Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

26.03.2019 року [PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] , в якому просить визнати право спільної сумісної власності подружжя (позивача та відповідача) на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за [ADDRESS] , та, в порядку поділу спільного сумісного майна, визнати за кожним із них право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за [ADDRESS] . Також просить стягнути з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір при поданні позову до суду. В обгрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що з 20.10.2007 року вона перебуває з позивачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох малолітніх дітей. Шлюбні відносини між сторонами не склались, і позивачка разом з дітьми виїхала на постійне місце проживання в м.Устинівка Кіровоградської області. За час перебування у шлюбі, 16.11.2016 року [PERSON] , за згодою [PERSON] , придбав житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за [ADDRESS] за 50000 грн. Сторони добровільно не дійшли згоди щодо поділу вказаного житлового будинку, а тому Позивачка вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивачка в судове засідання не з"явилась, разом з позовною заявою подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з"явився, до початку розгляду справи подав заяву про визнання позову та просив розглялути справу за його відсутності. Суд оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 20.10.2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с.9). Від шлюбу мають доньок [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с.10, 11). Шлюбні відносини між сторонами не склались, і позивачка разом з дітьми виїхала на постійне місце проживання в м.Устинівка Кіровоградської області. Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 16.11.2016 року (а.с.12-13) за згодою [PERSON] , [PERSON] придбав житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за [ADDRESS] за 50000 грн., щодо розподілу якого сторони в добровільному порядку згоди не дійшли. Приймаючи рішення, суд керується наступним. Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст.69 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У відповідності до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, враховуючи, що житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за [ADDRESS] набутий сторонами в період шлюбу, він є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а тому, суд вважає за можливе розподілити його виходячи з правил рівності часток. Позивачка в позовній заяві просить стягнути з відповідача понесені нею судові витрати за оплату судового збору у сумі 1536,80 грн., що підтверджується квитанцією (а.с.1). Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 ЗУ "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Матеріалами справи встановлено, що представник відповідача до початку розгляду справи по суті позовні вимоги визнав повністю, просив справу розглянути у його відсутності, про що надав суду заяву. Таким чином суд дійшов висновку про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved