Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до Чаплинського районного суду Херсонської області з позовом до Приватного підприємства «ЕКСЕЛЬСІОР-А» про стягнення заробітної плати та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням встановлених строків їх виплати. В обґрунтування свого позову вказує, що з 06 червня по вересень включно 2019 року працювала на посаді головного бухгалтера в приватному підприємстві «ЕКСЕЛЬСІОР-А» на підставі трудового договору, що підтверджується відповідним договором від 06.06.2019 року та наказом №07/06-К від 06.06.2019 року. За вказаний період роботодавцем не була виплачена заробітна плата, розмір заборгованості по якій станом на вересень 2019 року становить 21574 грн. Згідно розрахунку заборгованості по заробітній платні, що надана позивачем за період з червня по вересень 2019 року сума нарахованої заробітної плати становить 26800 грн. з якої було вирахувано податки та інші платежі. Розмір заробітної плати, що не отримана позивачем становить 21574 грн. Нарахування їй за вказаний період заробітної плати роботодавцем саме у таких розмірах підтверджується її індивідуальними відомостями по формі ОК-5 з Пенсійного Фонду України, з яких видно помісячне нарахування заробітної плати. Вказана заборгованість по зарплаті в сумі 21574грн. на даний час їй не виплачена та роботодавець відмовляється в добровільному поряду сплатити вказану заборгованість, через що вона зверталася до правоохоронних органів. Факт порушення трудового законодавства, щодо виплати заробітної плати також підтверджується Актом інспекційного відвідування юридичної особи від 19.06.2020 року, що складений інспектором праці Головного управління держпраці в Херсонській області. У зв`язку з відмовою роботодавця провести розрахунок по заробітній платі звернулася до суду з даним позовом, у якому просила стягнути заборгованість по заробітній платі в сумі 21574 грн. та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати в розмірі 7207 грн. \~ \~ \~ \~В ході судового розгляду позивачем збільшено позовні вимоги в частині стягнення з відповідача компенсації втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, так як протягом розгляду справи відповідач не вжив заходів щодо виплати заробітної плати. З урахуванням збільшених позовних вимог просила суд стягнути з Приватного підприємства «ЕКСЕЛЬСІОР-А» заборгованість по заробітній платі в сумі 21574 грн. та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати в розмірі 15560 грн. 90 коп. В судове засідання [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Просила суд позов задовольнити. Відповідач - Приватне підприємство «ЕКСЕЛЬСІОР-А», будучи належним чином повідомлене про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Свого, наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву не використав, тому суд, вважає можливим провести розгляд справи та вирішити справу за наявними в матеріалах доказами. Судом, на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, дослідивши надані позивачем докази, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, приватне підприємство «ЕКСЕЛЬСІОР-А», (код ЄДРПОУ 36838667) зареєстроване на території смт. Мирне Каланчацького району Херсонської області та відомості про перебування юридичної особи в процесі припинення відсутні. Як встановлено у судовому засіданні, 06.06.2019 року між [PERSON] та приватним підприємством «ЕКСЕЛЬСІОР-А» було укладено строковий трудовий договір зі строком дії, починаючи з 06.06.2019 року по 06.06.2022 року, що підтверджується наданим позивачем примірником цього договору. Крім того, як вбачається з наказу №07/06-К по приватному підприємству «ЕКСЕЛЬСІОР-А» від 06.06.2019 року, [PERSON] прийнята на посаду головного бухгалтера за трудовим договором від 06.06.2019 року. Вищевказані докази, надані позивачем підтверджують факт перебування сторін по справі у трудових відносинах. У свою чергу надані позивачем відомості не місять даних щодо припинення дії трудового договору, що був укладений між сторонами 06.06.2019 року. \~ \~ \~ \~Як вказує позивач, звертаючись до суду з даним позовом, за весь період роботи, який вона виконувала визначені трудовим договором обов`язки (з червня по вересень 2019 року), роботодавцем не було виплачено заробітну плату, що їй нараховувалася, через відсутність грошових коштів на підприємстві. В подальшому, після припинення виконання позивачем трудових обов`язків, що визначені умовами трудового договору, відповідач ухилився від виплати нарахованої але не виплаченої заробітної плати, що й зумовила її звернення до суду. \~ \~ \~ \~У свою чергу, частиною першої ст. 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України. Зі змісту ч. 7 ст. 43 Конституції України та ч.1 ст.115 КЗпП України, відповідач мав виплачувати працівнику заробітну плату регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженому у встановленому порядку, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року, який є спеціальним нормативно - правовим актом, що регулює правовідносини у сфері оплати праці, міститься аналогічне визначення поняття «заробітна плата». Відповідно до ст.115 КЗпП України, статті 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлено колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництва трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представникам обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до розрахунку заборгованості по заробітній платі головного бухгалтера [PERSON] за трудовим договором від 06.06.2019 року з ПП «ЕКСЕЛЬСІОР-А», яка здійснена позивачем та не містить печатки підприємства, протягом червня-вересня 2019 року позивачу була нарахована заробітна плата в розмірі 6700 грн., щомісячно. З вказаної заробітної плати утримано прибутковий податок в розмірі 1206 грн., та військовий збір в розмірі 100 грн. 50 коп., щомісячно. Сума заробітної плати до виплати становить 21574 грн. Відповідно до норми ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, які належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. При нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Отже, відсутність заборгованості перед позивачем із заробітної плати має довести роботодавець. У позовній заяві [PERSON] вказує на те, що нею не було отримано заробітну плату за період виконання трудових обов`язків за договором від 06.06.2019 року, а саме з червня по вересень 2019 року. У той же час, відповідач не надав належних доказів щодо виплати позивачу заробітної плати за вказаний період. На підставі п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З метою встановлення розміру фактичної заборгованості по заробітній платі, а також з`ясування питання щодо наявності трудових відносин між сторонами, судом 22 лютого 2021 року та 16 березня 2021 року постановлено відповідні ухвали про витребування від відповідача ПП «ЕКСЕЛЬСІОР-А» доказів. Разом з тим, отримавши відповідні ухвали суду, відповідачем не надано доказів, запитуваних судом, які б спростовували доводи позивача, викладені нею в позові. У свою чергу [PERSON] в підтвердження своїх позовних вимог та, зокрема розміру заборгованості по заробітній платі надано індивідуальну відомість про застраховану особу за формою ОК-5. Так, з індивідуальної відомості про застраховану особу [PERSON] , яку працювала у ПП «ЕКСЕЛЬСІОР-А» за 2019 рік вбачається, що відносно неї в Пенсійному фонді України містяться наступні відомості: сума заробітку для нарахування пенсії, кількість днів стажу в місяці, позначка про сплату страхових внесків. За спірний період червень 2019 року 23 дні - 6700 грн., липень 2019 року 31 день 6700 грн., серпень 2019 року 31 день - 6700 грн., вересень 2019 року 30 днів 6700 грн.. На підставі ч. 8 ст. 9 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Згідно з п.1 ч. 1 ст.4 Закону, платниками єдиного внеску є: роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, устав і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами. Виходячи з положень ст. 168.1.1 Податкового кодексу, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податків зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовують ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу; ст. 168.1.2 - податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умов одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкового зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань. Отже, на ПП «ЕКСЕЛЬСІОР-А» покладено обов`язок по утриманню податків та інших обов`язкових платежів із доходів [PERSON] , отриманих за місцем роботи. Згідно із ст.\~76-78 ЦПК України,\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з п. 1 ч. 1\~ст. 1 Закону України № 2464-VI від 8 липня 2010 року\~( з наступними змінами) «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 2464-VI від 8 липня 2010 року) Державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Державний реєстр) - організаційно-технічна система, призначена для накопичення, зберігання та використання інформації про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, його платників та застрахованих осіб, що складається з реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб. Згідно з ч.1\~ст. 16 вказаного Закону,\~державний реєстр створюється для забезпечення: ведення обліку платників і застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та їх ідентифікації; накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про сплату платниками єдиного внеску та про набуття застрахованими особами права на отримання страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; нарахування та обліку виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Пунктом 1 ч.1\~ст. 7 Закону № 2464-VI від 8 липня 2010 року\~визначено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), 2, 3, 6, 7 і 8 частини першої\~статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до\~Закону України "Про оплату праці". Відповідно до частин 2, 8\~ст. 9 вказаного Закону,\~обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього\~Закону\~нараховується єдиний внесок. Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої\~статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої\~статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Частиною 2\~ст. 24 Закону № 2464-VI від 8 липня 2010 року\~визначено, що банки приймають від платників єдиного внеску, зазначених у пункті 1 частини першої\~статті 4 цього Закону, платіжні доручення та інші розрахункові документи на видачу (перерахування) коштів для виплати заробітної плати, на які відповідно до цього\~Закону\~нараховується єдиний внесок, та здійснюють видачу (перерахування) зазначених коштів лише за умови одночасного подання платником розрахункових документів про перерахування коштів для сплати відповідних сум єдиного внеску або документів, що підтверджують фактичну сплату таких сум у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Національним