Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовною заявою, в якій просять визнати за ними право власності за кожним на 1/2 частину спадкового майна, а саме нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] , та яке складається з будинку загальною площею 57,8 кв.м, житловою площею 26.6 кв.м., на 1/2 частину огорожі, що належали спадкодавцеві на підставі договору купівлі-продажу від 21.05.1996 посвідченого в реєстрі № 945 державним нотаріусом Знам`янської міської державної нотаріальної контори Цуркан О.Є. В обґрунтування своїх вимог зазначили, що вони є доньками померлої [INFO] [PERSON] . Після смерті останньої відкрилася спадщина на нерухоме майно, яке належало спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 21.05.1996 посвідченого в реєстрі № 945 державним нотаріусом Знам`янської міської державної нотаріальної контори Цуркан О.Є. Формально маючи право на спадкування, позивачі не можуть його реалізувати через обставини, зазначені нотаріусом у роз`ясненні. Так, вказано, що згідно дублікату договору купівлі-продажу, виданого державним нотаріусом Знам`янської міської державної нотаріальної контори Георгієвою Л.В. 31.03.2015 за реєстровим № 21, у власності [PERSON] знаходиться 1/2 частка нежитлового приміщення, а саме приміщення колишнього бюро обрядових послуг, що знаходиться в [ADDRESS] . Згідно довідки Знам`янського МКП "БТІ" № 539 від 22.07.2021 нерухоме майно, що знаходиться в [ADDRESS] належить в частках громадянину [PERSON] та [PERSON] , але [PERSON] перевів свою 1/2 частку нежитлового приміщення в житловий фонд та зареєстрував в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, як житлове майно, а [PERSON] свою 1/ 2 частку нежитлового приміщення, фактично в житлове переобладнала, доказом чого є дані технічного паспорту, але документів про переведення приміщення в житловий фонд не виготовила і не зареєструвала. За таких обставин нотаріус вважає неможливим видати свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку нерухомого майна, оскільки існує різне призначення одного об`єкту нерухомого майна. Позивачі вважають, що спадкове майно являє собою 1/2 частину будинку, що складається з коридору, кухні, санвузла, коридору, коридору, житлової кімнати, житлової кімнати, загальною площею 57,8 кв.м, житловою площею 26.6 кв.м. Позивачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник надав клопотання про розгляд справи без її участі, підтримала вимоги позову та просить його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи без його участі, не заперечив щодо задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є доньками [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження позивачів, свідоцтвом про одруження [PERSON] , витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] , в наслідок чого останній присвоєно прізвище [PERSON] , свідоцтвом про одруження [PERSON] з [PERSON] , в наслідок чого першій присвоєно прізвище [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звернулася донька [PERSON] . Із заявою про відмову від права на спадщину звернувся чоловік [PERSON] на користь доньок спадкодавця [PERSON] та [PERSON] [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину як малолітня особа відповідно до ч.4 ст. 1268 ЦК України. Нотаріусом відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину та надано роз`яснення, відповідно до якого встановлено, що згідно дублікату договору купівлі-продажу, виданого державним нотаріусом Знам`янської міської державної нотаріальної контори Георгієвою Л.В. 31.03.2015 за реєстровим № 21, у власності [PERSON] знаходиться 1/2 частка нежитлового приміщення, а саме приміщення колишнього бюро обрядових послуг, що знаходиться в [ADDRESS] . Згідно довідки Знам`янського МКП "БТІ" № 539 від 22.07.2021 нерухоме майно, що знаходиться в [ADDRESS] належить в частках громадянину [PERSON] та [PERSON] , але [PERSON] перевів свою 1/2 частку нежитлового приміщення в житловий фонд та зареєстрував в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, як житлове майно, а [PERSON] свою 1/2 частку нежитлового приміщення, фактично в житлове переобладнала, доказом чого є дані технічного паспорту, але документів про переведення приміщення в житловий фонд не виготовила і не зареєструвала. За таких обставин нотаріус вважає неможливим видати свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку нерухомого майна, оскільки існує різне призначення одного об`єкту нерухомого майна. На підставі наданої інвентаризаційної справи на будинок [ADDRESS] встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 21.05.1996 посвідченого в реєстрі № 945 державним нотаріусом Знам`янської міської державної нотаріальної контори Цуркан О.Є., [PERSON] та [PERSON] купили приміщення колишнього бюро обрядових послуг за вказаною вище адресою. Загальна площа нерухомого майна складає 80,4 кв.м. на земельній ділянці 680,7 кв.м. Державним нотаріусом Знам`янської міської державної нотаріальної контори Георгієвою Л.В. 31.03.2015 виданий [PERSON] дублікат договору купівлі-продажу замість втраченого. Відповідно до технічного паспорту виготовленого 21.04.2003, будинок [ADDRESS] складається з житлового будинку - А, огорожа - N. 1/2 частина будинку (по квартирі [ADDRESS] ) складається з коридору - 9,9 кв.м., комори - 1,3 кв.м., кухні - 15,8 кв.м., коридору - 5, 6 кв.м., кімнати - 14,9 кв.м., кімнати - 11,1 кв.м., санвузла - 2,7 кв.м., загальна площа 61,3 м.кв., житлова площа 26.0 м.кв. ; Ѕ частина будинку (по квартирі [ADDRESS] ) складається з коридору, кухні, коридору, кімнати, кімнати, санвузла без визначення площі приміщень, загальна площа 57,8 м.кв., житлова площа 26,6 м.кв. Технічний паспорт на будинок виготовлений 08.12.2014 визначає, що 1/2 частина будинку (що по першому технічному паспорту вказана як по квартирі [ADDRESS] ) складається з коридору - 4,4 кв.м., кухні - 6,8 кв.м., коридору - 10,7 кв.м., коридору - 4,6 кв.м., кімнати - 18,0 кв.м., кімнати - 8,6 кв.м., санвузла - 4,7 кв.м., загальна площа 57,8 м.кв., житлова площа 26,6 м.кв. Актом від 16.04.2004 № 48 державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об`єкту до експлуатації вирішено, що 1/2 частина житлового будинку по [ADDRESS] готова до введення в експлуатацію. На підставі вказаного акту та рішення виконкому Знам`янської міської ради від 27.05.2004 № 289, яким затверджено акт державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію 1/2 частини житлового будинку, [PERSON] 14.07.2004 видане свідоцтво [NUMBER] про право власності на нерухоме майно 1/2 частину будинку по [ADDRESS] , загальною площею 61,3 кв.