Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

13 липня 2017 року позивач звернувся до суду із вказаними позовними вимогами, мотивуючи їх тим, що 24 лютого 2009 року померла [PERSON], 29 грудня 2016 року помер [PERSON]. Після їх смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: вул. Пінчука, буд. 3 с. Кіпті Козелецького району Чернігівської області; земельна ділянка загальною площею 2,9962 га, розташована на території [PERSON] сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельна ділянка площею 2,2040 га, розташована на території [PERSON] сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельна ділянка площею 0,8462 га, розташована на території [PERSON] сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач, як спадкоємець за законом, спадщину прийняв, але не може її оформити в нотаріальному порядку, тому змушений звернутися до суду для захисту свого права шляхом його визнання. Позивач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява з проханням судовий розгляд проводити за відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] сільська рада Козелецького району Чернігівської області в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява за підписом сільського голови з проханням справу розглядати без представника відповідача. Позовні вимоги визнає. Третя особа в судове засідання не зявилася, в матеріалах справи міститься заява з проханням проводити судове засідання за відсутності представника. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню виходячи із наступного. Згідно п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 (із подальшими змінами) «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Судом встановлено, що згідно довідки виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Козелецького району Чернігівської області за вих. № 192 від 03.04.2017, житловий будинок № 3 вул. Пінчука в с. Кіпті станом на 15.04.1991 відноситься до категорії колгоспних дворів. До складу даного колгоспного двору входили [PERSON] та [PERSON] /а.с. 14/. Оскільки станом на 15.04.1991 року [PERSON] та [PERSON] входили до складу колгоспного двору, тому кожен з них мав право на ? частину житлового будинку № 3 вул. Пінчука с. Кіпті Козелецького району Чернігівської області. Згідно довідки виданої КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради № 339 від 26.05.2017, право власності на житловий будинок № 3 по вул. Пінчука с. Кіпті, не зареєстровано /а.с. 18/. 24 лютого 2009 року померла [PERSON] (копія свідоцтва про смерть серії 1-ЕЛ № 105781, видане виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Козелецького району Чернігівської області 25.02.2009) /а.с. 10/. Після смерті [PERSON], спадщину до складу якої входить ? частина житлового будинку № 3 вул. Пінчука с. Кіпті Козелецького району Чернігівської області, прийняв [PERSON], в силу вимог ст. 1268 ЦК України, що підтверджується довідкою виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Козелецького району Чернігівської області за вих. № 188 від 03.04.2017 /а.с. 16/. 14 лютого 2006 року на імя [PERSON] на підставі розпорядження Козелецької районної державної адміністрації № 150 від 26.05.2005, було виготовлено та видано державний акт серії ЯА № 517784 на право власності на земельну ділянку площею 2,99 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва /а.с. 21/. 29 вересня 2011 року на імя [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідчене державним нотаріусом Першої Чернігівської державної нотаріальної контори, реєстровий № 2-4350 (ВМС 019110) від 26.08.2009, було виготовлено та видано державний акт серії ЯЛ № 401029 на право власності на земельну ділянку площею 2,2040 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва /а.с. 26/. 29 вересня 2011 року на імя [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідчене державним нотаріусом Першої Чернігівської державної нотаріальної контори, реєстровий № 2-4350 (ВМС 019110) від 26.08.2009, було виготовлено та видано державний акт серії ЯЛ № 401030 на право власності на земельну ділянку площею 0,8462 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва /а.с. 28/. 29 грудня 2016 року [PERSON] помер (копія свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 292082, видане виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Козелецького району Чернігівської області) /а.с. 8/. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: вул. Пінчука, буд. 3 с. Кіпті Козелецького району Чернігівської області; земельна ділянка загальною площею 2,9962 га, розташована на території [PERSON] сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельна ділянка площею 2,2040 га, розташована на території [PERSON] сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельна ділянка площею 0,8462 га, розташована на території [PERSON] сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Спадкоємцем другої черги за законом після смерті [PERSON] є його сестра [PERSON] позивач у справі, родинні відносини підтверджуються записом про батьків у свідоцтві про народження та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження /а.с. 11, 13/. Відповідно до копій матеріалів спадкової справи № 119/2017, яка надійшла на запит суду з Козелецької районної державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, [PERSON]. спадщину після смерті [PERSON] прийняла /а.с. 51/. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування розяснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Позивач просить визнати за ним право власності на земельні ділянки, оскільки державні акти були втрачені, про що в пресі розміщено оголошення /а.с. 33/. Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. У відповідності до ст. 152 ч. 3 п. "а" ЗК України - "захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав". При розробленні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки та внесенні до автоматизованої системи відомостей про земельну ділянку належну [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 517784 від 14.02.2006, було встановлено, що фактична площа земельної ділянки становить 2,9962 га, з яких: рілля 2,2037 га, кадастровий номер 7422083300:03:000:0252, сіножать 0,7925 га, кадастровий номер 7422083300:04:000:2113 /а.с. 22, 23/. Відповідно до п. 2 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 жовтня 2012 року, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом, тому суд вважає, що саме в витязі з Державного земельного кадастру більш повно та достовірно визначено площу земельної ділянки. Таким чином, суд дійшов висновку, що за позивачем в порядку спадкування підлягає визнанню право власності на згадане домоволодіння та земельні ділянки.

Outcome: approved