Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Лозківської сільської ради, управління Держземагенства у Володимирецькому районі, реєстраційної служби Володимирецького районного управління юстиції про визнання незаконним та скасування рішень селищної ради, державного акту на право власності на землю, зобов'язання до вчинення дій. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги та пояснив, що в липні 1999 року Лозківською сільською радою йому було виділено земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га із земель запасу сільської ради. Він отримав дозвіл на будівництво житлового будинку, спорудив на відведеній ділянці фундамент, підвів світло. Разом з тим, звернувшись до відповідача - Лозківської сільської ради із заявою про надання дозволу на складання технічної документації по видачі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, отримав відмову, оскільки раніше виділена позивачу земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту та перебуває у власності [PERSON] Вважає, що таким рішенням сільської ради порушено його права, у зв'язку із чим просив суд скасувати рішення Лозківської сільської ради №188 від 11.01.2012 року, частково скасувати Державний акт серії 1-РВ №017390, виданий [PERSON], підтвердити законність рішення Лозківської сільської ради про виділення йому земельної ділянки, зобов'язати Лозківську сільську раду надати позивачу дозвіл на складання технічної документації із землеустрою, зобов'язати управління Держземагенства скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за [PERSON] Представник відповідача - Лозківської сільської ради - позовні вимоги визнав, пояснив, що при виготовленні та видачі Державного акту [PERSON] було допущено помилку, і йому було виділено земельну ділянку, зайняту будовою [PERSON] Разом з тим, виділена позивачу земельна ділянка є земельною ділянкою сільськогосподарського призначення, розташована за межами населеного пункту, тому [PERSON] було відмовлено у дачі дозволу на складання технічної документації з землеустрою по видачі державного акту. В даний час, згідно змін до генплану забудови територій Лозківської сільської ради, земельна ділянка, на яку претендує [PERSON] буде включена у межу села Лозки. Представник відповідача - управління Держземагенства у Володимирецькому районі - заперечила проти позову, пояснила, що право власності на земельну ділянку [PERSON] не зареєстроване, у зв'язку з чим скасування такої державної реєстрації є неможливим. Крім того, вказувала, що згідно земельного законодавства, чинного на час виділення земельної ділянки, така ділянка могла виділятись лише у користування позивачу. Представник відповідача - реєстраційної служби Володимирецького районного управління юстиції - заперечив проти позову в частині скасування державної реєстрації права власності, надав письмові заперечення, клопотав про розгляд справи у відсутності представника. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, про перенесення часу судового засідання не клопотав. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши письмові та інші докази в їх сукупності, суд приходить до висновків про наявність підстав для часткового задоволення позову. Так, судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Лозківської сільської ради №16 від 29.07.1999 року позивачу [PERSON] виділено земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку з земель запасу Лозківської сільської ради, площею 0,25 га. Вказане рішення на час судового розгляду справи не змінене, не скасоване, тобто не втратило свого правового значення. У зв'язку з викладеним, підстав для додаткового визнання вказаного рішення чинним суд не вбачає. Також встановлено, що 15.11.1999 року [PERSON] у встановленому порядку отримав дозвіл на виконання будівельних робіт №58 та розпочав будівництво житлового будинку, у відповідності до робочого проекту та договору підключив електроенергію. Дані обставини, крім пояснення позивача, підтверджуються письмовими доказами - робочим проектом, договором, актом підключення електропостачання, будівельним паспортом. У відповідності до ст.19 Земельного Кодексу України від 18.12.1990 року №561-Х11 в редакції, яка діяла на час прийняття Лозківською сільською радою рішення №16 від 29.07.1999 року, сільські, селищні Ради народних депутатів надають земельні ділянки у користування для всіх потреб із земель сіл, селищ, а також за їх межами для будівництва шкіл, лікарень, підприємств торгівлі та інших об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням населення (сфера послуг), сільськогосподарського використання, ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства, індивідуального житлового, дачного і гаражного будівництва, індивідуального і колективного садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, традиційних народних промислів. Згідно ст.67 цього ж Кодексу, громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються у власність або надаються у користування земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків, господарських будівель, гаражів і дач. Розмір ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) повинен бути не більше: у сільських населених пунктах - 0,25 гектара. Крім того, у відповідності до п.7 розділу Х «Перехідні положення» Земельного Кодексу України від 25.10.2001 року №2768-111, громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] в порядку, що діяв на час прийняття рішення органом місцевого самоврядування, отримав земельну ділянку для індивідуального житлового будівництва, у встановленому для цих потреб розмірі, і розпочав використання земельної ділянки згідно отриманого дозволу на виконання будівельних робіт. Також встановлено, що в процесі розпаювання земель КСГП «Полісся», на підставі розпорядження голови Володимирецької райдержадміністрації №71 від 09 березня 2004 року [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства загальною площею 2,77 га, в т.ч. 1,97 га ріллі та 0,80 га кормових угідь, що підтверджується оглянутим в судовому засіданні Державним актом 1-РВ №017390. У відповідності до п.1 Указу Президента України №720/95 від 08 серпня 1995 року "Про порядок паювання земель, переданих у колективу власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. В той же час судом встановлено, що в ході розпаювання земель КСГП «Полісся» [PERSON], в порушення вимог названого Указу та ст.31 Земельного Кодексу України від 18.12.1990 року, було передано у власність земельну ділянку площею 0,25 га, яка на час розпаювання була зайнята будівлею, а саме фундаментом житлового будинку, який спорудив позивач [PERSON] Дана обставина, крім пояснень учасників судового розгляду, підтверджується актом обстеження земельних ділянок. Як вбачається зі ст.ст.140, 141, 149 Земельного Кодексу України від 25.10.2001 року, в редакції, яка діяла на час розпаювання земель КСГП «Полісся», право власності чи користування земельними ділянками могло бути припинено внаслідок вилучення (викупу) земельних ділянок. Сільські, селищні, міські ради вилучають земельні ділянки комунальної власності відповідних територіальних громад, які перебувають у постійному користуванні, для всіх потреб. Разом з тим, вимоги закону в цій частині не були виконані, земельна ділянка у позивача [PERSON] до її передачі у власність [PERSON] вилучена не була. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що державний акт 1У-РВ №017390 в частині передачі [PERSON] у приватну власність земельної ділянки площею 0,25 га. є недійсним і підлягає скасуванню. З огляду на це, позов в цій частині підлягає задоволенню. Оскільки державна реєстрація права власності на земельну ділянку за відповідачем [PERSON] не проводилась, підстав для її скасування суд не вбачає. З приводу скасування рішення Лозківської сільської ради та зобов'язання органу місцевого самоврядування до вчинення дій, судом встановлено наступне. Як вже зазначалось, [PERSON] отримав земельну ділянку для будівництва житлового будинку у встановленому порядку, і зберігає право на цю ділянку. При цьому суд враховує, що відповідно до в рішенні Конституційного суду України №7-рп/09 від 16.04.2009 року у справі у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), Конституційний Суд України зазначає, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є гарантією стабільності суспільних відносин між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення. Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Разом з тим, оскільки вказана ділянка знаходиться за межами населеного пункту, розпорядження такими земельними ділянками, як це вбачається з п.12 розділу Х «Перехідні положення» Земельного Кодексу України від 25.10.2001 року №2768-111, здійснюють органи виконавчої влади. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що рішення Лозківської сільської ради №188 від 11.01.2012 року не порушує вимог чинного законодавства і скасуванню не підлягає. В той же час, це не позбавляє позивача [PERSON] права у встановленому законом порядку звертатись до органів місцевого самоврядування чи органів виконавчої влади для оформлення права власності (користування) земельною ділянкою, в т.ч. після зміни меж с.Лозки повторно звертатись до сільської ради. Враховуючи викладене,

Outcome: partial