Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про примусове виселення. Позовні вимоги мотивує тим, що вона є власником житлового будинку в с. В.Ком"яти вул.Першотравнева, 61, Виноградівського району. У зазначеному будинку на незаконних підставах проживає [PERSON] з своєю сім"єю, місце реєстрації останнього с. В.Ком"яти вул. А.Волошина,113, Виноградівського району. У добровльному порядку [PERSON] не бажає виселитися, а тому позивач звернулася до суду з вимогою про примусове виселення відповідача. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач у судове засідання без поважних причин повторно не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Розгляд справи проведено в порядку визначеному ст.ст. 280, 281 ЦПК України з ухваленням заочного рішення. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є власником житлового будинку в с. В.Ком"яти вул.Першотравнева, 61, Виноградівського району. Її право власності підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.4-6). У будинку належному позивачу та без згоди позивача, як власника, проживає [PERSON]. Дані обставини стверджуються актом комісії сільської ради від 05.01.2016 року, обставинами позову, фото-таблицею (а.с.2,3,7,12,13). Проживання відповідача у будинку належному позивачу порушує право останнього на вільне володіння, користування, розпоряджання своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст. 319 ЦК України), і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону (ч.1 ст. 319 ЦК України). Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475\\97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Таким чином, заявлені позивачем вимоги про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення підлягають задоволенню. В судовому засіданні не встановлені обставини, які б вказували на те, що відповідач [PERSON] має право на користування належному позивачу житловим будинком. Також відсутні дані про те, що його зареєстроване місце проживання є за вказаною адресою. Судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 гривень на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved