Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа яка не заявляє самостійних вимог [PERSON], [PERSON], [PERSON], про визнання права власності на спадкове майно, зазначивши, що [INFO] року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, що складається з 1/5 частини житлового будинку з господарськими спорудами в [ADDRESS]. Позивач являється спадкоємцем до майна померлого батька по заповіту. Станом на 15.04.1991 року господарство в [ADDRESS] відносився до категорії колгоспних дворів, складався з голови двору [PERSON], членами були [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] В нотаріальній конторі позивачу відмовили в оформлені спадщини, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок. В зв`язку з цим позивач [PERSON] змушена звернутись до суду з вимогою про визнання за нею права власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими спорудами в [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак надала на адресу суду заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримує, просить задовольнити та просить справу заслухати в її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак надала до суду заяву, в якій просила справу заслухати в її відсутності, позовні вимоги визнає. Визнання позову відповідачем не суперечить чинному законодавству та не порушує чиїх-небудь прав, свобод та інтересів. Представник третіх осіб [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги визнає, просить розглянути справу в їх відсутності. Беручи до уваги те, що особи, які беруть участь у справі, використали надане їм ч.3 ст.211 ЦПК України, право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, відтак суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності таких осіб, не здійснюючи фіксування процесу технічними засобами, що узгоджується з приписами ст.247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, визначив, дослідив та встановив наступні докази, обставини та відповідні правовідносини: Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 04.05.2016 року Новоободівською сільською радою Тростянецького району Вінницької області [PERSON] помер [INFO] року в с.Нова Ободівка Тростянецького району Вінницької області(а.с.6). Після його смерті відкрилась спадщина. За життя 19.10.1995 року [PERSON] зробив заповітне розпорядження, котрим усе своє майно заповів дочці [PERSON] Заповіт посвідчено державним нотаріусом третьої Миколаївської ДНК [PERSON] , зареєстровано в реєстрі за №4-6600(а.с.7). Довідкою №1329 від 22.11.2017 року виданою виконкомом Новоободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області встановлено, що [PERSON] за життя був зареєстрований та проживав в [ADDRESS]. Спадкоємцем по заповіту являється [PERSON] До складу спадщини входить 1/5 частини житлового будинку з господарськими спорудами в [ADDRESS]. За даними земельно-шнурової книги №1 Новоободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області числиться земельна ділянка площею 0,35га з правовим режимом: 0,25га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, 0,10га - для ведення особистого селянського господарства. (а.с.8). За даними погосподарських книг сільської ради станом на 15.04.1991 року господарство відносилось до суспільної групи колгоспний двір, головою був [PERSON], членами [PERSON], [PERSON],, [PERSON], [PERSON].(а.с.8) Оглянувши в судовому засіданні спадкову справу №61/2016р. до майна померлого [INFO] року [PERSON], встановлено, що позивач вчасно прийняла спадщину після смерті батька, частину спадкового майна оформила на себе, що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину по заповіту. Мати [PERSON] відмовилась від своєї частки спадщини. Відповідно до виписки з погосподарської книги станом на 15.04.1991 року домогосподарство по [ADDRESS] відносилось до суспільної групи колгоспний двір. Головою двору був [PERSON], членами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.17). Статтею 120 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року встановлено, що майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. Відповідно до п.п. "а" п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON],, [PERSON], [PERSON] відповідно до вимог законодавства, яке регулювало правовідносини щодо майна колгоспного двору, були наділені правом власності на майно колгоспного двору, а саме кожному з них належало по 1/5 частині житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований в [ADDRESS]. Згідно технічного паспорту виготовленого станом на 17.03.2014 року, будинок з погосподарськими спорудами, що розташований в [ADDRESS], який являється спадковим майном, має наступні технічні характеристики: житловий будинок - літера "А", загальною площею 116,3кв.м., житловою площею 70,0кв.м., допоміжною площею 46,3кв.м.(а.с.11-16). Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. З відповіді-відмови від 01.12.2017 року за №383/02-14, виданої приватним нотаріусом [PERSON] випливає, що позивач [PERSON] дійсно має право на визнання за нею право власності на спадкове майно після смерті батька [PERSON], однак за відсутності правовстановлюючих документів на житловий будинок не має змоги оформити це через нотаріальну контору(а.с.10). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Норма ст. 392 ЦК України вказує на те, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. З огляду на ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З огляду на зазначене, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за таких умов позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved