Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

21 жовтня 2014 року до суду звернувся ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування на загальну суму 85483,16 гривень. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що, 04 грудня 2013 року між банком та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0934/82/0133787, згідно якого останньому було надано кредит у розмірі 56519,90 гривень строком до 04 грудня 2019 року зі сплатою 38,3 відсотків річних та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно графіку. Відповідно до умов кредитного договору відповідач [PERSON] взяв на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування з визначенням їх розмірів у встановлені строки, але взятих на себе зобов'язань не виконує. Таким чином станом на 22.09.2014 року відповідач має заборгованість на загальну суму 85483 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом - 1420,07 грн., заборгованості за відсотками - 13819,82 грн., пені за порушення строків сплати кредиту та процентів - 15862,77 грн., поточної заборгованості за кредитом, яка підлягає достроковому стягненню -55800,57 гривень. Посилаючись на викладене, позивач прохав стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 014/0934/82/0133787, яка станом на 22 вересня 2014 року становить 85483,16 грн. та судовий збір 854,83 грн. Заявою до суду представник позивача за довіреністю Савченко Л.П.. просить справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] також звернувся до суду з аналогічною заявою. Заявлені позовні вимоги визнав частково. Просив зменшити розмір пені в зв'язку з складним матеріальним становищем. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 11 ЦК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст.ст. 1049, 1050 Цивільного Кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк і в порядку, встановленому договором. Відповідно ст. 525 цього Кодексу одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За умовами ст. 526 цього Кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 536 цього Кодексу, за користування чужими коштами, боржник зобов'язується виплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором. Статтею 625 цього Кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також не звільняється від відповідальності за неможливість виконання їм грошового зобов'язання, якщо інший розмір відсотків не установлений договором. Судом достовірно встановлено, що 04 грудня 2013 року між банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0934/82/0133787, згідно якого банк зобов'язувався надати відповідачеві кредит на сумі 59519,90 грн. зі сплатою 38,3 % річних в строк до04 грудня 2019 року. Відповідно до п. 3.1 кредитного договору позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів щомісячно ануїтетними платежами відповідно до умов кредитного договору. Ануїтетний платіж включає в себе погашення частини основної суми кредиту та процентів за його користування. Відповідно до умов кредитного договору відповідач [PERSON] взяв на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом з визначенням їх розмірів у встановлені строки та графік погашення кредиту у порядку, визначеному договором. У вказаному договорі сторонами були визначені всі істотні умови, зокрема: предмет договору, строк дії договору, права, обов'язки та відповідальність сторін. Позивач ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" свої зобов'язання, які обумовлювались договором, виконав, надавши відповідачу кредитні кошти, а відповідач не виконує умови договору, і не здійснює щомісячне погашення кредиту та не сплачує відсотки у розмірах та у строки, передбачені договором. Станом на 22 вересня 2014 року загальна сума заборгованості за кредитом становить 85483,16 грн., з них: - прострочена заборгованість за кредитом - 1420,07 грн.; - заборгованість за процентами - 13819,82 грн.; - пеня за порушення строків сплати коштів у повернення кредиту та процентів - 15862,77 грн.; - поточна заборгованість за кредитом, яка підлягає достроковому стягненню - 55800,57 грн. Вказана сума заборгованості станом на день розгляду справи відповідачем банку не сплачена. Відповідач не надав належних, допустимих, безспірних і достовірних доказів на спростування позову в цілому і встановлених судом обставин. З урахуванням вищенаведеного суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь заборгованості по кредиту та по процентам по кредиту є законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі. Сума боргу відповідача [PERSON] по кредиту підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 22.09.2014 року. Відповідно до п. 10.3. кредитного договору за прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за кредитним договором, банк має право вимагати, а позичальник зобов'язаний сплатити пеню в розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Із роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, даним у постанові Пленуму №5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через не співмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Суд застосовує положення ч.3 ст. 551 ЦК України і зменшує розмір пені враховуючи заяву відповідача [PERSON] про зменшення розміру неустойки, майновий стан відповідача, ступінь виконання зобов'язання боржником, та те, що нарахована Банком відповідачу пеня в розмірі 15862,77 грн., за несвоєчасне виконання ним зобов'язань за договором, значно перевищує розмір заборгованості за кредитом, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, одними з яких, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, є справедливість, добросовісність та розумність, суд вважає, що розмір пені за несвоєчасне виконання зобов'язань по договору необхідно зменшити до - 1420,07 гривень. За таких обставин суд приходить до висновку, що вимоги публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування є обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню. Стягується з відповідача на користь банку-позивача: 72460 гривень 53 копійка., з яких: - 1420,07 гривень - прострочена заборгованість за кредитом ; - 13819,82 гривень - заборгованість за процентами; - 1420,07 гривень - пеня за порушення строків сплати коштів у повернення кредиту та процентів; - 55800,57 гривень - поточна заборгованість за кредитом, яка підлягає достроковому стягненню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується ст. 88 ЦПК України та стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 724 грн. 60 коп.

Outcome: partial