Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з цивільним позовом до Лелітської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. Позов мотивовано тим, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON], після смерті якої спадщину прийняв її чоловік - [PERSON]. [INFO] помер батько позивача - [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS]. Позивач вчасно звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане спадкове майно. За таких підстав позивач просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS], що залишився після смерті її батька [PERSON] У судове засідання позивач, представник позивача не з'явились, відповідно до поданих заяв, позивач та її представник просили розглянути справу за їх відсутності, також зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача - Лелітської сільської ради у судове засідання не з'явився, відповідно до заяви від 26.01.2015 року відповідач з позовними вимогами ознайомлений, позовні вимоги визнав повністю, проти їх задоволення не заперечував, справу просив розглядати у відсутності представника відповідача. Враховуючи подані сторонами заяви, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. [INFO] помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] (а.с.4). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS]. Вказане підтверджується технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданий КП "ВООБТІ" від 17.07.2012 року (а.с.5-8). При цьому суд враховує, що у технічному паспорті відсутні відмітки що про те, що дане нерухоме майно є самочинно побудованим, наявний запис про відсутність правовстановлюючих документів. Як вбачається з технічного паспорта житловий будинок був збудований 1951 року, а господарські споруди 1951, 1961, 1970 р. Довідкою Лелітської сільської ради №96 від 17.02.2015 року (а.с.36), підтверджено, що відповідно до відомостей з погосподарської книги №1 за 1953-1955 років власником домогосподарства по [ADDRESS] є [PERSON]. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року N 1952-ІV, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. На час виникнення спірних правовідносин діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, згідно із ст. 1, ст. 6 якої встановлено, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР проводять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Відповідно до пп. 6-7 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5-24/26, дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян. Судом встановлено, а також доведено належними та допустимими доказами факт належності вищевказаного будинку з господарськими спорудами [PERSON] Здобуті докази свідчать про те, що за життя він володів, користувався та розпоряджався вищевказаним будинковолодінням, яке перебувало у його власності, відповідно до вимог діючого на той момент законодавства. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с.15) підтверджено, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] матір'ю - [PERSON], [INFO] Свідоцтвом про одруження [NUMBER] (а.с.16) підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] 13.07.1974 року одружились про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №95. Після одруження прізвища подружжя - [PERSON]. Довідками Лелітської сільської ради (а.с.10, 11, 35) підтверджено, що [PERSON] до дня смерті батька [PERSON] доглядала його та проживала разом з ним, без реєстрації, в будинку по [ADDRESS]. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах не заборонених законом. Листом завідуючої Хмільницької районної державної нотаріальної контори Горщинської Ю.П. №53/01-16 від 02.02.2015 року повідомлено, що після смерті [INFO] [PERSON] спадкоємці з заявами про прийняття та/або відмову від спадщини не звертались, спадкова справа не заводилась і відповідно свідоцтва про право на спадщину не видавались. За таких обставин суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги, оскільки матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, доведено, що [PERSON] є спадкоємцем за законом, яка у відповідності до вимог статті 1268 ЦК України, прийняла спадщину за померлим [INFO] [PERSON] Відповідач не заперечує проти задоволення позову та визнає позовні вимоги, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, а тому перешкод в прийнятті позивачем спадщини суд не вбачає. Судові витрати залишити за сторонами.

Outcome: approved