Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

19.05.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача безпідставно отриманої суми пенсії за період з 02.06.2007 року по 10.09.2008 року та з 27.08.2013 року по 31.01.2014 року включно в розмірі 2157 грн 05 коп. В обґрунтування позову зазначив, що звертаючись із заявами про призначення пенсії відповідач приховав той факт, що він є фізичною особою-підприємцем, що потягло за собою безпідставну виплату пенсії. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Представник позивача надіслав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач перебуває на обліку у відповідача та по 31.01.2014 року отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення". Як убачається з матеріалів справи (а. с. 11), вперше звертаючись до відповідача 01.06.2007 року із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідач вказав, що він не є суб'єктом підприємницької діяльності. Проте, згідно з витягом із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а. с. 13) відповідач 10.03.2005 року був зареєстрований як фізична особа-підприємець. Проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця [PERSON] та внесення відповідного запису до державного реєстру здійснено лише 04.06.2014 року (а. с. 27). Відповідно до частини першої статті 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. В силу положень статті 102 цього Закону пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду. Отже, заявлені позивачем вимоги є такими, що ґрунтуються на законі. У надісланих суду запереченнях проти позову (а. с. 23) відповідач просив суд застосувати позовну давність до вимог про стягнення з нього надміру випеченої суми пенсії за період з 02.06.2007 року по 10.09.2008 року включно. Частинами четвертою, п'ятою статті 267 ЦК України встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захистові. Вимога позивача про стягнення з відповідача надміру виплаченої пенсії за період з 02.06.2007 року по 10.09.2008 року включно, загальна сума якої складає 648 грн 90 коп., заявлена з пропуском трирічного строку позовної давності, встановленого статтею 257 ЦК України. У той же час, позивач не виразив бажання з'являтися до суду і надавати докази наявності поважних причин для пропуску загального строку позовної давності. Враховуючи викладене, ту обставину, що позивач має доступ до інформації з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та відсутність у справі доказів існування перешкод вчасного отримання ним з реєстру інформації про наявність у відповідача статусу фізичної особи-підприємця, суд вважає, що позивачем без поважних причин пропущено строк звернення до суду з цим позовом, у частині стягнення з відповідача надміру сплаченої суми пенсії за період з 02.06.2007 року по 10.09.2008 року включно. Зазначене є підставою для відмови в задоволенні позову в цій частині. За таких обставин, позов підлягає частковому задоволенню, а з відповідача - стягненню лише надміру виплачена сума пенсії за період з 27.08.2013 року по 31.01.2014 року включно в розмірі 1508 грн 15 коп. /2157.05 - 648.90/.

Outcome: partial