Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Щербаков Юрій Сергійович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ярощук Вікторію Юріївною, посилаючись на те, що 06.05.2014 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ярощук Вікторія Юріївна вчинила виконавчий напис №658 про звернення стягнення на квартиру [ADDRESS] , посилаючись на порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису. Позивач в судове засідання не з`явилась, з`явився її представник, позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання з`явився, заперечував проти задоволення позовних вимог, подав заяву про застосування наслідків спливу позовної давності. Представник Першого\~Малиновського відділу\~державної виконавчої\~служби у\~місті Одесі\~Південного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Одеса) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа,\~приватний нотаріус\~Київського міського\~нотаріального округу\~Ярощук Вікторія\~Юріївна, в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, відповідно до якої справу просила розглянути без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 06.05.2014 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ярощук Вікторія Юріївна вчинила виконавчий напис №658 про звернення стягнення на квартиру [ADDRESS] , посилаючись на порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису. Позивач посилається на те, що про оскаржуваний виконавчий напис вона довідалася у 2020 році. Відповіддю Управління\~забезпечення примусового\~виконання рішень\~в Одеській\~області за\~вих.№11808/10.04-08\~від 10.06.2021\~року встановлено,\~що у\~Першому Малиновському\~відділі державної\~виконавчої служби\~у м.\~Одесі Південного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Одеса)\~далі -\~Відділ)\~у період\~з 05.06.2014\~року по 26.06.2015 року перебувало виконавче провадження в АСВП №43582906 з примусового виконання виконавчого напису №658, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 06 травня 2014 року, яке завершено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції чинній на момент прийняття рішення. Оспорюваний виконавчий напис пред`являвся до примусового виконання неодноразово. Факт неодноразового перебування виконавчого документа на виконанні підтверджується відмітками виконавця про підстави повернення виконавчого напису №658, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу разом із зазначенням дати такого повернення - 26.06.2015 року та 11.04.2017 року. Відповідно до положень ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За правилами частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно з ч.5 ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. За змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Набуття права на захист, для здійснення якого встановлено позовну давність, завжди пов`язане з порушенням суб`єктивного матеріального цивільного права. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного). Вирішуючи питання про поважність причин пропуску позовної давності, необхідно враховувати, що поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними труднощами для вчинення процесуальних дій у встановлений строк. Вказану правову\~позицію наведено\~у постанові КЦС ВС від 16.12.2020 року у справі №645/1545/17. Вказана постанова має бути врахована з огляду на те, що є тотожною за предметом позову та встановленими судами обставинами справи. Суд касаційної інстанції дійшов висновку про скасування оскаржуваних судових рішень з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову з інших підстав, наведених у цьому рішенні. Порівняльний аналіз термінів "довідався" та "міг довідатися", наведених у ст. 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести те, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. Відповідні правові\~висновки викладені\~у постановах\~Верховного Суду\~України від\~16.11.2016\~року у\~справі №\~6-2469цс16;\~постанові Великої\~Палати Верховного\~Суду від\~11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц; постанов КЦС ВС від 26.05.2021 року у справі № 750/5751/20; постанові КГС ВС від 26.05.2021 року у справі № 5023/2005/12; постанові КЦС ВС від 26.05.2021 року у справі №750/5751/20. Формулювання загального правила щодо початку перебігу позовної давності пов`язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини (зазначений висновок був сформований ще в Постанові ВСУ від 29 жовтня 2014 р. у справі № 6-152цс14). За змістом\~пунктів 1,\~2\~частини першої\~статті 22\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження»,\~в редакції\~чинній на\~момент вчинення\~виконавчого напису,\~виконавчі документи\~можуть бути\~пред`явлені\~до виконання\~в такі\~строки:\~1)\~посвідчення комісій\~по трудових\~спорах,\~постанови судів\~у справах\~про адміністративні\~правопорушення та постанови органів\~(посадових\~осіб),\~уповноважених розглядати\~справи про\~адміністративні правопорушення,\~-\~протягом трьох\~місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. Також, за змістом виконавчого напису передбачено строк пред`явлення виконавчого документу до виконання: виконавчий лист набирає чинності з дня його вчинення, тобто 06.05.2014 року (шостого травня дві тисячі чотирнадцятого) року, і має бути пред`явлено до виконання до відділу (підрозділу) державної виконавчої служби протягом року з дня його вчинення, а саме з 06.05.2014 року (шостого травня дві тисячі чотирнадцятого) року до 06.05.2015 року (шостого травня дві тисячі п`ятнадцятого) року. В силу приписів пункту 2 частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (відомості Верховної Ради України (ВВР), 1999, N 24, ст.207) вперше оскаржуваний виконавчий напис стягувач пред`явив до виконання щонайпізніше 06.05.2015 року. Згідно з ч.5 ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження» (відомості Верховної Ради України (ВВР), 1999, N 24, ст.207), копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові. Відповідно до частини четвертої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (відомості Верховної Ради України (ВВР), 1999, N 24, ст.207) про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску державний виконавець виносить постанову з обов`язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. За змістом частини першої статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» (відомості Верховної Ради України (ВВР), 1999, N 24, ст.207) Копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Отже, в силу встановленого законодавством обов`язку направляти копії постанов сторонам виконавчого провадження позивач неодноразово міг отримати інформацію щодо оскаржуваного виконавчого напису і своєчасно звернутися до суду за захистом свого порушеного права. З врахуванням вказаних норм права та неодноразового проведення виконавчих дій за оскаржуваним виконавчим написом, позивач міг довідатись про наявність оскаржуваного виконавчого напису щонайпізніше 06.05.2015 року - строк пред`явлення до виконання оскаржуваного виконавчого напису; 26.06.2015 року - повернення виконавчого напису нотаріуса стягувачу після першого пред`явлення; 11.04.2017 року - повернення виконавчого напису нотаріуса стягувачу після другого пред`явлення. З огляду на сплив строків позовної давності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed