Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

17.05.2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , що продовжує навчання, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення [PERSON] 23 років. Позов мотивований тим, що позивач [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 16.08.2001 року по 2013 рік. Рішенням Ямпільського районного суду Сумської області від 22.02.2013 року (справа №590/167/13-ц) шлюб між сторонами було розірвано. За час шлюбу в подружжя народився син, [PERSON] , [INFO] . На даний час, [PERSON] , [INFO] , продовжує навчатись у Відокремленому структурному підрозділі «Класичний фаховий коледж Сумського державого університету» (м. Конотоп) за спеціальністю 123 Комп`ютерна інженерія (спеціалізація «Обслуговування комп`ютерних систем і мереж») на місцях державного замовлення; час закінчення ним навчання - 30.06.2022 року; навчальний заклад, в якому навчається [PERSON] , [INFO] , знаходиться в іншому місті, що тягне витрати на проїзд, проживання та купівлю необхідного приладдя та навчальних посібників, одягу та взуття. Крім того, до повноліття [PERSON] , [INFO] , з відповідача на користь позивача стягувались аліменти на утримання на той час неповнолітньої дитини (на підставі судового наказу Ямпільського районного суду Сумської області від 21.02.2013 року (справа №590/173/13-ц), проте як [PERSON] фактично проживає разом з матір`ю, відповідач жодним чином не бере участі у вихованні та матеріальному забезпеченні сина. На даний час відповідач є працездатним, є військовослужбовцем за контрактом, отримує офіційний, стабільний та регулярний дохід; повнолітній син, [PERSON] , [INFO] , потребує від свого батька матеріальної допомоги на період свого навчання, що і стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом. Ухвалою Ямпільського районного суду Сумської області від 26.05.2021 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: [PERSON] , [INFO] . З метою виконання вимог ч.1 ст.189 ЦПК України розпочато підготовче провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання у приміщенні Ямпільського районного суду Сумської області. Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у відповідності до ст.278 ЦПК України відзив на позов, у наданий судом строк до суду не надав. Ухвалою Ямпільського районного суду Сумської області від 11.08.2021 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: [PERSON] , [INFO] . У судове засідання для розгляду справи по суті викликано учасників справи. Виклик відповідача, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, здійснено шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, на їх задоволенні наполягала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Крім того, в наданій до суду заяві уточнила позовні вимоги: просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення [PERSON] 23 років. Відповідач, [PERSON] , в судове засідання, не з`явився, був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином: судом неодноразово здійснювались виклики відповідача шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, а також шляхом направлення на зареєстровану та останню відому адреси місця проживання відповідача судових повісток. Будь-яких клопотань до суду не надходило. Так, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (п.41) (заява N 3236/03) наголошував, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: [PERSON] , [INFO] , в судове засідання, не з`явився, був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, будь-яких клопотань до суду не надходило. Відповідно до ст.ст.223, 280-281 ЦПК України суд ухвалив судове засідання провести у відсутності сторін, в порядку заочного розгляду, на підставі наявних в справі доказів. Ухвалою суду від 07.09.2021 року відповідно до ст.ст.223, 280-281 ЦПК України суд вирішив провести заочний розгляд цивільної справи за позовною заявою позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1, 2 ст.5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Положеннями ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року, справа № 199/9339/16-ц, провадження № 61-32330св18. Судом встановлено, що 16.08.2001 року у відділі реєстрації актів громадського стану Ямпільського районного управління юстиції в Сумській області було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №46 від 16.08.2001 року. Рішенням Ямпільського районного суду Сумської області від 22.02.2013 року (справа №590/167/13-ц, провадження №2590/58/13) шлюб між сторонами було розірвано (а.с.8). Відповідно до ксерокопії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.7) встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] .. Відповідно до довідки, виданої виконкомом Дружбівської міської ради Шосткинського району Сумської області від 07.05.2021 року №421 (а.с.10) встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та має склад сім`ї: мати - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки Відокремленого структурного підрозділу «Класичний фаховий коледж Сумського державого університету» (м. Конотоп) №558 від 06.05.2021 року (а.с.11) встановлено, що [PERSON] , [INFO] , дійсно навчається на 3 курсі денної форми навчання Відокремленого структурного підрозділу «Класичний фаховий коледж Сумського державого університету» (м. Конотоп) за спеціальністю 123 Комп`ютерна інженерія (спеціалізація «Обслуговування комп`ютерних систем і мереж») на місцях державного замовлення; дота вступу - 01.09.2018 року (наказ №114-ст від 30.07.2018 року), термін закінчення навчання - 30.06.2022 року. Відповідно до ст.1 Закону України "Про охорону дитинства" дитинство - період розвитку людини до досягнення повноліття. Тобто до 18 років особа вважається такою, що в силу свого віку та не до кінця сформованого світосприйняття не здатна, зокрема і без шкоди самій собі, реалізовувати права і свободи, у зв`язку із чим потребує патронату. В той же час для вступу у доросле та самостійне життя необхідна певна соціальна адаптація, складовою якої є право на отримання спеціальної чи вищої освіти для подальшого працевлаштування. Реалізація права на освіту не є обов`язком, проте якщо особа до повноліття чи з настанням повноліття почала навчання на денній формі навчання, це значно обмежує її у можливостях на отримання доходів, які мають забезпечити покриття її необхідних побутових витрат. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Враховуючи правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6?1296цс15, при визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні суми матеріальної допомоги мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. В судовому засіданні судом перевірено та встановлено наявність вказаних юридичних фактів. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст.201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ст.182 СК України та п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Крім того, відповідно до ксерокопії судового наказу, виданого Ямпільським районним судом Сумської області 21.02.2013 року (справа №590/173/13-ц, провадження №2-н/590/17/13) до повноліття [PERSON] , [INFO] , з відповідача на користь позивача стягувались аліменти на утримання на той час неповнолітньої дитини (а.с.9). З матеріалів справи вбачається, що повнолітньому [PERSON] , [INFO] , не виповнилося 23 років, він продовжує навчання, доходів не має, проживає разом з матір`ю, тому суд дійшов висновку, що він потребує матеріальної допомоги від свого батька на час навчання, а відповідач має змогу надавати сину таку допомогу, перешкод для виконання ним обов`язку у виді сплати аліментів по утриманню власної повнолітньої дитини у розмірі достатньому для забезпечення її життєвих потреб судом не встановлено. Як встановлено судом, відповідач матеріальної допомоги у добровільному порядку повнолітньому сину, який продовжує навчання, не надає, фактично переклавши обов`язок по піклуванню та матеріальному забезпеченні сина на матір - [PERSON] , що не відповідає нормам закону. Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина, і цей обов`язок також розповсюджується на батька позивача. Виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчання є правом повнолітньої дитини або одного з батьків, з якими вона проживає, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. Закон не встановлює межі аліментів, які підлягають стягненню на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, тому вказана підстава не звільняє відповідача від обов`язку надавати матеріальну допомогу власній, вже повнолітній дитині, яка продовжує навчання, задля забезпечення її розвитку на нормальному життєвому рівні. При визначенні розміру аліментів суд враховує взаємний обов`язок батьків по утриманню дитини, встановлені обставини справи та оцінює надані докази в їх сукупності, а також бере до уваги Правові висновки Верховного Суду України, викладені в постанові від 24 грудня 2014 року по справі №6-186цс14 та постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року по справі №208/3075/16, та дійшов висновку, що можливо стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання у Відокремленому структурному підрозділі «Класичний фаховий коледж Сумського державого університету» (м. Конотоп). Таким чином позов підлягає задоволенню. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь держави 908,00 грн. судового збору.

Outcome: approved