Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

16.08.2016р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що між нею та відповідачем 18.09.2010р Другим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб. Під час шлюбу у них народилися двоє дітей: син - Андрій, [INFO] та син - [PERSON] [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені через відсутність взаєморозуміння, байдужості до життя один одного. Вважає, що їхня сімя розпалась остаточно. Просила залишити їй прізвище, яке вона обрала після реєстрації шлюбу та стягнути з відповідача судові витрати, які вона понесла. Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити його. Відповідач в судове засідання не зявився. надав заяву, в якій позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб 18.09.2010р Другим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 460. Позивач після реєстрації шлюбу змінила прізвище "Бабій" на прізвище чоловіка - "Ходаковська". Під час шлюбу 27.01.2014р. у них народився син [PERSON], а 14.09.2011р. - син [PERSON] (а.с. 4,5), які проживають з позивачем та після розірвання шлюбу також будуть проживати з нею. Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Пунктом 2 статті 104 СК України визначено, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя №11 від 21 грудня 2007 року шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сім'я сторін фактично розпалася, існує лише формально і зберегти її неможливо, оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливо та наявні правові підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, вирішення питання про те, яким прізвищем іменуватися після розірвання шлюбу є виключним правом того, хто у звязку із шлюбом змінив своє прізвище, тому вимога позивача в частинні залишення прізвища відповідає вимогам закону та підлягає задоволенню. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідач на користь позивача 275,60 грн. витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved