Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] і просить стягувати щомісячно з відповідача на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 400 грн. починаючи стягнення з 11 лютого 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову вказав, що рішенням Роменського міськрайсуду від 21 листопада 2013 року його визнано батьком малолітнього [PERSON], [INFO]. Також внесено зміни до актового запису № 27 від 22.01.2008 року в Книзі реєстрації народжень відділу РАЦС по м.Ромни Роменського МРУЮ про народження [PERSON][INFO], змінивши його прізвище на [PERSON], та записавши прізвище його батька [PERSON] та по по-батькові [PERSON]. Матір'ю дитини є [PERSON] (на даний час [PERSON]). Згідно довідки квартального комітету № 18 виконкому Роменської міськради син проживає з ним, він його утримує і займається його вихованням. Відповідач, знаючи що малолітній син потребує допомоги, ухиляється від виконання своїх обов'язків, належної матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Він працює ковалем-штампувальником на Роменському заводі "Тракторозапчастина", його заробітку не вистачає для утримання дитини на належному життєвому рівні. [PERSON] на даний час офіційно не працює, але є особою працездатного віку і має можливість сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав і просив його задоволити. Суду пояснив, що дитина проживає з ним. Його коштів для утримання дитини недостатньо. Він працює, отримує заробіток 1200-1300 грн. за місяць. Його коштів на утримання дитини недостатньо. Вважає, що 400 грн. аліментів невеликий розмір і відповідач може їх сплачувати. Ту обставину, що син проживає з ним, підтверджує довідка квартального комітету. Крім цього, сама [PERSON] визнає, що син живе з ним. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнала. Суду пояснила, що не згодна сплачувати аліменти, так як до 6 років батько не надавав ніякої допомоги на дитину. До цього часу йому коштів вистачало. Вона не заперечує того, що 400 грн. це невеликий розмір. Згодна була б сплачувати такі аліменти, якби вони йшли на рахунок дитини і [PERSON] їх не чіпав, оскільки він ці кошти витратить на свої потреби. Вона визнає ту обставину, що син живе з [PERSON] з кінця літа 2013 року. Дитину вона не забирала, бо [PERSON] не віддає сина, а до відповідних служб з цього приводу вона офіційно не зверталася. В неї є ще друга дитина, яка з нею не живе, та дитина живе з батьком, аліментів на її утримання вона не сплачує. Судом встановлено, що батьками [PERSON] [INFO] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження та рішенням суду. [PERSON], в зв'язку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище на [PERSON], що підтверджено рішенням суду і визнано сторонами. З довідки квартального комітету № 18 виконкому Роменської міськради вбачається, що [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS]. Дійсно має на утриманні свого сина [PERSON], рік народження [INFO]. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні сімейні правовідносини з приводу утримання дитини. Відповідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, то розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі. Відповідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених статтею 184 цього Кодексу. Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років, починаючи з 1 січня 2014 року визначений в сумі - 1286 гривень. За таких обставин, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки позивач просить стягнути аліменти в розмірі, що становить значно менше половини визначеного законодавством прожиткового мінімуму. При цьому, суд вважає що [PERSON] є особою працездатного віку, не має захворювань, які перешкоджають працевлаштуватися і отримувати прибуток, а відповідно може і повинна утримувати дитину. Крім цього, відповідач не надала доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти в заявленому позивачем розмірі і не обґрунтувала підстав для відмови в задоволенні позову. Враховуючи, що позов виник з вини відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути 243,6 грн. судового збору.

Outcome: approved