Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

19.12.2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 31.05.2012 р., [PERSON] отримала кредит у розмірі 10000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду не те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Договору - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використанням, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п. 2.1.1.5.6 Договору - у разі невиконання зобов`язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Договору - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку з зазначеним порушенням зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на 07.11.2018 року має заборгованість за кредитом у сумі 77 172,37 грн., яка складається з наступного: 9 182,63 грн. - заборгованість за кредитом; 5 754,34 грн. - заборгованість за відсотками, 58 084,33 грн. - заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 3 651,07 грн. - штраф (процентна складова). Просили суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 31.05.2012 р. у розмірі 77 172,37 грн. та судові витрати. Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» Юклевський Д.С. у судовому засіданні надав пояснення, які співпадають із викладеним у позові, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, пояснила, що вона дійсно отримувала кредит, яким користувалася, до початку проведення АТО у 2014 році вона у повному обсязі виконувала свої кредитні обов`язки, але після проведення АТО підприємство ТОВ «Слов`янська будівельна компанія», на якому вона працювала, фактично роботу не здійснювало і не виплачувало заробітну плату, внаслідок чого вона не виконувала свої кредитні обов`язки. Настання обставин непереборної сили стосовно ТОВ «Слов`янська будівельна компанія» з 14 квітня 2014 року підтверджується висновком Торгово-Промислової Палати України № 2602. Також вважає, що позивач зробив невірно розрахунок заборгованості за кредитом, при цьому значно завищив розмір заборгованості, на її думку та за її розрахунком загальний розмір за договором кредиту становить 5760,06 грн., які вона згодна сплатити відповідачу. У відзиві на позовну заяву, [PERSON] просила залишити без задоволення позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» та застосувати позовну давність відносно поданої позовної заяви, зазначаючи наступне: -По-перше, позивач не надав до суду жодних доказів того, що відповідач заборгував позивачу грошові кошти зазначені у позовній заяві. Позивачем на підтвердження начебто боргу відповідача до суду подані: розрахунок заборгованості, копія анкети позичальника, умови та правила надання банківських послуг, правила користування платіжною карткою, виписка з держреєстру та копія паспорту відповідача. На думку позивача вказані документи не можуть підтверджувати факт існування боргу відповідача перед позивачем, оскільки розрахунок заборгованості не підтверджує існування боргу з тієї причини, що він не є первинним обліковим бухгалтерським документом, не відповідає ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та відповідно не може підтверджувати існування тих чи інших фінансових операцій; -По-друге, відповідач не погоджується з сумами зазначеними у розрахунку та вважає їх такими, що не відповідають дійсності, зауважуючи на тому, що це не перша судова справа з цього питання, попередня справа № 243/2380/18 слухалась у Слов`янському міськрайонному суді Донецької області у 2018 році. Згідно письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором та розрахунку заборгованості тіло кредиту складало 4 925,37 грн., на сьогоднішній день, за цим розрахунком тіло кредиту становить 9 182,63грн., роз`яснень позивач з цього приводу не надав; -По-третє, розрахунки заборгованості не можуть підтверджувати факт існування боргу, оскільки в них не зазначено інформацію про те, по якій саме картці і по якому саме рахунку, роздрукована ця виписка. В матеріалах справи немає жодного доказу, який би підтверджував ту обставину, що відповідач отримувала будь-яку картку або на її ім`я був відкритий рахунок. 3 жодного розрахунку боргу не зрозуміло яким чином виникла заборгованість. Розрахунки починаються з 10.01.2014 року, хоча з розрахунку і не можливо точно встановити коли на думку позивача виникла заборгованість. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності є підставою для відмови у позові, що визначено частиною 4 статті 267 Цивільного кодексу України. Копія анкети позичальника не може підтверджувати існування боргу, оскільки вона є лише пропозицією укласти договір (офертою) в розумінні Цивільного кодексу України і для укладення договору обов`язковим елементом процедури такого укладення є прийняття цієї пропозиції (акцепт), відсутність якого підтверджується матеріалами справи, що свідчить про не існування договору між сторонами. Відповідач додатково зазначає, що в зазначеній анкеті відсутні будь-які умови, які є істотними для кредитного зобов`язання: в анкеті відрізняється сума грошових коштів від тієї, яку зазначає позивач в позові (в анкеті не зазначена сума, а в позові - 10 000 грн.), відсутня умова про надання Позивачем тієї чи іншої суми, відсутня умова про обов`язок повернення тієї чи іншої суми, відсутній строк надання грошових коштів Позивачем та строк повернення цих коштів Відповідачем, відсутні будь-які посилання на картку, з якої Відповідач могла отримувати грошові кошти, відсутня умова про отримання цієї картки відповідачем. Умови та правила надання банківських послуг, а також правила користування платіжною карткою не можуть підтверджувати факт існування боргу, оскільки в цих документах немає жодного посилання на Відповідача, а також вони не підписані Відповідачем, що свідчить про те, що вони на Відповідача не розповсюджуються. Вказаний висновок співпадає з правовою позицією Верховного суду України відображеною в постанові № 6-16цс15 від 11.03.2015р. Відповідно до положень ст. 2 ЗУ "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідач зареєстрована та постійно проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася і антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р, смт. Билбасівка Слов`янського району Донецької області, відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція. Отже, заявлена в позові сума заборгованості в частині пені та штрафів є не коректною та такою, що не може бути визнана як безспірна (а.с.65-67). Також, відповідач просила суд звернути увагу на те, що вона працювала в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Слов`янська будівельна компанія», яке отримало від торгово-промислової палати України сертифікат (висновок) № 2602 про настання обставин непереборної сили. Тобто, підприємство перед відповідачем не виконувало в повному обсязі свої обов`язки в виплаті заробітної плати, та сплаті податків і обов`язкових платежів. Не дивлячись на це, відповідач не припиняла вносити кошти на рахунок для погашення боргу (а.с.128). У відповіді на відзив, позивач АТ КБ «ПриватБанк» не підтримує думку відповідача, викладену у відзиві, вважає, що позовні вимоги Банку повинні бути задоволенні у повному обсязі, у зв`язку з наступним: [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 31.05.2012 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 10 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. При оформленні кредиту заява на отримання кредиту була підписана відповідачем, яка своїм підписом підтвердила свою згоду на те, що Заява, Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи складають між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. Таким чином, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та Тарифах. Також, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. До суду додано виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку "Універсальна", оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором (погашення відображені в (графі «Сума погашення за наданим кредитом»). Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами по справі. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображує стан вирахувань у певні періоди часу. Із виписки вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. Користуючись кредитними коштами, відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору, а тому його твердження щодо не знання тарифів, умов та правил не відповідають дійсним обставинам справи. Щодо позовної давності зазначає, що строк перевипущеної картки значиться до останнього дня 11.2017 року (довідка про видачу кредитних карт додається). Позивач же звернувся до суду з позовом до відповідача 13.12.2018 року - до спливу строку позовної давності. У зв`язку з цим, обставини, на які відповідач посилається, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду. Також, позивач зауважив, що згідно виписки по рахунку, вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за договором. Враховуючи викладене, просили суд задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі (а.с.106-110). Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав: [PERSON] власним підписом підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява від 31.05.2012 року про надання платіжної карти разом із запропонованими АТ КБ «ПриватБанк» «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку» складають між нею та Банком кредитний договір (а.с.10). Згідно розрахунку заборгованості, станом на 07.11.2018 року, заборгованість відповідача за кредитним договором складає 77 172,37 грн., яка складається з: 9182,63 грн. - тіло кредиту; 5754,34 грн. - нараховані відсотки, 58084,33 грн. - нарахована пеня, а також заборгованість по судовим штрафам - 4 151,07 (а.с.6-9). Суд не приймає як належний доказ зроблений самостійно відповідачем розрахунок заборгованості (а.с. 124-128), так, як розрахунок заборгованості не підтверджено документально. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст.ст. 549, 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання; неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця. Згідно з вимогами ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що були передані йому) в строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 Закону України «Про тимчасові заходи за період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014р. № 1669-VІІ, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінету Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (проводили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМ України переліку, де проводилася антитерористична операція. НБУ листом від 05.11.2014р. № 18-112/64483 нагадав установам банків України про необхідність неухильного дотримання вимог ч. 2 Закону України «Про тимчасові заходи за період проведення АТО» від 02.09.2014р. №1669-VІІ та відповідальність керівників банків за їх невиконання. Позивач АТ КБ «ПриватБанк» просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 31.05.2012 р., а саме: 9 182,63 грн. - заборгованість за кредитом; 5 754,34 грн. - заборгованість за відсотками, 58 084,33 грн. - заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 3 651,07 грн. - штраф (процентна складова). Билбас І.М. зареєстрована у м. Слов`янську Донецької області, яке входить до переліку районів України, визначених у затвердженому Кабінету Міністрів України переліку як таких, де проводиться антитерористична операція. Таким чином, вимоги в частині стягнення: 58 084,33 грн. - заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 3 651,07 грн. - штраф (процентна складова), заявлені позивачем в порушення вимог ч. 2 Закону України «Про тимчасові заходи за період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014р. № 1669-VІІ, так, як в законодавчому порядку заборонено нарахування пені та штрафів після 14.04.2014 року, тому вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. ТОВ «Слов`янська будівельна компанія», у якій з 04.01.2013р. по 25.09.2015р. працювала [PERSON] , Торгово - Промисловою Палатою України видано висновок № 2602 на підтвердження обставин непереборної сили з 14 квітня 2014 року (а.с. 129, 130), що також звільняє відповідача [PERSON] від фінансової відповідальності за невиконання умов кредитного договору за період роботи на ТОВ «Слов`янська будівельна компанія». Розглядаючи заявлену відповідачем вимогу про застосування строку позовної давності, суд не приймає твердження відповідача про застосування строку позовної давності з огляду на наступне: Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Необхідно звернути увагу, що даний кредитний продукт має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Безпосередньо в загальноприйнятих договорах істотні умови мають чіткий строк виконання та точний щомісячний платіж, визначений чітко в грошових одиницях - ануїтет, тощо. Відповідачу по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано банківську картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Відповідно до ч.5 ст. 261 ЦК України за зобов`язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним судом України в постанові від 19.03.2014 року (справа № 6-14цс14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії катки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Згідно правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. В судовому засіданні встановлено, відповідно до довідки від 28.01.2019 року, [PERSON] , згідно кредитного договору № б/н від 31.05.2012 року, отримала картки № [NUMBER], № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня 11.2017 року (а.с.115), а позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача - 19.12.2018 року, тому суд вважає , що позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності, встановлених ст. 257 ЦК України. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача потрібно стягнути на користь позивача 9 182,63 грн. - заборгованість за кредитом; 5 754,34 грн. - заборгованість за відсотками та понесені по справі судові витрати по сплаті судового збору у сумі 341,04 грн., що пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

Outcome: partial