Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

14.01.2021 року позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулася до суду з позовом до Каракуртської сільської ради Болградського району та просять визнати за ними право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: [ADDRESS] в таких частках: - за [PERSON] на 1/5 частку, як спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] та на 1/5 частку, як за членом колгоспного двору; - за [PERSON] на 1/5 частку, як за членом колгоспного двору; - за [PERSON] на 1/5 частку, як за членом колгоспного двору; - за [PERSON] на 1/5 частку, як за членом колгоспного двору. При цьому позивачі посилаються на те, що вищезазначений будинок відносився до колгоспного двору до складу якого входили [PERSON] , яка померла [INFO] та позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , тобто кожний придбав право власності на 1/5 частину житлового будинку. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв [PERSON] у встановленому законом порядку, але постановою приватного нотаріуса йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на ім`я померлої. Окрім цього всім позивачам рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно відмовлено в проведенні реєстрації права власності на її частку будинку, через відсутність правовстановлюючого документу на будинок, тому вони звернулися до суду з цим позовом. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в позовній заяві просять розглядати справу у їх відсутності, окрім цього позивачі [PERSON] та [PERSON] надіслали на електрону пошту відповідні заяви. Представник відповідача Каракуртської сільської ради Болградського району Одеської області - староста с.Каракурт - Жечева О.Д., до суду не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , належав до типу колгоспного двору та до його складу входили члени цього двору: [PERSON] (померла [INFO] ) та позивачі по справі - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . На підставі ст. 123 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла станом на 14 квітня 1991 року, кожен член колгоспного двору придбав право власності на майно цього колгоспного двору в рівних частках, тобто по 1/5 частки будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами. Це підтверджується довідкою №843 від 10.12.2020 року, виданою Каракуртською сільською радою Болградського району Одеської області, на підставі записів в погосподарській книзі (а.с.34). Відповідно до абз.2 п.6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, яка втратила чинність в 1996 році, не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. У сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних будинків) станом на 1991 рік здійснювалось шляхом внесення відповідного запису у погосподарській книзі сільської ради та відкриття особового рахунку на ім`я власника. Згідно з ч.1 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року зі змінами та доповненнями, державна реєстрація прав є обов`язковою. В ч.4 ст. 3 цього ж Закону визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Згідно із абз. 3 частини 3 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав власності , з подальшою видачею свідоцтва про право власності на об`єкти (індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них) , що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року, щодо яких раніше не здійснювалась державна реєстрація прав власності для осіб, за якими закріплені особові рахунки в погосподарських книгах відповідних сільських рад, здійснюється на підставі поданої заяви та виписки із зазначених книг, наданої виконавчим органом сільської ради (у разі, якщо такий орган не створений, - сільським головою) або відповідною архівною установою, а також інших документів, визначених у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно № 55818445 від 21.12.2020 року позивачам відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності на вищевказану частину житлового будинку через відсутність у них правовстановлюючих документів на цю частину будинку (а.с.38). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі вищезазначеного, суд вважає доведеними позовні вимоги, щодо визнання за кожним з позивачів право власності на 1/5 частину вищезазначеного будинку, як за членами колгоспного двору. Також, відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.06.1999 року, виданого Жовтневою сільською радою Болградського району Одеської області, а/з 17, [PERSON] , померла [INFO] (а.с.27). Спадщину після її смерті прийняв син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 12.09.1962, місце реєстрації с.Виноградівка Тарутинського району Одеської області (а.с.16), фактичним вступом в управління або володіння спадковим майном, відповідно до ст.549 ЦК Української РСР, що підтверджується довідками Каракуртської сільської ради Болградського району № 843 від 10.12.2020 року (а.с.34) та № 842 від 09.12.2020 року (а.с.36), а також матеріалами спадкової справи № 474/02, заведеною 31.10.2002 року державним нотаріусом Болградської районної державної нотаріальної контори, з якої вбачається що з заявою про видачу свідоцтва звернувся тільки син померлої - [PERSON] , який на деяке майно отримав свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.32,33). Постановою приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Станєвої В.Б. № 570/02-31 від 11.12.2020 року, позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, у зв`язку з відсутністю документів що посвідчують право власності на житловий будинок (а.с.37). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 82 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved