Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], який складається з житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 25,2 кв.м, житловою площею 12,2 кв.м, з сіньми літ. «а», житлового будинку літ. «Б-1» загальною площею 59,0 кв.м, житловою площею 39,8 кв.м, з сіньми літ. «б» та ґанком літ. «б1» та з надвірними будівлями і спорудами в порядку спадкування за законом в 1/4 частині після смерті батька позивача, [PERSON] та в 3/4 частинах після смерті його матері, [PERSON], яка померла [INFO]. Позов обґрунтований тим, що після смерті матері [PERSON] позивач не може отримати право на спадщину в нотаріальній конторі, у зв'язку з тим, що право власності на житловий будинок «Б-1» не зареєстровано. Враховуючи, що позивач не має змоги самостійно реалізувати своє право на спадкування, він звернувся до суду. Представник позивача подав заяву, в якій позов підтримав, просив розглянути справу без його участі. Представник відповідача, Люботинської міської ради Харківської області, в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі. Під час судового розгляду судом встановлено наступне. [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 19.06.1968 р., посвідченого Другою нотаріальною конторою Харківського району 19.06.1968 р. за реєстровим № 1140 (а.с 5). Даний факт підтверджується інформацією КП "Люботинське БТІ" б/н від 02.12.2013р. ( а.с. 4). Відповідно до рішення виконавчого комітету Люботинського міської ради депутатів трудящих від 28.11.1968 р. номер будинку [ADDRESS] замінено на [ADDRESS] (а.с. 47). Рішенням виконавчого комітету Люботинської ради депутатів трудящих № 28 від 12.12.1968 р. (а.с.6) [PERSON] дозволено побудувати нове домоволодіння на ділянці за вищевказаною адресою зі знесенням старого будинку. В 1972 році [PERSON] спільно зі своєю дружиною [PERSON] був побудований житловий будинок літ. "Б-1", який в бюро технічної інвентаризації не зареєстровано та згідно інструкції від 08.01.2013 р. вказаний будинок не значиться самочинно збудованим. Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Будівництво житлового будинку «Б-1» було завершено у 1972 році. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди у той час регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року. Зазначений нормативний акт передбачав державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації. Не була встановлена така умова набуття права власності на житловий будинок і в главі 10 ЦК УРСР в редакції, яка діяла на час завершення будівництва. Відповідно до ст. 22 КЗпШС України, яка діяла на час завершення будівництва, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с. 7). На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS], були здобуті [PERSON] та [PERSON] під час перебування у зареєстрованому шлюбі, а тому є такими, що належать їм на праві спільної сумісної власності. У відповідності до ст. 28 КпШС УРСР у спільній сумісний власності майна подружжя їх частки визначаються рівними. Отже кожному з подружжя має належати по 1/2 частині спірного домоволодіння. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 8). Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] Згідно з положеннями ст. ст. 548, 549, 554 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно інформації Державного нотаріального архіву Харківської області № 1950/01-21 від 08.07.2014 р. (а.с. 39) після смерті [PERSON], померлого [INFO], заяви про прийняття спадщини чи відмову від спадщини ніхто не подавав. Відповідно до інформаційних довідок зі спадкового реєстру № 37788797, 37788726 від 04.07.2014 р. (а.с. 40-41) після смерті [PERSON], померлого [INFO]., відкриті спадкові справи та заповіти від його імені відсутні. Згідно ст. 529 ЦК України (в редакції 1963р.) у першу чергу право на спадкування за законом зокрема мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив. Після смерті [PERSON] спадщину прийняли його дружина [PERSON] та позивач [PERSON], оскільки були зареєстровані та проживали зі спадкодавцем за однією адресою, що підтверджується копією будинкової книги (а.с. 9-15), після смерті [PERSON] залишились там проживати та утримувати будинок, доглядали за присадибною ділянкою. Однак [PERSON] та позивач [PERSON] право власності на спадкове майно не зареєстрували. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 32). Згідно інформації Державного нотаріального архіву Харківської області № 1950/01-21 від 08.07.2014 р., після смерті [PERSON], померлої [INFO]., заяви про прийняття спадщини чи відмову від спадщини ніхто не подавав. Відповідно до інформаційних довідок зі спадкового реєстру № 37788917, 37788959 від 04.07.2014 р. (а.с. 42-44) після смерті [PERSON], померлої [INFO]., відкриті спадкові справи та заповіти від її імені відсутні. Спадщину після [PERSON] прийняв позивач по справі [PERSON], оскільки проживав зі спадкодавцем за однією адресою, що підтверджується копією будинкової книги, після смерті утримував будинок, доглядав за присадибною ділянкою. Родинні стосунки між спадкодавцями та позивачем підтверджуються свідоцтвом народження [PERSON], виданого Люботинським міським бюро ЗАГС Харківської області від 09 серпня 1961 року (а.с. 16), згідно якого батьками позивача є [PERSON] та [PERSON]. Виходячи з викладеного, а також враховуючи, що судом встановлено факт набуття права власності на житловий будинок спадкодавцями [PERSON] та [PERSON], позивач є таким, що прийняв спадщину, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню

Outcome: approved