Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Вінницької міської ради про усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні батька з дитиною. Позовні вимоги мотивовані тим що, 23 квітня 2015 року сторони зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис № 722 від 23 квітня 2015 року та видано свідоцтво про одруження серії І-АМ № 161984 від 23квітня 2015 року. Спільне життя між сторонами не склалося, з серпня 2017 року вони проживають окремо. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21 травня 2018 року у справі №127/6405/18 шлюб між сторонами було розірвано. Позивач зазначає, що за час спільного проживання, а саме 14 серпня 2016 року у сторін народився син - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ №384752, виданим повторно 30 січня 2018 року. В звязку із тим, що відповідач чинить позивачу перешкоди у спілкуванні з сином - [PERSON], він був вимушений звернутись до Виконавчого комітету Вінницької міської ради, яким прийнято рішення про визначення порядку участі у вихованні дітей № 1446 від 05 липня 2018 року, з яким сторони погодились. Зазначеним рішенням встановлено [PERSON], наступний порядок участі у вихованні дитини - [PERSON], [INFO]: протягом тримісячного терміну: щовівторка, щочетверга з 17:00 год. до 20:00 год. у присутності матері дитини; щосуботи з 11:00 год. до 13:00 год. та з 16:00 год. до 20:00 год. у присутності матері дитини. По закінченню тримісячного терміну: щовівторка, щочетверга з 17:00 год. до 20:00 год. без присутності матері дитини; щосуботи з 11:00 год. до 13:00 год. та з 16:00 год. до 20:00 год. без присутності матері дитини. Крім того, зобовязано батьків попереджати один одного про свої дії щодо дитини та узгоджувати їх з урахуванням режиму дня, стану здоровя та інтересів дитини. Позивач також зазначає, що на відміну від відповідача, він виконує зазначене рішення, в призначений час приходить до дитини, однак відповідач не допускає його для побачень з сином - [PERSON], що підтверджується відповідями на його письмові звернення, щодо допомоги у вихованні малолітнього сина до органів поліції. Вважає, що відповідач незаконно перешкоджає йому у побаченнях з сином та не виконує вищевказане рішення, оскільки в даному випадку немає підстав, коли таке право може бути обмежене законом. На думку позивача вказані дії відповідач вчиняє з метою протиправного тиску на нього по питанню розподілу спільної сумісної власності подружжя, що розглядається судом. Вважає, що дії відповідача свідчать про умисне порушення нею прав позивача на вільне спілкування з дитиною та участі в її вихованні, що призводить до порушень інтересів його і дитини, яка для гармонійного розвитку потребує спілкування і виховання батька. В позовній заяві позивач зазначає, що з сином він перебував в нормальних відносинах, його інтереси щодо часу побачень були враховані при прийнятті третьою особою рішення №1446 від 05 липня 2018 року, тому суд вправі встановити йому саме той час побачень з сином [PERSON], а також з огляду на вчинення відповідачем перешкод у вихованні та спілкуванні з сином, усунути їх шляхом зобовязання не чинити таких. Позивач готовий брати участь у виконанні всіх батьківських обовязків, однак відповідач використовує проживання в іншому помешканні з сином і не допускає до них позивача як аргумент для досягнення відмови позивача від претензій щодо розподілу набутої в період шлюбу квартири. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26 липня 2018 року справа №127/9429/18 вирішено з [PERSON] стягувати аліменти на користь [PERSON] на утримання сина - [PERSON], в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, а також стягувати аліменти на утримання дружини [PERSON] в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 23 квітня 2018 року і до досягнення дитиною - [PERSON] трьох років. Позивач зазначає, що він і до того, в добровільному порядку, сплачував аліменти на утримання дитини, що підтверджено судом, але вони стягнуті судом для гарантування виконання цього обовязку. Як зазначає позивач, він тривалий час намагався в позасудовому порядку врегулювати спірне питання, що нажаль йому не вдалось, тому він був вимушений звернутись до суду з даною позовною заявою та просить усунути йому з боку відповідача перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні з сином [PERSON], [INFO], а саме: зобовязати відповідача не чинити йому перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні з сином [PERSON], [INFO] та визначити йому такі способи участі у вихованні та вільному спілкуванні з сином [PERSON], [INFO]: систематичні побачення та особисте спілкування в період до 05 вересня 2018 року - щовівторка, щочетверга з 17:00 год. до 20:00 год. у присутності матері дитини; щосуботи з 11:00 год. до 13:00 год. та з 16:00 год. до 20:00 год. у присутності матері дитини; в період після 05 вересня 2018 року - щовівторка, щочетверга з 17:00 год. до 20:00 год. без присутності матері дитини; щосуботи з 11:00 год. до 13:00 год. та з 16:00 год., до 20:00 год. без присутності матері дитини. Крім того, просив стягнути із відповідача на його користь понесені ним судові витрати по оплаті судового збору та професійної правничої допомоги. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали заявлені вимоги в повному обсязі за обставин, викладених у позовній заяві, просили суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник позивача додатково пояснив, що орган опіки та піклування врахував всі обставини та обумовив побачення батька з дитиною присутністю матері протягом двох місяців з дня прийняття свого рішення. Попри те, що такий строк сплив 05 вересня 2018 року, суд, в разі встановлення необхідності тимчасової присутності матері під час побачень батька з дитиною, також може встановити його протягом двох місяців. При цьому, встановлення постійної присутності матері під час побачень батька з дитиною не відповідає Закону. Крім того, позивач та його представник повністю заперечили щодо задоволення судом заяви відповідача про розподіл судових витрат, оскільки вважають, що дана заява є необґрунтованою та безпідставною. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позов не визнали в повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені у письмовому відзиві на позовну заяву. Додатково пояснили, що жодних перешкод з боку відповідача у вихованні та спілкуванні позивачу з сином, ніхто не чинить і не чинив. Однак зазначили, що в тому разі, коли суд прийде до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині визначення порядку та способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, то просили встановити позивачу наступний порядок його участі у вихованні та спілкуванні з сином: щовівторка з 18.00 год до 20.00 год. в присутності матері та щосуботи з 11.00 год. до 13.00 год. в присутності матері. Судові витрати просили розподілити відповідно до вимог діючого законодавства. Крім того пояснили, що з дня звернення позивачем до суду із даним позовом, він жодного разу не приїхав до дитини та не цікавився ним. Представник третьої особи в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, щодо вирішення справи покладається на розсуд суду, висновок органу опіки і піклування Вінницької міської ради підтримує в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, їх представників та пояснення свідків, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21 травня 2018 року розірвано, справа № 127/6405/18 (а.с. 6). Сторони являються батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 12), який є інвалідом дитинства, діагноз: гістоцид з клітин Лангерганса з мультисистемним ураженням (права тімяна кістка, права здухвинна кістка, права вертлюжна ямка, тимус, печінка, селезінка), група підвищеного ризику. Вторинна кардіопатія. ВОО. Токсичний гепатит. Двобічний отит. За рекомендаціями лікарів потребує постійного медикаментозного лікування та постійних оглядів, на лікуванні в Національній дитячій спеціалізованій лікарні «ОХМАТДИТ» перебуває з 7 вересня 2017 року (а.с. 72, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26 липня 2018 року у справі № 127/9429/18, вирішено стягувати із [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина - [PERSON], в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, а також стягувати аліменти на утримання дружини [PERSON] в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 23 квітня 2018 року і до досягнення дитиною - [PERSON] трьох років (а.с. 10-11). Рішенням Виконавчого комітету Вінницької міської ради № 1446 від 05 липня 2018 року [PERSON] встановлено порядок участі у вихованні дитини [PERSON], [INFO], а саме: протягом тримісячного терміну: щовівторка, щочетверга з 17:00 год. до 20:00 год. у присутності матері дитини; щосуботи з 11:00 год. до 13:00 год. та з 16:00 год. до 20:00 год. у присутності матері дитини; по закінченню тримісячного терміну: щовівторка, щочетверга з 17:00 год. до 20:00 год. без присутності матері дитини; щосуботи з 11:00 год. до 13:00 год. та з 16:00 год. до 20:00 год. без присутності матері дитини. Зобовязано батьків попереджати один одного про свої дії щодо дитини та узгоджувати їх з урахуванням режиму дня, стану здоровя та інтересів дитини (а.с. 13). [PERSON], 16 липня 2018 року зверталась до Вінницької міської ради із проханням зміни часу та місця зустрічі позивача з сином, на що їй було відмовлено за відсутності підстав для перегляду вищезазначеного рішення № 1446 від 05 липня 2018 року (а.с. 64-66). Позивач неодноразово звертався до Національної поліції України із заявами про вчинення відповідачем перешкод у вихованні сина, а саме: 07 липня 2018 року, 10 липня 2018 року, 12 липня 2018 року, 14 липня 2018 року, 17липня 2018 року на що отримав відповіді: № 1513м/р/201/0318, №1514м/р/201/0318, № 1515м/р/201/0318, №1516м/р/201/03-18, №1517м/р/201/03-18 від 25 липня 2018 року про шляхи вирішення даного питання. (а.с. 14, 15, 16, 17, 18). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він є товаришем та кумом позивача, із відповідачем не спілкується. Про незадовільний стан здоровя дитини сторін - [PERSON], він знає, оскільки навідував його в лікарні. Про те, що відповідач чинить перешкоди в спілкуванні позивача зі своїм сином знає та підтверджує, оскільки разом із позивачем приїжджали навідати дитину до будинку де проживає відповідач з дитиною, але до них ніхто не вийшов, хоча побачення було погоджене з відповідачем заздалегідь, на телефонні дзвінки відповідач не відповідала, в домофон також ніхто не відповів, така ситуація повторювалась двічі. Також зазначив, що йому відомо, що позивач останній раз бачився зі своїм сином на його день народження, а саме 14 серпня 2018 року. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка батько позивача [PERSON], , суду пояснив, що про незадовільний стан здоровя свого онука [PERSON], він знає. Пояснив, що його син позивач по справі, коли онук [PERSON], хворів і була необхідність з ним бути в лікарні, брав на роботі відпустку за власний рахунок та разом з ним перебував на стаціонарі в лікарні. Дитині на той час було пять місяців. Також пояснив, що дійсно відповідач чинить перешкоди позивачу у спілкуванні зі своїм сином, останній раз позивач бачив свого сина в серпні 2018 року, з того часу вони з сином не спілкувались. Свідок [PERSON] суду пояснила, що познайомилась з відповідачем в лікарні в серпні 2017 року, знаходились на стаціонарі в одній палаті в лікарні. До відповідача приходив чоловік, його та її батьки. Перешкод в побачені з дитиною та у спілкуванні з лікарями позивачу ніхто не чинив. У 2018 році позивача вона не зустрічала, про його конфлікт з відповідачем вона нічого не знає. Допитана в якості свідка мати позивача - [PERSON] суду пояснила, що її внук [PERSON] хворіє з 5 місяців після народження. Вчинення перешкод зі сторони відповідача в спілкуванні позивача з сином підтверджує, зазначає що відповідач в телефонній розмові з позивачем погоджувалась на побачення з сином, а насправді до дитини не пускала. Рішення Вінницької міської ради, щодо встановлення годин та днів для побачень позивача з сином відповідач не виконувала. Сама онука бачила останній раз в серпні 2018 року. Про стан здоровя онука вони дізнаються від лікарів. Свідок [PERSON], суду пояснив, що йому відомо про існування рішення міської ради про визначення способу участі позивача у вихованні та побаченні із сином, однак відповідач чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з сином. Свідок зазначив, що на його думку причини таких перешкод не стосуються стану здоровя дитини, а виходять з особистих міркувань відповідача. Про зустрічі позивача з сином в період: літо - осінь 2018 року йому невідомо. Свідок [PERSON], яка є сусідкою відповідача, суду пояснила, що відповідача та її батьків знає тривалий час, часто їм допомагає. Зазначила, що сторони конфліктують між собою. Зі слів відповідача їй стало відомо, що позивач звернувся до суду із даним позовом. Пояснила, що коли неодноразово гуляла із [PERSON] та її сином в дворі, то приїжджав позивач та вчиняв конфлікти із відповідачем. Під час перебування [PERSON] із сином на лікуванні у Києві, позивач також приїжджав в двір будинку та викликав поліцію. [PERSON], виходить на прогулянку з дитиною у вечірній час, дитина постійно перебуває в масці. Ніхто перешкоди в спілкуванні з дитиною позивачу не чинив і не обмежував його у цьому праві. Була двічі присутня коли позивач гуляв з дитиною, це все було до серпня 2018 року, після того позивача не бачила і ніхто поліцію не викликав.. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою [PERSON] Влітку 2018 року бачила позивача із його мамою в дворі будинку де вона проживає. Вони гуляли з дитиною та катали його на машинці. Тоді відносини між позивачем та відповідачем були нормальні, конфліктів вона не спостерігала. Восени вона позивача не бачила, лише чула від сусідів, що неодноразово приїжджала поліція. Свідок [PERSON] мати відповідача, суду пояснила, що конфлікти між сторонами почались з часу захворювання їхньої дитини. Сторони їздили з дитиною на лікування до Києва, там були певний час, знімали житло. 23 листопада 2017 року позивач побив відповідача у відділені лікарні, вчинив конфлікт, його з відділення виводили медсестри. Після повернення з Києва, позивач знову побив її доньку [PERSON] і вони були змушені викликати поліцію. Позивачу ніхто не чинив перешкоди в побаченнях з дитиною, про те що в дитині потрібно дотримуватись встановленого режиму, йому відомо. Свідок зазначила, що були випадки, коли в визначений для позивача день він не приходив, а приходив на наступний день та просив погуляти з дитиною, паралельно влаштовуючи конфлікти. 14 липня 2018 року, вона просила позивача допомогти грішми, на що він відмовив. Онук постійно приймає ліки та відвідує лікарів. Гуляють з дитиною по графіку зранку до 10.00 год. або ввечері, до іншого графіку підлаштуватись вони не можуть, оскільки після прийому ліків дитині не можна гуляти, такі поради лікарів. Останній раз позивач відвідував сина у серпні 2018 року, відповідач перешкод не чинить, а навпаки запрошує його погуляти, на що позивач відмовляється. Про стан здоровя дитини, донька повідомляє постійно позивача повідомленнями по телефону та фотографує всі медичні документи і надсилає їх йому. Аналогічні пояснення надав суду свідок [PERSON], який є батьком відповідача. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] сусідка відповідача [PERSON], суду пояснила, що коли поверталась з роботи, то бачила як сторони гуляли з дитиною. Аліна просила відповідача повертати додому, оскільки вже стало прохолодно, однак він її не послухав та взявши коляску з дитиною, поїхав до озера. Конфліктів між сторонами вона не чула і не бачила Один раз бачила, як приїхали в двір працівники поліції, [PERSON] вийшов з свого автомобіля з якоюсь папкою та підійшовши до них і привітався. Аліна на той час з дитиною перебували на лікуванні в лікарні. З встановлених фактів та обставин судом вбачається, що сторони не дійшли згоди щодо вирішення питання про визначення способу участі батька у вихованні дитини шляхом переговорів та прийняття спільного рішення. \~\~\~\~Відповідно до ст.141\~СК України мати та батько мають рівні права та обовязки по відношенню до дитини. \~\~\~\~Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, відповідно до ст.157 СК України, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. \~\~\~\~Згідно з ст.\~159\~СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов'язків щодо неї. Таким чином, законодавство України закріпило право одного з батьків, хто проживає окремо від дитини, на спілкування з нею та право брати участь у її вихованні. Законодавством також встановлений обов'язок батьків або інших осіб, з якими проживає дитина не чинити перешкоди у здійсненні батьком прав щодо виховання сина та правовий механізм захисту цього права у випадку його порушення у судовому порядку. \~Відповідно до положень ст. 3 «Конвенції про права дитини» від 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Преамбулою ст. ст. 5, 9 Конвенції про права дитини встановлено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточені, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Держава поважає відповідальність, права і обов'язки батьків належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення прав дитини і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються, держава поважає право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками підтримувати на регулярній основі відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Із системного тлумачення ч.1 ст.3 Конвенції «Про права дитини», ст.ст. 141, 159\~СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Суд при встановленні способу спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини у зазначеній категорії спорів, зокрема рішення Європейського Суду від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» та рішення від 27 листопада 1992 року у справі «Олссон проти Швеції» визначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Відповідно до ч. 5 ст.\~19\~СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних\~\~у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Висновком органу опіки та піклування Вінницької міської ради № 31-00-005-57000 від 29 листопада 2018 року з врахуванням всіх обставин встановлено за доцільне визначити такі способи участі батька [PERSON] у вихованні дитини [PERSON], [INFO]: систематичні побачення та особисте спілкування протягом 6-ти місячного терміну з дня набрання рішенням законної сили: щовівторка з 18.00 год. до 20.00 год. у присутності матері дитини; щочетверга з 18.00 год. до 20.00 год. у присутності матері дитини; щосуботи з 11.00 год. до 13.00 год. у присутності матері дитини. Після закінчення 6-ти місячного терміну: щовівторка з 18.00 год. до 20.00 год. без присутності матері дитини; щочетверга з 18.00 год. до 20.00 год. без присутності матері дитини; щосуботи з 11.00 год. до 13.00 год. без присутності матері дитини. Рекомендовано батькам попереджати один одного про свої дії щодо дитини, узгоджувати їх з урахуванням режиму дня, стану здоровя та інтересів дитини (а.с. 184-186). Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача з дитиною буде перешкоджати її нормальному розвитку. Навпаки, спілкування сина з батьком буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків - з своїми дітьми - служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Таким чином, суд вважає, що висновок органу опіки та піклування Вінницької міської ради № 31-00-005-57000 від 29 листопада 2018 року повністю відповідає інтересам малолітньої дитини її віку та стану здоровя. З огляду на викладене, оскільки сторони мають рівні права щодо виховання та розвитку дитини, батько дитини має бажання приймати участь у її вихованні, а спілкування між позивачем та дитиною не перешкоджає її нормальному розвитку, але виникли непорозуміння щодо врегулювання питання з приводу побачень батька з дитиною, суд, з урахуванням інтересів дитини, її малолітнього віку, стану здоровя, поведінки батьків, між якими не має порозуміння, що може негативно вплинути на розвиток дитини, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. В інтересах малолітньої дитини [PERSON], [INFO], суд вважає за необхідне зобовязати відповідача не чинити перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною, та надати батькові можливість спілкування з дитиною відповідно до висновку органу опіки та піклування Вінницької міської ради № 31-00-005-57000 від 29 листопада 2018 року. Дане рішення не є перешкодою в подальшому визначити участь у вихованні дитини в інший спосіб, якщо зростання прихильності дитини до батька та належне виконання останнім своїх батьківських обов'язків обумовить це. До того ж, рішення суду не є перешкодою визначення батьками в добровільному порядку додаткових днів побачень позивача з дитиною. Заявлені позовні вимоги в частині розподілу між сторонами судових витрат підлягають до вирішення на підставі ст.. 141 ЦПК України. При вирішенні судом питання щодо заявлених позивачем вимог в частині стягнення із відповідача на його користь витрат на професійну правничу допомогу, судом встановлено наступне. На а.