Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

18.06.2021 року заявник [PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту смерті [INFO] [PERSON] , який помер у м. Донецьку, Україна, мав зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] і вона є його сестрою. В обґрунтування своїх вимог заявник вказувала, що смерть брата підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видано на окупованій території України, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (відділом запису актів громадянського стану Шахтарського міськрайонного управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки) та лікарським свідоцтвом про смерть №175 лікувального закладу м. Донецька. Посилаючись на те, що встановлення даного факту, що має для заявника юридичне значення, так як необхідне для державної реєстрації смерті брата та отримання свідоцтва про смерть, заявник просила заяву задовольнити. В судове засідання представник заявника [PERSON] - [PERSON] - не з`явилася, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності та про підтримання вимог заяви. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явилася, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності та про підтримання вимог заяви. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що громадянин України - [PERSON] помер [INFO] у м. Донецьк (Кіровський район), Україна, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видано на окупованій території України, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (відділом запису актів громадянського стану Шахтарського міськрайонного управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки) та лікарським свідоцтвом про смерть №175 лікувального закладу м. Донецька, є братом заявника, мав зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] Згідно лікарського свідоцтва про смерть №175 від 19.05.2021 року, виданого лікувальним закладом м. Донецька смерть [PERSON] настала від двохсторонньої тотальної пневмонії. Заявником отримано 16.06.2021 року відмову Вознесенського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] на підставі документів, виданих органом на тимчасово окупованій території, оскільки вони створені у порядку не передбаченому законом, а відтак будь-які документи видані ними є недійсними і не створюють правових наслідків. За статтею 293 ч.2 п.5 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У відповідності до статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації смерті особи. 18 січня 2018 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській області» (далі - Закон №2268-VIIІ), який набрав чинності 24.02.2018 року. Статтею 2 даного Закону визначено, що правовий статус тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, а також правовий режим на зазначених територіях визначаються цим Законом, Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права. Відповідно до роз`яснень, викладених у листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Згідно з ч.2, 3ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ч. 4ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1. Документу встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2. Рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Отже, судом встановлено, що отримане заявником свідоцтво про смерть [PERSON] відповідно доЗакону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській області», ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України"є недійсним і не створює правових наслідків. З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації смерті особи є об`єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявник, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті [INFO] [PERSON] , бо законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати громадянці України [PERSON] свідоцтво про смерть її брата [PERSON] , видане державним органом України.

Outcome: approved