Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

14 липня 2014 року [PERSON] (Позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (Відповідач) про стягнення аліментів (дата звернення до суду підтверджується печаткою Укрпошти на конверті, в якому надійшов позов). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 2003 року вона та Відповідач проживали спільно, однією сім'єю у цивільному шлюбі. [INFO] народилась спільна донька [PERSON]. 10 липня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 615. У зареєстрованому шлюбі народився син - [PERSON], [INFO]. 13 вересня 2013 року рішенням Шевченківського районного суду м. Києва шлюб, зареєстрований між Позивачем та Відповідачем було розірвано. Як зазначила Позивачка, саме з цього часу Відповідач приймає мінімальну участь у вихованні дітей, коштів на їх утримання не надає, мотивуючи це тим, що йому затримують заробітну плату, не вистачає коштів, разом з тим останній працює артистом балету у Національній Опері України, де отримує заробітну плату в розмірі 9 000,00 грн. на місяць. Позивачка зазначила, що наскільки їй відомо, інших дітей на утриманні, а також непрацездатних батьків Відповідач не має, стягнень по виконавчим документам з Відповідача не проводиться. Враховуючи викладене, Позивачка просила стягнути з Відповідача аліменти на її користь за минулий час (за останні три роки) та стягувати в подальшому до досягнення [PERSON] та [PERSON] повноліття, у розмірі 12 частини з усіх видів доходів Відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач надав суду письмові пояснення на позовну заяву (а.с.20-21), в якій зазначив, що він не згоден з розміром аліментів та вважає, що він має бути зменшений судом у зв'язку з тим, що, зокрема, позивачка за власним бажанням не здійснювала право на одержання аліментів, а Відповідач не створював для цього перешкод, а тому вимога про стягнення аліментів за минулий час є безпідставною та необґрунтованою. Водночас, заробітну плату Відповідачу, з огляду на сезонність театральної діяльності, виплачують із значними затримками, разом з тим, Відповідач не відмовляється від утримання своїх дітей та хоче брати участь у їх вихованні, проте позивачка свідомо перевезла дітей з м. Києва до своїх родичів у Черкаську область, Звенигородський р-н, смт. Ватутіно, де діти проживають у менш зручних умовах, ніж раніше. Таким чином, Позивач, працюючи в м. Києві, не має можливості бачитися з дітьми та приймати активну участь у їх вихованні. Окрім цього, Позивачка свідомо ввела суд в оману, оскільки знала про існування дочки Відповідача від першого шлюбу [PERSON], на які він справно сплачує аліменти у розмірі 500,00 грн. кожного місяця. З урахуванням викладеного, Позивач просив позовні вимоги позивач задовольнити частково, стягнувши з нього аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожного. В судовому засіданні представник Позивачки позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечив проти розміру аліментів, які хоче стягнути з нього Позивачка, пояснивши, що сплачує аліменти на утримання доньки від першого шлюбу, а тому просив позовні вимоги задовольнити частково з урахуванням його письмових пояснень. Разом з тим, проти стягнення аліментів за минулий період заперечив, пояснивши, що Позивачка не реалізувала своє право на отримання аліментів, а тому відсутній факт його ухилення від сплати таких аліментів, він жодним чином не ухиляється від надання коштів на утримання дітей. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом з'ясовано, що 10 липня 2009 року між [PERSON] (Відповідач), [INFO], та [PERSON] (Позивач), [INFO], у Відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів 10.07.2009р. складено відповідний актовий запис №615, та видано Свідоцтво про шлюб. Після державної реєстрації шлюбу прізвища сторін визначені так: чоловіка - "[PERSON]", дружини "[PERSON]". Реєстрація шлюбу підтверджується Свідоцтвом про шлюб від 10.07.2009р. серії [NUMBER] (а.с.6). До шлюбу у Позивачки та Відповідача народилась донька - [PERSON], [INFO], про що в Книзі реєстрації народжень 24.06.2006р. зроблено відповідний актовий запис №983, що підтверджується Свідоцтвом про народження від 29.09.2009р., виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві, в якому зазначено в графі «мати»: [PERSON], «батько» - [PERSON] (а.с.8). За час шлюбу у Позивачки та Відповідача народився син - [PERSON], [INFO], про що в Книзі реєстрації народжень 10.09.2009р. складено відповідний актовий запис № 1738, що підтверджується Свідоцтвом про народження від 10.09.2009р., виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві, в якому зазначено в графі «мати»: [PERSON], «батько» - [PERSON] (а.с.7). Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13.09.2013р. у справі №761/11998/13-ц шлюб, зареєстрований 10.07.2009р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №615 - розірвано (а.с.9). Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII (789-12 ) від 27.02.91 та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч.ч.1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ст. 191 СК України). Днем звернення Позивачки до суду є 14 липня 2014р., оскільки саме цим днем позовна заява направлена до Шевченківського районного суду м.Києва, що підтверджується відповідним штампом на конверті, в якому позов був направлений поштою. В судовому засіданні Відповідач пояснив, що він сплачує аліменти на утримання своєї доньки від першого шлюбу - [PERSON] у розмірі 500,00 грн. щомісяця, про що було відомо позивачці, яка свідомо приховала вказану інформацію від суду. Окрім того, Відповідач вказав, що у зв'язку із сезонністю театральної діяльності, йому як артисту балету заробітну плату часто затримують, а тому, він має змогу сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожного. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Разом з тим, представником Позивачки не надано суду доказів ухилення Відповідача від сплати аліментів на утримання дітей у зв'язку з вжиттям Позивачкою заходів щодо їх одержання, а тому позовні вимоги про стягнення з Відповідача аліментів за минулий період (за останні три роки) не підлягають задоволенню, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами. При цьому сторона Позивача не заперечувала щодо наявності у Відповідача ще однієї неповнолітньої дитини від першого шлюбу. Враховуючи ст.ст.182-183, 191 СК України, суд, приймаючи до уваги всі обставини та оцінивши відповідні докази, зокрема, матеріальний стан Відповідача та наявність у нього дитини від першого шлюбу - [PERSON] на утримання якої він сплачує аліменти, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з Відповідача аліментів на утримання дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі по 16 усіх видів заробітку (доходу) на кожного щомісяця з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з положень ст. 88 ЦПК України, а також з того, що Позивачі у справах про стягнення аліментів згідно з Законом України «Про судовий збір» звільнені від сплати судового збору, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з Відповідача в дохід держави судового збору за ставкою, яка діяла на час звернення Позивача з позовом до суду (липень 2014р.), у розмірі 243,60 грн. Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 80, 84, 180-183, 191 Сімейного кодексу України, та

Outcome: partial