Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

14.12.2015 року ПАТ КБ Приватбанк в особі представника [PERSON] звернулося до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 24012,82 грн. В обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначив, що 31.01.2011 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого банк надав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 300 грн. з можливістю односторонньої зміни кредитодавцем розміру ліміту, а відповідач зобов'язався щомісячно частинами повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним в розмірі 30 % річних від суми залишку заборгованості, термін повернення відповідає строку дії картки. Посилаючись на те, що відповідачем умови кредитного договору не були виконані, позивач просить стягнути з нього прострочену заборгованість за кредитом станом на 31.10.2015 року у сумі 24012,82 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, повне підтримання позовних вимог, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, його представник адвокат [PERSON] позов визнав частково, просив відмовити в задоволенні вимог щодо стягнення пені та штрафів за пропуском строку позовної давності. Відносно строку позовної давності в 50 років, зазначених в Умовах та Правилах надання банківських послуг, то останні не підписувались відповідачем, як і окремий договір, тому вважає, що застосовується загальний строк позовної давності в три роки та спеціальний рік. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по цивільній справі, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 31.01.2011 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого банк надав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 300 грн. з можливістю односторонньої зміни кредитодавцем розміру ліміту, а відповідач зобов'язався щомісячно частинами повертати кредит, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним в розмірі 30 % річних від суми залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 5-7 ). Договір складається з заяви позичальника, Умов і Правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною картою, пам'ятки клієнта, банківських тарифів, діє з моменту його укладення до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг - при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій (а.с. 27 ). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів обумовлено в заяві позичальника та Умовах та правилах надання банківських послуг. Положення ст.ст. 546, 548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобов'язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов'язання забезпечується неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в законі або договорі. Відповідно до ст. 611, ч. 2 ст. 612, ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення) боржник не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, зокрема повинен сплатити суму боргу в розмірі, передбаченому договором, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. З матеріалів справи вбачається те, що позичальник дійсно порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту, а також сплати відсотків за користування ним. В зв'язку з цим, станом на 31.10.2015 року виникла заборгованість по кредитному договору, а саме: заборгованість за кредитом 4086 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 15607,16 грн., заборгованість за пенею та комісією 2700 грн., а також штраф ( фіксована частина ) 500 грн., штраф ( процентна складова ) 1119,66 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості ( а.с.4 ). Заборгованість за кредитом та по процентам за користування кредитом, штраф (фіксована частина ) 500 грн. на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі. Що стосується неустойки пені та штрафу (про центової складової), то суд виходить з того, що ці складові заборгованості нараховані позивачем правомірно, проте частково поза межами встановленої законом позовної давності. Згідно з пунктом 1.1.7.31 Умов, які додані до позовної заяви, позовна давність для вимог про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені, штрафу встановлюється тривалістю у 50 років.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Стороною у спорі заявлено вимогу про застосування позовної давності. У постанові Верховного Суду України від 11 березня\~\~\~2015 року (справа № 6-16цс15) міститься висновок про те, що Умови, в яких установлено позовну давність тривалістю у 5 років, не містять підпису позичальника, а відтак ці Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору та відповідною письмовою угодою сторін про збільшення позовної давності. Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки\~\~\~(стаття 257 ЦК України). Статтею 258 ЦК України\~передбачена спеціальна позовна давність для окремих видів вимог. Згідно із частиною першою\~статті 259 ЦК України\~позовна давність, установлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. За\~статтею 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини четвертої\~статті 267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. У даній цивільній справі позивач не надав належних і допустимих доказів, які свідчили б про те, що під час підписання сторонами кредитного договору діяли Умови в редакції, що передбачає збільшення позовної давності, оскільки Умови, додані до позовної заяви, містять пункт щодо встановлення позовної давності тривалістю 50 років, до того ж вони позичальником не підписані, тому судом рахується позовна давність встановлена законом ( ст. ст. 257-258 ЦК України), як загальна у три роки, так і спеціальна тривалістю в рік. Отже, позовна давність щодо стягнення неустойки частково спливла, оскільки іншого, а ні позивач, ні відповідач суду не підтвердили. За таких обставин з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню неустойка (штраф), нарахована в межах річного строку до дня звернення до суду (08.12.2015 року - дата поштового відправлення позову), однак в межах позовних вимог, а саме за період з 28.12.2014 року по 31.10.2015 року, що становить заборгованість за пенею 1600 грн., та штраф ( процентова складова ) 1119,66 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: partial