Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами до [PERSON], треті особи: служба у справах дітей м. Одеса, служба у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний 16.05.2007 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. З моменту розлучення відповідач проживає окремо та не бере участі у вихованні та догляді за дитиною, не займається її фізичним, духовним та моральним вихованням, матеріальної допомоги не надає, незважаючи на необхідність відповідно до рішення суду сплачувати аліменти. Відповідач є дуже агресивною людиною, спричиняв тілесні ушкодження позивачу та неповнолітній дитині, у зв'язку з чим позивач була вимушена звернутись до відділу поліції. Відповідач не був працевлаштований та не надавав матеріальної допомоги з моменту народження дитини. На даний час неповнолітня дитина не має бажання спілкуватись з батьком та підтримувати будь-які відносини. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток про час, дату та місце судового розгляду та опублікування оголошення на сайті судової влади, причина неявки суду не відома, заяву про розгляд справи у його відсутність суду не надавав. Представник третьої особи - служба у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації - Баркова В.М., яка діє на підставі довіреності, просить суд задовольнити позов [PERSON] до [PERSON], треті особи: служба у справах дітей м. Одеса, служба у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, оскільки її вимоги вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи дані обставини, а також позицію позивача, на підставі ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER] (а.с. 18). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Відповідно до характеристики від 07.06.2017 року № 175 за час навчання в спортивній школі [PERSON] її мати [PERSON] брала активну участь у складі батьківського комітету. Батько неповнолітньої дитини не відвідував засідання батьківського комітету (а.с. 9). З характеристики від 13.06.2017 року, складеної [PERSON], вбачається, що вона проживає з матір'ю [PERSON], вітчимом [PERSON] та двома братами. За час спільного проживання з біологічним батьком [PERSON] систематично наносив тілесні ушкодження її матері та виганяв їх з будинку, в якому вони проживали. З даного приводу її мати зверталась до відділу поліції. На даний час її сім'я забезпечена всім необхідним (а.с. 11). З характеристики від 08.06.2017 року, складеної [PERSON], вбачається, що [PERSON] є сусідкою [PERSON] та проживає за адресою: [ADDRESS] Вона підтверджує факт того, що вихованням доньки [PERSON] займається її мати [PERSON]. Вона не бачила ніколи батька [PERSON] (а.с. 12). З характеристики від 08.06.2017 року, складеної начальником КП «Житлово-Комунальний Сервіс» «Портофранківський», вбачається, що [PERSON] є багатодітною матір'ю (діти: [PERSON], син [PERSON] та син [PERSON]) та проживає за адресою: [ADDRESS]. Вона є турботливою матір'ю та чудовою господинею. Батька [PERSON] вона не бачила, мати [PERSON] з народження займається вихованням доньки (а.с. 13). З характеристики від 08.06.2017 року, складеної [PERSON] (сусід [PERSON].) та проживає за адресою: [ADDRESS], вбачається, що вихованням своєї доньки [PERSON] займається її мати [PERSON] (а.с. 14). З характеристики від 08.06.2017 року, складеної [PERSON] вбачається, що вона є сусідкою [PERSON] та проживає за адресою: [ADDRESS]. Підтверджує той факт, що вихованням доньки [PERSON] займається її мати [PERSON] Вона ніколи не бачила батька [PERSON] З довідки № 1, складеної начальником КП «Житлово-Комунальний Сервіс Портофранківський» за адресою: [ADDRESS], проживає [PERSON] (мати), [PERSON] 2012 року народження (син), [PERSON] 2016 року народження (син), [PERSON] 2002 року народження (донька). З висновку органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації від 09.11.2017 року № 01-11/1995 вбачається, що неповнолітня [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] та всі питання щодо виховання неповнолітньої дитини вирішуються матір'ю - [PERSON], що підтверджується відповідними доказами. На засіданні рада опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради вирішила вважати доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Відповідно до листа від 13.11.2018 року Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області [PERSON] за адресою: вулиця Горького, 78, село Шабо, Білгород-Дністровського району, Одеської області, не мешкає. Відповідно до норм Сімейного кодексу України кожний із батьків зобов'язаний піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов'язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч.2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно ч.4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, установленої законом. Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. У відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Згідно із ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності до п.16 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно зі ст.3 "Конвенції про права дитини", прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відповідність позбавлення батьківських прав відповідача інтересам неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], а отже вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Outcome: approved