Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

12.03.2018 року позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися з позовної заявою в Корабельний районний суд міста Миколаєва до [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю квартирою [ADDRESS] . Обгрунтовуючи позов тим, що позивачам [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить по 1/5 частини трикімнатної квартири [ADDRESS] . Відповідачу [PERSON] також належить 1/5 частина вказаної квартири. Проте позивачі не можуть скористатися своїм правом проживати у вказаному житлі, оскільки відповідач [PERSON] , який проживає в зазначеній квартирі разом із своєю дружиною відповідачем по справі [PERSON] , чинять перешкоди родині позивачів по вселенню до спірної квартири. Позивачі тривалий час намагалися вирішити дане питання мирним шляхом, проте домовленості між сторонами по справі не досягнуто. На підставі того, що зазначенні питання не можливо вирішити в позасудовому порядку, позивачі звернулися до суду. В судове засідання сторони не з"явились, були повідомлені про час та місце розгляду справи у порядку встановленому ст.ст. 128, 130 ЦПК України. Представник позивачів [PERSON] та [PERSON] - адвокат Бушинський Є.В., надав до суду заяву про слухання справи у відсутності його та позивачів, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив про задоволення позову. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , повідомленні своєчасно та належним чином в судове засідання не з"явилися. Направляли до суду заяви про перенесення розгляду справи у зв"язку із карантином. З отриманих судом зворотніх повідомлень вбачається, що відповідачами отримана ухвала відкриття та копія позовної заяви з додатками, проте позивачі не скористалися своїм правом на надання до суду відзиву на позовну заяву з запереченнями, щодо задоволення позову. На підставі того, що відповідачі не скористалися своїм правом надіслати не пізніше 15 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, відзив на позовну заяву і всі письмові та електроні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову, тому з урахуванням ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами в справі. Крім того, ухвалу суду про відкриття провадження у даній справі було відразу розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Корабельного районного суду м. Миколаєва, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення відповідачу. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з"явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, взявши до уваги заяви сторін по справі знаходить позов таким, що підлягає задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 27.12.2006 року та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 19.02.2007 року за реєстровим № 17876425 позивачу [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить трикімнатна квартира [ADDRESS] . Іншими співвласниками на сьогоднішній день є: [PERSON] , [INFO] (1/5 частка) та донька позивача [PERSON] - [PERSON] , [INFO] (1/5 частка). В даній квартирі зареєстровані позивач [PERSON] відповідач - [PERSON] , та донька позивача [PERSON] - [PERSON] , співпозивач по справі. У червні 2018 року [PERSON] , в порушення ст.ст. 355, 356, 358, 361, 369 ЦК України, без погодження з позивачами, іншими співвласниками квартири, на власний розсуд, після смерті матері, вселився разом зі своєю дружиною [PERSON] , 1972 р.н., в дану квартиру. На проживання дружини відповідача [PERSON] в спірній квартирі позивачі згоди не давали. Постійне проживання [PERSON] в квартирі [ADDRESS] порушує права позивачів як співвласників, яке полягає в не можливості користування та розпорядження власним майном, адже свого житла позивачі не мають. Позивачі неодноразово зверталися до відповідачів з питання вселення в квартиру [ADDRESS] , але [PERSON] та його дружина всіляко перешкоджають їм у здійсненні зазначених дій. З цього приводу позивачі зверталися до Корабельного ВП із відповідними заявами, але працівники поліції, посилаючись на цивільно - правові відносини, порекомендували позивачам звертатися до суду для захисту порушеного права. Факт постійного проживання у даній квартирі відповідачів підтверджується актом про проживання від 17.04.2019 року, засвідченим головою правління ОСББ «Злагода 314/2» Євдокимовим Ю.В. Оскільки має місце випадок протиправного створення перешкод з боку відповідачів у здійсненні позивачами повноважень щодо користування спірним майном, врегулювання спору між співвласниками спірної квартири не можливе, у зв`язку з тривалими неприязними стосунками, які виникли внаслідок сімейних розбіжностей між сторонами по справі, тому позивачі звернулися із позовом до суду для здійснення примусових заходів спрямованих на вселення до квартири та зобов`язанням відповідачів не чинити перешкоди у користуванні квартирою. У відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Змістом права спільної часткової власності є повноваження щодо володіння, користування та розпорядження спільним майном. Згідно з вимогами частини 1 та 2 статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою та вони можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною власністю. При цьому зазначена стаття встановлює межі реалізації вказаних повноважень - це воля інших співвласників, у зв`язку з чим здійснення власних повноважень кожен з співвласників повинен узгоджувати з іншими співвласниками і при цьому утримуватися від дій, що можуть перешкодити реалізації іншими співвласниками своїх повноважень. Оскільки визначення порядку володіння та користування спільним майном є правом співвласників, а не їх обов`язком, за наявності розбіжностей між співвласниками щодо здійснення повноважень по володінню та розпорядженню спільним майном спір може бути вирішений у судовому порядку. Кожному з співвласників належить частка майна у праві спільної часткової власності, у зв`язку з цим кожен з них має право самостійно розпоряджатися своєю часткою в силу ст. 361 ЦК України. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно п. 1 першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка гарантує кожній особі окрім інших прав право на повагу до її житла. У національному законодавстві та судовій практиці право на житло гарантоване людині ст. 47, 48 Конституції України. Так, ч. З ст. 47 Основного Закону, проголошує, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону та за рішенням суду. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: partial