Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в якій просив суд постановити рішення, яким встановити факт належності йому Акту № 62 за формою Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом (по заяві потерпілого [PERSON]), затвердженого 15.05.1993 року. В обґрунтування своєї заяви заявник посилається на те, що відповідно до даних його паспорту, його прізвище, ім'я та по батькові - [PERSON]. Але в Акті за формою Н-1 № 62 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, затвердженого 15 травня 1993 року, що стався з ним, була зроблена помилка в його прізвищі, а саме: замість вірного прізвища "[PERSON]" зазначено - "[PERSON]". Зроблена помилка в його прізвищі позбавляє його права на отримання страхових виплат, у зв'язку з ушкодженням здоров'я під час виконання трудових обов'язків. В судовому засіданні заявник свою заяву підтримав у повному обсязі та просив суд її задовольнити, в своїх поясненнях спирався на доводи, викладені в заяві. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні при винесенні рішення покладалася на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню. В судовому засіданні доведено, що в Акті за формою Н-1 № 62 затвердженого 15.05.1993 року про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, який стався з [PERSON], була допущена помилка щодо прізвища заявника. Так в зазначеному акті помилково вказано прізвище заявника - [PERSON]. Однак, як вбачається з копії паспорту, прізвище заявника - [PERSON]. Так, за правовими позиціями Верховного Суду України, щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім'я, по батькові, місце чи час народження, місце проживання не відповідають записам у паспорті чи свідоцтві про народження або в інших документах, які хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. У зв'язку з вищевказаним, у заявника виникла потреба звернутися до суду з заявою про встановлення факту належності йому Акту № 62 за формою Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом (по заяві потерпілого [PERSON]), затвердженого 15.05.1993 року.. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Враховуючи зазначені вище обставини та положення закону, оскільки помилка в написанні прізвища заявника в Акті № 62 за формою Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, затвердженого 15 травня 1993 року, перешкоджає заявнику реалізувати своє право на отримання страхових виплат, у зв'язку з ушкодженням здоров'я під час виконання трудових обов'язків, суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документа є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved