Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

09.09.2019 позивач звернувся з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього на свою користь 4298,00 грн., затрачені медичним закладом на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13.09.2019 у кримінальній справі № 442/6169/19 встановлено вину [PERSON] у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України. В результаті вчинення такого було заподіяно шкоду здоров`ю потерпілого [PERSON] , який проходив стаціонарне лікування в КНП «Дрогобицька міська лікарня №1» ДМР. Кримінальне провадження відносно [PERSON] закрито у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення. У добровільному порядку відповідач шкоду відшкодувати не бажає. Ухвалою від 12.07.2021 року в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 09.09.2021 року, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Дана ухвала надсилалась сторонам по справі. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Відповідачем відзиву на позовну заяву суду не надано. Згідно правил ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13.09.2019 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12019140110001359 від 24.07.2019 відносно [PERSON] , про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, закрито у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення ( справа №442/6169/19). Поряд з цим, вказаною ухвалою, встановлено, що в результаті неправомірних дій [PERSON] , завдано тілесних ушкоджень, які відносяться до категорії легких - [PERSON] . Відповідно до п.7 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. З цих підстав, суд вважає доведеною вину відповідача у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, прямим результатом якого стало заподіяння позивачу матеріальної шкоди у розмірі 4298,00 грн. Як вбачається із довідки КНП «Дрогобицька міська лікарня №1» Дрогобицької міської ради, за №934 від 13.08.2019, [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні вказаного закладу з 24.07.2019 по 31.07.2019 (7 л/днів). Вартість одного ліжко дня в нейрохірургічному відділенні у 2019 році - 614,00 грн., тобто 614 грн. х 7 ліжко-днів становить 4298,00 грн.. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат"№11 від 07.07.1995 року (з подальшими змінами та доповненнями) передбачено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року. Зокрема, передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від кримінального правопорушення на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Згідно вищезазначеного Порядку, в разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення проводиться в порядку цивільного судочинства за позовом, зокрема, закладу охорони здоров`я. Згідно ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Тобто, виходячи з положень даної статті особа, яка вчинила злочин, крім загального обов`язку відшкодувати шкоду потерпілому від цього злочину, зобов`язана відшкодувати закладу охорони здоров`я витрати на лікування потерпілого. При цьому дана стаття має застосовуватися не тільки коли особа вчиняє злочин проти життя та здоров`я особи, але і у випадку вчинення особою будь-якого іншого злочину, що кваліфікується за іншими статтями Кримінального кодексу України, якщо вчинення такого злочину потягло за собою необхідність лікування потерпілих у закладах охорони здоров`я. В судовому засіданні встановлено, що потерпілий [PERSON] в результаті вчиненого відносно нього кримінального правопорушення перебував на лікуванні в Дрогобицькій міській лікарні №1, внаслідок чого закладом охорони здоров`я були понесені витрати за 7 ліжко-днів. За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я витрачені на лікування потерпілого за час перебування на стаціонарному лікуванні. За замістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, зокрема у разі у разі задоволення позову - на відповідача, тому з відповідача слід стягнути 908,00 грн. судового збору в дохід держави.

Outcome: approved