Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рогатинського районного суду із позовом до [PERSON] сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилася внаслідок смерті [PERSON], який помер 10 квітня 2014 року. У позовній заяві зазначено, що батько позивачки [PERSON] помер 10 квітня 2014 року. За життя, а саме 08 грудня 2003 року, [PERSON] на користь позивачки склав заповіт на все майно, яке належатиме йому на день смерті, де б воно не було і з чого б воно не складалося. Після смерті батька позивачка [PERSON] прийняла спадщину, однак не звернулася у визначений законом шестимісячний термін до нотаріальної контори про прийняття спадщини. В даний час бажає оформити право власності на спадкове майно, як спадкоємець за заповітом, однак не може цього зробити через те, що не подала заяви до нотаріальної контори протягом строку, встановленого ст.1272 ЦК України. Строк подачі заяви нею пропущено через незадовільий стан здоров'я. Просила позов задовольнити, визначити їй додатковий строк три місяці - для подання заяви у нотаріальну контору про прийняття спадщини. У судове засідання позивачка не прибула, направила на адресу суду письмове клопотання про слухання справи у її відсутності. Просила позов задовольнити та визначити їй додатковий термін, тривалістю три місяці для подання заяви у нотаріальну контору про прийняття спадщини. Представник відповідача [PERSON] сільської ради у судове засідання не прибув, направив на адресу суду письмове клопотання про слухання справи у відсутності представника сільської ради, позов визнав повністю. За ст.27 ЦПК України участь у судових засіданнях є правом, а не обовязком сторін по справі. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] помер 10 квітня 2014 року в с.Путятинці Рогатинського району Івано-Франківської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-НМ №180748, виданим 10 квітня 2014 року виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області. 08 грудня 2003 року секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради було посвідчено заповіт від імені [PERSON] відповідно до якого він все майно, яке буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, заповів дочці [PERSON]. Приватним нотаріусом Рогатинського районного нотаріального округу відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька у зв'язку з пропуском піврічного терміну на звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до довідки №401, виданої 13 червня 2016 року виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради, постійним місцем проживання [PERSON] було с. Путятинці, вул. Двірська, буд. № 23 Рогатинського району Івано-Франківської області. На день смерті він проживав один. Заповіт посвідчений 08 грудня 2003 року за №191 від його імені секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради [PERSON] на ім'я [PERSON] не змінений і не скасований. За статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Порядок прийняття спадщини, яка відкрилася після 1 січня 2004 року, визначений главою 87 ЦК України. Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України "Здійснення права на спадкування") та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України "Оформлення права на спадщину"). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судовий порядок продовження даного строку застосовується у випадках, коли інші спадкоємці, які прийняли спадщину, або хоча б один із них, заперечують проти вступу у спадщину особи, що пропустила вказаний строк, якщо спадщина перейшла до територіальної громади і немає інших спадкоємців або усі спадкоємці, крім позивача, відмовилися від спадщини. За частинами першою та третьою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Законодавцем не надається ніякого значення тривалості періоду, який пройшов з дня закінчення строку для прийняття спадщини, що не виключає можливості одержання своєї частки спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, також і після спливу значного строку.Підставами для прийняття судом рішення про визначення спадкоємцеві, який пропустив строк для прийняття спадщини, додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, є визнання причин пропуску строку на прийняття спадщини поважними. Відповідно до розяснень, даних у п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. За наведених вище обставин, суд приходить до висновку, що позивачка пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, а саме через те, що в період, визначений законом для прийняття спадщини, вона за станом здоров'я не могла своєчасно звернутися до нотаріальної контори. На підставі наведеного позов слід задовольнити визначити [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], жительці [ADDRESS] - додатковий строк три місяці - з часу набрання рішенням суду законної сили - для подання нею заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини за заповітом, що відкрилась внаслідок смерті [PERSON], який помер 10 квітня 2014 року.

Outcome: approved