Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити юридичний факт, а саме, що [PERSON], [INFO], помер в смт. Кленовий, м. Ровеньки, Луганської області [INFO] року. В обґрунтування своєї заяви [PERSON] посилається на те, що її дідусь [PERSON] був зареєстрований та мешкав за адресою: [ADDRESS]. На теперішній час м. Свердловськ, с. Шахтарське, знаходиться на тимчасово окупованій території. [INFO] року [PERSON] помер, про що Ровеньківським міським відділенням ЛНР бюро судово-медичної експертизи було видано дублікат лікарського свідоцтва про смерть №117 від 10.05.2016 року. До теперішнього часу заявник не отримала свідоцтва про смерть. 25.05.2016 року вона звернулась до Комінтернівського районного у м. Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану територіального управління юстиції у Харківській області з метою державної реєстрації смерті дідуся, однак їй було відмовлено, у зв'язку з тим, що документ виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Враховуючи вищевикладене заявник вимушена звернутися з заявою про встановлення факту смерті до суду. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заяву про встановлення факту смерті підтримала та, посилаючись на обставини викладені в заяві, просила задовольнити її вимоги. Представник заінтересованої особи Комінтернівського районного у м. Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення заявника, свідків суд приходить до висновку, що вимоги заявника обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. На обґрунтування обставин, викладених у заяві, заявником до матеріалів справи надано наступні докази. Як вбачається з копії паспорту [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається з копії паспорту серії [NUMBER] [PERSON], 25 січня 1941 року народився в с. Богдани, Брестського району Брестської області та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Довідкою № [NUMBER] від 24.12.2014 року про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції підтверджується, що [PERSON], [INFO] перемістився з тимчасово окупованої території до м. Харків та взятий на облік за адресою: [ADDRESS]. Згідно посвідчення [NUMBER] [PERSON] отримував пенсію за віком з 01.01.1991 року, посвідчену начальником Свердловського УП та СЗН Луганської області. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 117, виданого 10.05.2016 року Державною установою «Бюро судової експертизи ЛНР Ровеньківського міського відділення» [PERSON], [INFO], помер [INFO] року в державі Луганська Народна Республіка, м. Ровеньки, смт. Кленовий. Причина смерті - гостра недостатність кровообігу, атеросклеротичний кардіосклероз. Вказане лікарське свідоцтво посвідчене печаткою Луганської Народної Республіки. Як вбачається з свідоцтва про смерть, яке посвідчене печаткою Луганської Народної Республіки, [PERSON], [INFO] помер 06.05.2016 року. 25.05.2016 року листом № 551/09-04-05 Комінтернівським районним у м. Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану територіального управління юстиції у Харківській області [PERSON] відмовлено у проведенні державній реєстрації смерті [PERSON], який помер 06.05.2016 року в Луганській області, м. Ровеньки, смт. Кленовий, оскільки заявником подано документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що заявник є онукою померлого [PERSON] Раніше вони мешкали в с. Шахтарське Луганської області, після початку антитерористичної операції дідусь заявника - [PERSON], як переселенець переїхав до м. Харкова разом з нею. Помер він у Луганській області, м. Ровенькі, смт. Кленовий та похований там же. Свідки вказали, що допомогли організувати похорони. Суд не має підстав для сумніву стосовно об'єктивності пояснень цих свідків, у зв'язку з тим, що вказані особи ніяким чином не зацікавлені в наслідках розгляду цієї справи і їх пояснення об'єктивно співвідносяться з іншими доказами по справі. У відповідності до вимог ст. ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно ч. 1 ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - Постанова) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України визначені ст. 257-1 ЦПК України. Так, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану врегульовано Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану". Згідно ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. У відповідності до приписів Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом МОЗ України від 08.08.2006 N 545, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 р. за N 1152/13026, для забезпечення реєстрації смерті в органах реєстрації актів цивільного стану закладом охорони здоров'я видається лікарське свідоцтво про смерть (форма N 106/о). Лікарське свідоцтво про смерть видається такими закладами охорони здоров'я: лікарнями, амбулаторно-поліклінічними закладами, диспансерами, пологовими будинками, санаторіями, патолого-анатомічними бюро, бюро судово-медичної експертизи. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. У відповідності до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Враховуючи зазначене, а також приймаючи до уваги відсутність протиріч в місці та даті смерті [PERSON], померлого [INFO] року в смт. Кленовій, м. Ровеньки, Луганської області, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Факт, який просить встановити заявник, має для неї юридичне значення, оскільки встановлення факту смерті її дідуся є підставою для державна реєстрація смерті, отримання свідоцтва про право на спадщину та не суперечить вимогам законодавства і відповідає законним інтересам заявника. На підставі викладеного і

Outcome: approved