Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

17.03.2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що батько дитини не займається вихованням доньки, не цікавиться її життям, розвитком, навчанням та не утримує її. Ухвалою судді від 26.03.2021 року справа прийнята до провадження та призначено підготовче судове засідання, до участі в справі залучено в якості третіх осіб: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району. 08.09.2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з уточненою позовною заявою, в якій доповнила позов вимогами про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої доньки. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, причину неявки суду не повідомила, звернулась до суду з заявою про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] у підготовчі судові засідання та в судові засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день і час судових засідань повідомлений у встановленому законом порядку. Заперечення на позовну заяву від відповідача не надходили. 12.07.2021 року звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутністю, проти позбавлення батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , 2018 р.н. - не заперечує. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Запорізької міської ради по Хортицькому району просив прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини, враховуючи висновок районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , 2018 року народження. У відповідності зі ст.164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. В абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що 10.06.2014 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб відділом державної реєстрації цивільного стану реєстраційної служби Петрівського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 28. Фактично шлюбні стосунки припинені з початку 2018 р., до народження дитини відповідач пішов з сім`ї. Шлюб припинений на підставі рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 22.10.2020 року. Позивач [PERSON] є матір`ю, а відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , актовий запис № 414, виданий Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області. Після народження дитини відповідач участі у вихованні та утриманні дитини не приймав, з дитиною не спілкувався. Малолітня [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з 25.08.2020 року відвідує дошкільний навчальний заклад №43 «Росинка». Згідно акту обстеження умов проживання від 14.06.2021 року, складеного спеціалістами відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, в квартирі створені належні умови для виховання та розвитку дитини. Відповідно до листа КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» від 09.03.2021 року №329/01-09 встановлено, що дитина перебуває під наглядом педіатричної служби з народження, мати супроводжує доньку до лікаря та виконує рекомендації, відомості про батька відсутні. Суду наданий висновок районної адміністрації по Хортицькому району Запорізької міської ради № 21.01/01-22-566 від 19.07.2021р., про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно доньки [PERSON] , [INFO] . Зазначений висновок повністю узгоджується з іншими матеріалами справи та наданими суду доказами. Відповідно до ч.3 ст.157 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Частиною 8 ст.7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Згідно ст. 12 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з якою слід рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд враховує розмір встановленого законодавством прожиткового мінімуму, стан здоров`я і матеріальне становище сторін, дитини, яка знаходиться на утриманні матері, матеріальне становище платника аліментів, який інших дітей на утриманні не має, будь-які стягнення за виконавчими листами з нього не провадяться. Таким чином, з`ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним у справі доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав та стягнення аліментів законні та обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved