Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

29.07.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (далі ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення суми страхового відшкодування. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 03.06.2013 року [PERSON] керуючи автомобілем марки HYUNDAY GETZ, державний номер [NUMBER] в м. Одеса стала винною в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, в якій було пошкоджено автомобіль марки HONDA CIVIC, державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Відповідальність заподіювача шкоди, [PERSON], згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів застрахованого у ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія». Страховим полісом [PERSON] застрахована відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоровю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу, визначеного в договорі страхування, будь-якою особою, яка експлуатує його на законних підставах. Вина [PERSON] підтверджується довідкою ГУ УМВС України в Одеській області про пошкодження автомобіля, постановою Южного міського суду Одеської області від 19.07.2013 року по справі №519/1056/13-п, постановою Апеляційного суду Одеської області від 19.08.2013 року по справі №33/785/619/13. Оскільки вина застрахованої особи визнана судом, то ДТП, що сталося 03.06.2013 року є страховим випадком, внаслідок якого у відповідача настає обовязок здійснити виплату страхового відшкодування. 05.06.2013 року позивачем до відповідача було подано заяву (повідомлення) про ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування та ряд інших необхідних у такому випадку документів. Після подання відповідних документів відповідачу працівником страховика було проведено огляд та всі відповідні дії, необхідні для оцінки пошкоджень його авто. Пошкодження було оцінено у 17261,00 грн. 06.08.2013 року ним до відповідача було подано заяву про страхове відшкодування. Після цього до лютого 2014 року жодного письмового повідомлення від страховика він не отримував. Весь час з моменту ДТП він намагався звязатися з відповідачем щодо виплати йому суми страхової компенсації, надавав всі необхідні для цього документи. Працівники відповідача в телефонному режимі давали йому обіцянки виплатити всю суму вартості пошкоджень, яку надав їм експерт. У лютому 2014 року він отримав від відповідача лист-повідомлення №423 від 20.01.2013 року про прийняте рішення по події, яка мала місце 03.06.2013 року. Проте виплати на сьогоднішній день так і не відбулися. У звязку з дорожньо-транспортною пригодою він втратив засіб пересування, який був основним засобом для отримання ним його основного доходу, як фізичної особи підприємця у вигляді здійснення діяльності у сфері торгівлі компютерами, периферійним устаткуванням і програмним забезпеченням. Це призвело до значних збитків у його діяльності, адже він не мав змоги брати в роботу той обєм роботи як раніше, та витрачав у багато разів більший час на її виконання. Через несвоєчасну виплату страхової компенсації його доходи з літа 2013 року зменшились у кілька разів. За останні 11 місяців він поніс збитків більш ніж на 50 000,00 грн. У звязку з втратою можливості використовувати авто для швидкого пересування по місту у справах його СПД він поніс витрати на телефонні дзвінки з мобільного телефону у Київський офіс відповідача для зясування причин несплати йому страхової компенсації та інших повязаних з цим дзвінків до відповідача. Також він поніс збитки через невиконання поданих їй заявок її дійсних та можливих партнерів у його діяльності, зменшення обємів виконаних робіт за договорами та заявками, що напряму повязано з транспортним засобом, якого він втратив через вищевказане ДТП та несвоєчасну страхову виплату зі сторони відповідача. Заподіяна йому моральна шкода полягає в тому, що він втратив душевний спокій після ДТП, неможливість вільно рухатися, порушення звичайних життєвих звязків, втратою частини заробітку через зменшення обсягів виконаної роботи за відсутності автомобіля, витраченням додаткового часу на поїздки до органів ДАІ, проведення оцінки заподіяної шкоди та інше. Заява про страхове відшкодування була подана ним відповідачу 06.08.2013 року, відповідач був зобовязаний не пізніше як 11.11.2013 року прийняти рішення про здійснення сплати страхового відшкодування. До сьогодні відповідачем зроблено не було виплати, тому відповідач повинен сплатити йому пеню за період прострочення виконання зобовязання з 11.11.2013 року із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла протягом періоду, за який нараховується пеня. Позивачем в ході розгляду справи неодноразово уточнювались позовні вимоги, відповідно до яких він остаточно просить стягнути з ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» суму у розмірі 41 257,50 грн., з яких 17261,00 грн. сума основного боргу; 9770,20 грн. сума пені; 13273,70 грн. сума інфляції; 952,60 грн. 3% річних., а також судові витрати. У судове засідання позивач [PERSON] до суду не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні на уточнених позовних вимогах наполягала та просила задовольнити позовну заяву в повному обсязі. Відповідач ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» в судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву з проханням справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. 03.06.2013 року о 18 год. 20 хв. [PERSON] керуючи автомобілем HYUNDAY GETZ, державний номер [NUMBER] в м. Одеса, рухаючись по вул. Генерала Петрова, виїхала на перехрестя з вул. Гайдара, зупинилася на ньому, внаслідок чого своєю бездіяльністю створила небезпеку та перешкоду для руху транспорту, після чого почала рух, не впевнившись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеку іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем HONDA CIVIC, державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який рухався по вулиці Гайдара. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с. 12). Постановою Южного міського суду Одеської області від 19.07.2013 року [PERSON] визнано винною в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів (а.с.12) Постановою Апеляційного суду Одеської області від 19.08.2013 року постанову судді Южненського міського суду Одеської області за ст. 124 КУпАП змінено та на [PERSON] накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с.13). Як вбачається з довідки Відділу ДАІ ОМУ м. Одеси виданої [PERSON] в результаті дорожньо транспортної пригоди автомобіль HONDA CIVIC, державний номер [NUMBER] отримав механічні пошкодження: капот, передній бампер, передня панель, радіатор, переднє крило з правого боку, зламано кріплення фар (зв. б. а.с.12). Відповідно до полісу № АВ /3774993 автомобіль HYUNDAY GETZ, державний номер [NUMBER], яким керувала гр. [PERSON] застрахований в Приватному акціонерному товаристві «Українська охоронно-страхова компанія». Строк дії полісу № АВ/3774993 з 04.06.2012 року по 03.06.2013 рік (а.с.109). 03.06.2013 року [PERSON] звернувся до генерального директора АТ «УОСК» із заявою (повідомленням) про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (а.с.14). 06.08.2013 року [PERSON] звернувся до тимчасово виконуючого обовязки генерального директора АТ «УОСК» [PERSON] із заявою про страхове відшкодування за заподіяну шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (ДТП), що мала місце 03.06.2013 року за адресою м. Одеса вул. Генерала Петрова/Гайдара за участю забезпеченого транспортного засобу HYUNDAY GETZ, державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого застрахована в АТ «УОСК» згідно поліса ОСЦПВВНТЗ № АВ 3774993 від 04.06.2013 року. (а.с.15) Відповідно до ст. 6 Закону України "Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Статтею 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоровю, майну третьої особи. Згідно з ст. 35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику (або якщо страховик невідомий МТСБУ) відповідну заяву. Відповідно до приписів статті 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що після розгляду страховиком наданих йому документів про ДТП страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування та протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення встановлено обовязок страховика направити заявнику письмове повідомлення щодо прийняття рішення. Згідно п. 36.2 ст. 36 цього ж Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. З повідомлення ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» про прийняте рішення по події, яка мала місце 03.06.2015 року №423 від 20.01.2014 року вбачається, що ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» було прийняте рішення щодо виплати [PERSON] страхового відшкодування в розмірі 17 261,00 грн., франшиза за полісом АВ/3774993 становить 1000,00 грн. (а.с.16). В судовому засіданні встановлено, що відповідачем по справі не було сплачено позивачу страхове відшкодування, що підтверджується листом ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» №852 від 29.01.2015 року (а.с.92). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Доводи відповідача про те, що до даних правовідносин не може бути застосоване положення\~статті 625 ЦК\~та пеня нарахована незаконно суд не бере до уваги як безпідставні. Частиною 2\~статті 625 ЦК України\~передбачено обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки зобов'язання страховика у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч.2\~ст. 625 ЦК України, зокрема сплата боргу з урахуванням встановленого індекс у інфляції за весь час прострочення. Зазначене також випливає з п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ " Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" № 4 від 01 березня 2013 року, згідно якого, при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття\~526, частина друга статті\~625 ЦК). Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 06 червня 2012 року №6-49цс12, зобов'язання страховика про виплату страхувальнику страхових виплат у разі настання страхового випадку є грошовим зобов'язанням, у разі невиконання якого одночасно можуть застосовуватись наслідки, передбачені як нормою ч. 2\~ст. 625 ЦК України, так і нормами ст.\~ст. 549-550 ЦК України, оскільки три проценти річних, інфляційна складова та неустойка є різними правовими інститутами. Відповідно до ч. 5\~статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. 90 днів, як максимальний строк, передбачений ч.2\~статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з дня отримання відповідачем (12.08.2013р.) заяви позивача про страхове відшкодування минуло 11.11.2013р. З урахуванням того, що під час розгляду справи не було встановлено обставин, які свідчили б про наявність підстав для затримки виплати позивачу страхового відшкодування, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову в частині стягнення з відповідача пені, інфляції, 3% річних. Однак суд не може погодитись з наданим позивачем розрахунком. При розрахунку суми індексу інфляції, 3% річних та пені суд виходив з наступного - нарахування індексу інфляції за період з 11.11.2013 року по 17.08.2015 року (дата визначена позивачем у розрахунку), 3% річних за період з 11.11.2013 року по 17.08.2015 року, розмір пені подвійна облікової ставки Національного банку Україниза кожний день прострочення за період з 11.11.2013 року по 17.08.2015 року, \~сума основного боргу, на яку нараховуються індекс інфляції, 3% річних та пеня 17 261 грн. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування в розмірі 17 261,00 грн., сума пені 9 538,94 грн., сума інфляції 12 973,85грн., 3% річних 915,07 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволеної частини. На підставі викладеного та

Outcome: partial