Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

[INFO] помер [PERSON]. Після його смерті залишилась спадщина, яка складається з земельної ділянки згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Заявник є спадкоємцем за законом до майна померлого, у визначеному законом порядку прийняв спадкове майно, але оформити на нього право власності позбавлений можливості у зв'язку з тим, що наявні розбіжності в написанні прізвища померлого [PERSON] в різних документах: в свідоцтві про його народження та в свідоцтві про його смерть прізвище записано як "[PERSON]", а в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] прізвище помилково записано як "[PERSON]". У зв'язку з чим він звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що [PERSON] належав Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий 04.03.2003 року на ім'я [PERSON]. Заявник в судове засідання не з'явився, однак надав до суду письмову заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за його відсутності. Зацікавлена особа [PERSON] надала до суду письмову заяву, в якій не заперечувала проти задоволення заявлених вимог та просила провести розгляд справи за її відсутності. Згідно ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Згідно частини 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до копії свідоцтва про смерть (а.с.12), [INFO] у віці 69 років помер [PERSON]. Відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] (а.с.11) [PERSON] належить земельна ділянка розміром 1,8290 га призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Лісниченської сільської ради Бершадського району Вінницької області. З довідки Лісниченської сільської ради №747 від 26.08.2016 року (а.с.8) , свідоцтва народження серія [NUMBER] (а.с. 6) вбачається, що після смерті [PERSON] спадкоємцями до його майна є [PERSON] та [PERSON], яка відмовилася від прийняття спадщини шляхом подачі відповідної заяви (а.с.10). Відповідно до Постанови Пленуму № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» - при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.256 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Із п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України видно, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, якщо відповідні виправлення не має можливості внести до документу організація, яка видала документ. Виходячи із наведеного, суд вважає, що обставини, викладені в заяві знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і тому у суду є підстави для задоволення заяви.

Outcome: approved