Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кам`янець-Подільський комбінат будівельних матеріалів" про відшкодування завданої майнової шкоди, вказавши третьою особою у справі Головне управління Пенсійного Фонду України в Хмельницькій області. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що він 27.05.1987 р. був прийнятий машиністом дробильно-сортувальних установок Зюбрівського кар`єру Кам`янець-Подільського комбінату будівельних матеріалів, звідки по переводу 01.09.1990 р. був звільнений та прийнятий до кар`єру Кам`янець-Подільського дробильно-сортувального заводу машиністом конвеєру, звідки був звільнений по переводу 01.06.1993 р. до Кам`янець-Подільського комбінату будівельних матеріалів та прийнятий по переводу машиністом дробильної установки на Зюбрівський кар`єр комбінату будівельних матеріалів звідки був звільнений з роботи 25.05.2000 р. При цьому він працював на вказаних роботах повний робочий день та дана робота із шкідливими та важкими умовами праці, а тому в жовтні 2016 р. звернувся із заявою до Кам`янець-Подільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України (на даний час управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області) та надав необхідні документи на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2. Але листом за № 17606/03 від 11.11.2016 р. йому було відмовлено у призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2, оскільки період роботи з 1992-2000 р. не був зарахований через відсутність відомостей щодо проведення атестації відповідачем. Дана відмова була оскаржена ним до Хмельницького окружного адміністративного суду в 2019 р., але йому було відмовлено у поновленні строку на подання позовної заяви. Позивач вважає, що після досягнення 55 років має право на призначення та отримання пенсії на пільгових умовах, але з вини відповідача йому було відмовлено у її призначенні. В зв`язку з цим з вини відповідача поніс збитки у вигляді пенсійних виплат, які міг би отримувати за звичайних обставин в період з 23.10.2016 р. по 03.10.2019 р. і які за його розрахунками становлять 44297,94 грн. Не проведення відповідачем атестації його робочого місця у період з 1992 р. призвело до того, що вказаний період не враховується при призначенні пенсії на пільгових умовах, чим йому спричинена відповідачем шкода. Про непроведення відповідачем атестації робочих місць йому стало відомо після відмови Кам`янець-Подільського об`єднаного управління Пенсійного фонду тому був змушений звертатися до суду за захистом своїх прав. Позивач просить суд винести рішення яким: стягнути з відповідача на його користь завдану майнову шкоду у розмірі 44297,94 грн. В суді позивач та його представник позов підтримали, просять його задовольнити. Представник відповідача в суді позов не визнав, просить відмовити в його задоволенні, подав суду заперечення на позов(а.с. 39-41). Суду представник відповідача пояснив, що в зв`язку із нестабільною економічною ситуацією підприємство в період з 1992 р. по 2000 р. працювало з перебоями, працівники не були забезпечені роботою повний робочий день, мали місце простої, працівникам надалися відпустки без збереження заробітної плати, атестація робочих місць підприємством проведена в 2006 р. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, подав письмові пояснення по справі в яких вказує, що згідно наданих позивачем 25.10.2016 р. в управління документів йому було зараховано пільговий стаж за Списком № 2 лише 5 років 2 місяці 26 дні, при відсутності атестації робочого місця права на зарахування періодів роботи з 22.08.1992 р. до пільгового стажу не має; враховуючи відсутність в нього необхідного пільгового позивач не набув права на призначення пільгової пенсії за списком № 2 зі зниженням пенсійного віку. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, свідків, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Позивач народився [INFO] . Свою трудову діяльність він розпочав 15.05.1989 р., останній запис про звільнення з роботи в трудовій книжці(а.с13-15), копія якої надана позивачем до матеріалів справи, датований 16.06.2009 р. З 27.05.1987 р. позивач працював машиністом дробильно-сортувальних установок 2-го розряду Зюбрівського кар`єру Кам`янець-Подільського комбінату будівельних матеріалів, звідки по переводу 01.09.1990 р. був звільнений. 01.09.1990 р. позивач був прийнятий по переводу до кар`єру Кам`янець-Подільського дробильно-сортувального заводу машиністом конвеєру 2-го розряду звідки був звільнений 01.06.1993 р. по переводу. 01.06.1993 р. позивач був прийнятий по переводу до Кам`янець-Подільського комбінату будівельних матеріалів(01.06.1993 р. на підставі наказу Хмельницького Облагробуду № 23 від 14.05.1993 р. Кам`янець-Подільський дробильно-сортувальний завод був реорганізований шлюбом приєднання до Кам`янець-Подільського комбінату будівельних матеріалів яке в 1994 р. було реорганізовано в виробниче об`єднання «Кам`янець-Подільський комбінат будівельних матеріалів») машиністом дробильної установки 3-го розряду на Зюбрівський кар`єр Кам`янець-Подільського комбінату будівельних матеріалів звідки був звільнений з роботи 25.05.2000 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Кам`янець-Подільський комбінат будівельних матеріалів» є правонаступником ВО «Кам`янець-Подільський комбінат будівельних матеріалів», що підтверджується довідкою підприємства(а.с.17), витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань(а.с.133-140). 