Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

22 січня 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання незаконним рішення профкому про розірвання контракту з директором спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №8 м. Хмельницького [PERSON] на підставі ст.45 КЗпП України, посилаючись на те, що 13 січня 2014 року голова профспілкової організації звернулася із поданням до начальника управління освіти про розірвання трудового договору на вимогу профспілкової організації. Зазначене подання є незаконним та таким, що завдає шкоди честі та гідності позивачу, оскільки порушення колективного договору, наведених у рішенні профспілки позивачем не допускалося, вони є надуманими, так забезпечення навчальних кабінетів та працівників матеріально-технічними засобами виконувалося залежно від обсягу фінансування, розподіл педагогічного навантаження був здійснений до призначення позивача на посаду директора, новоприбулі працівники були ознайомлені із трудовим розпорядком, позивачем залучення працівників до роботи у вихідні і святкові дні, в нічний час, направлення їх у відрядження при наявності дітей віком до 14 років не допускалося, тому з огляду на викладене відповідне подання профкому є незаконним та необґрунтованим. В судовому засіданні позивачем та його представником було уточнено позовні вимоги вони просили визнати незаконним рішення профкому про розірвання трудового договору із [PERSON] на підставі ст.45 КЗпП України. Відповідні вимоги в судовому засіданні ними були підтримані. Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили. Не визнали позов і представники третіх осіб Управління освіти Хмельницької міської ради, Хмельницької міської організації профспілки працівників освіти та науки. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає за наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні 6 грудня 2013 року на засіданні профкому первинної профспілкової організації працівників спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №8 м. Хмельницького за розглядом заяв працівників школи та звернення педагогічного колективу на начальника міського управління освіти, одноголосно було прийнято рішення про звернення до управління освіти Хмельницької міської ради із вимогою про розірвання контракту на підставі ст.45 КЗпП України із директором школи [PERSON], з тих підстав, що останньою, систематично порушується трудове законодавство (ст.ст.31,32,107 КЗпП України), п.2.2.1, 3.1.5, 4.1.1, 5.2.2, 5.2.4, 5.2.10, 8.1.2 Колективного договору, ст.56 Закону України «Про освіту», Закону України «Про охорону дитинства», неодноразові аморальні вчинки. 15 грудня 2000 року профспілковими зборами було затверджено Положення про первинну профспілкову організацію працівників спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №8. Закон "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" пов'язує початок діяльності профспілки з моментом затвердження статуту профспілки та набуття нею прав юридичної особи, а статус організацій профспілки є похідним від статусу спілки, за статутом якої вони діють. Первинна профспілкова організація працівників спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №8 є організаційною ланкою Всеукраїнської профспілки працівників освіти і науки України, зареєстрованої Мінюстом 2 березня 2000 року №1344, входить до складу Хмельницької міської організації профспілки працівників освіти і науки, про що вбачається з довідки від 5 травня 2014 року №6 (а.с.123), тому посилання представника позивача відсутність свідоцтва про легалізацію профспілки, як для визнання незаконним подання профкому про звільнення [PERSON] на увагу не заслуговує. З 15 січня 2008 року набув чинності колективний договір між директором Хмельницької спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №8 та профспілковим комітетом школи. З рішенням профкому від 6 грудня 2013 року [PERSON]. яка працювала за контрактом від 5 серпня 2013 року на посаді директора спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №8 м. Хмельницького ознайомилась 13 січня 2014 року. Вважаючи, відповідне рішення незаконним, оскільки воно належним чином не обґрунтовано, є безпідставним, позивачка оспорила його до суду 22 січня 2014 року. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень Ст.45 КЗпП України, визначено, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілкового представника) має право звернутися до власника або уповноваженого ним орган із вимогою про розірвання трудового договору з керівником підприємства, установи, організації, якщо він порушує законодавство про працю, про колективні договори і угоди, Закон України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", а власник або уповноважений ним орган повинні розірвати трудовий договір з цих підстав. Якщо власник або уповноважений ним орган, або керівник, стосовно якого пред'явлено вимогу про розірвання трудового договору, не згоден з цією вимогою, він може оскаржити рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) до суду у двотижневий строк з дня отримання рішення. У цьому разі виконання вимоги про розірвання трудового договору зупиняється до винесення судом рішення. Рішення профкому про звернення до управління освіти із вимогою про розірвання трудового договору із [PERSON] було побудовано на заявах працівників школи та педагогічного колективу, та зверненні педагогічного колективу та працівників школи до управління освіти. Так в заяві [PERSON] було зазначено, що 5 листопада 2013 року в присутності дітей [PERSON] наказала написати їй заяву, про згоду працювати з тижневим навантаженням 12 год., на що вона відмовилася. В цих діях [PERSON] вбачала порушення ст.32 КЗпП України щодо зміни істотних умов праці та п.5.2.4 Колективного договору. Крім цього 11 листопада 2013 року о 08 год. 10 хв. директор школи [PERSON] в своєму кабінеті завдала їй тілесних ушкоджень, за те, що вона 5 листопада 2013 року звернулася із заявою до начальника управління освіти з приводу подій, які мали місце в цей же день. В своїй заяві [PERSON], яка працює вихователем групи продовженого дня, зазначила, що 4 листопада 2013 року на неї чинився тиск, для підписання листа на підтримку [PERSON] Крім цього директор примусила її доповідати про все, що не так у школі. [PERSON] у таких діях [PERSON] вбачала порушення вимог ст.31 КЗпП України та п.5.2.2 Колективного договору. Заступник директора [PERSON] в своїй заяві порушення [PERSON] п.4.1.1., 2.2.1. .5.2.10 Колективного договору обґрунтовувала тим, що 21 серпня 2013 року під тиском директора було здійснено перерозподіл годин, остання нагадувала вчителям про пенсійний вік, не заслухала думку [PERSON] з цього приводу, 6 вересня 2013 року заявила, що заступники не мають права йти з роботи раніше за директора, зазначила, що секретар школи працює тільки на директора. Вчитель української мови [PERSON] у своїй заяві на порушення директором ст.31 КЗпП України, п.5.2.4 Колективного договору, зокрема щодо перерозподілу годин роботи, так в травні 2013 року їй було передбачено 4 год. Української мови у 8 В класі, а в серпні, ці години було забрано [PERSON] Вчитель української мови [PERSON] порушення директором школи п.3.1.5 Колективного договору у своїй заяві обґрунтовували тим, що має неповне тижневе навантаження, однак коли звільнилась вчитель [PERSON] на її місце було взято сумісника [PERSON] не довантаживши вчителів. В заяві [PERSON], яка працювала на посаді заступника директора школи, зазначила, що директор школи принижувала її гідність, оскільки в жовтні 2013 року в присутності учнів 7-а класу заставляла писати пояснення з приводу запізнення на урок, розмови із нею [PERSON] завжди вела на підвищених тонах, такий стиль спілкування є неприпустимим, аморальним, не відповідає етиці викладачів. Вчитель початкових класів [PERSON] у своїй заяві виклала обставини, щодо чинення психічного тиску на неї з боку директора [PERSON] внаслідок чого отримала стрес та пішла на лікарняний. В своїй заяві вчитель початкової школи [PERSON] зазначила, що 1 жовтня 2013 року [PERSON] відмовилася надати трудову книжку для пред'явлення до пенсійного фонду, і лише після втручання управління освіти, трудову книжку їй було надано. Вчитель початкових класів [PERSON] у своїй заяві порушення директором вимог ст.107 КЗпП України, обґрунтовувала тим, що 23 жовтня 2013 року [PERSON] безпідставно звинуватила її в тому, що вона не проводила урок в 1 Г класі, свідчення на підтвердження не проведення уроку давали учні 1 б класу які діяли під психологічним тиском директора та класного керівника, яким є мати директора школи. На прохання надати відгули за раніше відпрацьовані години, заявниця отримала категоричну відмову директора школи. Вчитель світової літератури Шенькарук А.В. у своїй заяві, порушення п.5.2.4 Колективного договору обґрунтовувала тим, що на 2013-2014 роки їй було заплановано тижневе навантаження 18,5 год., в серпні ці години у нею було забрано [PERSON], яка свої дії обґрунтувала тим, що Шенькарук А.В. не має право читати українську мову, при тому, що нею було пройдено курси підвищення кваліфікації та отримано відповідне посвідчення. В своїй заяві вчитель фізики [PERSON] виклала обставини, щодо створення [PERSON] нездорового психологічного клімату у школі, недолугий стиль її керівництва, неповага до колег, авторитарність, безтактне спілкування, психологічний тиск. Помічник вчителя-реабілітолога [PERSON] у своїй заяві засвідчила про те, що на прохання ознайомитися із посадовими обов'язками, який висловила в управлінні освіти [PERSON] почала на неї кричати, внаслідок чого стався нервовий стрес. Секретар школи [PERSON] у своїй заяві зазначила, що директор школи 16 листопада 2013 року з 08 год. до 20 год. заставила її працювати без обідньої перерви, а саме передруковувати підписані нею накази, про тому, що вона є одинокою матір'ю, має 7 річного сина, директор примушує працювати її до 21 год., однак вона відмовляється, наслідком чого є постійний психологічний тиск неї із погрозою звільнення з роботи. Досліджуючи в судовому засіданні, обставини, за яких було прийнято оспорюване рішення, судом встановлено, що порушення директором школи [PERSON] вимог п.2.2.1 Колективного договору щодо своєчасного та повного забезпечення навчальних кабінетів та всіх працівників матеріально-технічними засобами, необхідними для реалізації навчально-виховних завдань та якісного виконання професійних обов'язків кожним працівником доведено не було. П.3.1.5 Колективного договору передбачає обов'язок його сторін при звільненні працівників вивільнені години розподіляти в першу чергу між тими працівниками, які мають неповне тижневе навантаження. Залучати до викладацької роботи керівних, педагогічних та інших працівників установ, організацій лише за умови забезпечення штатних працівників навчальним навантаженням в обсязі не менше відповідної кількості годин на ставку (п.4.2.8 Галузевої угоди). Відповідно до наказу №95-к від 2 вересня 2013 року на посаду вчителя української мови та літератури з тижневим навантаженням 6 год. з 4 вересня 2013 року, після звільнення педагогічного працівника [PERSON] В силу ч.2 ст.26 Закону України «Про загальну середню освіту» призначення на посаду та звільнення з посади педагогічних працівників державного та комунального загальноосвітнього навчального закладу здійснюється відповідним органом управління освітою за поданням керівника загальноосвітнього навчального закладу. Тобто із встановлених обставин, вбачається, що з боку [PERSON] було допущено порушення зазначеного пункту Колективного договору, оскільки вивільнені години з української мови та літератури не були розподілені між іншими педагогічними працівниками, які мали не повне тижневе навантаження. П.4.1.1 Колективного договору передбачено, що обсяг навчального і педагогічного навантаження за місцем основної роботи розподіляти рівномірно між однорідними професіями педагогічних працівників і не обмежувати його граничними розмірами, в судовому засіданні порушення даного пункту з боку [PERSON] доведено не було. П.5.2.2 Колективного договору було передбачено, що сторона власника зобов'язується надавати працівникам школи роботу відповідно до їх професії займаної посади. Не вимагати від працівників школи роботи не обумовленої трудовим договором , посадовою інструкцією, обов'язками, визначеними законодавством про освіту, однак порушення даного пункту в судовому засіданні підтвердження не знайшло. П.5.2.4 Колективного договору було визначено, що розподіл педагогічного навантаження між педагогічними працівниками школи проводити за погодженням з профспілковим комітетом до закінчення навчального року у відповідності з умовами цього договору та згідно чинного законодавства і повідомляти його працівникам під розписку. В силу ст.16 Закону України «Про загальну середню освіту» навчальний рік у загальноосвітніх навчальних закладах незалежно від підпорядкування, типів і форм власності розпочинається у День знань - 1 вересня і закінчується не пізніше 1 липня наступного року. Як встановлено в судовому засіданні з пояснень свідків [PERSON], [PERSON], представника профкому Шенькарук А.В. перерозподіл щотижневого навантаження здійснювався [PERSON] одноособово, без погодження із профспілковим комітетом, тому суд вважає, що порушення позивачем даного пункту договору також має місце, оскільки розподіл педагогічного навантаження між педагогічними працівниками школи у 2013 -2014 навчальному році був оформлений наказом №251 від 2 вересня 2013 року підписаним [PERSON] П.5.2.10 Колективного договору кожному працівнику під розписку повідомляти Правила внутрішнього розпорядку і посадові інструкції, в судовому засіданні не доведено порушення з боку [PERSON] зазначеного пункту договору. П.8.1.2 цього договору було визначено, що не допускати залучення жінок до роботи у вихідні і святкові дні, в нічний час, направлення їх у відрядження при наявності дітей віком до 14 років. Порушення даного пункту знайшло своє підтвердження в поясненнях свідка [PERSON], яка в судовому засіданні засвідчила той факт, що за вказівкою директора вийшла на роботу в суботу 26 листопада 2013 року і працювала з 08 год. 00 хв. до 20 год., при тому, що має на утриманні важкохвору матір та сина із особливими потребами, дана обставина не заперечувалася і позивакою. Порушення з боку [PERSON] ст.31 КЗпП України в судовому засіданні не доведено, примушування до збору та передачі інформації з приводу подій у школі має значення лише, щодо морального аспекту взаємовідносин між [PERSON] та [PERSON] Порушення ст.ст.32, 107 цього Кодексу, на думку суду належним чином підтверджені не були, тому до уваги братись не можуть. Пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] стосувалися в основному стилю керівництва та взаємовідносин із [PERSON], тому значення для вирішення справи не мають. Оскільки в судовому засіданні було встановлено, що порушення умов Колективного договору все ж мало місце з боку директора школи [PERSON], суд з урахуванням всіх обставин приходить до висновку, що підстав для визнання незаконним рішення профкому про звернення із вимогою до управління освіти про розірвання контракту із [PERSON] не має. Крім цього судом також враховується і те, що 29 січня 2014 року мало місце звільнення із роботи [PERSON] на підставі п.3 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених трудовим договором. Оспорюване рішення профкому від 6 грудня 2013 року будь-яких наслідків для [PERSON] приймалося виключно на підставі викладених обставин у заявах працівників школи та по суті управлінням освіти Хмельницької міської ради взагалі не розглядалось, підтвердженням чого є наказ про звільнення [PERSON] №48-к від 29 січня 2014 року за іншою статтею, а саме ст.40 п.3 КЗпП України та що в судовому засіданні підтвердив і представник управління освіти Хмельницької міської ради.

Outcome: dismissed