Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

19 вересня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що має спільного з відповідачем сина. Відповідач сплачує аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час цих коштів недостатньо для утримання дитини, тому просить змінити розмірі аліментів в бік збільшення та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн., щомісячно, а також стягнути додаткові витрати на сина у розмірі 5000 грн. 11 жовтня 2018 року ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів. 26.11.2018 року позивач надав до суду уточнену позовну заяву, якою збільшив позовні вимоги та остаточно просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1944,00 грн, щомісячно, а також додаткові витрати у розмірі 5000грн. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали з підстав, що зазначені у позовній заяві та у відповіді на відзив. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Подав до суду відзив, в якому посилається на те, що позивачем не надано доказів, що з моменту винесення Голопристанським районним судом Херсонської області рішення про стягнення аліментів, матеріальний стан чи стан здоров'я позивача погіршився. Відповідач вказує на те, що з моменту винесення рішення про стягнення аліментів його сімейний стан змінився, він одружився, у нього у 2014 році народилась дитина. Надав докази, що підтверджують його доходи, а саме : місячна заробітна плати становить 1657,09 грн.. У відзиві відповідач просить суд стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 972,00 грн, щомісячно із застосуванням індексації для перерахунку суми в залежності від офіційного індексу інфляції. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні частково визнала позовні вимоги в частині суми, що визнає відповідач, а саме: 972,00грн., просила суд в решті позовних вимог відмовити,з підстав, що викладені у відзиві. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.5) . Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 10 жовтня 2007 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 27.08.2007 і до повноліття дитини(а.с.6). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи зі змісту ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. Законом України N 2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", який набрав чинності 08 липня 2017 року внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України. За змістом ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Прийняття Закону про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни розміру стягнутих з відповідача аліментів. Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Судом встановлено, що [PERSON] зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання сина щомісяця в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 27.08.2007 і до повноліття дитини . При цьому, відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік", з 01 липня 2018 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 1944 грн. Таким чином , розмір аліментів не може бути меншим ніж 972,00 грн.. Відтак, стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина у меншому за мінімальний розмір, встановлений ст.182 СК України, призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення. Крім того, батьки мають рівні обов'язки щодо утримання дитини. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Також судом встановлено, що відповідач [PERSON], аліменти на утримання дитини сплачував систематично, заборгованості не має. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Так, відповідач [PERSON] надав копії свідоцтв про шлюб та народження, копію трудової книжки дружини, копію довідки № 3442/8, копії виписок з медичної карти, копію довідки про заробітну плату [PERSON] Дані докази підтверджують посилання відповідача не те, що матеріальний стан відповідача змінився, на його утриманні вже перебуває донька [PERSON][INFO]., та дружина, яка на даний час не працює, через часті захворювання дитини. Крім того, як вбачається з довідки № 3 від 31.10.2018 р. відповідач [PERSON] отримує заробітну плату у розмірі 1657,09 грн. на місяць. При цьому є єдиним годувальником у сім'ї. Позивачкою [PERSON] не надано доказів зміни її матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров'я. У позовній заяві позивач зазначає , що єдиним джерелом отримання доходу для неї з сином, крім аліментів, є державна допомога, сукупний розмір якої становить 3400,00грн. на місяць. За таких обставин, враховуючи, що аліментні правовідносини це триваючі правовідносини, розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав він може змінюватись, з урахуванням наявних інфляційних процесів, а також, з урахуванням визнання відповідачем частини позовних вимог, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині зміни розміру аліментів з 1/4 частку заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 972,00 грн.. Щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини суд дійшов висновку, що дана вимога не підлягає задоволенню з огляду на таке. Статтею 185 СК України встановлено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких наведено у зазначеній статті. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на хворобу тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними факторами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. У позовній заяві [PERSON] просила суд стягнути із відповідача на її користь додаткові витрати на сина у розмірі 5000,00 грн.. Позивач вказує, що додаткові витрати пов'язані з оплатою оренди квартири, оскільки позивач змінила місце проживання. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. Виходячи із буквального тлумачення норми, викладеної у ст. 185 СК України додатковими витратами є витрати, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо. А тому вимога позивача щодо стягнення додаткових витрат задоволенню не підлягає, оскільки заявлені витрати не пов'язані із особливими обставинами, визначеними у ст. 185 СК України Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Враховуючи, що позивач, всупереч вимог ст.81 ЦПК України, не довів обставин, на які посилався як на обґрунтування своїх вимог, зокрема потреби в отриманні матеріальної допомоги, та необхідності отримання її саме від відповідача за умови наявності інших джерел доходу, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимоги щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, враховуючи часткове визнання позовних вимог відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial