Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

10.03.2021 представник позивача - адвокат Костюк Я.Р. звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу, які позивач понесла у зв`язку із розглядом цивільної справи, у розмірі 10000,00 грн. В обґрунтування заяви зазначила, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26.02.2021 року позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», треті особи - приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Сідоренко Сергій Петрович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №4059, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем 03 жовтня 2020 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованості за кредитним договором №1821/07 від 19.12.2007 у розмірі 125330,07 грн. за період з 01.06.2017 року по 01.06.2020 року. 21.12.2020 року між позивачем та адвокатом Костюк Я.Р. був укладений договір про надання правової (правничої) допомоги б/нна надання юридичних послуг при розгляді Оболонським районним судом м. Києва вищезазначеної справи, відповідно до якого сторони погодили та визначили обсяг послуг та їх вартість. У позовній заяві від 23.12.2020 відповідно до вимог п. 9 ч. З ст. 175 ЦПК України зазначено орієнтовний розмір витрат на правову допомогу 10000 грн. 29.01.2021 позивачем та адвокатом підписано звіт про хід виконання договору про надання правової допомоги № б/п від 21.12.2020 та Акт прийому передачі виконаних робіт за цим договором на суму 10000,00 грн., який є підставою для проведення розрахунків між сторонами. З урахуванням наведеного заявник просила ухвалити додаткове судове рішення, яким стягнути з ТОВ «Кредиті ініціативи» на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення за їхньої відсутності, заявлені вимоги підтримала. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надіслав до суду письмові заперечення, в яких просив відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення з наступних підстав. Вважає, що заявлений розмір понесених позивачем витрат на правову допомогу необґрунтованим та неспівмірним. Вказує на те, що оскільки адвокат належним чином не зазначила, скільки саме часу було витрачено на консультацію позивача, підготовку документів та аналіз судової практики, то неможливо точно встановити співмірність обсягу виконаних робіт та затраченого часу на виконання даних робіт. Підготовка та подання заяви про забезпечення позову, а також позовної заяви не являється складним процесуальним документом оскільки не потребують ґрунтовного аналізу норм матеріального та процесуального законодавства, не потребує збору та підготовки великого обсягу доказової бази для підтвердження можливості подання таких звернень, є типовою заявою. Крім того, представник позивача не приймала особистої участі при розгляді справи, що підтверджується наявністю у справі заяви про розгляд справи за її відсутності. До того ж представником позивача до матеріалів справи не долучено квитанції про сплату послуг адвоката, а за відсутності квитанції відповідно не доведено факт оплати позивачем послуг адвоката в ході виконання договору про надання правової допомоги. Зважаючи на положення ч. 4 ст. 270 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26.02.2021 року позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», треті особи - приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Сідоренко Сергій Петрович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №4059, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем 03 жовтня 2020 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованості за кредитним договором №1821/07 від 19.12.2007 у розмірі 125330,07 грн. за період з 01.06.2017 року по 01.06.2020 року. За приписами ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать втрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закон України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" від 5 липня 2012 року N 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону N 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Статтею 30 Закону N 5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час. Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивача [PERSON] в суді здійснювала адвокат Костюк Я.Р., повноваження якої були підтверджені договором про надання правової (правничої) допомоги б/н від 21.12.2020 року, ордером на надання правничої допомоги. Пунктом 5.1 вказаного договору передбачено, що розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокату за надану в межах договору правову допомогу визначається окремою додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною договору. Відповідно до Додатку №1 до Договору б/н про надання правової допомоги від 21.12.2020, укладеного між адвокатом Костюк Я.Р. та Андрєєвою О.В., за надання правової допомоги остання зобов`язується оплатити адвокату вартість послуг у сумі 10000,00 грн. З вказаного додатку вбачається, що до переліку зазначених послуг входить наступне: консультація з дослідженням документів та аналізом судової практики; підготовка та подання заяви про забезпечення позову до Оболонського районного суду м. Києва; підготовка та подання позовної заяви до Оболонського районного суду м. Києва; підготовка та подання відповідей на відзив у справі; участь адвоката у судових засіданнях; підготовка та подання заяви на відшкодування судових витрат, отримання та пред`явлення виконавчих документів до виконання. Крім того, зазначено, що вказаний перелік не є вичерпним. На підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача надані також акт прийому-передачі виконаних робіт до договору №б/н від 21.12.2020 року та звіт №1 про хід виконання договору про надання правової допомоги №б/н від 21.12.2020 року. З матеріалів справи вбачається, що адвокатом Костюк Я.Р. надано наступні послуги та виконано безпосередньо пов`язані з ними роботи, а саме: подано до суду в інтересах [PERSON] у справі №756/17066/20 позовну заяву, заяву про забезпечення позову, відповідь на відзив, декілька клопотань, а також заяву про ухвалення додаткового рішення. Дані обставини відповідають переліку наданої правничої допомоги адвокатом Костюк Я.Р. в рамках цивільної справи №756/17066/20, що міститься в звіті №1 про хід виконання договору про надання правнової допомоги № б/н від 21.12.2020 року, який надано позивачем до суду, та юридичним послугам, які передбачені Договором про надання правової допомоги від 21.12.2020 року. Таким чином, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, зважаючи на те, що позовні вимоги задоволено повністю, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат і ринкових цін на адвокатські послуги, враховуючи фінансовий стан обох сторін, суд вважає можливим стягнути з відповідача витрати на надання професійної правничої допомоги на користь позивача [PERSON] у розмірі 10000,00 грн., що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та задоволених вимог. Посилання представника відповідача на необґрунтованість та не співмірність заявленого розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу є необґрунтованим, оскільки цей критерій суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Таких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які б свідчили про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката, відповідачем не надано. Доводи представника відповідача про те, що стороною позивача не надано розрахунок витраченого часу на підготовку відповідних документів, на думку суду, не можуть бути підставою для відмови позивачу у стягненні витрат на правничу допомогу, оскільки відповідно до наданих документів розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі та залежить від обсягу послуг, а не від часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним. Крім того, зі змісту ст. 137 ЦПК України, вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права (Постанова Верховного Суду від 13.12.2018 у справі №816/2096/17). Крім того, суд відхиляє аргументи представника відповідача щодо недоведеності понесення витрат позивачем на послуги адвоката через відсутність в матеріалах справи відповідного платіжного документу про оплату таких послуг. При цьому, суд враховує позиції Верховного суду, викладені у його постановах від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 21.01.2021 року у справі №280/2635/20, відповідно до яких діюче законодавство передбачає нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено. Тобто, на законодавчому рівні встановлена можливість позивачів отримати відшкодування понесених витрат на правничу допомогу сприяє нормальному розвитку галузі, дозволяє учасникам судових процесів залучати для захисту свої прав кваліфікованих адвокатів, даючи при цьому таким особам законне право сподіватись на повне або часткове відшкодування понесених витрат у разі доведення власної правової позиції. А отже, ненанадання позивачем відповідної квитанції, на підтвердження оплати вказаних послуг не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог щодо відшкодування витрат на правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved