Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

29 грудня 2017 року позивачі звернулися до суду з позовом до Татарбунарської міської ради Одеської області, в якому просять визначити їм частки у спільному майні та визнати за позивачем [PERSON] на праві спільної часткової власності 1/3 частину спадкового житлового будинку з будівлями та спорудами за №71а по вул. Київська в м. Татарбунари Одеської області, що залишилась після смерті матері, посилаючись на слідуючі обставини. 23 липня 2013 року в м. Татарбунари Одеської області померла мати позивачів [PERSON]. За її життя, позивачі з спадкодавцем набули у власність житловий будинок № 71-а, по вул. Київській м. Татарбунари Одеської області на підставі свідоцтва про право особистої власності від 25.11.1996 року, без визначення частки кожного у спільній власності. Окрім того, що [PERSON] та [PERSON] потрібно визначити належну кожному частку, оскільки в правовстановлюючому документі частки співвласників не зазначені, ще потрібно успадкувати частку, що залишилась після смерті спадкодавця в спадковому майні. Також зазначають, що визначення часток кожного із співвласників необхідно їм для подальшої державної реєстрації права власності на вищевказані частки житлового будинку. Частку спадкодавця у спільному майні, позивач [PERSON] має право успадкувати одноособово, як спадкоємець першої черги за законом, так як позивач [PERSON], що також є спадкоємцем першої черги за законом, відмовився від прийняття спадщини. Однак, після звернення до приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті спадкодавця [PERSON], позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з причини відсутності (ненадання) правовстановлюючого документу (оригіналу) на успадковане майно - житловий будинок. Зазначені обставини стали причиною звернення позивачів до суду з вказаним позовом про визнання права власності на частину житлового будинку та визначення часток у спільному майні. Представник позивачів адвокат [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, повністю підтримуючи позовні вимоги (а.с.56). Представник Татарбунарської міської ради Татарбунарського району Одеської області за довіреністю (а.с.30) [PERSON] в судове засідання не зявився, направивши до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, не заперечуючи проти вимог позову( а.с.29). Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Дослідивши позовну заяву та надані сторонами письмові докази в сукупності, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України, вважає можливим позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом з достовірністю встановлено, що за життя спадкодавця [PERSON], що є матір'ю позивачів, останні набули разом з нею у спільну сумісну власність житловий будинок № 71-а, по вул. Київській м. Татарбунари Одеської області, без визначення часток кожного з них у спільній власності, згідно з копією свідоцтва про право особистої власності на житло від 25.11.1996 року (а.с.17). Також встановлено, що спадкодавець [PERSON], разом з позивачами не встигли зареєструвати право власності кожного з них на певну частку у спільному майні вищезазначеного спадкового житлового будинку, що, в свою чергу, позбавляє останніх можливості в позасудовому порядку захистити свої права у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу, що підтверджується відмовою нотаріуса у видачі їм свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане спадкове майно(а.с.20). При цьому, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копій свідоцтв про народження серії ІІ-ЖД №498558 від 06.03.1980 року (а.с.8) та І-ЖД №537294, виданого повторно 31.10.2017 року (а.с.9), [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], відповідно. Копією свідоцтва про смерть І-ЖД № 351617 підтверджується реєстрація смерті [PERSON], померлої 23 липня 2013 року (а.с.10). Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ЖД № 122097 від 19.11.2013 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Татарбунарського районного управління юстиції в Одеській області (а.с.11), шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, після розірвання шлюбу останній залишено прізвище «Гірник». Витягом №00018946504 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 31.10.2017 року (а.с.12) підтверджується, що дошлюбне прізвище [PERSON] є «Горун». З копії технічного паспорту на будинок № 71-а по вул. Київська в м. Татарбунари Одеської області, виготовленого 22.11.2013 року (а.с.13-16), вбачається, що замовником вказаного документу є [PERSON]. Як вбачається з копії свідоцтва про право особистої власності на житло від 25.11.1996 року (а.с.17), [PERSON], [PERSON] та [PERSON] набули у власність житловий будинок № 71-а по вул. Київська в м. Татарбунари Одеської області. Із звіту про незалежну оцінку ринкової вартості житлового будинку загальною площею 68,4 кв.м., житловою площею 45,6 кв.м., розташованого за адресою: Одеська область, Татарбунарський район, м. Татарбунари, вул. Київська, будинок 71-а, проведеного оцінювачем [PERSON] ТОВ «Імперіал-777», вартість вказаного будинку станом на 13.12.2017 року складає 105585грн. (а.с.18-19). З листа нотаріуса за №225/01-16 від 16.12.2017 року слідує, що позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON], з причини відсутності правовстановлюючого документу на успадковане майно - житловий будинок ( а.с.20 ) . В спадковій справі № 30/2013, наданій нотаріусом на запит суду, наявна копія заяви [PERSON] від 04.12.2013 року, щодо прийняття всієї спадщини за законом після смерті матері [PERSON] (а.с.36) та наявна копія заяви [PERSON] від 04.12.2013 року, щодо відмови від прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] (а.с.37). Із витягу №35980806 про реєстрацію в спадковому реєстрі від 04.12.2013 року (а.с.40) вбачається, що приватним нотаріусом [PERSON] зареєстрована спадкова справа № 30/2013; з інформаційної довідки № 35978850 зі Спадкового реєстру /спадкові справи та видані на їх підстави свідоцтва про право на спадщину/ від 04.12.2013 року вбачається, що після смерті спадкодавця [PERSON], померлої 23.07.2013 року за вказаними параметрами інформація відсутня (а.с.41); з інформаційної довідки № 35978817 зі Спадкового реєстру /заповіти /спадкові договори / від 04.12.2013 року - інформація також відсутня (а.с.42). Згідно ч.1 ст. 355 ЦК України майно, що є власністю двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної сумісної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч.1 ст. 356 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного із них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч.2 ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Аналізуючи зазначені норми закону та, враховуючи, що жодних домовленостей між позивачами та спадкодавцем за її життя не було, доказів цього суду сторонами не надано, будь-якого рішення з цього приводу також не має, суд приходить до висновку, що частки позивачів та спадкодавця [PERSON] є рівними та складають по 1/3 частки житлового будинку з будівлями та спорудами №71-а по вул.Київській в м.Татарбунари Одеської області. Статтею 1226 ЦК України передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. При цьому необхідно визначати, якою є доля спадкодавця у праві спільної сумісної власності. Абзацом 2 п.12 постанови Пленуму ВСУ України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року передбачено, що у разі смерті співвласника частки кожного з них у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Так, у першу чергу, як передбачено ст.1261 ЦК України, право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або правочинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду.\~\~ \~\~ Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Статтею 4 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 01.07.2004 року передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі й право власності на нерухоме майно. Відповідно до п. 4.15 Розділу 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року "видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, нотаріусом проводиться після подання до нотаріальної контори правовстановлюючих документів, щодо належності цього майна спадкодавцеві". Враховуючи невизначеність часток співвласників у спільному майні на час відкриття спадщини та неможливості вступу у спадок після смерті матері позивачів, за відсутністю правовстановлюючого документу на спадкову нерухомість, позивачі позбавлені можливості захистити свої права. Таким чином,\~ між сторонами виникли спадкові правовідносини, які неможливо вирішити в позасудовому порядку. За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами, що узгоджуються між собою та є достатніми, за відсутності заперечень відповідача (а.с.29), що не порушує прав та інтересів інших осіб, за наявності поданої нотаріусу в установлений законом строк заяви позивача [PERSON] про відмову від прийняття спадщини (а.с.37), суд вважає, що права позивачів мають бути захищені шляхом визначення на праві спільної часткової власності: - за [PERSON] 1/3 частини житлового будинку з будівлями та спорудами №71а, по вул. Київській, м. Татарбунари, Одеської області; - за [PERSON] 1/3 частини житлового будинку з будівлями та спорудами №71а, по вул. Київській, м. Татарбунари, Одеської області; - визнання за [PERSON] 1/3 частини житлового будинку з будівлями та спорудами №71а, по вул. Київській, м. Татарбунари, Одеської області, що залишилась після смерті спадкодавця [PERSON], померлої 23.07.2013 року .

Outcome: approved