояснення, відповідно до яких просить відмовити у задоволенні позову у звязку з наступним. 24.12.2019 року ПрАТ АСК «Скарбниця» було укладено Договір /Поліс обов`язкового страхування цивыльно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/2144124, згідно якого застраховано автомобіль «Renault Traffik», д.н.з. [NUMBER] . [PERSON] звернувся із заявою на виплату страхового відшкодування до ПрАТ АСК «Скарбниця» через представника, в якій просив виплатити йому страхове відшкодування у звязку із смертю загиблого [PERSON] внаслідок ДТП, що відбулось 11.01.2020 року на автодорозі «Стрий - Моршин» за участю застрахованого транспортного засобу «Renault Traffik», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Оскільки у вказаній заяві було недостаньо відповідних документів, ПрАТ АСК «Скарбниця» зверталось до представника [PERSON] для надання всіх необхідних документів та призупинила розгляд даної справи відповідно до ст.36 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 27.07.2020 року ПрАТ АСК «Скарбниця» отримало заяву про долучення документів із постановою про закриття кримінального провадження від 30.06.2020 року, в якій зазначено, що причиною настання ДТП є факт виходу пішохода на смугу руху транспортного засобу, а в діях водія [PERSON] не встановлено порушення вимог ПДР України, які б передували у безпосередньому причинно-наслідковому звязку із настанням даної ДТП та її наслідками у вигляді загибелі [PERSON] . Враховуючи наведене, 04.08.2020 року за вих.№204 ПрАТ АСК «Скарбниця» надіслало відмову у вплаті страхового відшкоування, оскільки цивільно-правова відповідальність водія не настала. Відтак, підстав для виплати страхового відшкодувнаня по даній заяві немає. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, викладених у позові. Представник відповідача - [PERSON] проти позовних вимог заперечив, просив відмовити в задоволенні таких. Заслухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи із наступного. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 11.01.2020 року, приблизно о 18 год. 00 хв., на автодорозі Стрий - Моршин, по вулиці Б.Хмельницького, у с.Довге, Стрийського району Львівської області, автомобіль «Renault Traffik», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , здійснив наїзд на пішохода [PERSON] . В результаті вказаної пригоди пішохід [PERSON] помер на місці події, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.11). 11.01.2020 року за даним фактом Головним слідчим управлінням ГУ НП у Львівській було порушено кримінальне провадження №12020140000000015 за ознаками ч.2 ст.286 КК України. Постановою слідчого СУ ГУ НП у Львівській області від 30.06.2020 року, кримінальне провадження №12020140000000015 від 11.01.2020 року, закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України (а.с.8-9). Крім того, судом встановлено, що транспортний засіб марки «Renault Trafic», д.н.з. [NUMBER] , застраховано ПрАТ АСК «Скарбниця» на підставі Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № AO/2144124 (а.с.16). [PERSON] , [INFO] , є сином загиблого внаслідок дорожньо - транспортної пригоди - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.14). Відповідно до листа вих.№204 від 04.08.2020 року Приватне акціонерне товариство - Акціонерна страхова компанія "СКАРБНИЦЯ" відмовило у виплаті відшкодування, оскільки подію не визнано страховим випадком, а відтак цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] не настала (а.с.17). Статтею 11 ЦК України визначено підстави виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Така підстава є юридичним фактом. Отже, завдання шкоди є підставою виникнення зобов`язання з відшкодування шкоди. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно із п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. За змістом частин другої та п`ятої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням). При завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК). Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК), тобто ті, які мають зовнішній характер (п.4, п.5, п.7 Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»). Непереборна сила - це подія, об`єктивно невідворотна за певних умов не тільки для цього заподіювача шкоди, а й для інших осіб при досягненому рівні розвитку науки і техніки; надзвичайна подія, яка не може бути передбачена заподіювачем шкоди; завжди зовнішня подія по відношенню до діяльності заподіювача шкоди. Як підстава звільнення особи, що порушила зобов`язання, від відповідальності непереборна сила характеризується двома ознаками: надзвичайністю та невідворотністю. Обов`язок доведення непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. Враховуючи вищезазначене, цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] настала без вини. Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до ст.999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який регулює відносини у вказаній сфері, та відповідно до його преамбули, спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Крім того, згідно із п.2.1. ст.2 Закону, відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, відповідно до ст.3 Закону є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 6 Закону визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно із ст.22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п.23.1. ст.23 Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Таким чином, оскільки цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Renault Traffik», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , як володільця джерела підвищеної небезпеки настала незалежно від наявності його вини у завданні шкоди у вигляді смерті пішохода [PERSON] , а страхування цивільно-правової відповідальності спрямоване саме на страхування відповідальності законних володільців джерела підвищеної небезпеки, то відповідно і страхові компанії, в межах встановленого договором страхування розміру страхової суми, зобов`язані нести відповідальність за шкоду завдану внаслідок дії забезпеченого транспортного засобу (джерела підвищеної небезпеки). У даному випадку таким відповідальним страховиком згідно із полісом №AO/2144124 за шкоду заподіяну життю потерпілого є відповідач ПрАТ АСК «Скарбниця». Згідно із п.27.2. ст.27 Закону, страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. За правилами ч.1 ст.1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Відповідно до п.27.3 ст.27 Закону, страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Дорожньо-транспортна пригода трапилась 11.01.2020 року, розмір мінімальної заробітної плати на цей момент становив 4 723,00 грн. Таким чином, загальний розмір відшкодування моральної шкоди становить 4 723,00 грн. х 12 = 56 676,00 грн. Водночас, судом встановлено, що у загиблого [PERSON] , крім неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , є син - [PERSON] , а тому, останньому належить 1/2 з загального розміру страхового відшкодування моральної шкоди 56 676,00 грн. / 2 = 28 338,00 грн. Відповідно до п.27.2 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України). Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та їх зміст, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір. Оскільки позивач при подачі позову про відшкодування шкоди звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», тому із відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Документально наданих доказів розміру витрат на надання правової допомоги позивачу в розмірі 6000 гривень на час постановлення судового рішення матеріали справи не містять та стороною позивача не надано. Відтак, на час постановлення рішення суду, відсутні підстави для стягнення зазначених витрат на користь позивача. При цьому, суд зазначає, що відповідно до приписів ч.8 ст.141 ЦПК України, до закінчення судових дебатів у справі сторона позивача зробила відповідну заяву про надання суду доказів сплати витрат на правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Outcome: approved