Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

19.10.2016 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. При цьому сторона позивача посилається на те, що позивач [PERSON] перебувала в шлюбі з відповідачем з 08.08.2012 року по 11.08.2014 року. Від вказаного шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] перестав цікавитись дитиною ще з трьохмісячного віку сина та не приймає участь в його вихованні, не піклується про його фізичний та духовний розвиток. Після розірвання шлюбу відповідач бачився з сином лише раз на рік, дитина не знає свого батька та боїться його. Крім того, дитина потребує особливого догляду та лікування, з 17.02.2016 року перебуває на обліку та постійно спостерігається у відділенні ранньої реабілітації КУ «Центр реабілітації осіб з вадами психофізичного розвитку». На всі обстеження в медичних установах [PERSON], [INFO], супроводжує позивач або теперішній чоловік позивачки [PERSON] Відповідач [PERSON] участі в лікуванні дитини не приймає та навіть проігнорував прохання позивача щодо надання заяви - згоди для виїзду до Італійського центру по реабілітації дітей з такими ж самими захворюваннями. В зв'язку з нехтуванням відповідачем своїми батьківськими правами, позивач змушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Ухвалою від 25.10.2016 року провадження у справі відкрито. 21.11.2016 року представником відповідача [PERSON] - [PERSON] подав до суду письмові заперечення проти позову. При цьому сторона відповідача посилається на те, що відповідач [PERSON] регулярно сплачує призначені рішенням суду аліменти, має постійне місце роботи, задовільні житлові умови, позитивно характеризується за місцем проживання та місцем роботи, має бажання спілкуватись з дитиною та приймати участі у вихованні та житті свого сина. Однак позивач необґрунтовано перешкоджає спілкуванню батька з сином, в зв'язку з чим в серпні 2016 року відповідач [PERSON] звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з сином. Також відповідач додатково матеріально допомагає синові, купуючи необхідні засоби гігієни, одяг та взуття, дитяче харчування та іграшки для розвитку дитини. 18.04.2017 року до участі у справі в якості третьої особи залучено Біляївську районну державну адміністрацію Одеської області як орган опіки та піклування. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Згідно з п.п. 9 п. 1 Розділу ХІІ «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. В ході судового розгляду справи судом були розглянуті клопотання сторін щодо долучення до матеріалів справи письмових доказів та допиту свідків. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] підтримали позовні вимоги та просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просять в їх задоволенні відмовити. Представник третьої особи Виконавчого комітету Великодальницької сільської ради Бевз О.І. в судовому засіданні підтримав наявний висновок та вважав, що позов підлягає задоволенню. До суду 29.05.2017 року електронною поштою надано лист начальника служби в справах дітей Біляївської районної державної адміністрації Одеської області про розгляд справи за відсутності представника. Вирішення спору залишають на розсуд суду. Вислухавши сторони та їх представників, дослідивши матеріали справи та допитавши свідків, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.08.2012 року, який розірвано заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 11.08.2014 року /т.1 а.с.8/. [INFO] народився [PERSON], актовий запис № 55, що слідує із свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Виконавчим комітетом Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області. Батьками у свідоцтві вказані сторони по справі /т.1 а.с.7/. Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 30.10.2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в сумі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з 25.09.2014 року і до досягнення ним повноліття, тобто до [INFO] /т.1 а.с.9/. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, вбачається, що 24.04.2015 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, актовий запис №94. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу «[PERSON]» /т.1 а.с.10/. З довідки Виконавчого комітету Великодальницької сільради Біляївського району Одеської області №5091 від 17.10.2016 року вбачається, що [PERSON], 1990 року народження, мешкає в [ADDRESS]. Склад сім'ї: чоловік - [PERSON], 1989 року народження, син - [PERSON], 2013 року народження, дочка - [PERSON], 2015 року народження /т.1 а.с.37/. Судом досліджено медичну документацію, надану стороною позивача на підтвердження стану здоров'я малолітнього сина [PERSON], [INFO] /т.1 а.с.20-33, т.1 а.с.112-117/. Стороною відповідача на підтвердження турботи та участі відповідача в матеріальному забезпеченні малолітнього сина [PERSON], [INFO], суду надано чеки, що свідчать про придбання відповідачем засобів гігієни, одягу та взуття, дитячого харчування та іграшок /т.1 а.с.88-90/. Крім того, на підтвердження виконання відповідачем рішення суду щодо сплати аліментів суду надано копії відповідних квитанцій /т.1 а.с.82-87/. Таким чином, судом встановлено, що малолітній [PERSON], [INFO], проживає разом зі своєю матір'ю, її чоловіком та молодшою сестрою, 2015 року народження. В родині про нього піклуються та намагаються поліпшити стан здоров'я. При цьому судом також встановлено, що відповідач [PERSON] також приймав участь в житті свого сина [PERSON], сплачуючи аліменти та купуючи необхідні дитині речі. В ході розгляду справи судом також досліджено наданий Виконавчим комітетом Великодальницької сільської ради висновок № 453 від 13.09.2016 року органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], 1984 р.н. відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO] /т.1 а.с.19/. Службою у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації від 29.12.2016 року №01-26/1310 відповідачу [PERSON] було надано відповідь на його скаргу щодо винесення Виконавчим комітетом Великодальницької сільської ради висновку № 453 від 13.09.2016 року, в якій зазначено, що питання позбавлення батьківських прав батьків, визначення порядку участі у вихованні дитини одного з батьків, що проживає окремо від дитини, в тому числі і підготовка висновків до суду з окреслених питань не входять до компетенції виконавчих комітетів сільських, селищних рад, як органів опіки та піклування. При цьому також зазначено, що розглядаючи питання позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав, всупереч вимогам Постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини», орган опіки і піклування Великодальницької сільської ради Біляївського району фактично вийшов за межі власних повноважень, оскільки це питання відноситься до компетенції Комісії з питань захисту прав дитини при Біляївській районній державній адміністрації. За результатами розгляду питання на Комісії, служба у справах дітей Біляївської районної державної адміністрації повинна була підготувати та подати на затвердження висновок про доцільність чи недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав /т.1 а.с.128-133/. З листа Служби у справах дітей Біляївської районної державної адміністрації Одеської області від 29.05.2017 року №402 вбачається, що позивач по справі [PERSON] до органу опіки та піклування Біляївської районної державної адміністрації щодо позбавлення [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], не зверталася, висновок або рішення органу опіки та піклування Біляївської РДА не надавався /т.2 а.с.51/. В ході судового розгляду ухвалою суду від 29.05.2017 року було зобов'язано Біляївську районну державну адміністрацію Одеської області підготувати висновок щодо доцільності чи недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], стосовно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В зв'язку з невиконанням вказаної ухвали судом неодноразово направлялись на адресу Біляївської районної державної адміністрації Одеської області листи про надання інформації стосовно можливості виконання ухвали від 29.05.2017 року по справі №520/12923/16-ц. З відповіді від 11.05.2008 року №1356/03-18/22/954 вбачається, що орган опіки та піклування Біляївської районної державної адміністрації не вбачає підстав для надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітнього [PERSON], [INFO], в зв'язку з наявністю висновку місцевого органу опіки та піклування з того ж самого питання /т.2 а.с.178/. Не погоджуючись з висновком № 453 від 13.09.2016 року, складеним Виконавчим комітетом Великодальницької сільської ради, відповідач [PERSON] звертався до адміністративного суду з приводу оскарження протоколу, що був підставою для винесення вказаного висновку. Однак постановою Біляївського районного суду Одеської області від 21.07.2017 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] було відмовлено. Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2017 року зазначену постанову було скасовано, та провадження у справі закрито з роз'ясненням позивачу права на звернення до суду з позовом в порядку цивільного судочинства. Ухвалою Верховного Суду від 10.04.2018 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою [PERSON] на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 21.07.2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2017 року. В ході судового розгляду судом встановлено, що ще в серпні 2012 року [PERSON] звернувся до Біляївського районного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні шляхом визначення способу участі батька у вихованні дитини. Відповідно до Висновку органу опіки та піклування від 20.07.2017 року №03/03-08/1397, складеного Біляївською районною державною адміністрацією Одеської області на підставі листа Біляївського районного суду Одеської області, орган опіки та піклування Біляївської районної державної адміністрації Одеської області вважає за доцільне визначити час та місце зустрічі малолітнього [PERSON], [INFO], за місцем проживання матері першу суботу місяця з 16.00 години по 19.00 годину та третю неділю місяця з 16.00 години по 19.00 годину /т.2 а.с.78-79/. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 21.07.2017 року вказану позовну заяву [PERSON] залишено без задоволення. Постановою апеляційного суду Одеської області від 17.05.2018 року рішення Біляївського районного суду Одеської області від 21.07.2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги [PERSON] задоволені частково, а саме постановлено усунути [PERSON] перешкоди у спілкуванні з сином [PERSON], [INFO], визначивши наступний спосіб участі батька у вихованні малолітнього сина - систематичні зустрічі батька з сином кожну першу та третю суботу місяця з 11.00 до 19.00 та кожну першу та третю неділю місяця з 11.00 до 19.00. Зазначені обставини підтверджують бажання та намагання відповідача [PERSON] зберегти свої батьківські права відносно малолітнього сина та спростовують доводи сторони позивача щодо того, що відповідач [PERSON] не цікавиться своєю дитиною, а навпаки підтверджують заперечення сторони відповідача. В ході судового розгляду справу судом за клопотанням сторони позивача були допитані свідки: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Допитана в судовому засіданні 12.12.2017 року свідок [PERSON] суду пояснила, що знає позивача по справі [PERSON] та до 2013 року знала відповідача [PERSON] Свідок пояснила, що сторони розійшлись, коли дитині було 3,5 місяця. Відповідач допомогу дитині не надавав. Коли дізнались про хворобу дитини позивач дзвонила відповідачу, але він вимагав докази хвороби. Свідок [PERSON] зазначила, що бачила останній раз відповідача на дні народження його сина в 2014 році, коли йому виповнилося 2 роки. Відповідач підбіг до сина, у якого трапилась істерика. Свідок [PERSON] також пояснила, що позивач відмовилась від аліментів. Свідок [PERSON], допитана в судовому засіданні 12.12.2017 року, суду пояснила, що є рідною тіткою позивача [PERSON], проживає поруч з нею та протягом чотирьох років не бачила відповідача. Дитина не знає іншого батька, ніж теперішній чоловік позивачки. Свідок [PERSON] пояснила, що відповідач [PERSON] кудись поїхав та нічим не допомагав своїй дитині, взагалі свідок нічого про нього не знає. Допитана в судовому засіданні 12.12.2017 року свідок [PERSON] суду пояснила, що знає позивача [PERSON] з 2014 року, яка є її невісткою. Відповідача [PERSON] свідок не знає. У дитини [PERSON] затримка речі, приписи лікарів виконують позивач та її чоловік [PERSON] - син свідка [PERSON], який працює судовим механіком та ходить в рейси на 1,5-2 місяця і стільки ж буває вдома. Свідок [PERSON], допитана в судовому засіданні 12.12.2017 року, яка є лікарем-педіатром, суду пояснила, що позивача [PERSON] знає з дитинства, відповідача [PERSON] знає, бачила кілька разів, їх сина [PERSON] знає з народження. Стосовно матеріальної допомоги з боку відповідача свідок зазначила, що нічого не знає, на питання відповідача відповіла, що колись дитину привозив батько. Допитана в судовому засіданні 12.12.2017 року свідок [PERSON] - спеціаліст по соціальним питання Великодальницької сільради суду пояснила, що позивача знає з 10 років, відповідача знає з часу, коли розглядали їх справу - з травня-червня 2016 року. При цьому свідок [PERSON] зазначила, що була головуючою за засіданні опікунської ради, та підтвердила, що саме вона вела протокол. Щодо надання Біляївською районною державною адміністрацією висновку про надання дозволу на зустрічі відповідача з дитиною свідок не знала та на питання відповідача підтвердила той факт, що [PERSON] не було повідомлено про розгляд питання про позбавлення батьківських прав. В судовому засіданні 12.12.2017 року також був допитаний свідок [PERSON] - теперішній чоловік позивача [PERSON], який суду пояснив, що з грудня 2014 року проживає з позивачкою, відповідача [PERSON] не знає. Свідок [PERSON] зазначив, що з боку відповідача не було здійснено ніяких намагань брати участі у вихованні свого сина, аліменти то сплачує, то не сплачує. У дитини нестабільна психіка, однак свідок [PERSON] відразу налагодив з ним контакт. Також за клопотанням сторони відповідача в судовому засіданні 12.12.2017 року був допитаний свідок [PERSON], який суду пояснив, що знає відповідача [PERSON] з другого класу, а позивача [PERSON] з їх весілля з [PERSON] Свідок [PERSON] зазначив, що він консультував [PERSON] з приводу наявності юридичних підстав для позбавлення батьківських прав. Відповідач не робить нічого з шести підстав для позбавлення батьківських прав, визначених законодавством. При цьому свідок пояснив, що відповідач намагався зустрітись з сином, однак не зміг домовитись з цього приводу з позивачкою. Таким чином, судом встановлено, що син сторін по справі проживає в новій родині своєї матері, де всі опікуються станом його здоров'я та приймають участь в його вихованні. Відповідач [PERSON] має бажання також брати участь в житті свого сина, однак особисті стосунки сторін по справі призвели до того, що відповідач перестав бачитись з сином через неможливість домовитись з позивачем [PERSON] про мирне врегулювання цього питання. Суд вважає, що активна позиція відповідача [PERSON] щодо захисту своїх батьківських прав свідчить про бажання відповідача спілкуватись з дитиною та брати участь в його вихованні. При цьому суд звертає увагу на той факт, що відповідач [PERSON] звернувся до суду з позовом щодо визначення способу його участі у вихованні дитини ще до звернення позивача [PERSON] до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав, що свідчить про наявність напружених стосунків між сторонами по справі та не свідчить про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а також спростовує твердження позивача та її представника, що відповідач приймає участь в даній справі лише формально, задля формування громадської думки про нього, як про батька. При прийнятті рішення по справі судом також береться до уваги, що Європейський суд з прав людини (Справа "Савіни проти України" (Заява N 39948/06) у своєму рішенні від 18.12.2008 року наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Крім того діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст.114 наведеного вище Закону). Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними-установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з п. 16 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У ході розгляду справи судом не виявлено норм права, на які посилалися сторони, що не підлягають застосуванню до даних правовідносин. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені, оскільки стороною позивача не доведена наявність обставин, що відповідно до вимог ст. 164 СК України є підставами для позбавлення батьківських прав. При цьому стороною відповідача [PERSON] доведено, що він намагався брати участь у вихованні малолітнього сина та бажає здійснювати свої батьківські права та обов'язки щодо нього.

Outcome: dismissed