Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

10.09.2019 позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 27.04.1996 перебуває у шлюбі з відповідачем, мають двох спільних дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . На даний час сім`я фактично носить формальний характер, шлюбні відносини припинені з квітня 2019 року, відповідач фактично виїхала з свого місця реєстрації та проживання, залишивши двох дітей з позивачем і знаходиться за невідомою позивачеві адресою. Спільного господарства сторони не ведуть, контактів з дітьми чи з позивачем відповідач не підтримує, відновлення подружніх стосунків позивач вважає неможливим, майнових спорів між ними немає. Збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін. На запит суду щодо місця проживання відповідача надійшло повідомлення, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована по [ADDRESS] (а.с.15). Ухвалою від 25.09.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання на 25.11.2019 (а.с.16), копію ухвали направлено сторонам у справі, а відповідачу разом із копією позовної заяви з додатками на 7 арк., однак конверт з вкладенням повернуто до суду не врученим адресату з поміткою «По закінченню терміну зберігання» (а.с.23). На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями ухвалою судді Сіренко Н.С. від 09.01.2020 вказану цивільну справу прийнято свого провадження та призначено підготовче засідання на 28.02.2020 (а.с.26), відповідачу повторно направлено копію позовної заяви з додатками, які, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, отримано адресатом 29.01.2020 (а.с.32). Ухвалою від 28.02.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 12.05.2020 (а.с.40), про що повідомлено сторонам (а.с.41,43,48). Крім того, враховуючи зазначену позивачем у позовній заяві інформацію про відсутність відповідача [PERSON] за місцем реєстрації, 04.03.2020 на офіційному веб-сайті судової влади України розміщено оголошення про виклик відповідача [PERSON] в судове засідання на 12.05.2020 (а.с.34). Позивач в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна його заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с.38). Відповідач в судове засідання не з`явилася, на адресу суду відзив на позовну заяву, заяви чи клопотання не направляла. В матеріалах справи наявна заява третьої особи про розгляд справи без участі їх представника, при вирішенні справи покладається на розсуд суду (а.с.47). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 27.04.1996 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , після реєстрації шлюбу прізвище і чоловіка і дружини - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] (а.с.7). Сторони від шлюбу мають повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.8,9). Із копії довідки ПП «Житлоремсервіс-9» від 05.09.2019 вбачається, що [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] , склад сім`ї: дружина [PERSON] , дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Згідно витягу з протоколу № 16 від 28.11.2019 засідання комісії з питань захисту прав дитини Радомишльської РДА, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] (а.с.35). Як вбачається із письмового висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання від 04.03.2020 № 02-18/466, малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом із батьком [PERSON] по [ADDRESS] , дитина має окрему кімнату, забезпечена всім необхідним для повноцінного життя та розвитку, під час проведеної з дитиною 18.11.2019 працівниками служби у справах дітей бесіди дитина повідомила, що бажає проживати з татом. Батько дитини [PERSON] офіційно працевлаштований, позитивно характеризується за місцем роботи, приділяє належну увагу вихованню дитини. Враховуючи викладене орган опіки та піклування Радомишльської РДА вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] (а.с.47). Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, зазначивши про припинення шлюбних відносин, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу, що є неприпустимим. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, судом встановлено, що у сторін спільне сумісне життя не склалося, позивач вважає збереження сім`ї неможливе, спору щодо утримання та виховання сина не має, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їх сина. Отже, проаналізувавши зазначені вимоги закону, взявши до уваги фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (ч. 2 ст. 161 СК України). Обставини, передбачені ч. 2 ст. 161 СК України щодо позивача, судом не встановлені. Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Таким чином, у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема, у визначенні місця проживання. Лише в разі збігу волі трьох учасників переговорного процесу - матері, батька, дитини можна досягти миру і згоди. Ухвалюючи рішення у справі "М. С. проти України" від 11.07.2017 (заява N 2091/13), ЄСПЛ указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі "Мамчур проти України", заява N 10383/09). Згідно із п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що проживання сина сторін [PERSON] разом із батьком буде відповідати саме інтересам дитини (позитивно сприятиме його розвитку як психологічному, так і фізичному, забезпечить такий розвиток в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним), віку дитини, стану її здоров`я, та не перешкоджатиме нормальному розвитку дитини. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved