Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

25 січня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Північно-Кримський комбінат хлібопродуктів» (далі ТОВ «Північно-Кримський КХП») про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що в період з 03 листопада 2012 року по 25 лютого 2013 року він працював у відповідача за трудовим договором на посаді водія. При звільненні з ним не проведений повний розрахунок, у зв'язку з чим просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі в сумі 3575,54 грн., а також відшкодувати завдану моральну шкоду в розмірі 2000,00 грн. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримав, просив задовольнити вимоги в повному об'ємі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином. Справа розглядалася судом у порядку заочного провадження з дотриманням вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Згідно з вимогами ст. ст. 10, 11, 60 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог, зазначених та доведених ним обставин. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до статті 213 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами частини 7 статті 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до статті 94 Кодексу законів України про працю статті 1 Закону "Про оплату праці", заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Частиною 1 статті 115 Кодексу законів України про працю передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. З матеріалів справи вбачається, що позивач був прийнятий на роботу до ТОВ «Північно-Кримський КХП» водієм пожежної автомашини з 03 листопада 2012 згідно наказу № 62-к від 02.11.2012 року (а.с. 8). 25 лютого 2013 року згідно наказу №15-к позивач був звільнений за пунктом 1 статті 36 Кодексу законів про працю (а.с.5). Згідно довідки №28 від 28.02.2013 року, виданої ТОВ «Північно-Кримський КХП», заборгованість по заробітній платі складає 3575,54 грн. (а.с. 6). Згідно з частиною 1 статті 116 Кодексу законів України про працю при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Оскільки відповідачем при звільненні [PERSON] у порушення вимог ст. 116 КЗпП України не проведена виплата заборгованості по заробітній платі в сумі 3575,54 грн., вона підлягає стягненню з відповідача на його користь. Частиною 1 статті 237-1 Кодексу законів України про працю встановлено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При вирішенні питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує положення пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до яких, крім урахування характеру та обсягу страждань і немайнових втрат, яких зазнала особа, необхідно виходити із засад розумності та справедливості. Тому, з урахуванням зазначених положень, фактичних обставин справи, розмір відшкодування моральної шкоди слід визначити у розмірі 300 грн. Позивач при зверненні до суду з позовом був звільнений від сплати судового збору, тому на підставі частини 1 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати підлягають відшкодуванню відповідачем на користь держави. На підставі ст.ст.47, 115-116, 232, 237-1 Кодексу законів про працю України, ст.1 Закону України «Про оплату праці»,

Outcome: partial