банком України та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення. Отже, інформація з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування є офіційною інформацією, сформованою на підставі бухгалтерських та інших документів відповідача, тому є достовірною та відповідає критерію належності та допустимості доказу. Відповідно до п. 2 розділу III Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого\~постановою правління Пенсійного фонду України 18 червня 2014 р. № 10-1\~та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 8 липня 2014 р. за № 785/25562 індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб надаються страхувальникам та/або застрахованій особі на паперових носіях за формою згідно з додатком 1 або додатком 2 до цього Положення. Додатком 1 до Положення встановлена форма ОК -5 «Індивідуальні відомості про застраховану особу», в яку вносяться відомості з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про страхувальника та застраховану особу, зокрема, відомості про суми заробітку застрахованої особи для нарахування пенсії та страхових внесків. Довідка Форми ОК - 5, надана позивачем, містить інформацію про суми заробітку для нарахування пенсії та про сплату страхових внесків за період, у який, як зазначає позивач, їй нарахована, але не виплачена заробітна плата, тобто містить інформацію щодо предмету доказування, отже є належним доказом. Довідка отримана позивачем без порушення порядку, встановленого\~законом, отже є допустимим доказом. Аналізуючи вищевказані норми закону, суд приходить до висновку, що ПП «ЕКСЕЛЬСІОР-А» має заборгованість перед позивачем по заробітній платі за період з червня по вересень 2019 року в загальному розмірі 21574 грн., що підтверджено в сукупності довідкою наданою позивачем про розмір заборгованості та довідкою ОК-5. Крім того, як вбачається з наданих позивачем доказів, внаслідок невиплати заробітної плати інспектором відділу з питань додержання законодавства застрахованих осіб, працевлаштування інвалідів, з питань дитячої праці та ін.. нормативно-правових актів управління з питань праці 19 червня 2020 року проведено інспекційне відвідування ПП «ЕКСЕЛЬСІОР-А». Відповідно до Акту інспекційного відвідування юридичної особи яка використовує найману працю №ХС13425/1147/АВ від 19.06.2020 року в ході проведення перевірки виявлено факт порушення трудового законодавства, в тому числі й щодо виплати заробітної плати [PERSON] Враховуючи вищевказані докази у своїй сукупності, суд приходить до висновку, щодо неналежного виконання роботодавцем свого обов`язку з виплати заробітної плати [PERSON] , з огляду на що з відповідача ПП «ЕКСЕЛЬСІОР-А» підлягає до стягнення заборгованість по заробітній платі у сумі 21574 грн. 99 коп., без утримання податків і обов`язкових платежів, так як згідно досліджених судом доказів, обов`язкові платежі були сплачені роботодавцем у вказані періоди. Відповідно до вимог ст. 34 Закону України «Про оплату праці», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари i тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно з ч. 5 ст. 95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. За правилами ст. 3 цього Закону сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Відповідно до вищезазначених норм, виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць, також передбачено, що відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку. Згідно із ст. 5 цього ж Закону своєчасно не отриманий з вини громадянина доход компенсації не підлягає. Беручи до\~уваги те,\~що Відповідач\~не здійснює\~виплату заробітної\~плати починаючи\~та враховуючи\~положення Закону\~України «Про\~компенсацію громадянами\~втрати частини\~доходів у\~зв`язку\~з порушенням\~строків їх\~виплати»,\~загальна сума\~компенсації,\~станом на\~березень 2021\~року становить\~19330\~грн.\~30\~коп.,\~яка обрахована\~позивачем виходячи\~із належної\~до виплати\~їй заробітної\~плати без\~утримання податків\~і обов`язкових\~платежів.\~При цьому\~компенсація не\~є складовою\~частиною заробітної\~плати та\~є засобом\~відповідальності недобросовісного\~роботодавця,\~тому вирахування\~з неї\~обов`язкових платежів\~ та\~утримання податків\~не здійснюється.\~Разом з\~тим,\~оскільки суд\~відповідно до\~ст.\~13\~ЦПК України розглядає справи в межах заявлених вимог, враховуючи що заявлена позивачем до стягнення сума компенсації становить 15560 грн. 90 коп., то до стягнення з відповідача підлягає сума компенсації заявлено [PERSON] у заяві про збільшення позовних вимог. Таким чином, в ході судового розгляду заявником підтверджено факт відміченої заборгованості відповідача перед позивачем, що виникла через порушення трудових прав [PERSON] та відсутність якої підприємством в установленому порядку не спростовано, а тому в загальному розмірі 37134 грн. 90 коп., з яких 21574 грн. заробітної плати за період з червня по вересень 2019 року., компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати в сумі 15560 грн. 90 коп. підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч.2 ст. 430 ЦПК України, суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення усієї суми боргу по заробітній платі. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Виходячи з цього, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ПП «ЕКСЕЛЬСІОР-А» на користь держави судовий збір у розмірі 2270 грн. 00 коп. за вимогу майнового характеру. На підставі викладеного,

Outcome: approved