Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

29 серпня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення грошових коштів. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що в серпні 2018 року, його знайомий [PERSON] , знаючи про його наміри придбати автомобіль, показав в інтернеті, що в м. Яворові є вигідна пропозиція покупки автомобіля. Позивач виразив сумніви, адже реклама може бути недобросовісна, проте [PERSON] переконав його, що боятися нічого, до того ж, навів приклад, що його знайомий уже користувався такими послугами. Після чого позивач наважився і зателефонував до рекламодавця - відповідача [PERSON] , який його завірив, що автомобіль "Mercedes»", який він бажає придбати, він гарантовано доставить, лише потрібно сплатити аванс. Позивач погодився і сплатив відповідачу [PERSON] грошові кошти на загальну суму 20000 грн. (12 600 грн. через банк та 7 400 грн. готівкою). Проте свої зобов`язання [PERSON] не виконав, автомобіль не було доставлено та у визначений термін гроші не було повернуто. В зв`язку з чим позивач звернувся до Яворівського відділу поліції ГУ НП у Львівській області, де було відкрито кримінальне провадження за його заявою. 21 грудня 2018 року постановою про закриття кримінального провадження - кримінальне провадження було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, в зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. За скаргою позивача провадження було відновлено. Однак, 2 серпня 2019 року в черговий раз винесено постанову про закриття кримінального провадження. Дана постанова мотивована тим, що відповідно до ч.ч. 1,2 cт. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь якій формі, якщо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми. Враховуючи те, що між [PERSON] та [PERSON] був укладений усний договір щодо купівлі-продажу автомобіля, [PERSON] добровільно уклав та почав виконувати умови договору, зокрема перерахував [PERSON] грошові кошти, тому немає підстав вважати, що у даному випадку наявні ознаки складу злочину, передбаченого ст. 190 КК України, а наявні цивільно-правові відносини, які розглядаються виключно в судовому порядку. Тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] до розгляду справи по суті в судовому засіданні подав заяву, в якій просить розгляд по справі проводити в його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. В разі неявки відповідачів не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про місце, час та дату судового засідання був повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву відповідно до якої позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі та просить справу розглянути у його відсутність. За вказаних обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що в серпні 2018 року, знайомий позивача - [PERSON] , знаючи про його наміри придбати автомобіль, показав в інтернеті, що в м. Яворові є вигідна пропозиція покупки автомобіля. Позивач виразив сумніви, адже реклама може бути недобросовісна, проте [PERSON] переконав позивача, що боятися нічого, до того ж, навів приклад, що його знайомий уже користувався такими послугами. Після чого позивач наважився і зателефонував до рекламодавця - відповідача [PERSON] , який його завірив, що автомобіль "Mercedes»", який він бажає придбати, він гарантовано доставить, лише потрібно сплатити аванс. Позивач погодився і сплатив відповідачу [PERSON] грошові кошти на загальну суму 20000 грн. (12 600 грн. через банк та 7 400 грн. готівкою), що підтверджується власноручно написаною розпискою [PERSON] від 3.10.2018 року, наявною в матеріалах справи. Свої зобов`язання [PERSON] не виконав, автомобіль не було доставлено та у визначений термін гроші не було повернуто. В зв`язку з чим позивач звернувся до Яворівського відділу поліції ГУ НП у Львівській області, де було відкрито кримінальне провадження за його заявою. 21 грудня 2018 року постановою про закриття кримінального провадження - кримінальне провадження було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, в зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. За скаргою позивача провадження було відновлено. Однак, 2 серпня 2019 року в черговий раз винесено постанову про закриття кримінального провадження. Дана постанова мотивована тим, що 03 листопада 2018 року до Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області з письмовою заявою звернувся [PERSON] , [INFO] , житель [ADDRESS], у якій просить прийняти міри до [PERSON] , який 25.09.2018 року шляхом обману та зловживання довірою, заволодів його грошовими коштами в сумі 20 000 гривень. В ході досудового розслідування, в рамках виконання постанови про проведення процесуальних дій на іншій території слідчим СВ Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області було допитано [PERSON] та [PERSON] , з показів яких було встановлено, що [PERSON] на одному із інтернет-сайтів знайшов оголошення щодо продажу автомобіля, після чого зателефонував по вказаному в оголошенні мобільному номері, та домовився з [PERSON] про купівлю даного автомобіля. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь якій формі, якщо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми. Враховуючи те, що між [PERSON] та [PERSON] був укладений усний договір щодо купівлі-продажу автомобіля, [PERSON] добровільно уклав та почав виконувати умови договору, зокрема перерахував [PERSON] грошові кошти, тому немає підстав вважати, що у даному випадку наявні ознаки складу злочину, передбаченого ст. 190 КК України, а наявні цивільно-правові відносини, які розглядаються виключно в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 665 ЦК України - у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Згідно ч. 2, 3 ст. 693 ЦК України, - якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Таким чином відповідач [PERSON] зобов`язаний повернути позивачу суму попередньої оплати в розмірі 20000 грн. та сплатити відсотки з цієї суми. Згідно ст. 536 ЦК України - за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, - боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином 3% річних становить (починаючи 4.10.2018 року по 4.10.2019 року) 600,00 грн. Частиною 1 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Як вбачається із ч. 2 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч. 4 ст. 23 ЦК України). Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючи характер та обсяг пережитих позивачем душевних страждань, що стали результатом дій відповідачів, розмір відшкодування моральної шкоди становить - з [PERSON] - 20 000 грн., з [PERSON] - 1 000 грн. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] грошових кошьів на користь позивача [PERSON] . При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд виходив з наступного. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так позивачем [PERSON] , згідно квитанції № 0.0.1449601310.1 від 28.08.2019 року, сплачено судового збору на суму 768,40 грн., яка підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові вирати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Частинами 1, 2 ст. 137 ЦПК України зазначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. При підготовці позовної заяви позивач [PERSON] звертався за правовою допомогою до адвоката та у позовній заяві просив стягнути з відповідачів на його користь понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 грн., що підтверджується квитанцією наявною в матеріалах справи, тому, суд вважає за необхідне стягнути із відповідачів на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved