Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про захист гідності, честі, ділової репутації та стягнення компенсації за моральну шкоду. Позов обгрунтував тим, що 14.08.2014 року колишнім вчителем Куйбишевської загальноосвітньої школи 1 111 ступенів [PERSON] був направлений лист на ім»я міністра освіти і науки України [PERSON], у якому викладені матеріали, що є неправдивими і не відповідають дійсності, ганьблять його честь і гідність та шкодять його діловій репутації. Так, [PERSON] у цьому листі, зокрема, неправдиво стверджує про нього таке: « Ні з колегами, ні з учнями, ні з батьками директор не спілкується… … Більшу частину часу він проводить у кабінеті. І рідко виходить на люди, ніби боїться людей… … Діти останні роки не чули від керівника школи людської простої мови… Все криком криком… … Залишившись на самоті із неугодною людиною він стає хамом… … Допускає образи жителям села… … Діти ставлять [PERSON] на останні місця в рейтингу вчителів… … За роки директорства [PERSON] чотири вчителі були витіснені з роботи… … Єдиним методом роботи є залякування… … Вчителів залякують розподілом годин, премією, атестацією… … Він просто виганяє з кабінету з криками мата всілякими погрозами як викликати наряд міліції, звернути вночі голову… … На що тільки не здавали батьки ( гроші ) на відеокамеру директору… … Випускники купують картину школі… … На гроші батьків пофарбовано стіни… … Взято на озброєння « генетичну « теорію… … Рада школи не обиралася… Учнівське самоврядування не формувалося… … Діти і батьки залякані… … Врешті директор сказав коротко і ясно: « Вийдіть на х…й з кабінету, а то визву наряд міліції» і викинув із свого кабінету на очах учнів школи… … На хлопця директор і новий завуч якось фізично тиснули… «. Наведена інформація відповідача [PERSON] є недостовірною з огляду на наступне. 1.Він завжди був і є відкритою для продуктивного спілкування людиною, що може підтвердити кожен працівник школи, керівництво відділу освіти. 2.На підвищених тонах тим паче з використанням ненормативної лексики ні з дорослими, ні з дітьми не розмовляє. 3.Погрози ніколи не були принципом його роботи з підлеглими: ні премією, ні розподілом педагогічного навантаження вчителів не залякував. 4.Подарунків від батьків учнів він ніколи не отримував, а шкільна відеокамера оприбуткована. 5.У школі створений батьківський комітет, діє шкільна парламентська республіка, регулярно проводяться загальношкільні батьківські збори. 6.Жоден вчитель з його ініціативи не був звільненим з роботи. 7.Він противник « генетичних теорій «. 8.Стіни школи ніколи не фарбувалися за батьківські кошти. 9.У школі учні ніколи не визначали рейтинг вчителів. 10.Випускники роблять подарунки школі на власний розсуд. 11.Фізичного тиску він на учня не чинив. Атестаційна комісія в 2015 році визнала його таким, що відповідає посаді. Інформація поширена відповідачем не відповідає дійсності, є негативною та порушує його особисті немайнові права, зокрема, ганьбить його честь, гідність, завдає шкоди діловій репутації. Поширена в листі [PERSON] відносно нього інформація є наклепом, не є оціночним судженням, а отже підлягає спростуванню. Крім того, подібними діями [PERSON] безпідставно охарактеризував його як злочинця та особу, що з легкістю порушує закон, яка не має моральних цінностей. У зв»язку з неправомірним поширенням відповідачем широкому колу осіб недостовірної негативної інформації стосовно нього, він постійно знаходиться у стані нервового напруження та стресу. В результаті цього у нього різко знизилася працездатність, що в свою чергу негативно впливає на виконання трудових ( посадових ) обов»язків. Також стало причиною порушення функції сну. Інсинуації, викладені в листі, формують негативне уявлення у його керівництва, підривають авторитет школи серед громадськості села. Із вищезазначених фактичних даних заподіяння йому моральної шкоди та негативний вплив на його ділову репутацію це невідворотний результат протиправної поведінки відповідача [PERSON] Все вищезазначене стосовно нього визначається як стресова подія, що психічно травмує та спричиняє моральну шкоду. У зв»язку з цим у нього є підстави вимагати відшкодування моральної шкоди. Поширена недостовірна інформація спрямована на приниження його честі, гідності та ділової репутації, призвела до постійних негативних емоційних хвилювань. У зв»язку з розповсюдженням недостовірної інформації серед широкого кола осіб, виникло упереджене ставлення до нього як публічної особи, що призвело до порушення нормальних життєвих зв»язків через неможливість продовження активного громадського життя. Розмір моральної шкоди оцінив в сумі 6000 грн. Зазначену суму обґрунтовує наступним. 1.Протягом останніх десяти років [PERSON] серед жителів села батьківської громадськості систематично поширює про нього плітки, безпідставні звинувачення, налаштовує батьків учнів проти нього, як керівника школи. За його підбурення написані з десяток листів до різних інстанцій: від відділу освіти Оржицької райдержадміністрації та обласної ради до Міністерства освіти і науки України переповнених наклепами, неправдивими фактами. Десять років відповідач створював навколо нього середовище морального бруду, наклепів і суцільної брехні. Усі ці десять років він перебуває у стані постійного стресу, втратив відчуття душевного спокою, що впливало на його фізичний стан, якість роботи, стосунки в сім»ї. 2.Маючи життєвий, громадський і політичний досвід та підтримку перспективної політичної партії, він мав плани восени цього року балотуватися в депутати обласної ради, а неправдива інформація, поширена [PERSON], створює щодо нього враження аморальної людини, котра не в ладах з законом. 3.Він виховує чотирнадцятирічну доньку, а розповсюджені про нього відповідачем плітки, поширюються і в дитячому середовищі, що підриває його батьківський авторитет. 4. Він витрачає час і зусилля, щоб довести абсурдність обвинувачень. Посилаючись на статті 32, 34, 68 Конституції України, статті 1, 2, 5, 30, 31 Закону України « Про інформацію «, статті 16, 270, 275, 297, 299 ЦК України, п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 « Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи « прохав: 1. Визнати інформацію поширену та розповсюджену 14.08.2014 року [PERSON] у листі до Міністра освіти і науки України [PERSON] стосовно нього такою, що є недостовірною. 2. Зобов»язати [PERSON] листом до Міністра освіти і науки України [PERSON] спростувати поширену 14.08.2014 року у листі до Міністра освіти і науки України [PERSON] недостовірну інформацію. 3. Стягнути з [PERSON] на його користь компенсацію моральної шкоди у розмірі 6000 грн. В судове засідання позивач та його представники з»явилися, позов підтримали повністю та надали пояснення згідно мотивів викладених у позові. Відповідач та його представник в судове засідання з»явилися, позов не визнали. Пояснили, що відповідач у своєму листі Міністру освіти і науки України [PERSON] виклав свої оціночні судження та критичну оцінку певних фактів і недоліків у службовій діяльності позивача та його поведінки в побуті, що з огляду на посаду вчителя та директора школи недопустимо. Відповідач виклав свої думки та наміру образити позивача не мав. Прохали в задоволенні позову відмовити. Судом досліджено наступні докази по справі, які суд визнає допустимими та належними. Згідно пояснень свідків всі вони надали позитивну характеристику позивачу та не підтвердили інформацію викладену в листі відповідача. Згідно листа [PERSON] від 14.08.2014 року на ім»я міністра освіти і науки України [PERSON], викладені оціночні судження та критику певних дій вчителя та директора Куйбишевської ЗОШ 1 - 111 ступенів Оржицького району [PERSON] Згідно додатку до рішення профкому від 15.06.2015 року профком спростовує викладену [PERSON] інформацію в листі від 14.08.2015 року міністру освіти і науки України [PERSON] Згідно листа Департаменту освіти і науки від 08.09.2014 року проведено розгляд звернення [PERSON] шляхом перевірки з виїздом на місце розташування навчального закладу. Перевіркою виявлено несвоєчасне оприбуткування картин в бухгалтерії відділу освіти Оржицької райдержадміністрації. Згідно рішення атестаційної комісії від 08.04.2015 року [PERSON] відповідає займаній посаді. Згідно довідки спеціаліста відділу освіти Оржицької райдержадміністрації про підсумки атестаційної експертизи Куйбишевської ЗОШ 1 111 ступенів проведено атестаційну експертизу Куйбишевської ЗОШ 1 111 ступенів. Згідно наказу відділу освіти Оржицької райдержадміністрації від 26.05.2011 року № 134 затверджено акт атестаційної експертизи та пропозиції експертної комісії. Згідно грамот та диплому нагороджено колектив Куйбишевської ЗОШ 1 - 111 ступенів та директора школи [PERSON] за високі досягнення в службовій діяльності. Згідно повідомлення Оржицького РВ УМВС України в Полтавській області від 06.09.2014 року за результатами проведеної перевірки за заявою [PERSON] по факту погроз фізичною розправою та вчинення сварок [PERSON] та [PERSON] відносно [PERSON] встановлено, що в даних діях відсутній склад кримінального правопорушення. Зазначені письмові докази, пояснення сторін по справі та їх представників та пояснення свідків суд визнає допустимими та належними доказами. Згідно наказу відділу освіти Оржицької райдержадміністрації від 23.06.2014 року № 48 звільнено [PERSON] з посади вчителя історії Куйбишевської ЗОШ 1 111 ступенів. Згідно медичної довідки у [PERSON] психіатричних показань для виконання роботи в навчальному закладі не виявлено. Згідно грамот [PERSON] нагороджувався за високі досягнення в роботі. Згідно відношень Куйбишевської ЗОШ 1 111 ступенів, довідки Оржицького районного методичного кабінету, наказів відділу освіти Оржицької райдержадміністрації та інших матеріалів перевірок [PERSON] неналежно виконував свої посадові обов»язки за що притягувався до дисциплінарної відповідальності. Згідно рішення атестаційної комісії від 14.04.2005 року [PERSON] підтверджено кваліфікаційну категорію « спеціаліст другої категорії «. Згідно фотографій внутрішні приміщення Куйбишевської ЗОШ 1 111 ступенів мають належний стан та створено картинну галерею. Зазначені письмові докази суд визнає неналежними, такими, що не стосуються предмету доказування. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі та їх представників, свідків, дослідивши документальні докази, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 14.08.2014 року колишнім вчителем Куйбишевської загальноосвітньої школи 1 111 ступенів Оржицького району Полтавської області [PERSON] направлений лист на ім»я міністра освіти і науки України [PERSON] короткий основний зміст якого є наступним: « Ні з колегами, ні з учнями, ні з батьками директор не спілкується… … Більшу частину часу він проводить у кабінеті. І рідко виходить на люди, ніби боїться людей… … Діти останні роки не чули від керівника школи людської простої мови… Все криком криком… … Залишившись на самоті із неугодною людиною він стає хамом… … Допускає образи жителям села… … Діти ставлять [PERSON] на останні місця в рейтингу вчителів… … За роки директорства [PERSON] чотири вчителі були витіснені з роботи… … Єдиним методом роботи є залякування… … Вчителів залякують розподілом годин, премією, атестацією… … Він просто виганяє з кабінету з криками мата всілякими погрозами як викликати наряд міліції, звернути вночі голову… … На що тільки не здавали батьки ( гроші ) на відеокамеру директору… … Випускники купують картину школі… … На гроші батьків пофарбовано стіни… … Взято на озброєння « генетичну « теорію… … Рада школи не обиралася… Учнівське самоврядування не формувалося… … Діти і батьки залякані… … Врешті директор сказав коротко і ясно: « Вийдіть на х…й з кабінету, а то визву наряд міліції» і викинув із свого кабінету на очах учнів школи… … На хлопця директор і новий завуч якось фізично тиснули… «. За своїм змістом зазначений лист містить оціночні судження, критику певних службових дій та поведінки в побуті особи, яка займає публічну посаду вчителя та директора Куйбишевської ЗОШ 1 111 ступенів Оржицького району Полтавської області [PERSON]. Лист не містить образливих для позивача висловлювань чи наклепу, не є розголошенням конфіденційної інформації та не порушує права позивача на таємницю особистого і сімейного життя чи іншого немайнового права. Інформація поширена відповідачем не містить достовірних фактів ( фактичних даних ), тому правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню та не є з огляду на ст. 277 ЦК України та ст. 30 Закону України « Про інформацію « предметом судового захисту. [PERSON] займає посаду вчителя та директора школи комунальної форми власності, виконує адміністративні функції, тому є публічною особою. [PERSON] не перешкоджав праву [PERSON] на відповідь та на власне тлумачення справи. [PERSON] у своєму листі від 14.08.2014 року висловив оціночні судження та надав критичну оцінку певним обставинам поведінки [PERSON] на державній посаді та в побуті. [PERSON] надіслав листа уповноваженій на розгляд таких звернень службовій особі освітньої галузі та мав на меті доведення цій особі неправомірних, на його думку, дій та бездіяльності службової особи [PERSON] та проведення перевірки і усунення допущених, на думку відповідача, порушень. Оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків є вираженням суб»єктивної думки і поглядів відповідача, їх не можна перевірити на предмет відповідності дійсності ( на відміну від перевірки істинності фактів ) і спростувати. Вирішуючи даний спір в межах заявлених вимог, суд визнає, що висловлювання у листі відносно [PERSON] були викладені з питань суттєвого суспільного інтересу, а тому застосовані в ньому висловлювання не можуть вважатися надмірними. Отже, враховуючи характер наведеної у листі інформації, її адресність, посаду позивача, мету звернення та інші обставини справи, суд вважає, що у даному випадку мала місце реалізація відповідачем [PERSON] прав, передбачених статтями 34, 40 Конституції України, статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та інших нормативних актів. До даних правовідносин необхідно застосувати наступні нормативно-правові акти. Згідно ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя. Згідно ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Відповідно ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 30 Закону України « Про інформацію « ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Лінгенс проти Австрії визначено, що існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного ст. 10 Конвенції. Суд зазначив, що свобода вираження поглядів являє собою одну з важливих засад демократичного суспільства та одну з базових умов його прогресу та самореалізації кожного. Предмет пункту другого статті 10 Конвенції застосовується не тільки до інформації чи ідей, які були отримані зі згоди чи розглядаються як необразливі чи як малозначущі, але й до тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Відповідно п. 19 постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 року № 1 « Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи « вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України "Про інформацію" ( 2657-12 ) оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК ( 435-15 ) не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції ( 475/97-ВР ). Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою статті 277 ЦК ( 435-15 ) та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи (стаття 37 Закону про пресу, стаття 65 Закону України "Про телебачення і радіомовлення") ( 3759-12 ) у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. За таких обставин позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed