Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

22.07.2020 р. заступник керівника Мукачівської місцевої прокуратури Закарпатської області Цап К.К. звернувся до Воловецького районного суду Закарпатської області з позовом\~ в інтересах держави в особі Нижньоворітської сільської\~ ради Воловецького\~району Закарпатської області до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Державне підприємство "Воловецьке лісове господарство" про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення адміністративного правопорушення в розмірі 37\~975,61 гривень. Позов мотивовано тим, що вивченням інформації ДП «Воловецьке лісове господарство» за № 25 від 21.01.2020 р. установлено, що протоколом ДП «Воловецьке лісове господарство» від 14.01.2019 р. за №1 про адміністративне правопорушення, 14.12.2018 р. біля 15 год. 30 хв. виявлено незаконну порубку 5 дерев породи бук в кварталі 45 виділі 9, 14. Постановою ДП «Воловецьке лісове господарство» про накладення адміністративного стягнення від 24.01.2019 № 1/2019 визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 65 КУпАП. Згідно обрахунку шкоди від 22.04.2020 р. сума завданих відповідачем [PERSON] збитків становить 37\~975,61 грн. Вказану майнову шкоду в добровільному порядку [PERSON] не відшкодував. Із врахуванням того, що порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення природних ресурсів вчинено в межах Нижньоворітської сільської ради Воловецького району Закарпатської області, яка у свою чергу заходів з моменту встановлення винної особи, зокрема, 24.01.2019 р., будь-яких заходів, у тому числі представницького характеру, для відшкодування шкоди завданої порубкою лісу, не вжила, тому наявні підстави для подання місцевою прокуратурою до суду відповідної позовної заяви. На підставі\~наведеного,\~просить стягнути\~з [PERSON] \~на користь \~держави в особі Нижньоворітської сільської\~ ради Воловецького\~району Закарпатської області шкоду, завдану внаслідок вчинення адміністративного правопорушення в розмірі 37\~975,61 гривень та сплачений судовий збір в сумі 2102,00 гривень для забезпечення розгляду справи. Прокурор в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про проведення розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю. Представник третьої особи ДП "Воловецьке лісове господарство" Повідайчик О.І. на розгляд справи також не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, щодо задоволення позову не заперечує. Представник Нижньоворітської сільської\~ ради Воловецького\~району Закарпатської області не скористався правом на участь у судовому засіданні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується відстеженням про вручення рекомендованого повідомлення за № 8910001634726, про причини своєї неявки суд не повідомив. У відповідності до ч. 1\~ст. 278 ЦПК України\~відповідач відзив щодо позову не подав. За змістом ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання , не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки, не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до п.2 ст. 121\~Конституції України, на органи прокуратури України покладається представництво інтересів громадянина чи держави в суді у випадках, передбачених законом. Згідно зі ст. 23 Закону України\~«Про прокуратуру», на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів громадянина або держави в суді у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. У рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі № 1-1/99 зазначено, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, тому прокурор, у кожному конкретному випадку, з посиланням на законодавство, самостійно визначає, в чому саме відбулося, чи може відбутися, порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначають з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. В даному випадку порушення інтересів держави полягає в тому, що не стягнення шкоди, завданої навколишньому природному середовищу внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, призводить до ненадходження коштів, що, в свою чергу, негативно позначається на фінансуванні важливих природоохоронних та ресурсозберігаючих заходів, чим прямо порушує інтереси держави. Частиною 3 статті 56 ЦПК України, встановлено, що у випадках, визначених законом прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере\~участь у розгляді\~справ за його позовами. Судом встановлено, що протоколом Державного підприємства «Воловецьке лісове господарство» від 14.01.2019 р. за №1 про адміністративне правопорушення 14.12.2018 р. біля 15 год. 30 хв. виявлено незаконну порубку 5 дерев породи бук в кварталі 45 виділі 9, 14. Постановою державного підприємства «Воловецьке лісове господарство» про накладення адміністративного стягнення від 24.01.2019 р. за №1/2019 визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 65 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зазначеною постановою відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 272,00 гривень. 24.01.2019 р. відповідач оплатив повністю штраф у розмірі 272 гривні, що підтверджується копією квитанції № 5 філії ЗОУ АТ «Ощадбанк» від 24.01.2019 р. Згідно обрахунку шкоди від 22.04.2020 р. сума завданих відповідачем [PERSON] збитків становить 37\~975,61 грн, що випливає із наступного. Відповідно до обрахунку розміру шкоди заподіяної лісу згідно додатку №1 до Постанови Кабінету Міністрів України № 665 від 23.07.2008 року у кварталі 45 виділу 9,14 Нижньоворітського лісництва незаконною рубкою дерев завдано збитки в розмірі 10 540 гривень. У відповідності\~до п.2\~Постанови КМУ\~№ 665\~від 23.07.2008\~року,\~установити,\~що починаючи з 1 січня 2009 р. проводиться індексація затверджених цією постановою такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами. Згідно з п.1 «Порядок проведення індексації такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами» затвердженого Постановою КМУ від 23 липня 2008 р. N 665 , індексація такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу, проводиться починаючи з 1 січня 2009 р. за формулою Ні = Нп х І / 100, де Ні - проіндексований розмір такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу у поточному році, гривень з копійками (з округленням до двох десяткових знаків) за одну одиницю; Нп - проіндексований розмір такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу у попередньому році, гривень з копійками (з округленням до двох десяткових знаків) за одну одиницю; І індекс споживчих цін (індекс інфляції) за попередній рік, відсотків. Для встановлення остаточної суми збитків слід помножити 10\~540,00 гривень на відповідні індекси інфляції: 10 540,00 гривень * 1,223 (2008 рік) * 1,123(2009 рік) * 1,091 (2010 рік) * 1,046 (2011 рік) * 1,005 (2013 рік) * 1,249 (2014 рік) * 1,433(2015 рік) * 1,124 (2016 рік) * 1,137(2017 рік) = 37\~975,61 гривень. Вказану майнову шкоду в добровільному порядку [PERSON] не відшкодував, що підтверджується листом ДП «Воловецьке лісове господарство» за № 25 від 21.01.2020 р. та листами Нижньоворітської сільської ради Воловецького району № 22 від 05.02.2020 та № 74 від 12.06.2020 р. Із матеріалів справи вбачається, що листом Мукачівської місцевої прокуратури Закарпатської області від 22.05.2020 р. за вихідним номером 07.32-82-1823 вих-20, скеровано пропозицію відповідачу [PERSON] надати інформацію про стан сплати ним коштів в розмірі 37\~975,61 грн. та обрахунок від 22.04.2020 р. Однак станом на день подання до суду позовної заяви відповідач відповіді на лист не надав. Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Згідно зі ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Недотримання громадянами вимог природоохоронного законодавства негативно впливає, зокрема, на стан природних ресурсів України, чим завдається пряма шкода інтересам держави. Відповідно до ст. 1 Лісового кодексу України (далі - ЛК України) ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місце розташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 7 ЛК України ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Відповідно до ст. 65 ЛК України, використання лісових ресурсів може здійснюватися в порядку загального і спеціального використання. За ч. 1 ст. 69 цього Кодексу спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно. Пунктом 1 ч. 2 ст. 105 ЛК України передбачено, що відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників. Згідно зі ст. 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» (далі Закону), ліс, як природний ресурс загальнодержавного значення, підлягає державній охороні і регулюванню використання на всій території України. Відповідно до ст. 3 Закону, основними принципами охорони навколишнього природного середовища є компенсація шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Відповідно до ст. 40 Закону використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог, зокрема, щодо раціонального і економного використання природних ресурсів, здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища та ін. Статтею 107 ЛК України передбачено, що підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Відповідно до вимог ст. 66 Конституції України, ст. ст. 68, 69 Закону кожен, хто заподіяв шкоду навколишньому природному середовищу, повинен відшкодувати шкоду у повному обсязі. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України). Відповідно до ст. 12 Закону громадяни України зобов`язані компенсувати шкоду, заподіяну забрудненням та іншим негативним впливом на навколишнє природне середовище. У ст. 47 Закону вказано, що джерелами формування державного фонду та місцевих фондів охорони навколишнього природного середовища є частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, згідно з чинним законодавством. Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 29 та п. 4 ч. 1 ст. 69? Бюджетного кодексу України грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності підлягають зарахуванню до спеціального фонду Державного бюджету України (30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності) та спеціального фонду місцевих бюджетів (70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад - 50 відсотків, обласних бюджетів - 20 відсотків). Відповідно до «Порядку казначейського обслуговування доходів та інших надходжень державного бюджету» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.01.2013 № 43, органи Казначейства здійснюють розподіл платежів між державним і місцевими бюджетами відповідно до нормативів відрахувань, визначених бюджетним законодавством, та перераховують розподілені кошти за належністю, в тому числі за платежами, які відповідно до Бюджетного кодексу України\~та закону про Державний бюджет України розподіляються між державним та місцевими бюджетами. Зазначені норми вказують на те, що завдана природним ресурсам шкода сплачуються на єдиний розподільчий казначейський рахунок відповідної місцевої ради в користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вищевказаному співвідношенні. У відповідності до вимог\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищенаведене та те, що вина [PERSON] щодо завданої майнової шкоди унаслідок незаконної порубки дерев встановлена постановою ДП «Воловецьке лісове господарство» про накладення адміністративного стягнення від 24.01.2019 № 1/2019, яка набрала чинності 04.02.2019 р. та ним не оскаржувалась, розмір шкоди відповідачем у добровільному порядку не відшкодований, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову у повному обсязі. Судові витрати по справі відповідно до п. 1 ч. 2\~ст.\~141\~ЦПК покладаються на відповідача.

Outcome: approved