Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

26 жовтня 2017 року орган опіки та піклування виконавчого комітету Жовтоводської міської ради в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO], звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із вищезазначеною позовною заявою, де просить, ухвалити судове рішення, яким позбавити відповідача, [PERSON], батьківських прав по відношенню до її малолітнього сина [PERSON] та стягнути із неї на утримання сина аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і стягувати їх у такому розмірі щомісячно, на особовий рахунок дитини, до досягнення нею 18-річного віку. В обґрунтування своїх вимог посилались на те, що до органу опіки та піклування виконавчого комітету Жовтоводської міської ради звернулася [PERSON], щодо позбавлення її доньки [PERSON] батьківських прав по відношенню до її малолітнього сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] була засуджена вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 16.10.2014 року до 3 років 6 місяців позбавлення волі, з моменту звільнення з місць позбавлення волі самоухилилася від виконання батьківських обов'язків по відношенню до свого малолітнього сина [PERSON], вихованням дитини не займається, матеріально її не підтримує, веде аморальний спосіб життя. Відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України. З жовтня 2014 року по теперішній час дитина проживає разом з бабусею [PERSON], яка створила всі необхідні умови для проживання, навчання та виховання дитини. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Жовтоводської міської ради участі не приймав. В своїй письмовій заяві позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Третя особа [PERSON] також надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити позов. Відповідач, [PERSON], у судові засідання не з'являється, про час та місце розгляду справи їй повідомлялося у встановленому законом порядку, відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України. При цьому в матеріалах справи міститься заява останньої, яка просить розглядати дане питання без її участі. При цьому підтверджує той факт, що вихованням своєї дитини [PERSON] не займається. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Закон - ст.ст. 164, 165 Сімейного Кодексу України - встановив, що: - Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав у разі якщо вона, він, не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. - Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власної ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Обов'язки батьків по вихованню та розвитку дитини закріплені у ч. 1-5 ст. 150 Сімейного кодексу України. Зокрема, ця норма закону передбачає, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, а також поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Таким чином, із аналізу вище процитованих норм закону необхідно зробити висновок що, у разі ухилення батьків від утримання та виховання своїх дітей, на них може бути покладена відповідальність у вигляді позбавлення батьківських прав. У судовому засіданні судом встановлено наступне. Згідно із копією свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області, батьками останнього зазначені матір'ю - [PERSON]. Батько дитини в свідоцтві про його народження записаний згідно ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України (зі слів матері) про що свідчить витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України. /а.с.6,8/ Судом також встановлено, що відповідачка на протязі тривалого часу веде спосіб життя, який є несумісним з виконанням батьківських обов'язків, не працює, після звільнення з місць позбавлення волі де відбувала покарання відповідно до вироку Жовтоводського міського суду від 16.10.2014 року, самоухилилася від виконання батьківських обов'язків по відношенню до свого малолітнього сина [PERSON], вихованням дитини не займається, матеріально її не підтримує, веде аморальний спосіб життя. Такі посилання позивача на невиконання [PERSON] своїх батьківських обов'язків знайшли своє об'єктивне підтвердження дослідженими судом письмовими доказами. Так, відповідно до інформації начальника Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області [PERSON], [INFO], притягалась до кримінальної відповідальності в 2014 році. /а.с.7/ 04 серпня 2017 року [PERSON] попереджалась службою у справах дітей виконавчого комітету Жовтоводської міської ради про відповідальність щодо забезпечення необхідних умов життя, виховання, навчання дітей. /а.с.9/ Відповідно до рішення виконавчого комітету Жовтоводської міської ради № 60 від 22.01.2015 року, опікуном малолітнього [PERSON] призначено бабусю [PERSON] /а.с.10 на звороті/ На теперішній час малолітній [PERSON] проживає з бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. /а.с.15/ Хлопчик відвідує ДНЗ №4 «Калинка». Згідно відгуку ДНЗ №34 від 20.06.2017 року вихованням малолітнього [PERSON] займається бабуся [PERSON], вона приводить і забирає дитину з дошкільного закладу, у [PERSON] з бабусею довірливі стосунки, вона дбає про загальний розвиток хлопчика, велику увагу приділяє його вихованню та здоров'ю. Протягом перебування [PERSON] в дошкільному закладі матір [PERSON] в закладі не бачили, вона не приймає участі у вихованні хлопчика /а.с. 11 на звороті/ Відповідно до довідки ДЗ «СМСЧ-9» МОЗ України, [PERSON] здійснює догляд за малолітнім [PERSON], відвідує з ним поліклініку. /а.с.12 на звороті/ Відповідно до заяви відповідача [PERSON], наданої міському голові та складеної у присутності начальника служби у справах дітей 04 серпня 2017 року вона зазначила та підтвердила той факт, що не займалася вихованням своєї дитини [PERSON], [INFO], не заперечує проти позбавлення її батьківських прав по відношенню до нього /а.с.9/ на звороті. Згідно рішення виконавчого комітету Жовтоводської міської ради № 368 від 21.09.2017 року, виконавчий комітет Жовтоводської міської ради вважає за доцільне позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав щодо її малолітньої дитини /а.с.16 на звороті/. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом 2 частини 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" від 30 березня 2007р. зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. За таких обставин, суд вважає, що у судовому засіданні знайшли підтвердження факти, які свідчать про те, що відповідачка вихованням свого сина не займається, обрала такий спосіб життя який є несумісним із доглядом та вихованням малолітньої дитини, те, що відповідач тривалий час належним чином не виконує свої батьківські обов'язки, не надає матеріальної допомоги на утримання сина, не турбуються про нього, про його фізичний, духовний та моральний розвиток, тобто ухиляється від виконання своїх обов'язків з утримання та виховання малолітнього [PERSON], [INFO]. Враховуючи вищевикладене, думку органу опіки та піклування, який вважав за необхідне задовольнити позовні вимоги, аналізуючи та оцінюючі всі докази у справі, суд вважає за необхідне позов задовольнити і позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно її малолітньої дитини [PERSON], [INFO], що відповідає інтересам дитини. З урахуванням того, що позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від зобов'язання щодо матеріального забезпечення своїх дітей з відповідача повинні бути стягнуті аліменти на утримання малолітнього [PERSON], [INFO], але у меншому розмірі ніж просить позивач у своєму позові, а саме у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісяця, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь опікуна [PERSON] до досягнення дитиною 18- річного віку. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються від дня пред'явлення позову. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача. З урахуванням наведеного,

Outcome: partial