Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

10 лютого 2016 року до Камянка-Бузького районного суду Львівської області надійшла заява [PERSON], в якій він просить суд ухвалити додаткове рішення яким вирішити питання судового збору. Заява обґрунтована тим, що при розгляді справи №446/2119/14-ц суд не вирішив питання судових витрат, які були сплачені при подачі позовної заяви. В судовому засіданні заявник та його представник підтримали свої вимоги та просили задовольнити заяву. Представник відповідача просила відмовити у задоволенні заяви. Представники третіх осіб Батятицької сільської ради та Камянка-Бузької ДНК в судове засідання не прибули, однак надали суду заяву про розгляд справи без участі їх представників. Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Позивач [PERSON] звернувся до суду із вимогами про: 1. надання додаткового строку для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], який помер 06.01.2008р.; 2. Визнання за ним права власності на 1/3 частину будинку по вул. Побережній,55, в с.Батятичі, Камянка-Бузького району,Львівської області, в порядку спадкування після смерті [PERSON]; 3. Визнання за ним права власності на 1/6 частину будинку по вул. Побережній,55, в с.Батятичі, Камянка-Бузького району,Львівської області, в порядку спадкування після смерті [PERSON]; 4. Визнання за ним права власності на 1/6 частину будинку по вул. Побережній,55, в с.Батятичі, Камянка-Бузького району,Львівської області, в порядку спадкування після смерті [PERSON]; 5. Визнання за ним права власності на ? частину грошових заощаджень на вклад у філії с. Батятичі на рахунку №КВ 588 Камянка-Бузького району Львівської області. Як видно із матеріалів справи №446/2119/14-ц, позивач [PERSON] при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 148,80 грн. та 385,48 грн., що підтверджується відповідними квитанціями на а.с. 29,30. 14 травня 2015 року Камянка-Бузький районний суд Львівської області виніс рішення, яким позов задовольнив частково. Визнав за [PERSON] право власності на спадкове майно [PERSON] померлого 06.01.2008року, зокрема на 1/3 частину житлового будинку з господарськими спорудами, яким розташований по вул. Побережній,55, в с.Батятичі, Камянка-Бузького району,Львівської області. Визнав за [PERSON] право власності на спадкове майно [PERSON] померлої 30.08.1995 року, зокрема на 1/9 частину житлового будинку з господарськими спорудами, яким розташований по вул. Побережній,55, в с.Батятичі, Камянка-Бузького району,Львівської області, в решті позову відмовити за безпідставністю. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Як видно із обставин справи, суд при винесенні рішення не вирішив питання судових витрат, відтак таке питання слід вирішувати шляхом постановлення додаткового рішення. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як зазначено у п. 36 Постанови Пленуму ВССУ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" №10 від 17.10.2014р. вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом N 3674-VI). Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. Позивач звертаючись до суду просив задовольнити вимоги як майнового так і немайнового характеру. Так, до вимог немайнового характеру слід віднести вимогу про визначення додаткового терміну для прийняття спадщини. До вимог майнового характеру слід віднести вимогу про визнання права власності на частину будинку №55 по вул. Побережній у с. Батятичі у розмірі 1/3 + 1/6 + 1/6, а також на ? частину грошових вкладів. Суд задовольнив частково його вимоги, а саме лише визнав право власності на частину будинку №55 по вул. Побережній у с. Батятичі у розмірі 1/3 та 1/9. В решті вимог відмовив. Враховуючи ставки судового збору, які були встановлені для вимог майнового та немайнового характеру Законом України "Про судовий збір" у чинній на час звернення до суду з позовом редакції, а також вартість спірного майна, зокрема, що вартість будинку становить 80138,00 грн. (а.с. 31), а розмір грошового вкладу 10697,80 грн. (а.с. 10), то суд дійшов до висновку, що позивач при зверненні до суду повинен був сплати суму судового збору за вимогу немайнового характеру у розмірі 0,2 мінімальної заробітної плати, що становить 243,60 грн. та за вимоги майнового характеру у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, що у даній справі становить 534,25 грн. (1/3+1/6+1/6=2/3. 80138,00 * 2 /3 = 53425,33 грн.) а також 106, 97 грн. (10697,80 грн. * 0,01 = 106,97), а разом сума судового збору майнового та немайнового характеру при зверненні до суду становила 884,82 грн., які повинен був сплати позивач. Натомість, як вже встановлено судом, позивач сплатив при зверненні до суду 534,28 грн. тобто не доплатив суму у розмірі 350,54 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 80 ЦПК України якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи. Також у п. 16 вищезгаданої постанови Пленуму ВССУ зазначено, що якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд (частина друга статті 80 ЦПК). Остаточне визначення в процесі розгляду справи ціни позову (дійсної вартості спірного майна), а отже, і суми судового збору, здійснюється судом із наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору. Відтак, оскільки позивач просив суд визнати за ним право власності на майно, яке в своїй сукупності складає 64123,13 грн., де 53 425,33 грн. вартість 2/3 частин будинку, а 10 697, 80 грн. вартість грошового вкладу, а суд задовольнив лише 35 616,88 грн., то суд дійшов до висновку, що судом було задоволено лише 55,5% позовних вимог. Отже, вираховуючи суму судового збору, яку слід стягнути з відповідача, суд дійшов до висновку, що оскільки загальна сума судового збору становила 884,82 грн., то 55,5% від неї становить 491,07 грн., що слід стягнути з відповідача. А недоплачена сума судового збору, яку слід стягнути з позивача становить 350,54 грн.

Outcome: approved