Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

29 грудня 2020 року позивачка звернулася до Овідіопольського районного суду Одеської області із вказаною позовною заявою, в якій просила визначити їй додатковий строк в три місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позов вмотивовано тим, що позивачка не може оформити спадщину через те, що нею був пропущений строк для вступу у спадщину. У свою чергу, спадщина складається із земельної ділянки, розташованої на території Овідіопольської селищної ради Одеської області (масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] ) загальною площею 4,32га (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва), яка належала її матері, [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивачка стверджує, що не зверталася до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті матері, оскільки була обізнана із тим, що на момент смерті вони разом проживали (за адресою по [ADDRESS] ), а тому вважала, що прийняла спадщину (із посиланням на частину 3 статті 1268 ЦК України). В судове засідання позивач не з`явилася, однак подала до суду заяву в порядку ч.3 ст. 211 ЦПК України щодо розгляду справи за її відсутністю, заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач по справі, Овідіопольська селищна рада Одеської області, у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву щодо розгляду справи за її відсутністю, заявлені вимоги підтримала, не заперечувала проти їх задоволення. Суд, враховуючи заяви, подані сторонами по справі, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин повноту їх з`ясування і доведеність, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. По справі судом встановлено наступні фактичні обставини. [INFO] померла мати позивачки, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 13.05.2019р. (актовий запис №379). Факт родинних відносин між позивачкою та померлою підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.05.1970 року із подальшою зміною прізвища позивачки після шлюбу на [PERSON] (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 24.09.1988р.). Після смерті матері позивачки відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки, розташованої на території Овідіопольської селищної ради Одеської області (масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] ) загальною площею 4,32га (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва). Право власності підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії IV-ОД №008198, виданим 15.07.2003 року Овідіопольською райдержадміністрацією. У грудні 2020 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Білобрової О.М. з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] за її місцем проживання на момент смерті, тобто [ADDRESS] , що вбачається із довідки Овідіопольської селищної ради від 30.11.2020 року за вих. № 02-06/1100, за підписом Овідіопольського селищного голови Савельєвої Л.І. Своїм листом від 08.12.2020 року за вих. № 194/01-16 приватний нотаріус Білоброва О.М. відмовила позивачу у видачі свідоцтва, мотивуючи це тим, що нею був пропущений строк для вступу у спадщину, та порекомендувала їй звернутися до суду. Після смерті [PERSON] спадкова справа нотаріусами не заводилися, що вбачається із Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру станом на 27.11.2020р., за запитом приватного нотаріуса Білобрової О.М. Суд вважає, що позивач набув право звернення до суду, оскільки в іншому випадку він буде позбавлений права отримати спадщину у вигляді зазначеної земельної ділянки. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (тобто спадкоємці за законом, яким є позивач). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. При цьому відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, вирішуючи питання щодо визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. В абзаці 6 п. 24 Постанови № 7 Пленуму від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", Верховний Суд України роз`яснив, що, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Як вже було з`ясовано судом, позивачка на момент смерті [PERSON] проживала разом із нею за адресою по [ADDRESS] , а тому є такою, яка прийняла спадщину. Так, відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивачка від спадщини не відмовлялася. За таких підстав суд вважає, що встановлений ч.1 ст.1270 ЦК строк для звернення із заявою про прийняття спадщини, позивачка пропустила із поважних причин. На підставі викладеного, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved