Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

[PERSON] 25.11.2019 року звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом із вимогами стягнення на її користь з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000 грн щомісячно з дня пред`явлення позову та до повноліття дитини, а також аліментів на її утримання в розмірі 1500 грн. щомісячно з дня подання позову до досягнення дитиною трирічного віку. В обгрунтування заявлених позовних вимог вказала, що від зареєстрованого 26.11.2011 року шлюбу з відповідачем у справі [PERSON] вони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який наразі проживає із нею. У травні 2019 року вона завагітніла від свого чоловіка [PERSON] та на час пред`явлення позову перебувала на 28-29 місяці вагітності. У зв`язку з цим значно збільшились її матеріальні потреби для забезпечення належного харчування та прийому вітамінів, проходження контрольних аналізів та медичних обстежень. Натомість з відповідачем близько півроку вони не проживають однією сім`єю, він мешкає та працює в м.Києві, та з часу розпаду їх сім`ї не надає утримання їй та їх сину. Заявила, що відповідач є працездатним та отримує нерегулярний мінливий заробіток у середньому розмірі 12000-15000 грн на місяць. Вона до 21.05.2019 року працювала та отримувала дохід, яким забезпечувала себе та сина, проте наразі не працює за потреби оформлення відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами. Їй відомо, що відповідач має офіційний дохід, але основну суму доходу він отримує в натурі та відстежити його доходи у повному обсязі є неможливим, тому просила стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітнього сина та на її утримання, як дружини під час вагітності (а.с.1-3). Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 13.12.2019 року відкрито провадження в даній справі, визначено її розгляд провести за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Одночасно роз`яснено учасникам справи їх право на звернення до суду із клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подачі до суду відзиву на позовну заяву. Роз`яснено відповідачу, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Встановлено сторонам 5-денний строк з дня вручення цієї ухвали для подання заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонами не подано заперечень щодо вказаного порядку розгляду справи. Відповідач [PERSON] , який належно повідомлений за зареєстрованим у встановленому порядку місцем його проживання (а.с.26) про здійснення розгляду даної цивільної справи, відзиву на позовну заяву не подав, інших клопотань не представив. Відтак суд згідно ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Вивчивши доводи позивача, викладені у позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Так, з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7) встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] 26.11.2011 року зареєстрували шлюб. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] сторони у справі є батьками неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.8). З довідки квартального комітету "Південно-Західний" м.Жмеринка від 18.11.2019 року №20 вбачається, що позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; до складу її сім`ї входять син [PERSON] , [INFO] , та чоловік [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Згідно копії довідки загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №6 м.Жмеринки неповнолітній [PERSON] навчається у 2-Б класі даного закладу освіти (а.с.10). Згідно копії рішення ЛКК Жмеринської центральної районної лікарні від 19.11.2019 року №211 позивачу [PERSON] діагностовано вагітність строком 28-29 тижнів (а.с.11). Згідно Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків від 21.11.2019 року №3641 (а.с.12) позивач [PERSON] за перше півріччя 2019 року отримала заробітну плату в загальній сумі 21896,68 грн. Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони представлені із дотриманням вимог закону, ніким не оскаржуються та не суперечать один одному. Згідно положень ч.1-2,4-5 ст.84 СК України вагітна дружина та дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. У відповідності до вимог ч.1-2 ст.80 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються, зокрема, у частці від заробітку другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі; розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст.79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви Відповідно до змісту ст.180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у останнього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до положень ч.1,2 ст.3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. За змістом ч.1 ст.27 Конвенції про права дитини визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на дослідженні в судовому засіданні докази та з урахуванням непредставлення відповідачем жодних заперечень в судовому засіданні встановлено наявність невирішеного цивільного спору сторін щодо розміру аліментів на утримання дружини та неповнолітньої дитини. При цьому судом враховується, що відповідачем заявлено заперечень свого батьківства та його власного обов`язку щодо надання утримання стосовно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а також батьківства стосовно дитини, тривалий строк вагітності якою діагностовано позивачу. Також судом не отримано жодних доказів відповідача про незадовільний стан його здоров`я або обмеження ступеня його працездатності, наявності у нього інших утриманців, що визначає аргументованість обставин, вказаних позивачем. Разом з тим, суд визнає неаргументованими доводи позивача стосовно заявленого до стягнення розміру аліментів в розмірі 2000 грн на утримання неповнолітнього сина та на її утримання в розмірі 1500 грн щомісячно, оскільки нею не обгрунтований та особисто не підтверджений жодними доказами певний розмір доходу відповідача. При цьому саме лише твердження позивача про наявність у відповідача нерегулярного мінливого доходу в розмірі 12000-15000 грн на місяць хоча й обумовлює підстави визначення оспорюваних аліментів у твердій грошовій сумі, проте не становлять належного доведення позивачем достатності заробітку (доходу) відповідача, лише за умов чого законом передбачено можливість присудження аліментів у мінімальному рекомендованому розмірі на утримання дитини, а також стягнення аліментів на утримання дружини лише при наявності можливості чоловіка надавати відповідну матеріальну допомогу. Окрім того, судом враховується, що позивачем не повідомлено про незадовільний стан здоров?я ані її самої, ані дитини, а також не представлено доказів витрат на згадувані нею консультативні обстеження та профілактичні дослідження у зв`язку із вагітністю, що окрім іншого мають обмежену тривалість даних потреб порівняно із визначеним законом поширенням обов?язку сплати відповідачем аліментів, присуджених дружині під час вагітності, також після народження дитини без додаткового рішення суду. З урахуванням наведеного, а також приймаючи до уваги обставини перебування на утриманні позивача неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а також факт її вагітності на стадії останнього триместру станом на час звернення до суду, що наразі вочевидь не визначає можливості її працевлаштування для здобуття особистого доходу, обставини чого мають істотне значення стосовно заявленого спору, суд, виходячи з принципів розумності та справедливості, доходить висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, визначаючи, що з відповідача на ім`я позивача слід стягнути аліменти в розмірі 1500 грн щомісячно із визначенням встановленого законом обмеження мінімального гарантованого їх розміру на утримання дитини, що у достатній мірі відповідає заявленим позивачем потребам утримання неповнолітнього сина, а також аліменти на утримання позивача в розмірі 800 грн. щомісячно, що також не є заздалегідь непомірними для їх сплати відповідачем, позаяк ані отримання останнім заявленого заробітку, ані наявності у відповідача витрат, що перевищують його заробіток (дохід), з підстав чого суд не зобов?язаний обмежуватись розміром заробітку (доходу) платника, позивачем не доведено ні в який спосіб. Відповідно до положень ст.430 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в межах суми аліментів за один місяць. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що згідно до положень п.14 ч.2 ст.3 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнена від сплати судового збору за цим предметом цивільного спору. Відтак, за правилами ст.141 ЦПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 650 грн витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних із складанням позовної заяви (а.с.14,15-16,17,19), а також на користь держави належить стягнути судові витрати із сплати судового збору в розмірі 1536,80 грн. за сумою ставок двох вимог майнового характеру. Враховуючи викладене,

Outcome: approved