Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

15.01.2016р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON], в якій останній просив суд визнати факт проживання позивача та відповідачки однією сімєю без реєстрації шлюбу в період з 05.07.2011р. по 27.04.2012р.; визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя; в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнати за позивачем право власності на ? частину квартири [ADDRESS]; визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя; в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнати за позивачем право власності на ? частину квартири [ADDRESS]; визнати транспортний засіб TOYOTA RAV4, рік випуску 2005, № кузова JTEHH20V706101824 спільною сумісною власністю; в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнати за ним право власності на 1/2 частину транспортного засобу TOYOTA RAV4, рік випуску 2005, № кузова JTEHH20V706101824; стягнути з відповідачки компенсацію вартості ? частин транспортного засобу TOYOTA RAV4, рік випуску 2005, № кузова JTEHH20V706101824 в сумі 104981,07 грн.; визнати пральну машину Samsung WF 1802 XEC/YLP, вартістю 7\~559грн.; духову шафу BEKO OIE 22101 X, вартістю 2\~579грн.; посудомийну машину INDESIT DIFP 48, вартістю 4\~799грн.; кондиціонер LG A 12 LH1 (A 12 LH 1+A 12 LHU), вартістю 7\~599грн.; поверхню SAMSUNG GN 641 FFXD / BWT, вартістю 1\~929грн.; витяжку VENTOLUX GARDA 60 INOX (1000), вартістю 1\~269грн.; дві шлюбні обручки вироблені із золота вартістю 8\~128грн. спільним майном подружжя; в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя виділити позивачу шлюбну обручку вироблену із золота вартістю 4 932грн.; диван та крісло «Кардинал» шкіряні - Vacca Terra fasc та накладки № 3, загальною вартістю 19\~476грн.; в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя виділити у власність [PERSON] пральну машину Samsung WF 1802 XEC/YLP, вартістю 7\~559грн.; духову шафу BEKO OIE 22101 X, вартістю 2\~579грн.; посудомийну машину INDESIT DIFP 48, вартістю 4\~799грн.; кондиціонер LG A 12 LH1 (A 12 LH 1+A 12 LHU), вартістю 7\~599грн.; поверхню SAMSUNG GN 641 FFXD / BWT, вартістю 1\~929грн.; витяжку VENTOLUX GARDA 60 INOX (1000), вартістю 1\~269грн., пилосос SAMSUNG, вартістю 1\~856грн.79коп.; мікрохвильову піч гриль (СВЧ), вартістю 1\~531грн.71коп., шлюбну обручку вироблену із золота вартістю 4 630грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON], посилався на те, що із 05.07.2011р. між ним та відповідачкою склалися\~усталені відносини, що притаманні подружжю. Вони почали фактично проживати однією сім'єю без реєстрації шлюбу за адресою: Дніпропетровська обл., смт. Ювілейне, вул. 8 Марта, буд. № 9 «б»[ADDRESS]. Позивач та відповідачка вели спільне господарство, мали спільний бюджет та були повязані спільним побутом в квартирі, що належала позивачу. 20.07.2011р. позивач та відповідачка разом, як сімя, відлетіли на відпочинок до Туреччини, після повернення 01.08.2011р., позивач та відповідачка разом виїхали до Автономної Республіки Крим, де позивач запозичив у свого товариша грошові кошти для купівлі квартири [ADDRESS], яка була придбана 23.08.2011р. згідно із договором купівлі-продажу квартири від 23.08.2011р. посвідченим приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 812, вартість квартири склала 65\~120грн. в якій мав намір проживати разом із відповідачкою і в жовтні 2011р. розпочав у вказаній квартирі ремонтні роботи, 21.01.2012р. придбали транспортний засіб TOYOTA RAV4, рік випуску 2005, № кузова JTEHH20V706101824. Факт спільного проживання сторін в цей період можуть підтвердити свідки, відповідачка завагітніла десь у грудні, дитину народила 24.09.2012р.. У звязку з чим, позивач вважає, що на все придбане в цей період майно розповсюджується режим спільної сумісної власності подружжя та воно підлягає поділу. Шлюб зареєстровано 28.04.2012р. на підставі свідоцтва про шлюб серія 1-КИ №226315, виданим 28.04.2012р. Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. В період шлюбу за спільні кошти придбано пральну машину Samsung WF 1802 XEC/YLP, вартістю 7\~559грн.; духову шафу BEKO OIE 22101 X, вартістю 2\~579грн.; посудомийну машину INDESIT DIFP 48, вартістю 4\~799 грн.; кондиціонер LG A 12 LH1 (A 12 LH 1+A 12 LHU), вартістю 7\~599грн.; поверхню SAMSUNG GN 641 FFXD / BWT, вартістю 1\~929грн.; витяжку VENTOLUX GARDA 60 INOX (1000), вартістю 1\~269грн., пилосос SAMSUNG, вартістю 1\~856,79 грн.; мікрохвильову піч гриль (СВЧ), вартістю 1\~531, 71 грн; диван та крісло «Кардинал» шкіряні - Vacca Terra fasc та накладки № 3, загальною вартістю 19\~476грн.; майнові права на квартиру [ADDRESS]. 13.07.2016р. [PERSON] подала до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зустрічну позовну заяву (а.с. № 170-173 т. № 1), в якій просила в порядку визнання майна особистою приватною власністю подружжя визнати за нею право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS] вартістю 65 120 грн.; транспортний засіб TOYOTA RAV4, рік випуску 2005, № кузова JTEHH20V706101824; пральну машину Samsung WF - 1802 XEC/YLP, вартістю - 7 559грн.; духову шафу ВЕКО OIE 22101 X вартістю - 2 579грн.; посудомийну машину INDESIT DIFP 48 вартістю - 4 799грн.; кондиціонер LG А 12 LH1 вартістю - 7 599грн.; поверхню SAMSUNG GN 641 FFXD/BWT вартістю - 1 929грн.; витяжку VENTOLUX GARDA 60 INOX (1000), вартістю - 1 269грн., пилосос SAMSUNG, вартістю - 1 856грн.79коп.; мікрохвильову піч - гриль (СВЧ), вартістю - 1 531 грн.71коп., а всього на загальну суму - 29\~122 грн.50коп. Ухвалою суду від 13.07.2016р. (винесена без виходу до нарадчої кімнати) було ухвалено про прийняття до сумісного розгляду з первісним позовом й зустрічної позовної заяви (а.с. № 186 т. № 1). В обґрунтування вимог за зустрічним позовом [PERSON] посилалась на те, що дійсно з 28.04.2012р. вона перебувала у шлюбі з [PERSON], зареєстрованим Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис 145. [PERSON] цього шлюбу у сторін є дитина [PERSON], 24.09.2012р. народження. Відповідачка та позивач за зустрічним позовом почали проживати однією сімєю в квартирі [ADDRESS] тільки після укладання шлюбу. Проживати в [INFO] «б»[ADDRESS]. позивачка фізично не могла, оскільки згідно довідок наданих матеріалів справи в цей час безперервно навчалась на денній формі навчання в Дніпродзержинському Державному Технічному Університеті та з 25.08.2010р. по 27.06.2014р., та в Дніпродзержинському міському спортивно-технічному клубу ТСОУ на курсах підготовки водіїв категорії «В» в групі №17 11.11.2011р. по 18.01.2012р. по понеділках, середах, пятницях з 17-00 до 20-00 год. Майно придбане до шлюбу та те, що придбавалось в квартиру [ADDRESS] було придбано виключно за грошові кошти її матері [PERSON], які вона отримує від своєї підприємницької діяльності, а також за її особисті збереження та спадкові кошти від розподілу спадку за її померлим батьком. Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON], а також його представники [PERSON] та [PERSON] (діяли за довіреностями від 07.12.2015р. а.с. № 44 т. № 1) в ході судового розгляду справи позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. В судовому засіданні, що відбулося 24.11.2016р. позивач [PERSON] (а.с. № 234-235 т. № 1), дав особисті пояснення та повідомив про обставини спільного проживання з [PERSON] до реєстрації шлюбу, спільний відпочинок в Туреччині в липні 2011р., спільний відпочинок в Тайланді в січні 2012р., про проживання разом в [INFO] і одночасно проживання [PERSON] у м. Камянському Дніпропетровської області за адресою її реєстрації [ADDRESS] з матірю, про укладання шлюбу в м. Камянському, про реєстрацію новонародженої дитини в м. Камянському, про навчання відповідачки в м. Камянському. Повідомив, що запозичив грошові кошти та придбав на імя Мацькової ([PERSON]В.) житлову квартиру [ADDRESS], робив ремонт, придбавав побутову техніку на кредитну картку [PERSON] матері дружини. Придбав майнові права на квартиру [ADDRESS] за кошти від продажу власної квартири в [ADDRESS]. Надав письмові докази: копію договору купівлі-продажу квартири в смт. Ювілейне Дніпропетровської області по вул. Марта б. 9б, кв. 42 № 15/10/07 КП від 20.10.2007р. посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 6072, копію витягу з державного реєстру правочинів № 4840354 від 25.10.2007р.; копію договору купівлі-продажу квартири від 23.08.2011р. посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 812; копію замовлення покупця № П58-006968 від 22.11.2011р.; копію договору № 21/01/6 купівлі-продажу транспортного засобу від 21.01.2012р.; копію фіскального чеку від 19.04.2012р.; копію свідоцтва про шлюб серія 1-КИ №226315, виданого 28.04.2012р. Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області; копію свідоцтва про народження дитини серія І-КИ № 412633 від 17.10.2012р.; копію фіскального чеку № 369624804639 від 30.09.2012р.; копію договору купівлі-продажу № 2111 укладеного між [PERSON] та ПП [PERSON] від 21.11.2012р.; копію договору купівлі-продажу від 08.11.2013р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 853; копію договору купівлі-продажу майнових прав № 41 від 04.04.2014р.; копію акту № 41 прийому-передачі майнових прав за договором купівлі-продажу майнових прав № 41 від 26.05.2014р.; копію свідоцтво про право власності на нерухоме майно № 23719427 від 02.07.2014р.; копію довідки виданої ТСЦ № [NUMBER] в Дніпропетровській області МВС України № 27/4-1242-189 від 18.12.2015р. В судовому засіданні, що відбулось 07.02.2017р. були допитані заявлені стороною позивача свідки [PERSON] та [PERSON] (а.с. № 247-249 т. № 1), які повідомили про обставини щодо придбання квартири [ADDRESS] та про обставини спільного проживання позивача та відповідачки. [PERSON] допиту інших 5 свідків сторони позивача представник позивача відмовився. (а.с. № 128, 247 т. № 1). Представники позивача за первісним позовом [PERSON] (відповідача за зустрічним) - [PERSON] та [PERSON] (діяли за довіреністю від 07.12.2015р. а.с. № 44 т. № 1) в судових засіданнях по справі позовні вимоги за первісним позовом підтримали та просили суд їх задовольнити з підстав, викладених в позові та згідно доказів, наявних в матеріалах справи. Проти задоволення зустрічної позовної заяви заперечували. 27.10.2017р. до суду [PERSON] надав письмове клопотання про закінчення розгляду справи 31.10.2017р. без його участі та участі його представника (а.с. № 40 т. № 2). Суд також зазначає, що і раніше представник позивача [PERSON] - [PERSON] надсилала суду на е/пошту суду та звичайною поштою заяву від 04.04.2017р. про розгляд справи за відсутності позивача (а.с. № 11-12, 17 т. № 2). Відповідачка за первісним позовом [PERSON] (позивачка за зустрічним) позовні вимоги визнала частково, а саме в частині придбання в спільну сумісну власність подружжя майнових прав на [ADDRESS], та в подальшому вже зареєстрованого права власності на неї, проти задоволення позовної вимоги первісного позову про поділ цього майна в частині ? та ? не заперечувала. В іншій частині позовних вимог заперечувала, посилаючись на відсутність факту проживання однією сімєю та ведення спільного господарства на момент придбання квартири [ADDRESS]; транспортного засобу TOYOTA RAV4, рік випуску 2005, № кузова JTEHH20V706101824. Щодо придбання побутової техніки в період шлюбу та виконання ремонтних робіт заперечувала посилаючись на письмові докази придбання зазначених приладів за кредитні кошти надані ПАТ «Дельта банк» її матері [PERSON] Зустрічну позовну заяву підтримала, просила задовольнити. В судовому засіданні, що відбулось 25.05.2017р. були допитані заявлені стороною відповідачки свідки [PERSON] та [PERSON] (а.с. № 19-27 т. № 2), що повідомили про обставини знайомства позивача та відповідачки, обставини щодо спільного проживання без укладання шлюбу, фактичного проживання відповідачки в період з 05.07.2011р. по 27.04.2012р. До суду для обґрунтування зустрічного позоу надала письмові докази: копію свідоцтва про шлюб серія 1-КИ №226315, виданого 28.04.2012р. Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області; копію свідоцтва про народження дитини серія І-КИ № 412633 від 17.10.2012р.; копію довідки Дніпродзержинського Державного Технічного Університету №04/2-11 від 09.02.2016р. про навчання в ДДТУ в період з 25.08.2010р. по 29.07.2014р. на денній формі навчання; копію довідки №07 від 11.02.2016р. про навчання на курсах підготовки водіїв категорії «В» в групі №17 з 11.11.2011р. по 18.01.2012р. по понеділках, середах, пятницях з 17-00 до 20-00 год. в Дніпродзержинському міському спортивно-технічному клубу ТСОУ; копію довідки №16 від 28.01.2016р. про зарахування [PERSON] до ДНЗ-ЦРД№10 в групу раннього віку з вересня 2015р.; копію [PERSON] про державну реєстрацію прав №31272162 від 12.09.2011р. на житлову квартиру по пр. Металургів б. 44, кв. 29; копію договору купівлі-продажу від 23.08.2011р., посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 812; копію витягу з Державного реєстру правочинів № 10291955; копію технічного паспорту на вказану вище квартиру; копії документів що посвідчують реєстрацію СПД ФОП [PERSON] з 2008р. з деклараціями про прибуток з 2008р. по 2014р.; копію нотаріально посвідченого договору про розподіл спадкового майна від 29.09.2007р., реєстровий №4-3020; копія довідки ПАТ «Дельта Банк» №05-3245848 від 01.03.2016р. про укладання кредитного договору [PERSON] від 19.06.2012р.; копію довідки ПАТ «ДельтаБанк» №05-3354280 від 01.03.2017р. про повне виконання кредитних умов по договору від 19.06.2012р. та додаток виписка руху коштів по особовому рахунку на 6-ти аркушах; копії квитанцій про замовлення та придбання будівельних матеріалів на адресу [ADDRESS]. Представники відповідачки за первісним позовом (позивачки за зустрічним) [PERSON] [PERSON] (діє за договором про надання правової допомоги від 17.02.2016р. а.с. № 102 т. № 1) та [PERSON] (діє за договором про надання правової допомоги від 28.02.2017р. а.с. №2 т.№ 2) підтримали позицію [PERSON], первісний позов визнали частково, а саме в частині придбання в спільну сумісну власність подружжя майнових прав на кв. № 41 в буд. № 2к, по вул. Сімферопольській в м. Дніпро, проти задоволення позовної вимоги первісного позову про поділ цього майна в частині ? та ? не заперечували. В іншій частині позовних вимог заперечували, посилаючись на відсутність належних та допустимих доказів факту проживання однією сімєю та ведення спільного господарства без укладання шлюбу в період з 05.07.2011р. по 27.04.2012р. Позовні вимоги за зустрічним позовом підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві та згідно доказів, наявних в матеріалах справи. Представник [PERSON] адвокат [PERSON] 31.10.2017р. до суду надала письмову заяву про закінчення розгляду справи по суті 31.10.2017р. та винесення рішення без участі відповідачки (позивачки по зустрічному позову) та її представника по наявним в матеріалах справи доказам. В цій заяві адвокат [PERSON] також відмовилась від допиту в якості свідка приватного нотаріуса ДМНО [PERSON],як К.А. (а.с. № 41-42 т. № 2). Суд завершив 31.10.2017р. розгляд справи за відсутності сторін (їх представників) на підставі їх письмових заяв та на підставі ст. 169 ЦПК України. Згідно положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вислухавши пояснення сторін (представників сторін), допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази\~у\~ сукупності з нормами чинного законодавства України, дійшов висновку про те, що основні позовні вимоги слід задовольнити частково, а зустрічні повністю з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 58 ЦПК України закріплено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Так, предметом розгляду даної цивільної справи є визнання факту проживання однією сімєю без укладання шлюбу та певного майна придбаного за цей період спільною сумісною власністю подружжя та розподіл цього майна між сторонами. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. З 28.04.2012р. [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON], який зареєстровано Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 145 (а.с. № 22 т.№ 1). [PERSON] цього шлюбу подружжя має дитину: [PERSON], 24.09.2012р.н., що підтверджується доказами (а.с. № 23 т.№ 1). До реєстрації шлюбу, а саме до 28.04.2012р. [PERSON] та [PERSON] проживали окремо, що підтверджується письмовими доказами - довідками з навчальних закладів, де навчалась [PERSON]В.(а.с. №149,150 т. №1) та показами свідків [PERSON] та [PERSON] (а.с.№ 19-27 т.№ 2). До укладання шлюбу [PERSON] за кошти належні її матері [PERSON] придбала житлову квартиру по пр. Металургів, б. 44, кв. 29 в м. Камянському Дніпропетровської області згідно договору купівлі-продажу від 23.08.2011р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON], реєстр №812, та зареєструвала право власності згідно [PERSON] про державну реєстрацію прав №31272162 від 12.09.2011р., номер запису 21348 в книзі 124 (а.с.№18т.№1). Також судом встановлено, що до укладання шлюбу [PERSON] за кошти її матері [PERSON] 21.01.2012р. придбала транспортний засіб TOYOTA RAV4, рік випуску 2005, № кузова JTEHH20V706101824 (а.с. № 20 т. № 1). Після укладання шлюбу 28.04.2012р. подружжя [PERSON] та [PERSON] стали проживати однією сімєю в квартирі належній дружині [ADDRESS], робили ремонт, побутову техніку, що знаходиться у вказаній квартирі придбавали за кредитні кошти, що належали [PERSON] Позивач не був зареєстрований в цьому помешканні, з його слів навідував вагітну дружину по декілька днів у тижні, весь інший час за нею піклувалась її мати, що проживала поруч. За період шлюбу подружжя придбало у спільну сумісну власність, що не заперечується сторонами, житлову квартиру у новобудові [ADDRESS] загальною площею 80,2 кв.м., в тому числі житловою 36,7 кв. м. на імя дружини [PERSON] (а.с.№27-28, 29,30, 195-211 т. №1). Обставини, визнані сторонами по справі в силу ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню. За період шлюбу подружжя придбало меблевий гарнітур (крісло та диван) згідно договору №2111 від 21.10.2012р. за ціною 19 476грн., згідно якого вбачається про оплату в сумі 10 000 грн. 21.11.2012р. та відсутні інші відмітки, які б свідчили про наявність інших оплат. На підтвердження фактів, викладених в первісному позові [PERSON] та зустрічного позову [PERSON], за клопотанням останніх в судовому засіданні були допитані свідки - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які підтвердили факт окремого проживання [PERSON] та [PERSON] до реєстрації шлюбу 28.04.2012р., підтвердили факт придбання спірного майна до шлюбу у особисту приватну власність [PERSON] за кошти її матері [PERSON] Не знайшли свого підтвердження, а отже критично оцінюються судом твердження позивача про наявність факту спільного проживання їх сімєю за адресою Дніпропетровська область, смт. Ювілейне, вул. 8 Марта, б. 9б, кв. 42 в період з 05.07.2011р. по 27.04.2012р., оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження останнього, натомість відповідачкою надано довідки з навчальним графіком, що унеможливлює одночасне знаходження в двох місцях. Крім того, за показами свідків [PERSON] до укладання шлюбу постійно мешкала за місцем своєї реєстрації за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам,янське, [ADDRESS], а згідно даних паспорту громадянина України серія АО035327 [PERSON] була знята з реєстрації за вказаною вище адресою 21.04.2015р. та зареєстрована у належному їй майні [ADDRESS]. Свідок [PERSON] (продавець квартири [ADDRESS]) повідомила суду, що разом зі своїм братом [PERSON] продавала належну їм квартиру через ріелторів та оголошення у газеті, нотаріус був вибраний за домовленістю з покупцями, на посвідченні договору були присутні мати відповідачки [PERSON] та [PERSON], за чиї кошти придбавалась квартира точно сказати не може, розрахунок був повний у нотаріуса. Чи проживали однією сімєю позивач та відповідачка сказати не може, оскільки не знайома ані з ними ані з їх родичами. Свідок [PERSON] (сусід поверхом вище по пр. Металургів б. 44[ADDRESS]) повідомив суду, що дійсно познайомився з позивачем та відповідачкою на весні 2012р., коли точно не памятає, оскільки в квартирі [ADDRESS] проводився ремонт, який закінчили десь приблизно на початку осені та подружжя вїхало у вказану квартиру вже з маленькою дитиною. Хто придбавав спірну квартиру та за які кошти повідомити не зміг, хто робив ремонт та за які кошти йому не відомо. Чи проживали однією сімєю позивач та відповідачка до 28.04.2012р. не знає. Саме з цих підстав, що навіть свідки зі сторони позивача, не підтвердили в суді факту проживання сторін однією сім,єю, як чоловіка та жінки, до реєстрації шлюбу, суд не приймає до уваги акти за 26.02.2016р. та 14.03.2016р. про спільне проживання позивача з відповідачкою (а.с. № 133, 134 т. № 1). Сам по собі факт спільного відпочинку за кордоном осіб, що закохані одне в одного та зустрічаються, мають намір одружитися, ще не підтверджує факт їх проживання сторін однією сім,єю, як чоловіка та жінки, до реєстрації шлюбу. Тому, суд в основу задоволення частини позовних вимог позивача, не може покласти документ, що підтверджує спільний відпочинок сторін за кордоном ще до їх шлюбу 28.04.2012р. (а.с. № 224 т. № 1), а інших належних та допустимих доказів спільного проживання сторін однією сім,єю, як чоловіка та жінки, до реєстрації шлюбу, [PERSON] суду не довів. Свідок [PERSON] (подруга та близька людина до сімї відповідачки [PERSON]В.), надала суду свідчення з приводу того, що вона знає [PERSON] з народження, часто спілкується з її матірю та самою [PERSON], часто навідуються одна до одної у гості. Щодо обставин, чи проживала [PERSON] однією сімєю з позивачем [PERSON], свідок вказала, що їй достовірно відомо про проживання [PERSON] точно до укладання шлюбу саме зі своєю матірю по вул. Харківській б. 1[ADDRESS]. Вона була особисто присутня на весіллі, [PERSON] вже була вагітна, однак з [PERSON] вони ще не проживали, оскільки [PERSON] навчалася в Університеті у м. Камянському Дніпропетровської області на денній формі, заняття не пропускала, вагітність перебігала не дуже гладко і їй приходилось часто звертатись за медичною допомогою до лікаря, і навіть в першому триместрі вона знаходилась в лікарні на стаціонарному лікуванні (на зберіганні). Про наявність у [PERSON] чи її матері [PERSON] фінансових можливостей придбати спірну квартиру в м. Камянському Дніпропетровської області та авто свідок повідомила, що [PERSON] (мати [PERSON]) після смерті свого батька отримала спадок та спільно зі своїм братом домовилась про суму отриманих коштів, і коли [PERSON] досягла повноліття у березні 2011р., то було прийнято рішення придбати їй окрему квартиру та авто, тому спочатку [PERSON] вступила на курси водіїв і по їх закінченню мати надала грошові кошти на придбання авто. Свідок [PERSON] (мати відповідачки) заперечувала факт проживання своєї доньки однією сімєю без укладання шлюбу в смт. Ювілейному, вул. 8 Марта, б. 9б, кв. 42 разом з позивачем [PERSON] Пояснила суду, що донька в неї вихована та порядна дитина, вона дуже молода за віком, студентка на денній формі навчання в ДДТУ в м. Камянському Дніпропетровської області з 2010р., завжди приходила додому на ніч, про знайомство [PERSON] з [PERSON] дізналась випадково зі слів доньки, його не бачила аж до кінця серпня, донька з ним зустрічалась, але не дуже часто, інколи він приїздив але не заходив, інколи вона до нього їздила гуляти у Дніпро. Свідок вказала суду, що поважає вибір своєї доньки, тому не вмішувалась та не забороняла зустрічатись та мати стосунки, однак не знала, на скільки він старший за неї. Познайомилась з [PERSON], коли вони з донькою укладали договір купівлі-продажу квартири по пр. Металургів, б. 44, кв. 29 в м. Камянському Дніпропетровської області, він їх згодився відвести до нотаріуса, оскільки була велика сума грошей і в загальному транспорті було б не дуже безпечно. З нотаріусом домовлявся брат свідка, квартиру знайшли через оголошення і ріелторів, з продавцями знайома не була. Квартиру, а в подальшому і машину, придбавала для доньки за власні кошти, які вона особисто отримує від своєї підприємницької діяльності з 2008р., окремо отримала частину спадку за померлим батьком та планувала поліпшити в майбутньому житлові умови доньки, коли вона досягне повноліття. Коли у лютому 2012р. дізналась, що [PERSON] вагітна, то стала наполягати на одруженні, в той час вони з [PERSON] ще зустрічались. Весілля було призначене на 28.04.2012р., того ж дня було свято із гостями, після чого [PERSON] та [PERSON] стали проживати однією сімєю, однак до вересня місяця в квартирі [PERSON] саме вона робила ремонт. Донька проживала інколи у неї, а інколи у [PERSON], інколи він приїздив до них у м. Камянське. Вже після народження дитини подружжя вїхало до Маргаритиного помешкання. Відносно придбання побутової техніки у квартиру повідомила, що придбавала своєю особистою карткою по кредитному договору в ПАТ «ДельтаБанк» та закінчила сплачувати кредит лише в 2013році. (а.с. № 151т. №1). Судом також було оглянуто та долучено до матеріалів справи копії документів [PERSON], що посвідчують її право на зайняття підприємницькою діяльністю та кредитні відносини (а.с. № 151 т. № 1 та а.с. № 22-24, 43-153 т. № 2). Суд, розглянувши матеріали справи перевіривши їх доказами, оцінює критично надані суду позивачем докази, а саме копію замовлення покупця №П58-006968 від 22.11.2011р., оскільки воно не містить реквізитів платника та факт оплати, копію платіжного чеку від 30.09.2012р., оскільки він не містить реквізитів платника, а заповнений гарантійний талон на покупця не надано, тому ідентифікувати покупця не вбачається можливим (а.с. № 19, 24 т. № 1). Також, суд не враховує докази про придбання меблевого гарнітуру диван та крісло «Кардинал» шкіряні - Vacca Terra fasc та накладки № 3 згідно договору №2111 від 21.10.2012р. за ціною 19 476грн., оскільки не вбачається про повну оплату за товар, доставку, а також не визначена актуальна вартість цього майна на момент подання позову не проведено товарознавчу експертизу відповідно до діючого законодавства України, не надано доказів про місцезнаходження майна (а.с. № 25 т. № 1). Слід зазначити, що відповідачка не визнає вартість та наявність майна на момент подання позову. За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Статтею 57 СК України передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто…; особистою приватною власністю дружини та чоловіка є речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя… Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є обєктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюється положення глави 8 цього Кодексу. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що ст. 74 СК України поширюється на правовідносини між чоловіком та жінкою, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, і для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сімї. У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз'яснено, що при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Як передбачено ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України). Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У відповідності із п. 22 Постанови N 11 поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. За ч. 2 ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Абз. абз. 4 - 6 п. 30 вищезазначеної Постанови ВСУ від 21.12.2007р. № 11 вказують, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК). Рішення суду повинно бути вмотивованим та обґрунтуванням. Проте, стороною позивача за первісним позовом при розгляді справи не було підтверджено факт спільного проживання однією сімєю, який є первинним при вирішенні питання розподілу майна чоловіка та жінки, які не перебували між собою в зареєстрованому шлюбі. Відтак, суд знаходить такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] в частині визнання спільною сумісною власністю подружжя квартири [ADDRESS] загальною площею 80,2 кв.м., в тому числі житловою 36,7 кв.м. та дві шлюбні обручки, вироблених із золота вартістю 8\~128грн.; визнання за [PERSON] права власності на ? частину квартири [ADDRESS] загальною площею 80,2 кв.м., в тому числі житловою 36,7 кв.м.; виділення у власність [PERSON] ювелірного виробу, а саме шлюбної обручки, виробленої із золота вартістю 4\~932грн.; виділення у власність [PERSON] ювелірного виробу, а саме шлюбної обручки, виробленої із золота вартістю 4\~630грн. В іншій частині позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Зустрічний позов суд вважає за можливе задовольнити в повному обсязі, оскільки належними та допустимими доказами не доведено про факт спільного проживання та ведення спільного господарства без укладання шлюбу, тому все майно вказане у зустрічному позові та придбане до 28.04.2012р. відноситься до особистої приватної власності [PERSON] Заходи забезпечення позовних вимог, вжиті ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 22.01.2016р. залишаються в силі до набрання рішенням законної сили (а.с. № 55 т. № 1). Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що основний позов задоволено частково, а зустрічний у повному обсязі, то суд вважає за можливе розподілити судові витрати по справі наступним чином. Оскільки основний позов задоволено частково, то з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок розподілу судових витрат слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору за ту частину позовних вимог, що задоволена (а.с. № 2-3 т. № 1), а саме 1% від вартості ? частини квартири [ADDRESS] (а.с. № 15зв., 27 зв.т. № 1) у розмірі 4\~479грн.98коп. (886\~735грн. 66коп. : 2 х 1% = 4\~433грн. 68коп. + 46грн.30коп. це 1% від вартості обручки відповідачки = 4\~479грн.98коп.). Судовий збір, сплачений позивачем в іншій частині, розподілу не підлягає з урахуванням відмови у певній частині позовних вимог. Оскільки зустрічний позов задоволено повністю, то з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок розподілу судових витрат слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 942грн.43коп. (вартість квартири 65\~120грн. + вартість рухомого майна 29\~122грн.50коп. = 94\~242грн.50коп. х 1% - 942грн.43коп.). На підставі вищевикладеного, ст.ст. 3, 57, 60, 69, 71, 74 СК України, ст.372 ЦК України, Постановою Пленуму ВСУ від 21.12.2007р. N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", ст.ст. 3, 8, 10, 11, 57 - 60, ч. 1 ст. 61, ст.ст. 88, 169, ч. 2 ст. 197, ст.ст.212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,

Outcome: partial