Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

19.09.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому просила суд визнати [PERSON], [INFO] особою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири № [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що їй відповідно до Договору купівлі - продажу квартири від 17 січня 2000 року посвідченого Першою Миргородською державною нотаріальною конторою, належить на праві власності квартира [ADDRESS]. В зазначеному будинку значиться зареєстрованим [PERSON], який був членом сім'ї (племінник), але він з 2016 року, без поважних причин не проживає в цьому будинку. Місце знаходження відповідача не відомо. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування приміщенням, оскільки відповідач з 2016 року не проживає в квартирі, речей його не має. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно, про місце та час розгляду справи належно повідомлений за адресою місця проживання, зареєстрованої у встановленому законом порядку відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 128 ЦПК України та шляхом публікації оголошення на веб-сторінці Миргородського міськрайонного суду, офіційного веб-порталу судової влади (а.с. 20,30,32,39,41). Представник третьої особи Виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с. 28). Свідок [PERSON] в судовому засіданні беззаперечно підтвердила, що відповідача [PERSON] 2-3 роки не бачила на подвір'ї біля будинку по [ADDRESS]. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] вона знає, це її сусід з четвертого поверху. Відповідач проживав в квартирі до 2015 року. В 2017 році квартира була порожня. Вона достовірно бачила, що [PERSON] в період до 2017 рокі виїжджав з квартири. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280-284 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Відповідно до статті 7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Статтею 391 ЦК України, встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що на підставі Договору купівлі - продажу квартири від 17 січня 2000 року посвідченого Першою Миргородською державною нотаріальною конторою, квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON]. Договір купівлі - продажу квартири 15.03.2007 зареєстрований в ДКП «Миргородтехінвентаризація» (а.с.7,8). В зазначеній квартирі відповідно до довідки № 02-08/3503 виданої відділом реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Миргородської міської ради крім позивача зареєстрований [PERSON], [INFO] (а.с.20). Відповідач в квартирі зареєстрований, але не проживає з 2016 року, що об'єктивно підтверджується довідкою Голови будинкового комітету від 11.09.2018, яка засвідчена Відділом організаційної роботи Миргородської міської ради, про що не заперечувала в судовому засіданні позивач та беззаперечно підтвердили свідки (а.с.13). Таким чином, оскільки судом достовірно встановлено, що бувший член сім'ї позивача, відповідач [PERSON], без поважних причин не проживає в квартирі № [ADDRESS] більше одного року, з 2016 року, тому суд вважає, що вимога позивача про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням відповідно до положень частини 2 статті 405 ЦК України, підлягає до задоволення, що є підставою для зняття його з реєстрації за вказаною адресою згідно ст.7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні". Судові витрати підлягають до стягнення на користь позивача [PERSON] на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved