Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок №5 - літ. «А», який знаходиться за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, пров. Миру, із відповідними господарськими будівлями і спорудами: тамбур - літ. "а", сарай літ. «Б», погріб літ. «Г», огорожа - №1, хвіртка - №2, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 16 грудня 2014 року. В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначила, що [PERSON], з 1975 року по 2014 рік була зареєстрована та проживала за адресою: [INFO], разом з матір'ю [PERSON]. Вказаний будинок було придбано її матір'ю [PERSON] 19.07.1963 року. 16 грудня 2014 року померла мати Позивача [PERSON]. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є її донька [PERSON]. Інших спадкоємців немає. Але через відсутність правовстановлюючих документів на перебудований будинок немає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок. Позивач в судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала, та просила суд позов задовольнити (а.с. 30). Представник Чугуївської міської ради Харківської області, в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с. 28). Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності \~не з'явившихся осіб за наявними доказами справи. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач з 1975 року по 2014 рік була зареєстрована та проживала за адресою: [INFO], разом з матір'ю [PERSON]. Будинок №5 за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, пров. Миру було придбано матір'ю Позивача [PERSON] 19.07.1963 року, що підтверджується договором купівлі-продажу (а.с. 14). Матір'ю Позивача, [PERSON], даний житловий будинок було перебудовано в 1975 році згідно дозволу на провадження робіт по індивідуальному житловому будівництву від 15.07.1972 р., який було видано на підставі Рішення виконкому Чугуївської міської ради №4/178 від 14.07.1972 р. (а.с. 17). В 1989 році було переобладнано коридор у тамбур згідно висновку про технічну можливість будівництва житлового будинку і господарсько-побутових споруд від 10.04.1989 року (а.с. 16). Відповідно до довідки КП «Чугуївське МБТІ» №1027 від 21.07.2015 року (а.с. 21) право власності на житловий будинок №5 за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, пров. Миру, зареєстроване за [PERSON] - на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Чугуївською державною нотаріальною конторою від 19.07.1963 року, за № 2093. 16 грудня 2014 року померла мати Позивача - [PERSON],що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ №463760 (а.с. 11). Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок № 5, за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, пров. Миру. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є її донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 12). Інших спадкоємців немає. Після смерті своєї матері [PERSON] Позивач прийняла спадщину, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом серії НАР №392952 від 30.09.2015 року (а.с. 13). Але через відсутність правовстановлюючих документів на перебудований будинок немає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок. Враховуючи, що питання належності матері Позивача права на нерухоме майно виникли до прийняття Цивільного кодексу 2001 року, необхідно застосовувати законодавство, яке діяло на час виникнення правовідносин, а саме положення Цивільного кодексу РСР 1963 року. Відповідно до положень ст. 100 та ст. 101 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, громадяни могли мати у власності житловий будинок. Ст. 100 Цивільного кодексу Української РСР визначалось, що в особистій власності громадян може бути\~\~зокрема і жилий будинок. При цьому глава десята цього кодексу не пов'язувала наявність такого права з його обов'язковою державною реєстрацією. Та навпаки, ст. 128 Цивільного кодексу Української РСР визначався момент виникнення права власності у набувача майна за договором з моменту передачі речі. Аналізуючи зазначені норми державна реєстрація права власності на нерухоме майно є лише офіційним визнанням права, яке вже виникло до її проведення, тобто сама реєстрація згідно з законодавством не є правовстановлюючим чинником, а є лише фактом визнання цього права з боку держави. Відповідно до ч. 4 ст. 3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 (який діє на момент звернення до суду), права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: … якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Крім того, листом № 10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ роз'яснив, що відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-ІУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення (постанова від 13 червня 2012р.№6-54цс12). На підставі викладеного,

Outcome: approved