м., житловою площею 26,0 кв.м. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до чинного на час виникнення права власності на приміщення колишнього бюро обрядових послуг ЦК УРСР від 1963 року розрізняв спільну власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність)(ст. 112). Стаття 355 ЦК України вказує, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Спільна сумісна власність визначена ст. 368 ЦК України як спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності. Зважаючи на відсутність вказівки в договорі купівлі-продажу на визначення часток кожного у праві власності на приміщення колишнього бюро обрядових послуг, суд вважає таке приміщення спільною сумісною власністю двох співвласників, частки яких вважаються рівними. Відповідно до ст.370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Стаття 364 ЦК визначає, що кожен зі співвласників має право на виділ його частки в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Якщо сторони не можуть дійти згоди або це неможливо, то співвласник має право вимагати відповідної матеріальної компенсації від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свої власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таким чином, на підставі визначених законодавством норм, [PERSON] виділив свою частку із спільно майна, перевів свою частину нежитлової будівлі в житлову та зареєстрував право власності на частину будинку, як житлового. Інший власник [PERSON] належним чином не ввів його в експлуатацію, не зареєстрував своє право власності на частину будинку, як житлового. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, що закріплено положеннями ст.1218 ЦК України. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч.1 ст.1296 ЦК України). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, на час переведення нежитлового приміщення в житловий фонд, були врегульовані Інструкцією про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, які знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09 червня 1998 року № 121 (далі - Інструкція). 1.4., 1, 6, 1.7., 1.8, 1.9, 4.1 Інструкції, державній реєстрації в бюро технічної інвентаризації підлягають об`єкти нерухомості, розташовані на всій території України. Реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна здійснюється на підставі правовстановлюючих документів за рахунок коштів власників нерухомого майна. Державній реєстрації підлягають тільки ті об`єкти нерухомості, будівництво яких закінчено, та прийняті в експлуатацію у встановленому порядку незалежно від форм їхньої власності та при наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим бюро технічної інвентаризації, яке проводить державну реєстрацію права власності на ці об`єкти. До об`єктів нерухомого майна, що підлягають державній реєстрації, відносяться житлові і нежитлові будинки, садові будинки, дачі, гаражі, будівлі виробничого, господарського, соціально-побутового та іншого призначення, розташовані на окремих земельних ділянках вулиць, площ і провулків під окремими порядковими номерами. Державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна в бюро технічної інвентаризації є обов`язковою для власників, незалежно від форми власності. Оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності. Згідно ст. 328 ЦК України, в редакції на час відкриття спадщини, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції на час відкриття спадщини, державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Згідно ч. 2, 4 ст. 15 Закону України, державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Пунктом 4 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, від 17 жовтня 2013 року № 868 , в редакції на час відкриття спадщини, передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на об`єкти нерухомого майна, а саме на земельну ділянку, підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду або їх окремі частини, квартиру, житлове та нежитлове приміщення. Державна реєстрація права власності на квартиру, житлове та нежитлове приміщення проводиться незалежно від того, чи зареєстроване право власності на житловий будинок, будівлю, споруду або їх окремі частини, в яких вони розташовані. П. 49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено перелік документів який потрібен подати заявник, крім документа, що підтверджує виникнення речового права на нерухоме майно, для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на реконструйований об`єкт нерухомого майна, в тому числі в результаті переведення об`єкта нерухомого майна з житлового у нежитловий або навпаки. Як вбачається з матеріалів справи, позивачами не надано суду належних та допустимих доказів підтверджуючих, що за життя [PERSON] останньою в установленому законом порядку було оформлено право власності на 1/2 частину житлового будинку по [ADDRESS] , загальною площею 57,8 кв.м., житловою площею 26,6 кв.м. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Згідно з роз`ясненнями, наведеними в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 №24-753/0/4-13, якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. З огляду на викладене та враховуючи, що за життя [PERSON] не зверталася до реєстраційних органів з метою оформлення права власності на частину житлового будинку, який реконструйований із належної їй частини нежитлової будівлі (приміщення колишнього бюро обрядових послуг), нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через різне призначення одного об`єкту нерухомого майна, у позасудовому порядку позивачі не мають можливості реалізувати право на спадщину з причин відсутності державної реєстрації права власності на житловий будинок за спадкодавцем, а тому суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивачів, а саме в частині визнання за позивачами право власності на 1/2 частину нежитлової будівлі приміщення колишнього бюро обрядових послуг в рівних частках за кожною. В іншій частині позову відмовити через порушення процедури реконструкції об`єкта нерухомого майна, переведення в житловий фонд та відсутність державної реєстрації права власності на житловий будинок. На підставі викладеного та

Outcome: partial