overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Хмельницької міської ради, третьої соби приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу [PERSON] про визнання в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] права власності на 1/4 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що по [ADDRESS], посилаючись на відсутність правовстановлюючого документу на дане нерухоме майно, що унеможливлює набуття позивачем права власності на вказане спадкове майно. В судове засідання позивач не з"явився, повідомлений про час і місце судового розгляду належним чином, направивши на адресу суду заяву, в якій просить розглянути дану справу за його відсутності в порядку заочного розгляду, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, повідомлений про час і місце судового розгляду належним чином, не повідомивши про причини неявки. Відповідно до вимог ст. 224 ч. 1 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. В судове засідання третя особа не з»явилась, повідомлена про час і місце судового розгляду належним чином, направивши на адресу суду заяву, в якій просить розглянути дану справу за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що 29 січня 2008 року державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з 1/4 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що по [ADDRESS]. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 4 цього Закону обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно. Державну реєстрацію прав та їх обтяжень проводить відповідний орган державної реєстрації прав (ст. 8 цього Закону). Як з"ясовано судом, [PERSON] право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, не зареєструвала. 20 березня 2006 року [PERSON] склала заповіт на ім"я [PERSON], за яким на випадок її смерті, вона заповіла йому все своє майно. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1233ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

[PERSON]. звернувся до суду з позовом, згідно якого бажає розірвати шлюб з відповідачкою, так як останнім часом між ними склались відносини, які привели до неможливості зберігання сім'ї, відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага один до одного. Сторони мають спільну неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] року народження. Майнового спору та спору про місце проживання дитини немає. Позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити повністю, так як причин для примирення немає, оскільки вони з червня 2015 року спільно з відповідачкою не мешкають, майновий спір і спір про місце проживання дитини відсутні. Відповідачка також надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнала, на розірвання шлюбу погодилась, претензій не має, просила залишити їй прізвище "[PERSON]". Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 24 жовтня 2012 року, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Куп'янську реєстраційної служби Куп'янського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис за № 243, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб (а.с.3,4,13), мають спільну неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] року народження (а.с.5), яка мешкає з відповідачкою. Сторони втратили взаєморозуміння і взаємну повагу, шлюбно-сімейні відносини не підтримують і фактично не мешкають з червня місяця 2015 року, родина фактично розпалась. Причини, яка б дала суду підставу вважати, що сторони мають можливість примиритися, немає. Майновий спір та спір про місце проживання дитини між сторонами відсутні. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ст. 111 Сімейного Кодексу України передбачає, що суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За час, на протязі якого справа перебувала в провадженні суду, сторони не досягли спільної згоди і не повідомили суду про відновлення шлюбно-сімейних відносин, примирення не відбулось. За таких обставин, беручи до уваги, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, суд вважає доцільним позов задовольнити. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. У заяві відповідачка після розірвання шлюбу просила суд залишити їй шлюбне прізвище "[PERSON]". На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності земельну ділянку площею 1,3386 га, яка складається із двох земельних ділянок площею 0,8421 га кадастровий номер [NUMBER] та площею 0,4965 га, кадастровий номер [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва які розташовані на території Гологірської сільської ради Золочівського району Львівської області,в порядку спадкування, після смерті [PERSON]. В підтвердження позову зазначає, що [INFO] року померла [PERSON], що доводиться матір"ю позивача. У зв'язку з смертю матері відкрилася спадщина на її майно, що складається з земельної ділянки загальної площею 1,3386га. Зазначає, що він звертався до державної нотаріальної контори проте йому було відмовлено у прийнятті спадщини з тої причини, що у нього відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку. Повторно отримати державний акт на земельну ділянку своєї мами він не може, та на даний час не можливо видати його дублікат. В суд представник позивача не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги вони підтримує у повному обсязі, просить позов задоволити. Представник територіальної громади в суд не з'явився, проте Гологірська сільська рада Золочівського району Львівської області направили суду листа, у якому просить справу розглядати без участі їх представника. Оцінивши подані докази в їх сукупності, суд приходить наступних висновків. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON], померла [INFO] р. З довідки Гологірської сільської ради Золочівського району № 415 від 28.02.2017 р. вбачається, що після смерті [PERSON] фактично спадщину прийняв [PERSON], який проживав разом з матір"ю. Заповіт в сільській раді не посвідчувався. Заборон та арештів на земельні ділянки немає. Як вбачається з копії державного акту серія [NUMBER] від 02.04.2004 року [PERSON] була власником земельної ділянки площею 1,3386 га га, що на території Гологірської сільської ради Золочівського району Львівської області та складається з двох ділянок площею 0,8421 га, кадастровий номер [NUMBER], та площею 0,4965 га, кадастровий номер [NUMBER], які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року№ 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Оскільки, мати позивача була власником земельної ділянки площею 1,3386 га, проте у спадкоємця відсутній оригінал Державного акту на це майно, то це є перешкодою для здійснення спадкових прав позивачем. Тому, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на спірну земельну ділянку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на земельні ділянки площею 2,0751 га, кадастровий номер [NUMBER] та площею 0,7223 га кадастровий номер [NUMBER], загальною площею 2,7974, які знаходяться на території Білокамінської сільської ради Золочівського району Львівської області, в порядку спадкування після смерті його батька [PERSON]. В підтвердження позову зазначає [INFO] помер [PERSON], його батько. У зв"язку з смертю батька відкрилася спадщина на його майно, що складається з двох земельних ділянок. Спадкоємцями першої черги є позивач [PERSON] та його сестра [PERSON], та вона на майно батька не претендує. Зазначає, що він звертався до нотаріуса проте йому було відмовлено у прийнятті спадщини з тієї причини, що у нього відсутній оригінал Державного акта на право власності на земельну діялнку. В суд позивач не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить позов задоволити. Третя особа, сестра [PERSON] - [PERSON] в суд не з"явилася проте подала заяву до суду про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги брата [PERSON] визнає, підтримує і просить їх задоволити. Представник територіальної громади в суд не з'явився, проте Білокамінська сільська рада Золочівського району Львівської області направила суду листа, у якому просить справу розглядати без участі їх представника. Проти задоволення позову не заперечують. Оцінивши подані докази в їх сукупності, суд приходить наступних висновків. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] помер [INFO]. З довідки Білокамінської сільської ради Золочівського району № 1126 від 18.11.2016 р. вбачається, що заповіту від свого імені [PERSON] в сільській раді не посвідчував. Заборон та арештів на його земельні ділянки немає. Як вбачається з копії державного акту серія [NUMBER] від 03.05.2004 року [PERSON] був власником земельної ділянки площею 2,7974 га, що на території Білокамінської сільської ради Золочівського району Львівської області, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року№ 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Оскільки, батько позивача був власником земельних ділянок, проте у спадкоємця відсутній оригінал Державного акту на це майно, то це є перешкодою для здійснення спадкових прав позивачем. Тому, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на земельні ділянки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу так як їх сімейне життя не склалось. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та доньку [PERSON] [INFO]. Одруження з відповідачем виявилось невдалим, під час перебування в шлюбі між ними постійно виникають непорозуміння і сварки. Сторони по справі не підтримують сімейних та подружніх стосунків, майже півроку живуть окремо один від одного. Позивач вважає, що їх шлюбні відносини існують формально, шлюбних стосунків вони не підтримують. Спору про розподіл спільно нажитого майна між ними не має. Просить неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] залишити проживати разом з матір'ю [PERSON]. Після розірвання шлюбу відповідачу залишити прізвище "[PERSON]". Сторони до суду не з'явились, надали заяви про розгляд справи в їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач визнає. Відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін на підставі поданих доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04.08.2000 року. Сімейне життя сторін не склалося, відповідач не піклується про створення нормальних сімейних стосунків, її ставлення до сім`ї привело до розладу і фактичного припинення шлюбних відносин. За таких обставин сім'ю зберегти не можливо. А тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню: шлюб розірвати; неповнолітню [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] залишити проживати разом з матір»ю, залишивши прізвище відповідачу після розлучення "[PERSON]".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 12 серпня 2011 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції в Донецькій області, актовий запис № 598, посилаючись на те, що з 12.08.2011 року уклав шлюб з [PERSON] Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачкою припинені з 19 липня 2012 року у зв'язку з різними поглядами на шлюб та сім'ю, між ними постійно виникали сварки, скандали, що спричиняло йому та дитині душевні страждання. З цього часу спільно не мешкають. Вважає, що збереження шлюбу та подальше проживання однією сім'єю неможливе. Спору з приводу виховання дитини та спільного майна між ними не має. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про згоду з позовними вимогами та розгляд справи за її відсутності. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище "[PERSON]". Дослідивши всі обставини по справі, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 12 серпня 2011 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 598. Сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], спору щодо виховання дитини не мають. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з липня 2012 року, подружжя спільно не мешкає, шлюб носить формальний характер. Сторони висловили своє категоричне бажання розірвати шлюб. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, тому позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Після розірвання шлюбу залишити відповідачу [PERSON] прізвище "[PERSON]".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на його користь аліменти на утримання дітей. Позивач вказує в заявi про те, що з вiдповiдачем перебував у шлюбі до 28 лютого 2013 року. Від шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO]. Просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі по 600 гривень щомісячно на кожну дитину до їх повноліття, так як вiдповiдач не надає матерiальної допомоги для їх утримання. У судове засідання позивач не з"явився- подав до суду заяву , в якій просить розглянути справу у його відсутність, позов підтримав, не заперечує щодо постановлення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з"явилася, хоча про час та місце слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку, про причину неявки суд не повідомила. Суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов пiдлягає до задоволення. Відповідно до копій свідоцтв про народження відповідач є матір"ю [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. За ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ст.184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Приймаючи рішення, суд враховує вимоги закону, склад сім»ї, те, що позивач утримує дітей. Будь-яких заперечень проти позову відповідач у судове засідання не подала. На пiдставi викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

[PERSON] \~ \~ звернувся \~ \~до суду\~ з\~позовом про\~стягнення з\~ \~ [PERSON] \~ на\~його \~ \~користь аліментів.\~\~\~ В позові вказує, що перебували\~ з відповідачкою у цивільному шлюбі із 2003 року. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом зі позивачем та перебуває на його утриманні. Просить стягнути аліменти в розмірі 1800 гривень щомісячно на неповнолітню дитину на її утримання до досягнення нею повноліття так як вiдповiдач \~не надає матерiальної допомоги для їх утримання. У судове засідання\~позивач не з"явився подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги змінив, просить стягувати з відповідача на його користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1100 гривень . Відповідач у судове засідання не з"явилася- подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, не заперечує щодо стягнення з неї на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1100 гривень. Вивчивши матерiали справи, вважає, що позов пiдлягає \~до \~задоволення. Відповідно до копії свідоцтва \~про народження дата видачі від 04 листопада 2003 року, батьками [PERSON] , [INFO] ,\~є \~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~ За ст. 180 Сімейного \~кодексу України батьки зобовязані утримувати \~дитину до досягнення нею повноліття. За ст.184 Сімейного кодексу України \~\~якщо платник аліментів має \~нерегулярний, мінливий \~дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити \~розмір аліментів у \~\~твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст.184 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. А тому, з урахуванням вище викладеного, при взаємному обов`язку батьків утримувати дитину суд вважає, що визначений сторонами розмір стягнення аліментів на дитину є обґрунтованим. Позов до суду пред`явлений 18 листопада 2019 року, а тому відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину повинні стягуватися з указаної дати. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог\~ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави. Приймаючи рішення, суд враховує вимоги закону, склад сім`ї, матеріальне становище позивачки та відповідача, те, що \~позивач \~утримує дітей. На підставі наведеного, ст.ст.79, 84, 91, 180-184, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення заробітної плати. посилаючись на те, що з 30.06.1983 року він працював у відповідача. 09.12.2013 року він був звільнений, у зв"язку із скороченням штату згідно п.1 ст. 40 КЗпП України. В той же день йому була видана трудова книжка, але розрахунок з ним не проводився. Відповідач заборгував йому заробітну плату в розмірі 3711 грн. 43 коп., яку він був повинен виплатити, згідно ст. 116 ч.1 КЗпП України в день звільнення. Відповідно до ст. 117 ч.1 КЗпП України, у разі невиплати, з вини власника або уповноваженого ним органу, належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за чесь час затримки по день фактичного розрахунку. Позивач просить стягнути заборгованість за 4 місяці в розмірі 2120 грн. 80 коп., виходячи із його середнього заробітку в розмірі 530 грн. 20 коп. Представник відповідача у судове засідання не з"явився, про час розгляду справи повідомлений, заперечень на позов не надав. У судовому засіданні встановлено, що позивач працював у ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод" (а.с. 2-5) та йому не виплачена заробітна плата за червень-грудень 2013 року в розмірі 3711 грн. 43 коп. (а.с. 6). Спору про розмір заборгованості по заробітній платі у сторін не має. Посилка позивача на ст. 117 ч.1 КЗпП України правомірна. Стягненню підлягає заборгованість за 2013 рік в розмірі 3711 грн. 43 коп. та 2120 грн. 80 коп. - середній заробіток за 4 місяці за затримку проведення остаточного розрахунку при звільненні, а всього 5832 грн. 23 коп.

Outcome: approved