Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до Рівненської міської ради (далі - відповідач 1), Управління охорони здоров`я виконавчого комітету Рівненської міської ради (далі - відповідач 2) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій посадової особи місцевого самоврядування. В обгрунтування позовних вимог позивачка вказує, що 27 березня 2019 року в ході виконання обов`язків, на неї як на підлеглого працівника, як на голову конкурсної комісії, був здійснений психологічний тиск зі сторони Управління охорони здоров`я виконавчого комітету Рівненської міської ради в особі начальника управління охорони здоровя [PERSON] , у зв`язку з чим вона потрапила до лікарні та перебувала на листках непрацездатності. Внаслідок таких неправомірних дій її загальний стан здоров`я погіршився, вона перебувала на лікуванні під наглядом лікаря-невропатолога, лікаря-кардіолога та лікаря-офтальмолога, що відображено в медичній документації. Витрати на лікування, які позивачка понесла та має понести в ході оперативного втручання по відновленню зору становлять 41 400, 00 грн. Вказані кошти вона просить стягнути з відповідачів як матеріальну шкоду. Крім матеріальної шкоди, позивачка вважає, що їй було завдано також моральну шкоду, яка полягає у завданні їй моральних страждань, у зв`язку із різким погіршенням загального стану здоровя, порушенням нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовжувати активне громадське життя. Вказує, що після набуття розголосу щодо неправомірних дій начальника Управління охорони здоров`я виконавчого комітету Рівненської міської ради в особі начальника управління охорони здоровя [PERSON] , з травня 2019 року по грудень 2019 року відповідачем 2 не здійснювалась виплата належних їй грошових коштів до заробітної плати, що стверджується рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 24 червня 2020 року у справі №460/3946/19. Моральну шкоду позивачка оцінює в розмірі 16 прожиткових мінімумів для працез-датних осіб за період з 27 березня 2019 року по 27 липня 2020 року в сумі 32 710, 00 грн. Ухвалою Рівненського\~міського суду\~Рівненської області\~від 06 серпня 2020 року по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 17 вересня 2020 року. 15 вересня 2020 року представником відповідача 2 подано відзив на позовну заяву, згідно якого Управління охорони здоров`я виконавчого комітету Рівненської міської ради вважає, що позовні вимоги не підтверджені жодними достовірними доказами та є безпідставними, а тому просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити. 16 вересня 2020 року від представника Управління охорони здоров`я виконавчого комітету Рівненської міської ради надійшли додаткові пояснення до відзиву на позовну заяву, відповідно до яких відповідач 2 вказує, що у позивачки ще раніше були проблеми зі здоров`ям, що ніяким чином не можна пов`язувати зі службовими відносинами. До вказаних пояснень долучено копії листків непрацездатності [PERSON] за період з 01 серпня 2018 року по 22 листопада 2019 року 17 вересня 2020 року підготовче засідання відкладалося судом на 08 жовтня 2020 року. Ухвалою суду від 08 жовтня 2020 року підготовче провадження\~у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті 28 жовтня 2020 року. У судовому засіданні 28 жовтня 2020 року розгляд справи відкладався судом на 12 листопада 2020 року. 12 листопада 2020 року від позивачки надійшла заява, згідно якої [PERSON] просить суд проводити засідання без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник Управління охорони здоров`я виконавчого комітету Рівненської міської ради у судовому засіданні 12 листопада 2020 року заперечив щодо задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях та просив суд у задоволенні позову відмовити. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладенні у заявах по суті справи, суд приходить до наступного висновку. З 20 вересня 2016 року [PERSON] працює в Рівненській міській раді на посаді головного спеціаліста-юриста управління охорони здоров`я виконавчого комітету Рівненської міської ради. Відповідно до наказу відповідача 2 від 08 жовтня 2018 року №109 "Про утворення постійно діючої конкурсної комісії для проведення конкурсів на зайняття посад керівників закладів охорони здоров`я м. Рівне" [PERSON] була призначена головою постійно діючої конкурсної комісії. Повноваження конкурсної комісії, порядок проведенян конкурсу на зайняття посади керівника закладу охорони здоровя визначені постановою КМУ №1094 "Про затьвердженн порядку проведення конкурсу на зайняття посади керівника державного, комунального закладу охорони здоров`я" від 27 грудня 2017 року №1094. Як стверджує позивачка, на неї як на підлеглого працівника, як на голову конкурсної комісії, був здійснений психологічний тиск зі сторони Управління охорони здоров`я виконавчого комітету Рівненської міської ради в особі начальника управління охорони здоровя [PERSON] , у зв`язку з чим чого вона потрапила до лікарні та перебувала на листках непрацездатності. Внаслідок таких неправомірних дій її загальний стан здоро`вя погіршився, вона перебувала на лікуванні під наглядом лікаря-невропатолога, лікаря-кардіолога та лікаря-офтальмолога, що відображено в медичній документації. Витрати на лікування, які позивачка понесла та має понести в ході оперативного втручання по відновленню зору становлять 41 400, 00 грн, які просить стягнути з відповідачів як матеріальну шкоду. Крім матеріальної шкоди, позивачка вважає, що їй було завдано також моральну шкоду, яку остання оцінює в розмірі 16 прожиткових мінімумів для працездатних осіб за період з 27 березня 2019 року по 27 липня 2020 року в сумі 32 710, 00 грн та яка полягає у завданні їй моральних страждань, у зв`язку із різким погіршенням загального стану здоровя, порушенням нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовжувати активне громадське життя. Судом встановлено, на підставі ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 12 липня 2019 року справі №569/11966/19, 1-кс/569/5443/19, слідчим відділом ГУНП у Рівненській області 24 липня 2019 року внесено відомості до ЄРДР №12019180010004527, №12019180010004526, №12019180010004528 за заявами [PERSON] від 16 квітня 2019 року вх. № Х-597, вх. № Х-597/1, від 22 квітня 2019 року вх. № Х-640 та розпочато досудове розслідування відносно начальника управління охорони здоров`я виконавчого комітету Рівненської міської ради [PERSON] за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 175 КК України, ч. 1 ст. 364 КК України та ч. 1 ст. 365 КК України. На даний час проводяться слідчі дії. Крім того, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 24 червня 2020 року у справі №460/3946/19 позовну заяву [PERSON] до Рівненської міської ради, Управління охорони здоров`я виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність Рівненської міської ради та Управління охорони здоров`я виконавчого комітету Рівненської міської ради щодо не вирішення питання про преміювання [PERSON] за період з 01.05.2019 по 31.12.2019 на підставі розпоряджень Рівненського міського голови від 27.05.2019 №517-р, від 21.06.2019 №631-р, від 24.07.2019 №730-р, від 28.08.2019 №823-р, від 25.09.2019 №944-р, від 28.10.2019 №1060-р, від 22.11.2019 №1155-р, від 17.12.2019 №1247-р та зобов`язано Рівненську міську раду та Управління охорони здоров`я виконавчого комітету Рівненської міської ради розглянути питання щодо преміювання [PERSON] за період з 01.05.2019 по 31.12.2019 на підставі розпоряджень Рівненського міського голови від 27.05.2019 №517-р, від 21.06.2019 №631-р, від 24.07.2019 №730-р, від 28.08.2019 №823-р, від 25.09.2019 №944-р, від 28.10.2019 №1060-р, від 22.11.2019 №1155-р, від 17.12.2019 №1247-р., з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні. Стаття 16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди Відповідно до статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи згаданих органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України відповідно. Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Таким чином, ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як зазначені органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування. Необхідною підставою для притягнення органу місцевого самоврядування до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18). При цьому з урахуванням положень пункту 10 частини другої статті 16, статей 21, 1173 та 1174 ЦК України шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання зазначених рішень незаконними та їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними. З огляду на викладене, вирішуючи цей спір, суд виходить із необхідності встановлення наявності трьох умов, які є необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)»), суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (пункт Суд зазначає, що позовні вимоги не знайшли свого обґрунтування при розгляді справи, оскільки позивачка не довела неправомірної чи незаконної поведінки Рівненської міської ради та Управління охорони здоров`я виконавчого комітету Рівненської міської ради в особі начальника управління охорони здоровя Іськіва В. І., а звернення до Рівненського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про виплату належних позивачці грошових коштів до заробітної плати та проведення досудового розслідування відносно начальника управління охорони здоров`я виконавчого комітету Рівненської міської ради [PERSON] за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 175 КК України, ч. 1 ст. 364 КК України та ч. 1 ст. 365 КК України, саме по собі не може свідчити про неправомірність чи незаконність поведінки відповідачів. При цьому,\~рішення Рівненського\~окружного адміністративного\~суду від\~24\~червня 2020\~року у\~справі №460/3946/19\~на даний\~час не\~набрало законної\~сили та\~оскаржується в судовому порядку в Восьмому апеляційному адміністративному суді. Також суд зазначає, що позивачкою не доведено належними та допустими доказами, що саме через дії відповідачів вона перебувала на лікуванні. Зокрема, з долученої до справи медичної документації вбачається, що [PERSON] ще до проведення 27 березня 2019 року конкурсу на зайняття посад керівників закладів охорони здоров`я м. Рівне, перебувала на амбулаторному лікуванні з 01 серпня 2018 року по 06 серпня 2018 року та з 12 листопада 2018 року по 15 листопада 2018 року. За правилами статей 12, 81 ЦПК України року кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. З урахуванням положень пункту 10 частини другої статті 16, статей 21, 1173 та 1174 ЦК України відсутність ознаки неправомірності у поведінці відповідача 2 є підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування шкоди. Враховуючи те, що під час розгляду справи позивачем не було доведено наявності завданої їй шкоди, протиправності діяння її вірогідного заподіювача (не відбулося визнання незаконними дій відповідачів у цій справі), не встановлено наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача, тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Разом з тим, інші доводи позивача, викладені у позовній заяві не спростовують висновків суду про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed