Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

21 січня 2014 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до ПАТ „Шахта імені О.Ф. Засядька" про відшкодування моральної шкоди. В позові зазначив, що понад двадцять років працював на підприємствах вугільної промисловості з повним робочим днем під землею. 23 червня 2010 року під час виконання ним трудових обов'язків з ним стався нещасний випадок. По даному факту у період з 23 червня 2010 року по 13 липня 2010 року проведено розслідування нещасного випадку, 13 липня 2010 року складені акти № 93 по формі Н-1 та Н-5. Наказом № 1847 від 01 жовтня 2010 року позивач звільнений за п. 2 ст. 40 КЗпП України за станом здоров'я. Висновком МСЕК від 06 жовтня 2013 року позивача визнано інвалідом 3 групи та встановлено 50% втрати працездатності. В позові також зазначено, що позивач відчуває фізичний біль, страх, не може сконцентрувати увагу та змушений додавати додаткових зусиль для організації свого життя та інше. З зазначених підстав, звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача на відшкодування моральної шкоди у зв'язку з нещасним випадком на виробництві та втраті професійної працездатності при виконанні трудових обов'язків в сумі 50 000 грн. Рішенням Київського районного суду м. Донецька від 10 лютого 2014 року позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з ПАТ „Шахта імені О.Ф. Засядька" на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 15 000 грн.; стягнуто з ПАТ „Шахта імені О.Ф. Засядька" на користь держави судовий збір у сумі 229,40 грн. Зазначене рішення оскаржив відповідач, в апеляційній скарзі просив рішення суду першої інстанції змінити в частині стягнення судового збору. Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, зазначає, що суд першої інстанції невірно застосував положення ст. 88 ЦПК України та Закону України „Про судовий збір", стягнувши з відповідача у дохід держави судовий збір у розмірі 229,40 грн., чим порушив норми процесуального права, оскільки позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення 50 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, однак на його користь стягнуто 15 000 грн., тобто частково задоволено позовні вимоги. Отже, вважає, що з апелянта слід стягнути судовий збір у дохід держави пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, що складає 73,08 (243,60х15 000):50 000) грн. Представник апелянта в судовому засіданні апеляційного суду доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, рішення суду змінити в частині стягнення судового збору. Позивач в судове засіданні апеляційного суду не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином - листом з повідомленням та телефонограмою від 13 березня 2014 року, яка зареєстрована у журналі телефонограм № 4 за № 45, до суду надіслав заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутністю, в якої просив рішення суду залишити без змін, тому на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК справу розглянуто за відсутністю позивача. Заслухавши суддю-доповідача, доводи представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу в межах доводів апеляційної скарги - щодо зміни рішення в частині розміру стягненого судового збору, тому в інший частині рішення суду не переглядається. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставою для зміни рішення суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Вирішуючи питання про стягнення судового збору, суд першої інстанції посилався на ст. 88 ЦПК України та зазначив про необхідність стягнення з відповідача на користь держави судового збору у розмірі 229 грн. 40 коп. Проте такий висновок суду постановлений з неправильним застосування норм матеріального права, що відповідно до п. 4 ч.1ст.309 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду першої інстанції в частині стягнення судового збору. У відповідності п. 2 ч. 1 до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи. Відповідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За вимогами п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позову немайнового характеру встановлюється фіксована ставка судового збору у розмірі 0,2 мінімальної заробітної плати. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2013 рік» розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2013 року встановлений у місячному розмірі - 1147 гривен. За ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2014 року встановлений у місячному розмірі - 1218 гривен. Як вбачається з матеріалів справи: позовні вимоги заявлені 21 січня 2014 року, від сплати судових витрат при поданні позову позивач звільнений на підставі п. 2 ч. 1 до ст. 5 Закону України «Про судовий збір». При вирішенні питання про стягнення судового збору при постановленні рішення суд першої інстанції помилково користувався ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2013 рік» та стягнув судовий збір у розмірі 229 (1147х0,2)грн. 40 коп. Таким чином, враховуючи вимоги ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік», Закону України «Про судовий збір» та той факт що позов поданий 21 січня 2014 року з відповідача в дохід держави підлягає стягненню мінімальний розмір судового збору, що підлягав сплаті при подачі позову у розмірі 243 (1218х0,2)грн. 60 коп. Доводи апеляційної скарги про помилкове стягнення судового збору у розмірі 229 грн. 40 коп. та необхідність застосування пропорційності у відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України і стягнення збору у розмірі 73 грн. 60 коп., апеляційний суд приймає критично, оскільки ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позову немайнового характеру ставка судового збору встановлюється у фіксованому розмірі (не в відсотковому співвідношенні до ціни позову), тому пропорційність від задоволеної частини вимог при вирахуванні розміру судового збору не застосовується. На зазначені вимоги, суд першої інстанції уваги не звернув та стягнув на користь держави судовий збір з порушенням вимог ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» та Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік». Тому рішення суду в частині розміру стягнення судового збору підлягає зміні зі стягненням з відповідача в дохід держави судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. замість визначеної судом першої інстанції у розмірі 229 грн. 40 коп.

Outcome: partial