Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

23 травня 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] в якій просить суд визнати право спільної сумісної власності на будівлю - приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , за подружжям [PERSON] та [PERSON] в рівних частках та стягнути з відповідача на її користь вартість 1/2 частини майна в сумі 171043,5 грн., припинивши її право власності на вказане майно, залишивши його у власності відповідача. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем [PERSON] з 20 листопада 1999 року до останнього часу перебуває у зареєстрованому шлюбі під час перебування в якому 06.07.2010 на підставі договору купівлі-продажу відповідачем [PERSON] придбано земельну ділянку в [ADDRESS] 2, на території м. [ADDRESS] в межах Павлівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області для будівництва та обслуговування житлового будинку. В подальшому, розпорядженням голови Світловодської РДА №29-р від 01.08.2018 відповідачу [PERSON] надано дозвіл на розроблення плану для будівництва та обслуговування будівель на придбаній земельній ділянці. Вказує, що на даний час будівництво торгівельного закладу закінчено та ступень його готовності складає сто відсотків. Зазначає, що в зв`язку з тим, що з відповідачем з 2018 року проживає порізно останній ухиляється від введення об`єкту в експлуатацію з подальшою реєстрацією права власності на нього, що змусило її звернутись до суду з даним позовом з метою захисту своїх прав на майно, яке придбано подружжям за час перебування у зареєстрованому шлюбі. Ухвалою судді Андріянова О.В. від 18 липня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з викликом сторін.(а.с.40-41). 30 липня 2019 року, у вказаній цивільній справі, за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду, проведено повторний автоматизований розподіл справи та визначено іншого суддю.(а.с.45). Ухвалою судді від 07 серпня 2019 року [PERSON] прийнято до свого провадження цивільну справу та призначено до підготовчого засідання у відкритому судовому засіданні. (а.с.48-49). Ухвалою суду від 29 серпня 2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду. (а.с.56). Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. (а.с. 53) Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. (а.с.54) Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За нормою ч.1 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом досліджено докази які містяться в матеріалах справи та встановлено наступні факти. Із копії свідоцтва про одруження слідує, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 листопада 1999 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 20.11.1999 серії [NUMBER] . (а.с.29). Відповідно до копії договору купівлі-продажу земельної ділянки від 06.07.2010 [PERSON] та [PERSON] придбали по 1/2 земельну ділянку, [ADDRESS] по [ADDRESS] Змитницька для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, загальною площею 1082 кв.м., кадастровий № 3525286900020007630, (а.с.27). На пдітсаві державного акту на право власності на земельну ділянку, серія та номер ЯК №097196 виданого 08.11.2012 [PERSON] є власником земельної ділянки, розташованої за межами населеного пункту за адресою: [ADDRESS] , Павлівська [ADDRESS] , розміром 0,0541, кадастровий номер 3525286900:02:000:7788, (а.с.9), право на яку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 08.09.2017.(а.с.28). Розпорядженням голови Світловодської районної державної адміністрації Кіровоградської області №29-р від 01 лютого 2018 року "Про надання дозволу на розроблення детального плану території частини кварталу громадянину України [PERSON] " [PERSON] надано дозвіл на розроблення детального плану території частини кварталу для будівництва та обслуговування будівель торгівлі на території Павлівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області, за межами населеного пункту, площею 0,0541 га по [ADDRESS] , Павлівська [ADDRESS] . (а.с.26). Відповідно до технічного паспорту на магазин зі складськими приміщеннями по [ADDRESS] рада, Світловодський район Кіровоградської області, загальна площа приміщення складає 439,7 кв.м., житлова - 403,6 кв.м., допоміжна - 36,1 кв.м. (а.с.7-8). Згідно звіту про проведення незалежної оцінки зазначеного вище нерухомого майна із фото таблицею до нього, дата оцінки 14.11.2018, проведеної суб`єктом оціночної діяльності ТОВ "Сервіспромексперт" [PERSON] , відсоток готовності об`єкту складає 100 %, вартість об`єкту складає 342087 грн.(а.с.10-25). Таким чином, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що будівництво спірного нерухомого майна - будівель торгівлі на території Павлівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області, за межами населеного пункту, Ревівка - [ADDRESS] , проведено за спільні кошти подружжя у період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі та його фактичне завершення. Спірний об`єкт незавершеного будівництва не приймається до експлуатації і право власності на нього не оформлюється у встановленому законом порядку з вини відповідача. За загальним правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними у період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі у судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. \~ \~ \~ \~Оскільки презумпція спільної сумісної власності не спростована, а тому на нього поширюється режим спільного сумісного майна. За змістом частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна), прийняття його до експлуатації та державної реєстрації права власності на нього. Вказане дає підстави для висновку, що об`єкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу за визначених законом умов може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток. При цьому суд може визнати право на частину об`єкта незавершеного будівництва за кожною зі сторін. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом України у постановах від 15 травня 2013 року у справі № 6-37цс13, від 18 листопада 2015 року у справі № 6-338цс15, від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2710цс15, від 07 вересня 2016 року у справі № 6-47цс16. Висновки суду узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеній в постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 грудня 2018 року по справі № 525/511/16-ц, провадження № 61-32375 св 18. За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, враховуючи, що нерухоме майно - приміщення торгівлі, (магазин зі складськими приміщеннями), яке побудоване на території Павлівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області, за межами населеного пункту [ADDRESS] є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, тому суд дійшов висновку про його поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за позивачем і відповідачем право власності - в розмірі 1/2 частини вказаного майна та змінивши таким чином режим спільної сумісної власності подружжя на цей об`єкт на режим спільної часткової власності. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] вартість 1/2 частини майна в сумі 171043,5 грн., припинивши її право власності на вказане майно, залишивши його у власності відповідача, суд виходить із наступного. Відповідно до частин 4, 5 ст. 71 СК присудження судом одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на неподільну річ допускається за його згодою за умовою попереднього внесення другим подружжям відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності таких умов присудження грошової компенсації може мати місце, зокрема, на підставах передбачених ст. 364 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом та наявності згоди співвласника на одержання відповідної грошової суми. Так, відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно з законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Таке ж право співвласників передбачено і ч. 3 ст. 358 ЦК України. Як роз`яснено у п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] вартість 1/2 частини майна в сумі 171043,5 грн., припинивши її право власності на вказане майно, залишивши його у власності відповідача, не підлягають задоволенню. За правилами ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. Враховуючи викладені обставини та

Outcome: partial