с. 22-24 міститься копія договору про надання правової допомоги від 30 липня 2018 року, укладеного між Адвокатським бюро "[PERSON] і партнери" та [PERSON] Відповідно до акту №1 приймання-передачі наданих послуг від 28 березня 2019 року договір про надання правової допомоги №1 від 30 липня 2018 року - виконано (а.с.234). З розрахунку часу, витраченого на надання правничої допомоги (детального опису робіт ( наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги) вбачається, що витрати позивача за надання правничої допомоги складають 11 017,20 грн. (а.с. 235). Позивач [PERSON] сплатив Адвокатському бюро [PERSON] і партнери за договором про надання правової допомоги №1 від 30 липня 2018 року гонорар в розмірі 11017,20 грн, що підтверджується оригіналом рахунку № 28/03/19/1 від 28 березня 2019 року та квитанцією ПриватБанку від 28 березня 2019 року (а.с. 236-237). В матеріалах справи міститься заява відповідача [PERSON] щодо зменшення розміру судових витрат повязаних з наданням правничої допомоги. Згідно ст. 137 ч.4 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. В постанові Верховного Суду від 26.09.2018 року у справі №753/15683/15 зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Беручи до уваги те, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та об"ємом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи те, що відповідач має на утриманні дитину з інвалідністю, справа є незначної складності, відповідач не заперечує щодо участі позивача у вихованні та спілкуванні з сином, позивачем пред'явлено тільки одну вимогу не майнового характеру, обсяг досліджених доказів є невеликим, суд вважає можливим зменшити розмір витрат на правничу допомогу відповідно до ст. 137 ч. 5 ЦПК України та стягнути з відповідача на користь позивача 2500,00 грн. витрат на правничу допомогу, в стягненні решти витрат на правничу допомогу позивача, потрібно відмовити. Що ж стосується витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем [PERSON], які вона просила стягнути із позивача в розмірі 3015 грн., то на думку суду, вони підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Вимогами ст.. 141 ЦПК України визначено порядок розподілу судових витрат між сторонами після закінчення розгляду справи по суті. Відповідно до п.1,2 зазначеної статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як визначено ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу. На а.с. 244 міститься Договір про надання правничої допомоги №14 від 24 вересня 2018 року, укладений між адвокатом [PERSON] та [PERSON] Відповідно до акту виконаних робіт та прийому передачі послуг з надання правничої допомоги [PERSON] від 29 березня 2019 року договір про надання правової допомоги №14 від 24 вересня 2018 року - виконано. З розрахунку часу, витраченого на надання правничої допомоги (детального опису робіт ( наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги) вбачається, що витрати відповідача за надання правничої допомоги складають 3\~524 гривні, однак за взаємною домовленістю сторін, [PERSON] внесено 3000, 00 грн. (а.с.243). Позивач [PERSON] сплатила адвокату [PERSON] за договором про надання правової допомоги №14 від 24 вересня 2018 року 3000,00 грн, що підтверджується оригіналом квитанції до прибуткового касового ордера №6 від 28 березня 2019 року (а.с. 241). Беручи до уваги те, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та об"ємом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи те, що відповідач має на утриманні дитину з інвалідністю, справа є незначної складності, відповідач не заперечує щодо участі позивача у вихованні та спілкуванні з сином, обсяг досліджених доказів є невеликим, суд вважає можливим зменшити розмір витрат на правничу допомогу відповідно до ст. 137 ч. 5 ЦПК України та стягнути з позивача на користь відповідача 2500,00 грн. витрат на правничу допомогу, в стягненні решти витрат на правничу допомогу відповідача, потрібно відмовити. Також не підлягають до задоволення витрати відповідача на відправлення поштової кореспонденції, оскільки належних та допустимих доказів підтверджуючих понесення зазначених відповідачем витрат по відправленню поштової кореспонденції безпосередньо по даній справі, до суду не надано. \~На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 141-142, 153, 157, 159 СК України,

Outcome: approved