Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк» про стягнення коштів за договором банківського вкладу, відшкодування моральної шкоди, мотивуючи його тим, що 16.06.2014 р. між нею та відповідачем було укладено строковий договір № 003-01546-160614 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий» у гривнях. За даним договором вона внесла в банк в якості вкладу (депозиту) 20000,00 грн. на відкритий їй банком вкладний (депозитний) рахунок [NUMBER] терміном до 13.12.2014 р. включно. Процентна ставка вкладу становить 21 відсоток річних. За умовами договору вклад повертається по закінченню строку розміщення вкладу шляхом зарахування на її поточний рахунок з використанням платіжної картки [NUMBER], відкритий в установі банку. Згідно виписок за операціями по її депозитному та поточному рахункам відповідач 12.12.2014 р. перевів вклад в розмірі 20000,00 грн. з депозитного рахунку на поточний рахунок. Процента по даному договору за час дії договору щомісячно зараховувались на її поточний рахунок. Всього було нараховано на депозит 2059,73 грн. відсотків, які переведені на її поточний рахунок. Таким чином загальна сума депозиту та нарахованих на нього відсотків становить 22059,73 грн. за три дні до закінчення строку дії договору банківського вкладу вона попередила відповідача про те, що бажає отримати свій вклад та нараховані на нього проценти та просила забезпечити наявність кошти щоб отримати їх у касі банку. Однак коли прийшла отримувати кошти їй відмовили у видачі всієї суми одразу, а запропонували стати у чергу та отримувати щодня по 300 грн. Вона намагалась зняти кошти через мережу банкоматів відповідача та інших банків але кошти не виплачувались. З метою отримання своїх коштів вона неодноразово зверталась до відповідача, однак вклад їй повернуто не було. Про порушення її прав у отриманні коштів вона 18.12.2014 р. написала скаргу на ім'я голови Ради директорів ПАТ «Дельта Банк», яку працівники відповідача відмовлялись прийняти та зареєструвати, пропонували викласти свої вимоги у книзі скарг та пропозицій. Лише після гострої суперечки скарга була прийнята. На дане звернення отримала формальну відписку про те, що отримати кошти вона може у будь-якому відділенні, банкоматах та касах інших банків на території України чи за кордоном. Отже вважає, що відповідач зобов'язаний повернути її суму депозиту в розмірі 20000,00 грн. та нараховані проценти в розмірі 2059,73 грн. за договором банківського вкладу. Крім того, вважає, що своїми діями відповідач завдав їй моральну шкоду, оскільки нею було заздалегідь сплановано, що по закінченню строку дії договору вона отримає свої кошти та витратить їх на власні потреби, але через дії відповідача не змогла цього зробити. Вона має гостру потребу у цих коштах. Щоб отримати власні кошти вимушена витрачати час сили та здоров'я, через що переносить нервові стреси, порушився її звичайних спосіб життя. Внаслідок дій відповідача вона зазнає душевних страждань. Розмір моральної шкоди вона оцінює в сумі 2000,00 грн. враховуючи викладене просить стягнути з відповідача кошти за договором банківського вкладу в сумі 20000,00 грн., нараховані проценти в сумі 2059,73 грн. та моральну шкоду в сумі 2000,00 грн. Ухвалою суду від 03.02.2015 р. позов [PERSON] до ПАТ «Дельта Банк» в частині стягнення моральної шкоди залишено без розгляду. (а.с. 41) Ухвалою суду від 31.03.2015 р. до участі у справі залучено в якості співвідповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (м. Київ, бульвар Т.Шевченка, 33-б) (а.с. 60) В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник Куцький А.В. позов підтримали за викладених обставин, просять стягнути з відповідача заборгованість за договором банківського вкладу в розмірі 22059,73 грн. Додатково позивачка пояснила, що 16.06.2014 р. між нею та банком було укладено договір банківського вкладу, за яким передала банку кошти в сумі 20000,00 грн. По закінченню дії договору кошти їй не повернули, а перерахували на картковий рахунок, з якого пропонували знімати по 500 грн. щодня в банкоматах, оскільки в банку введено тимчасову адміністрацію. Однак у неї були плани на ці кошти і щодня знімати по 500 грн. вона не має можливості, оскільки у неї двоє малолітніх дітей та вона працює. Крім того, рахунок з якого запропоновано знімати кошти був заблокований. Жодних пропозицій із банку чи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо повернення депозитних коштів їй не надходило, кошти станом на час розгляду справи їй не повернуто. Просить стягнути з відповідача суму вкладу з нарахованими процентами, а також витрати на правову допомогу в розмірі 3500 грн. Позивачка [PERSON] та її адвокат Куцький А.В. не заперечили проти винесення у справі заочного рішення, про що заявили у судовому засіданні. Представники відповідачів - ПАТ «Дельта Банк» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в судове засідання не з'явились, з невідомих суду причин, про день, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про що свідчать поштові повідомлення (а.с. 81, 82) заяви про відкладення розгляду справи, розгляд справи у їх відсутність не надали, поважності причин неявки суду не повідомили, позов, на момент розгляду справи, не оспорили. Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України, судова повістка разом із розпискою надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою, зазначеною стороною. Згідно ч. 8 ст. 74 ЦПК України судова повістка юридичній особі направляється за її місцезнаходженням або за місцезнаходженням її представництва, філії, якщо позов виник у зв'язку з їх діяльністю. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки, вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 169 ЦПК України не вбачається. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповноважними, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін та ухвалити заочне рішення, оскільки проти такого вирішення справи не заперечив позивач та його адвокат, про що заявили у судовому засіданні. Вислухавши пояснення позивачки [PERSON], адвоката КуцькогоА.В., дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що між позивачкою та відповідачем 16.06.2014 р. укладено договір № 003-01546-160614 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий» у гривнях (а.с. 4-5), за умовами якого сума вкладу становить 20000,00 грн. (п. 1.2 Договору). Вклад залучається на строк із моменту зарахування вкладу на рахунок [NUMBER] по 13.12.2014 р. включно (п. 1.3 Договору). Процентна ставка на суму вкладу становить 21 процент річних (п. 1.4 Договору). Нараховані проценти за вкладом виплачуються щомісячно, починаючи з першого робочого дня місяця, що слідує за місяцем, в якому проценти нараховані відповідно до умов договору, а також у день повернення вкладу в кінці строку дії договору або в інший термін дострокового припинення дії договору шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника з використанням платіжної картки [NUMBER]. Нараховані проценти суму вкладу не збільшують (п. 1.9 Договору). Вклад виплачується по закінченню строку розміщення вкладу, зазначеного в п. 1.3 даного договору (13.12.2014 р.), шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника з використанням платіжної картки [NUMBER] відкритий в установі банку (п. 1.10 Договору). П. 2.1 Договору визначено, що договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами, скріплення печаткою банку та внесення вкладником суми вкладу, та діє до моменту повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором. За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» є договірними (договір банківського вкладу), регулюються ст.ст. 1058-1061 ЦК України. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст. 64 Конституції України, права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституції України. Згідно п.1) ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов'язків є, зокрема, договори. Згідно ст. 1058 ч. 1 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі та в порядку, встановленому договором. Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника (ст. 1060 ч.ч. 1, 2 ЦК України). Аналогічна вимога закріплена у Положенні про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2003 року за №1256/8577. Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516, (далі - Положення) передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Пунктом 2.9 гл. 2 розд. IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного Банку України від 01 червня 2011 року №174, яка була чинною на момент укладення вказаного вище договору банківського вкладу, установлено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп "вечірня" чи "післяопераційний час"), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ. Відповідно до п.2.1. Положення грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті. Відповідно до положень ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 1066 ч. 3 ЦК України банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Статтею 1074 ЦК України визначено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. З виписки по угоді 003-01546-160614 від 16.06.2014 р. вбачається, що позивачкою 16.06.2014 р. внесено кошти в сумі 20000,00 грн. на вкладний рахунок [NUMBER] згідно договору банківського вкладу (депозиту) від 16.06.2014 р. за № 003-01546-160614, а із виписки по процентному рахунку вбачається нарахування відсотків за угодою 003-01546-160614 від 16.06.2014 р. 2059,73 грн. (а.с. 11-12). Факт внесення коштів на депозит позивачкою також підтверджується квитанцією № 36563792 від 16.06.2014 р. про внесення позивачкою [PERSON] коштів в сумі 20000,00 грн. на вкладний рахунок згідно договору банківського вкладу (депозиту) від 16.06.2014 р. № 003-01546-160614(а.с.83), оригінал якої оглянуто у судовому засіданні. 15.12.2014 р. у зв'язку із закінченням угоди №003-01546-160614 від 16.06.2014 р. кошти в сумі 20000,00 грн. перераховано на картковий рахунок [NUMBER] позивачки, також на вказаний картковий рахунок зараховано відсотки за угодою № 003-01546-160614 від 16.06.2014 р. (а.с. 13-18) 18.12.2014 р. позивачка звернулась зі скаргою до Голови Ради директорів ПАТ «Дельта Банк» щодо неповернення коштів за договором банківського вкладу (депозиту) (а.с. 7-9), на що отримала відповідь від 21.12.2014 р. за вих. № 05-2700854, у якій позивачку повідомлено про те, що операції по зняттю грошових коштів з рахунку здійснюються в порядку та на умовах, визначених законодавством України, з врахуванням особливостей, встановлених банком для таких операцій. Крім того, позивачці повідомлено, що операції по зняттю грошових коштів з поточного рахунку вона має можливість у будь-якому відділенні банку, в банкоматах та касах інших банків на території України, чи за кордоном з урахуванням комісій банків за проведення операцій вилучення грошових коштів, шляхом розрахунку за товари та послуги в POS-терміналах в Україні чи за кордоном з урахуванням комісій банків за проведення операцій. (а.с. 10) 25.12.2014 р., 30.12.2014 р. та 19.01.2015 р. позивачка в банкоматах банків «Дельта Банк», «Банк Хрещатик» та «Правекс-Банк» намагалась отримати кошти однак операцію було відхилено, кошти не видано. (а.с. 6) Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 51 від 02.03.2015 р. про запровадження з 03.03.2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію. Тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк» запроваджено строком на 3 місяці з 03.03.2015 по 02.06.2015. (а.с. 59) Під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку (п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»). Обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України (п.1 ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»). Згідно ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору; клієнт банку - будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку; кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань. Виходячи із системного аналізу Закону України «Про банки та банківську діяльність» та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» можна прийти до висновку, що вкладник банку не являється його кредитором. Отже, з наведеного слідує те, що позивач не є кредитором банку, а є клієнтом - вкладником банку - відповідача і банк відповідає за несвоєчасне виконання своїх договірних зобов'язань. Крім того, строк виконання зобов'язань банку перед позивачем настав до запровадження тимчасової адміністрації (03.03.2015 р.), а тому і не можуть бути застосовані норми п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», де зазначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку, на які посилається відповідач, оскільки обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті, а також щодо примусового стягнення коштів, оскільки мова йде про кошти банку, в даному ж випадку кошти вкладника - [PERSON], а не банку. Також, з діючих норм законодавства вбачається, що вкладник за договором банківського вкладу, в силу ст.ст.1060, 1061 ЦК України, вправі вимагати від банку повернення здійсненого вкладу разом з нарахованими процентами в будь-який момент, а банк, отримавши відповідну вимогу, повинен видати вклад у повному обсязі. Банк не виконав вимогу позивачки та не повернув суму вкладу та нараховані відсотки після закінчення строку дії договору, тому суд приходить до висновку про стягнення саме з відповідача - ПАТ «Дельта Банк» на користь позивачки суми вкладу за Договором №003-01546-160614 про строковий банківський вклад з виплатою відсотків в кінці строку від 16.06.2014 року в розмірі 20000,00 та відсотки за даним договором в сумі 2059,73 грн., оскільки відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. У даному ж випадку рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку - ПАТ «Дельта Банк» не прийнято. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 2 ст. 60 ЦПК України визначено, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суду не надано доказів, які б звільняли відповідача від виконання зобов'язання за даним договором банківського вкладу (депозиту). Перерахування коштів за договором банківського вкладу та відсотків, що нараховані на поточний рахунок вкладника у цьому ж банку не може бути прийняте судом як належне виконання вимоги вкладника про повернення та видачу вкладу на першу вимогу, оскільки кошти позивачу не повернуто і на час розгляду справи, а утримуються банківською установою, та докази зворотнього в матеріалах цивільної справи відсутні. Згідно ст. 57 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклади фізичних осіб банків гарантуються в порядку і розмірах, передбачених законодавством України. Таким чином, з наведеного слідує те, що позивач є клієнтом - вкладником банку - відповідача і банк відповідає за несвоєчасне виконання своїх договірних зобов'язань. На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що права позивача порушені, тому вони підлягають захисту шляхом стягнення з ПАТ «Дельта Банк» коштів за договором банківського вкладу. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені та документально підтверджені судові витрати, а саме витрати на правову допомогу у сумі 1705 грн., розмір яких обчислюється судом виходячи із розрахунку та наданої квитанції (а.с. 21-22, 37. 38), тривалості судових засідань, що загалом становить 1 годину 30 хвилин, об»єктивного часу, необхідного для консультації та підготовки позову, що визначається судом у 2 години, та з врахуванням положень ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року та такий розмір витрат вважається судом обґрунтованим, законним та справедливим та в цій частині вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Також з відповідача ПАТ «Дельта Банк», відповідно до ст. 88 ЦПК України, слід стягнути на користь держави судові витрати, у виді судового збору від оплати якого позивача при подачі позову до суду звільнено, виходячи із розміру суми, яка стягується - 22059,73 грн. Відповідно до ст.ст. 41, 64 Конституції України, ст.ст. 11, 525, 526, 610, 612, 1058, 1060, 1061, 1066, 1074 ЦК України, ст.ст. 26, 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», п. 2.9 гл. 2 розд. IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного Банку України № 174 від 01.06.2011 р., п. 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 р. № 516,

Outcome: partial