15.02.2016 р. ТзОВ "Кам`янець-Подільський комбінат будівельних матеріалів» позивачу була надана довідка про уточнюючий характер роботи за період з 27.05.1987 р. по 21.08.1992 р., що він працював на посаді машиніста дробільних установок з 27.05.1987 р. по 31.07.1988 р. та на посаді машиніста конвеєра з 01.08.1988 р. по 21.08.1992 р. Виконувана ним робота передбачена пільговим забезпеченням за Списком № 2 розділу «I» «Гірничні роботи» підрозділу «1» «Відкриті гірничі роботи і роботи на поверхні шахт» пункт «а» робітники, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 р. № 1173. Відповідно до п.2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV, право на пенсію за віком за списком № 2 мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. За відсутності страхового стажу 30 років у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах згідно Списку № 2 призначається на дату досягнення віку, за наявності зокрема, у чоловіків, у період з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року страхового стажу не менше 26 років. Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, мають не менше половини стажу на зазначених роботах, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого Законом № 1058-IV: чоловікам на 1 рік за кожні 2 року 6 місяців такої роботи. 25.10.2016 р. позивач звертався в Кам`янець-Подільське об`єднаного управління Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2. Згідно наданих ним документів було встановлено, що його пільговий стаж роботи за Списком № 2, підтверджений документами, склав 5 років 2 місяці 26 днів. Враховуючи відсутність необхідного пільгового стажу 12 років 6 місяців у призначенні пенсії було відмовлено, про що повідомлено листом Кам`янець-Подільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 11.11.2016 р. Вказані обставини підтверджуються копією листа Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 10.10.2019 р. позивачу(а.с.11). Позивач оскаржував дії Кам`янець-Подільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 оформленої листом від 11.11.2016 р. в 2019 р. до Хмельницького окружного адміністративного суду. Ухвалою суду від 16.07.2019 р. по справі № 560/1867/19 позивачу було відмовлено в поновленні строку звернення до суду та повернуто позовну заяву позивачу(а.с.64-65). Відповідно до ч.2 ст. 101 закону України «Про пенсійне забезпечення» підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її. За змістом частей першої та другої ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до змісту вищевказаних норм, єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювача. За зобов`язаннями, що виникають внаслідок заподіяння шкоди, притягнення до цивільно-правової відповідальності можливе за одночасної сукупності зазначених юридичних фактів. Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач та його представник не надали суду належних та допустимих доказів, що саме з вини відповідача було несвоєчасне оформлення або подання пенсійних документів, що відповідачем були видані недостовірні документи для призначення пенсії. Позивачем та його представником не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що протиправними діями відповідача позивачу завдано майнову шкоду, яка виразилася у неотриманні пенсії за період часу з 24.10.2016 р. по 03.10.2019 р. в сумі 44297,94 грн., яку останній мав би можливість отримати у випадку призначення йому пенсії на пільгових умовах. При цьому суд враховує, що позивачем та його представником не надано суду належних та допустимих доказів, що йому була призначена управлінням Пенсійного фонду пенсія в зазначеному в розрахунку розмірі та що з вини саме відповідача її не було виплачено. З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції 1 грудня 2005 року, затверджено Порядок застосування списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Згідно пункту 3 цього Порядку при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року. Пунктом 10 Порядку визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637. Сам факт наявності в Списках тієї чи іншої посади, яку обіймає особа, не дає права на призначення пільгової пенсії. Підставою для визнання права на пенсію за віком на пільгових умовах є не тільки наявність професії у відповідному Списку, а й зайнятість в умовах, передбачених Списком, повний робочий день, а також обов`язкового підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року (тобто, до набрання чинності Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637) та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року. Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок), та розробленими на виконання постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року. Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці: санітарно - гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівника на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу. Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу. Такий висновок відповідає правовим позиціям, викладеним у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року у справі № 6-21183а13. Як встановлено судом, атестація робочих місць на підприємстві проведена вперше в 2006 р., що підтверджується копією наказу № 31а від 20.11.2006 р.(а.с.144), відзивом на позов(а.с.40). З наданих відповідачем документів видно, що позивач під час роботи на підприємстві в період часу який йому не було зараховано до пільгового стажу не відпрацьовував встановлену повну норму тривалості робочого часу. Вказані обставини підтверджуються довідками відповідача про кількість трудоднів(а.с.55, 56, 149), копіями наказів по підприємству(а.с.43-51). Обставини щодо наявності або ж відсутності правових підстав для зарахування трудового стажу позивачу в період з 22.08.1992 р. по 25.05.2000 р., як такого, що відноситься до роботи у шкідливих умовах праці за Списком № 2, згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994 року, не є предметом даного спору. Суд критично оцінює пояснення в суді свідків [PERSON] , [PERSON] оскільки вони підтвердили тільки факт роботи позивача на підприємстві однак не його право на пенсію за віком на пільгових умовах. З врахуванням наведеного суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed