Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

19 квітня 2021 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Позивач посилається на те, що рішенням суду від 05 липня 2007 року з відповідача стягнуті на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу). Відповідно до цього рішення було відкрито виконавче провадження № 26486433, яке перебувало на виконанні з 09 листопада 2007 року по 31 травня 2013 року, після чого було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку зі звільненням боржника з місця роботи та направлення виконавчого документу на місцем проживання боржника до іншого відділу державної виконавчої служби. В подальшому виконавчий лист було передано за місцем роботи відповідача КП «Дніпровський електротранспорт». За період роботи відповідача аліменти утримувались з його доходів та перераховувались їй вчасно. 13 липня 2017 року відповідач звільнився і з цього часу утримання аліментів було припинено. В добровільному порядку відповідач не виконував рішення суду. Таким чином відповідач не сплачував аліменти в періоди, коли не працював, а саме: з 13 липня 2017 року по 02 лютого 2018 року і з 25 червня 2020 року по 01 вересня 2020 року. Позивачем розраховано мінімальний розмір аліментів, які позивач повинен був сплатити за ці періоди, виходячи з 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку станом на періоди виникнення заборгованості. Згідно наведеного розрахунку позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 8746 грн 30 коп, неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 8746 грн 30 коп. 06 травня 2021 року на запит суду надійшли відомості про зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] [ADDRESS] (а.с.21). 07 червня 2021 року було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Копія ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів двічі надсилалася відповідачу за адресою реєстрації, поштове відправлення було двічі повернуто на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відзиву на позов не надійшло. Учасниками справи не подано клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, також не подано заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. З матеріалів справи видно, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 2-8253/07 від 05 липня 2007 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку щомісячно, починаючи з 12 червня 2007 року (а.с.15). Неповнолітній [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] (а.с.7). Згідно з інформацією Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), на виконанні у відділі в період з 09 листопада 2007 року по 31 травня 2013 року перебувало виконавче провадження № 26486433 з виконання виконавчого листа № 2-8253, виданого 05 липня 2007 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу). 31 травня 2013 року державним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження у зв`язку зі звільненням боржника з місця роботи та направлення виконавчого документа за належністю за місцем проживання боржника до іншого відділу державної виконавчої служби. Станом на 10 лютого 2021 року виконавчий лист повторно до виконання не пред`являвся, матеріали виконавчого провадження було знищено, повідомити про відділ, якому було направлено матеріали виконавчого провадження, неможливо (а.с.14). До позовної заяви додані довідки Комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради, які підтверджують, що працівник Ремонтно-будівельного управління КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР [PERSON] є платником аліментів (виконавчий лист № 2-8253 від 05 липня 2007 року). Після звільнення [PERSON] з роботи згідно наказу від 13 липня 2017 року утримання аліментів було припинено. При прийнятті на роботу знову згідно наказу від 02 лютого 2018 року утримання аліментів було відновлено з березня 2018 року. В подальшому після звільнення [PERSON] з роботи згідно наказу від 25 червня 2020 року утримання аліментів було припинено. При прийнятті на роботу знову з 01 вересня 2020 року утримання аліментів відновлено з вересня 2020 року згідно його заяви (а.с.8-9). Таким чином виконавчий лист, виданий на підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області № 2-8253/07 від 05 липня 2007 року, перебуває на виконанні за місцем роботи відповідача [PERSON] . У періоди з 13 липня 2017 року по 02 лютого 2018 року і з 25 червня 2020 року по 01 вересня 2020 року аліменти з відповідача не стягувалися, оскільки він не працював. Відомості про добровільне виконання рішення суду у матеріалах справи відсутні. Твердження позивача про те, що у зазначені періоди аліменти не сплачувалися, нічим не спростовані. Позивачем розрахована заборгованість по сплаті аліментів за вказані періоди, виходячи з мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначений розрахунок відповідає змісту частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України. \~ \~Відповідно до\~положень статті\~ 194\~Сімейного кодексу\~України,\~ аліменти\~можуть бути\~стягнуті за\~виконавчим листом\~за минулий\~час,\~але не\~більш як\~за десять\~років,\~що передували\~пред`явленню\~виконавчого листа\~до виконання. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. Тому заборгованість по сплаті аліментів за періоди з 13 липня 2017 року по 02 лютого 2018 року і з 25 червня 2020 року по 01 вересня 2020 року у розмірі 8746 грн 30 коп підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до положень статті 196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. За змістом наведених положень закону, вина платника аліментів у виникненні заборгованості презюмується, а розмір пені обмежується сумою наявної заборгованості по сплаті аліментів. Сума пені розрахована відповідачем відповідно до кількості днів прострочення. Сума за один день визначена діленням на 30 днів розміру 50% прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років. Розмір пені становить 8746 грн 30 коп. Відповідачем не надано заперечень проти наведеного розрахунку пені, також відповідачем не надано доказів того, що заборгованість утворилася не з його вини. Судом не отримано даних про застосування до відповідача заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Також не встановлено підстав для зменшення розміру пені з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Тому позовні вимоги про стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 100 відсотків заборгованості є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Позивача звільнено від сплати судового збору, тому відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача у розмірах, діючих на день звернення позивача до суду пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~

Outcome: approved