Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона та її син [PERSON] є власниками частини квартири №21, що знаходиться за адресою: м.Херсон, вул.М.Куліша, 3а. Співвласником іншої частини вказаної квартир був співмешканець позивача [PERSON], який з 1990 року за даною адресою не проживав. Розподіл спірної квартири відбувся за рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона №2-883 у 1999 році. В червні 2015 року позивачу стало відомо, що [PERSON] помер, а спірну квартиру продано невідомій особі, якою є [PERSON]. Позивач вважає, що [PERSON] в порушення ст.362 Цивільного кодексу України не повідомив письмово її про наміри продати частку спірної квартири. У звязку з викладеним позивач була змушена звернутися до суду із даним позовом та просить перевести на неї права і обовязки покупця за договором купівлі-продажу №618 від 09.09.2013 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позові. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнала, проти їх задоволення заперечувала, просила відмовити у задоволенні позову за необґрунтованістю. Позивач, відповідач та треті особи в судове засідання не зявились, про розгляд справи повідомлені у встановленому законом порядку. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №53043903 від 11.02.2016 року власниками кімнат у комунальній квартирі [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] з 30.12.2015 року, а також [PERSON] з 09.09.2013 року. Попереднім власником кімнати останнього був [PERSON] (а.с.6-7). Право власності [PERSON] та [PERSON] також підтверджується свідоцтвом про право власності від 16.12.2015 року (а.с.53). З актового запису про смерть №246 від 11.06.2014 року вбачається, що [PERSON], [INFO], помер 11.06.2014 року (а.с.56), що також підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00017319031 від 12.11.2016 року (а.с.57-58). Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 04.03.1999 року №2-883/1999 змінено договір найму на приміщення квартири [ADDRESS], з виділенням в користування [PERSON] кімнати 11,1 кв.м, [PERSON], [PERSON] кімнати 17,7 кв.м, коридор, кухню, ванну, туалет залишено в загальному користуванні (а.с.4-5). З розпорядження Управління обліку, розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради від 16.12.2015 року №537 вбачається, що [PERSON] як уповноваженим власником приватизовано кімнату у комунальній квартирі [ADDRESS] (а.с.52). В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності від 16 грудня 2015 року кімната площею 31,1 кв.м у комунальній квартирі [ADDRESS] належить на праві приватної, спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. Зазначена кімната приватизована відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". Свідоцтво видане згідно з розпорядженням №537 від 16 грудня 2015 року (а.с.53). [PERSON] окремо звертався до органу приватизації із заявою про передачу в спільну власність кімнати у комунальній квартирі, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 19 січня 2012 року на кімнату площею 18,32 кв.м у комунальній квартирі [ADDRESS], свідоцтво видане згідно з розпорядженням №387 від 19 січня 2012 року (а.с.92). Згідно договору купівлі-продажу квартири від 16.05.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] продав [PERSON] кімнату у комунальній квартирі №21, розташованій за адресою: м.Херсон, вулиця Миколи Куліша, №3-а, що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №3522472 від 16.05.2013 року (а.с.72,73). Зазначене також підтверджується матеріалами нотаріальної справи, наданої приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.86-108). Згідно договору купівлі-продажу квартири від 09.09.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] продала [PERSON] кімнату у комунальній квартирі №21, розташованій за адресою: м.Херсон, вулиця Миколи Куліша, №3-а, що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №9125157 від 09.09.2013 року (а.с.49, 50). Зазначене також підтверджується матеріалами нотаріальної справи, наданої приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.110-124). Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на судовий захист свого права та інтересу в разі його порушення, якщо це не суперечить загальним засадам цивільного законодавства шляхом зміни правовідносин та визнання права. Статтею 8 ЦК України передбачено, що якщо цивільні правовідносини не врегульовані ЦК України, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини. Відповідно до ст. 362 ЦК України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу. Продавець частки у праві спільної часткової власності зобовязаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає. Якщо інші співвласники відмовилися від здійснення переважного права купівлі чи не здійснюють цього права щодо нерухомого майна протягом десяти днів від дня отримання повідомлення, продавець має право продати свою частку іншій особі. У разі продажу частки з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред'явити до суду позов про переведення на нього прав та обов'язків покупця. Одночасно позивач зобов'язаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен оплатити покупець. Позивач [PERSON] приватизувала кімнату в комунальній квартирі [ADDRESS] на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», згідно якого до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності (ст. 361 ЦК України). Цивільним кодексом України передбачено переважне право співвласників на купівлю частки у праві спільної часткової власності та переведення прав та обов'язків покупця на інших співвласників у разі порушення їх права переважної купівлі частки у праві спільної часткової власності. Застосування вищенаведених норм закону має певні особливості при розгляді судами справ про відчуження кімнати в квартирах, власність на які набута в результаті приватизації державного житлового фонду. Відповідно до п.1 ст.2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" від 19 червня 1992 року до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму. Отже, приватизовані відповідно до п. 1 ст. 2 Закону кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, є самостійними об'єктами власності, а не часткою у спільній власності всіх наймачів, які мешкають у такій квартирі чи будинку. Тому при продажу такої приватизованої кімнати особи, які також приватизували жилі приміщення в цій же квартирі (будинку), не користуються правом переважної купівлі, передбаченої ст. 362 ЦК України. З огляду на вищенаведене, поширення на комунальну квартиру правового режиму спільної часткової власності та застосування переважного права на купівлю частки в майні співвласників кімнати є незаконним і таким, що суперечить вимогам законодавства. З урахуванням викладеного, заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed