Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

11.12.2017 заявник звернувся до суду з даною заявою і просить ухвалити рішення, яким встановити факт належності правовстановлюючого документа, за померлою [PERSON] [INFO], а саме: сертифікат на право на земельну частку (пай) [NUMBER], яка перебуває у власності колективного сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Рассвет» Середино-Будського району Сумської області площею 7,65 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї ділянки в натурі ( на місцевості) виданому Середино-Будською районною державною адміністрацією Сумської області 26 липня 1996 року, та зареєстрованого у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 30 липня 1996 року за № 49. Свою заяву заявник мотивує тим, що після смерті його бабусі [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме: сертифікат на право на земельну частку (пай) [NUMBER], яка перебуває у колективній власності САПЗТ «Рассвет» Середино-Будського району Сумської області площею 7,65 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості). З моменту смерті [PERSON] пройшло вже більше шести місяців, але заявник не може отримати в Середино-Будській нотаріальній конторі свідоцтво на право на спадщину, оскільки в сертифікаті на право на земельну частку (пай) прізвище померлої бабусі «[PERSON]», помилково вказано як «[PERSON]», виходячи з цього інформація про особисті дані вказана у вищевказаному сертифікаті різниться із інформацією, що зазначена у свідоцтві про смерть. У судове засідання заявник не з'явився, але надіслав заяву з проханням слухати справу без його участі та просив задовольнити заявлені вимоги. Представник заінтересованої особи - Зноб-Новгородської селищної ради Середино-Будського району Сумської області в судове засідання не з'явився, але надіслав заяву з проханням слухати справу без його участі, стосовно задоволення заявлених вимог не заперечує. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне заяву задовольнити, виходячи із таких підстав. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10 листопада 1994 року, чинного на момент відкриття спадщини, право на земельну частку успадковується спадкоємцями, оскільки спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Із копії свідоцтва про смерть [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Кренидівськоїї сільської ради Середино-Будського району Сумської області від 12 жовтня 2000 року, вбачається, що спадкодавець [PERSON] померла [INFO] у віці 80 років у с. Мефедівка Середино-Будського району Сумської області (а.с.4). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] [NUMBER] виданого 29.05.1964, матір'ю заявника є [PERSON], яка в свою чергу являється донькою [PERSON], що підтверджується копіями витягів з державного реєстру актів цивільного стану громадян АМА 248957 та АМА 248955 . Відповідно до довідки-характеристики виданої виконавчим комітетом Зноб-Новгородської селищної ради Середино-Будського району Сумської області № 97 від 07.07.2017 вбачається, що [PERSON], яка померла [INFO], була зареєстрована та мешкала за адресою: с. Мефедівка Середино-Будського району Сумської області (а.с.6). Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Зноб-Новгородської селищної ради Середино-Будського району Сумської області № 197 від 27.12.2017, встановлено, що сертифікат на право на земельну частку (пай) [NUMBER] виданий 26 липня 1996 року на підставі рішення Середино-Будської районної державної адміністрації від 17 липня 1996 року № 246, яка перебувала у колективній власності САПТЗ «Рассвет», на ім'я «[PERSON]» дійсно належить [PERSON] так як при видачі даного сертифікату була допущена помилка у прізвищі. Суд, з'ясувавши обставини справи, та перевіривши їх доказами, та з урахуванням ч. 3 ст. 12 ЦПК України відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Протягом усього часу заявник не змінив позовних вимог, а тому суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що необхідно задовольнити вимоги заявника, оскільки іншим шляхом встановити факт належності вищевказаних державних актів є не можливим. Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року "Про встановлення фактів, що мають юридичне значення "при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Дана помилка має юридичні наслідки, так як не дає можливості заявнику оформити документи, які необхідні для використання даних земельних ділянок в порядку спадкування, а тому суд заяву задовольняє і встановлює факт належності правовстановлюючих документів. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved