Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

16 лютого 2016 року, у відповідності до накладної на відправку, ПАТ КБ «Приват Банк» через свого представника за довіреністю звернулися до суду з позовом, в якому просили стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 23.03.2012 року в сумі 16501 грн 53 коп, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 2000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у сумі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник зобов"язався сплачувати заборгованість по кредиту, проценти та винагороди. Проте, відповідач порушив свої зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість. В судове засідання представник позивача не зявився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши про підтримання позовних вимог. В наданих письмових поясненнях вказували, що відповідач, підписавши заяву приєднався до Умов та правил надання банківських послуг, з якими погодився та останньому було відкрито картковий рахунок № 4149 4377 1678 4523, ключем до якого є пластикова картка, відповідач протягом тривалого часу виконував свої зобов»язання за договором і банк правомірно підвищив відсоткову ставку. В подальшому надали додаткові пояснення, вказавши, що строк позовної давності у відповідності до п.1.1.7.31 Умов встановлений на 50 років, договір продовжує свою дію на невизначений термін. Відповідач в судове засідання не з'явився, в поданому клопотанні просив розгляд справи здійснювати за його відсутності на підставі поданих заперечень. В поданій заяві ( а.с.48) та в запереченнях ( а.с.47) просив застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В поданих запереченнях посилався на безпідставне в односторонньому порядку підвищення процентної ставки, на те, що не підписував Умови та правила. Подані через канцелярію суду 07.04.2016 доповнення до заперечень ( а.с.86) судом не можуть прийматись до уваги, оскільки не містять підпису відповідача. Дослідивши надані пояснення та заперечення, додані до них документи, обставини справи, судом встановлено наступне. 23 березня 2012 року [PERSON] та ПАТ КБ "ПриватБанк" підписали заяву-анкету б/н, згідно до якої відповідачу має бути видана платіжна картка КРЕДИТКА «Універсальна». Враховуючи надані письмові заперечення та пояснення, сторонами не заперечувалось відкриття та використання карткового рахунку 4149437716784523 і користування платіжною карткою за цим рахунком. У відповідності до наданого банком розрахунку за укладеним 23.03.2012 договором станом на 30.11.2015 року утворилася заборгованість в сумі 16501,53 грн, яка складається з : 1755,87 грн. заборгованість за кредитом, 10533,68 грн заборгованість по процентам за користуванням кредитом, 2950,00 заборгованість за пенею та комісією, а також 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 761,98 грн. штраф (процентна складова). Аналізуючи письмові пояснення представника банку та заперечення відповідача суд зважає на наступне. На запит суду позивачем надана виписка по картковому рахунку [PERSON] з зазначенням запису основна карта 4149****4523 , за яким проведено дві операції зі зняття готівки 25.03.2012 на загальну суму 200 грн. В подальшому жодної операції по цьому картковому рахунку з боку [PERSON] не проводилось, а банк в свою чергу самостійно здійснював списання коштів з даного рахунку відповідача враховуючи відсотки, штрафи до 29.02.2016 року. ( а.с.76-79) Якщо брати до уваги довідку про зміну умов кредитування та обслуговування карти клієнта [PERSON], вказаний лише картрахунок 4149437716784523. ( а.с.8) Суду, враховуючи наведене залишилось незрозумілим та не надано відповідних пояснень на запит суду банком щодо підстав підвищення кредитного ліміту за вказаним рахунком 17.07.2012, 28.01.2013 та 08.02.2013, оскільки клієнт фактично карткою не користувався. У відповідності до заяви анкети ( а.с.9) [PERSON] виявив бажання оформити одну платіжну картку. Як слідує з письмових пояснень представника банку [PERSON] було відкрито картковий рахунок № 4149 4377 1678 4523, ключем до якого є пластикова картка. Картковий рахунок рахунок фізичної особи, до якого випущена Карта та по якому відображаються фінансові операції за допомогою ключів. ( а.с.55) А отже з наведеного слідує, щоб відкрити інший рахунок має бути подана письмова заява [PERSON] про його бажання отримати ще одну пластикову карту. Як слідує з виписки, наданої банком, [PERSON] було відкрито інший рахунок 4149****8065 ( а.с.80-81), по якому здійснювались активні операції по зняттю та погашенню кредиту в період з 05 квітня 2012 року по 30 січня 2013 року. На запит суду щодо підстав відкриття вказаного рахунку банк так і не надав обґрунтованої відповіді, вказавши у супровідному листі від 15.04.2016 № 30.1.0.0/2-20160408/1754 про видачу двох карт № 4149437716784523 та №4149437718308065 зі строком дії до 31.11.2015. Враховуючи надану виписку по рахунку №4149437718308065 відповідач мав би отримати карту 05 квітня 2012 року, однак цю карту він мав би отримати по заяві, яку банк до суду так і не надав, фактично пред»являючи розрахунок боргу за двома рахунками, відкритими на ім»я відповідача в період з 23.03.2012 не надав доказів укладення іншого договору з відповідачем картковим рахунком №4149437718308065. Як слідує з анкети заяви [PERSON] підписав її 23.03.2012 та виявив намір на отримання платіжної картки КРЕДИТКА «Універсальна» ( а.с.9), отримавши цю картку, здійснив зняття коштів 25 березня 2012 року в сумі 200 грн по рахунку № 4149437716784523 ( а.с.76) в подальшому цією карткою не користувався та кошти в сумі 200 грн не повернув. Враховуючи те, що банк не надав підтверджуючих документів, що свідчать про волевиявлення відповідача на укладення іншого договору на користування рахунком з 05 квітня 2012 року №4149437718308065, а існує лише договір, укладений 23.03.2012 на отримання однієї платіжної карти, суд не може прийняти як належний та допустимий доказ наданий розрахунок боргу в період з 05 квітня 2012 року по 30.11.2015 року по рахунку №4149437718308065, а отже в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, а окремо визначити суму суд позбавлений можливості, оскільки банк наводить загальний розрахунок боргу за двома рахунками. Щодо підвищення банком в односторонньому порядку відсоткової ставки суд зважає на наступне. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із частиною першою статті 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи з положень ст.1056-1 ЦК України банк зобов»язаний узгоджувати з клієнтом та повідомляти останнього про збільшення відсоткової ставки. В поданій анкеті-заяві, яка підписана [PERSON] взагалі відсутній фіксований та максимальний розмір відсоткової ставки, що має бути обов»язково в письмовій формі узгоджений з клієнтом. Умови та правила, які надані позивачем не підписані [PERSON], а в анкеті-заяві не вказано, до яких саме Умов та Правил надання банківських послуг приєднується клієнт та з яким ознайомлений, оскільки в анкеті-заяві не вказано номер та дату наказу, яким ці Умови та Правила затверджені. Виходячи з підписаної анкети-заяви невід»ємною частиною договору є заява разом з Пам»яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами. Представником позивача протягом усього часу розгляду справи не надано пам»ятки клієнта, яка є складовою частиною договору про надання банківських послуг разом із заявою, та у якій сторонами договору погоджуються такі істотні умови договору ( у разі відсутності їх визначення у заяві), як: строки і порядок погашення за кредитом, в тому числі і розмір та порядок нарахування щомісячного платежу у разі встановлення мінімального обов»язкового платежу, вид та строки дії кредитної картки. Посилання банку на те, що строк дії кредитної картки закінчується 31.11.2015 не підтверджено належними та допустимими доказами, які на запит суду не надані. Як слідує з правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 01 жовтня 2014 року № 6-133цс14, яка згідно за ст.360-7 ЦПК України є обов»язковою для судів, за договором про комплексне банківське обслуговування, яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності ( ст.257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення кінцевого строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту ( ст.261 ЦК України) Таким чином, виходячи з вищенаведеного, якщо погашення кредиту передбачено щомісячними платежами, то строк позовної давності починається після несплати чергового платежу, а в договорі має бути додатково зазначено про повернення всієї суми кредиту. За платіжною картою КРЕДИТКА «Універсальна» особа отримує визначений ліміт та у разі користування коштами, що є на його рахунку має погашати їх щомісячними платежами, тобто, якщо особа зняла відповідну суму, то має її погасити не протягом дії договору або платіжної карти, а протягом місяця, при цьому цій особі встановлюється пільговий період і саме з дня не погашення чергового платежу у банку виникає право на стягнення суми, що була знята, відсотків та інших, передбачених договором платежів. Відповідач подав до суду заяву про застосування строку позовної давності. Згідно зі ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що в даному випадку позовна давність має обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, оскільки умови дії платіжної карти КРЕДИТКА «Універсальна» передбачають повернення кредиту щомісячними платежами. У відповідності до наданої виписки ( а.с.76) відповідач здійснив зняття коштів 25 березня 2012 року, які до 25 квітня 2012 року не погасив, а отже у ПАТ КБ „ПриватБанк" виникло право пред'являти вимоги до боржника про виконання порушеного зобов'язання щодо повернення кредиту, в тому числі процентів за користування кредитом, починаючи з 25 квітня 2012 року протягом наступних трьох років - по 25 квітня 2015 року. У відповідності до накладної на відправку ( а.с.42), ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду 16 лютого 2016 року, тобто поза межами строку позовної давності. Навіть, якщо приймати до уваги, що останній платіж [PERSON] по картковому рахунку № 4149****8065 вчинено 30 січня 2013 року, то ПАТ КБ «Приват Банк» також звернувся до суду поза межами строками позовної давності, який сплинув 30 січня 2016 року. Судом не приймаються до уваги надані позивачем умови, де передбачено збільшення строку позовної давності до 50 років, оскільки в останніх відсутня дата складання та підпис відповідача про ознайомлення з текстом цих умов, а також інформація, що ці умови стосуються саме кредиту наданого [PERSON]. Верховний суд України в правовій позиції у справі за № 6-1926цс15 від 04 листопада 2015 року, посилаючись на ст.259 ЦК України вказав, що домовленість сторін про збільшення строку позовної давності має бути викладена в письмовій формі, а Умови, що не мають підпису позичальника не можуть вважатись домовленістю сторін про збільшення строку позовної давності. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приват Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за укладеним договором б/н від 23 березня 2012 року в сумі 16\~501,53 грн. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed