Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з відповідачем вона зареєструвала шлюб 18.05. 2012 року у виконавчому комітеті Водицької сільської ради, про що зроблено відповідний актовий запис № 7. Від шлюбу у них народилася одна дитина - [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні та вихованні. Спільним сімейним життям з відповідачем вони не проживають вже з травня 2014 року. Причиною розпаду їх шлюбу стало те, що вони мають різні характери та погляди на сімейне життя, часто виникали різного роду сварки та непорозуміння. Миритися з відповідачем не бажає. Переконавшись у тому, що відновлення сімейних відносин з відповідачем не можливе, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач, як батько дитини, добровільно не надає коштів на її утримання з травня 2014 року. Вважає, що відповідач має кошти на утримання своєї дочки, оскільки є працездатним, сезонним робітником тому має нерегулярний дохід, інших дітей у відповідача не має. На підставі наведеного, просить суд шлюб між нею та відповідачем розірвати. Після розірвання шлюбу, залишити їй прізвище [PERSON]. Просить суд винести рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки у твердій грошовій сумі по 1000 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON], в судовому засіданні, позовні вимоги підтримала, просить такі задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Про поважність причин неявки, суду не відомо. Згідно ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Заслухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, перевіривши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Сторони зареєстрували шлюб 18 травня 2012 року. Реєстрація шлюбу проведена у виконавчому комітеті Водицької сільської ради Рахівського району Закарпатської області, про що зроблено актовий запис за № 7. Подружні відносини між сторонами припинені, що встановлено з пояснень позивачки. Таким чином, суд з огляду на матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню у відповідності зі ст.112 СК України, оскільки встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою та глибинною. Подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважної причини, зокрема різнобічності поглядів на сімейне життя, і недотримання відповідачем сімейних принципів. Встановлено в судовому засіданні, що сторони не проживають спільно, не підтримують сімейних відносин вже з травня 2014 року. У даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Щодо позиції відповідача з приводу розірвання шлюбу, то суд не мав можливості з"ясувати таку у зв"язку з його неявкою. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка [PERSON], як особа, яка після реєстрації шлюбу змінила прізвизще, виявила бажання надалі після розірвання шлюбу, іменуватися шлюбним прізвищем "[PERSON]". Разом з цим, згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають одну дитину - [PERSON], [INFO]. Наразі дитина перебуває на утриманні позивачки, відповідач, на порушення своїх батьківських обов'язків, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка з дітьми проживає у будинку свого дідуся, ніде не працює. Сама виховує та утримує дитину. Вказана обставина підтверджується довідкою виконавчого комітету Водицької сільської ради № 859 від 16 липня 2014 року та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання позивачки. За змістом ст.ст. 181, 182 СК України у випадку невиконання батьками свого обов'язку утримувати дитину, аліменти присуджуються за рішенням суду в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, де враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. На підставі цього, суд вважає, що відповідач зобов'язаний надавати дитині утримання, достатнє для задоволення її розумних потреб, виходячи зі стану здоров'я дитини, її матеріального становища, а також зі свого стану здоров'я та матеріального становища. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, враховуючи відсутність взаємної домовленості між сторонами про участь у матеріальних витратах на утримання дитини, а також, що за твердженням позивачки відповідач не має постійного доходу, суд вважає, що справедливим буде щомісячне стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі. Виходячи із принципу розумності та справедливості, суму аліментів, які слід стягнути з відповідача, суд визначає у розмірі, по 600 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до часткового задоволення. Аліменти на утримання дитини згідно ст. 79 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в даному випадку з 15 липня 2014 року. Крім того, суд приходить до висновку, що на підставі ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 гривень та на спеціальний фонд Державного бюджету України, слід стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок. В силу ч.1 ст.367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial