Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

28 вересня 2016 року до суду надійшла позовна заява ПАТ «Альфа-Банк» до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій позивач вказав, що згідно кредитного договору № 700003942 від 05 березня 2008 року, укладеного між сторонами у справі, позивач надав відповідачеві [PERSON] кредит у сумі 20562,06 доларів США для придбання транспортного засобу зі сплатою 13,5% річних, з кінцевим терміном повернення кредиту - не пізніше 06 березня 2015 року. Відповідач зобов*язався за умовами кредитного договору повернути кредит та сплатити проценти за користування ним на умовах договору. 05 березня 2008 року між позивачем та [PERSON] в забезпечення виконання [PERSON] зобов*язань за вказаним кредитним договором було укладено договір поруки № 700003942-П, відповідно до якого [PERSON] взяла зобов*язання солідарно відповідати перед кредитором за виконання [PERSON] зобов*язань за вищевказаним кредитним договором. При цьому, позичальник [PERSON] свої кредитні зобов'язання не виконує належним чином, у зв'язку з чим станом на 22 серпня 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 3 960,40 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 3 775,31 доларів США, заборгованості по відсоткам в сумі 185,09 доларів США. Приймаючи до уваги викладене, просив стягнути з відповідачів солідарно на його користь вказану заборгованість, а також відшкодувати понесені судові витрати, пов*язані зі сплатою судового збору. Представник позивача в судове засідання не з*явився, надав заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності (а.с. 32, 38). Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином в порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України шляхом публікації оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» (а.с. 51). За таких обставин з письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. З'ясувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 05 березня 2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого згідно Статуту є позивач ПАТ «Альфа-Банк» (а.с.19-20), та відповідачем [PERSON] на підставі анкети заяви (а.с. 12) був укладений кредитний договір № 700003942, на купівлю автомобіля - HYUNDAI TUCSON 2.0 5МТ4, 2008 року випуску, бежевого кольору, д/н [NUMBER], кузов [NUMBER], тип легковий універсальний, згідно з договором купівлі-продажу № 08.02.33/к від 14 лютого 2008 року, укладеним з ТОВ «Алекс Схід» (п.2.4 а.с.6), відповідно до умов якого відповідач [PERSON] отримав від позивача кредит у розмірі 20 562, 06 доларів США, що вбачається з виписки з особистого рахунку від 22 серпня 2008 року (а.с. 18). Як визначено у договорі, дата повернення кредиту - не пізніше 06 березня 2015 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13, 5% річних (а.с. 6) (п.п.2.2,2.3 договору). Крім того, сторони узгодили графік платежів по кредиту, складений 05 березня 2008 року (а.с. 9-10). Відповідно до п.2.6. позивачем на виконання умов договору відкрито відповідачеві мультивалютний рахунок №. 29097700003942, для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості за кредитом. Сторони узгодили порядок повернення суми кредиту за кредитним договором визначили у договорі, п. 2.8, що розмір щомісячного платежу складає 380 доларів США, а саме - у разі сплати у валюті кредиту 25 числа кожного місяця, - у разі погашення кредиту у валюті відмінній від валюти кредиту таке погашення має здійснюватись не пізніше 24 числа кожного місяця у сумі, розрахованій у порядку та на умовах, визначених цим договором (а.с.5). Згідно п. 3 кредитного договору № 700003942 від 05 березня 2008 року позичальник зобов»язується в порядку на умовах, що визначені договором повернути кредит, виплачувати банку проценти за користування кредитом, сплачувати комісії за дії банку , які вчиняються на користь позичальника з метою сприяння останньому у виконанні ним своїх зобов»язань за договором, сплачувати неустойки та інші передбачені договором платежі та виконувати інші обов»язки, що передбачені договором. Повернення кредиту (його частини) та сплата процентів за користування ним здійснюється позичальником в порядку та на умовах, що визначені у додатку № 1 до цього договору , який є його невід»ємною частиною (а.с. 6). Відповідно до п. 3.4 умов кредитування (а.с.7) за несвоєчасне виконання грошових зобов*язань за цим договором позичальник, крім відшкодування збитків, сплачує пеню в розмірі 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. 05 березня 2008 року в забезпечення виконання позичальником зобов*язань за кредитним договором № 700003942 від 05 березня 2008 року між позивачем по справі та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №700003942-П (а.с.11), відповідно до п.п. 2, 3, 4 якого поручитель [PERSON] зобов*язалась відповідати перед кредитором - ПАТ «Альфа-Банк» за виконання боржником - [PERSON], зобов*язань в повному обсязі (повернення кредиту, сплати відсотків та комісій за користування кредитом, пень, штрафів, неустойок) тощо, як солідарні боржники. Прийняті на себе зобов'язання відповідач [PERSON] не виконує, в зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 22 серпня 2016 року складається з наступного: суми боргу за кредитом - 3 775,31 доларів США, заборгованості по відсоткам - 185,09 доларів США, а всього в сумі 3 960,40 доларів США, що вбачається з розрахунку заборгованості (а.с. 17). За змістом положень ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов*язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк та в порядку, що встановлені в договорі. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак у той же час обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Як зазначено у п. 12 Постанови Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. Таким чином, суд вважає, що в судовому засідання знайшов своє підтвердження факт порушення своїх зобов*язань за кредитним договором відповідачем [PERSON] тому з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість по кредиту станом 22 серпня 2016 року в загальному розмірі 3 960,40 доларів США. Згідно зі ст. 535 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Стаття 554 ЦК України визначає, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. В той же час, згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Як вбачається з п.п. 2.3 кредитного договору № 700003942 від 05 березня 2008 року (а.с. 6), при його укладенні сторонами визначена дата повернення кредиту - не пізніше 06 березня 2015 року, дана позовна заява до відповідачів у справі від 13 вересня 2016 року до суду надійшла 28 вересня 2016 року (а.с. 2). Враховуючи викладене вище, суд доходить висновку, що шестимісячний строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів обчислюється з моменту настання строку виконання основного зобов'язання в повному обсязі згідно з умовами договору кредиту (кінцевої дати погашення кредиту), або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково (пред'явлення кредитором позову до боржника про дострокове повернення кредиту). Наслідком порушення кредитором строку пред'явлення вимоги до поручителя згідно ст. 559 ЦК України є припинення поруки. Як зазначено у п. 24 Постанови Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Пункт 6.3 договору поруки № 700003942-П від 05 березня 2008 року між позивачем та відповідачами, у даному випадку на думку суду застосуванню не підлягає, що узгоджується з Правовою позицією Верховного суду України у справі № 6-53цс14 від 17 вересня 2014 року. Таким чином, суд вважає, що у задоволенні позову ПАТ «Альфа-Банк» в частині вимог до [PERSON] про солідарне з [PERSON] стягнення заборгованості в сумі 3 960,40 доларів США слід відмовити. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути витрати, пов*язані із сплатою судового збору (а.с. 1).

Outcome: partial