Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

15.01.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача - [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову посилається на те, що [PERSON] є її донькою. Відповідачка знаходилася в зареєстрованому шлюбі з померлим [INFO] батьком її дитини [PERSON]. Від подружніх стосунків вони мали спільну дитину - [PERSON] [INFO], котра мешкає разом з позивачем, та її чоловіком (дідусем неповнолітньої) [PERSON]. Онука мешкає разом з ними та знаходиться на їх утриманні, так як відповідачка не надає матеріальної допомоги на утримання онуки, хоча отримує пенсію доньки в зв»язу зі смертю її батька, яку витрачає на себе, а не на дитину. Відповідачка у цій справі є матір`ю неповнолітньої дитини [PERSON] проте вона не бере участі у вихованні дитини, не провідує доньку, не цікавиться здоров'ям дитини, успіхами, навчанням, школу не відвідує, морально та матеріально не підтримує дитину. Просить суд позбавити відповідачку - [PERSON],[INFO] батьківських прав відносно доньки - [PERSON], [INFO]. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала. Пояснила, що відповідачка зловживає спиртними напоями,не працює, отримує пенсію на дитину, але не піклується про неї, коштів на утримання доньки не надає. Відповідач [PERSON], проти позову заперечувала, посилаючись на те, що батьківські обов'язки по вихованню та утриманню доньки виконує належним чином. В подальшому відповідач [PERSON] в судові засідання не з»явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, причину неявки суду не повідомила. Представник третьої особи органу опіки та піклування Ізюмської міської ради Харківської області Мартинова Т. К. позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що сім»я [PERSON] перебуває під наглядом служби у справах дітей з 2012 року. В 2012 році в зв»язку з неналежним виконанням матір»ю своїх обов»язків, за заявою матері [PERSON] було поміщено до реабілітаційного центру на 6 місяців. Після повернення дитини з реабілітаційного центру відповідач про дитину належно не дбала, в зв»язку з чим, бабуся, позивач у справі, забрала дитину до себе. Відповідач [PERSON] зловживає спиртним, не дбає про дитину, не піклується про її здоров»я, навчання, виховання, розвиток, матеріальне забезпечення. В квартирі створила антисанітарні умови, умов для проживання дитини не створила. На неодноразові бесіди, попередження, заходи впливу не реагує. В 2017 році [PERSON] зверталась до органів опіки щодо свого статусу та позбавлення її матері батьківських прав. В порядку ст. 171 СК України в судовому засіданні було вислухано думку неповнолітньої [PERSON], [INFO] ( 14 років), яка пояснила, що просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав, оскільки вона зловживає спиртним, застосовує до неї фізичне насилля, виганяла з дому. Матір неодноразово попереджали, що заберуть її в інтернат, так і сталось. Пів року вона перебувала в інтернаті. Після повернення з інтернату живе з бабусею. Мати зовсім про неї не дбає, не піклується, в школу не приходить, матеріально не допомагає, отримує її пенсію по втраті годувальника та витрачає на себе. Мати ніколи до неї не звертається по імені, тільки нецензурно, не дає можливості отримати паспорт, вимагає, що забрали заяву з суду, погрожує вбивством. Сьогодні, перед засіданням суду, вимагала щоб забрали заяву, облила водою та вдарила по голові. Суд, заслухавши всіх учасників справи, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення заявлених вимог за наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13 квітня 2004 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Ізюмського міськрайонного управління юстиції в Харківській області відповідачка є матір'ю неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Батьком дитини є [PERSON] ( а.с.5) Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04 червня 2008 року [PERSON] помер [INFO]. (а.с. 20) [PERSON], [INFO] з 2012 року перебуває на профілактичному обліку служби у справах дітей Ізюмської міської ради, як дитина, яка потребує комплексної соціально-психологічної допомоги . Відповідно до копії звернення директора ІЗОШ № 4 Вєтрової Н. М. № 453 від 14.09.2012 року вбачається, що адміністрація школи зверталася до начальника служби у справах дітей та до начальника відділу освіти з проханням вжити заходів щодо неналежного виконання батьківських обов'язків [PERSON] матір'ю учениці 3-В класу [PERSON] У зв'язку з тим що в помешканні за адресою [ADDRESS] не створені умови для проживання та утримання дитини: антисанітарія, бруд, безлад, таргани, комахи, місця для виконання уроків не має. Зі слів сусідів по гуртожитку, мати не приділяє уваги вихованню та утриманню дитини, часто відсутня вдома, зловживає алкогольними напоями.(а.с.19) Згідно довідки центру соціально-психологічної реабілітації дітей № 463 від 21.09.2012 року [PERSON], [INFO] з 19.09.2012 року за направленням служби у справах дітей була прийнята до центру строком на 9 місяців на повне державне забезпечення. 02.12.2013 року адміністрація Ізюмської ЗОШ № 4 повторно зверталась до служби у справах дітей, щодо вирішення питання неналежного виховання [PERSON] її матір»ю. Як вбачається з актів обстеження матеріально-побутових умов дитини від 11.09.2012 року,12.12.2013 року, 02.12.2015 року, 06.09.2017 року за місцем мешкання [PERSON], за адресою: [ADDRESS] в кімнатах брудно, речі розкидані. Одяг, посуд, речі у стані непридатному для використання. Антисанітарні умови, неприємний запах від харчових відходів. Дитина не має відповідних умов для проживання. Актом обстеження умов життя дитини - [PERSON] від 01.09.2017 року за адресою: [ADDRESS], встановлено, що [PERSON] проживає разом із бабусею - [PERSON] та дідусем - [PERSON]. Умови проживання задовільні. Будинок 1970 року будівництва, цегляний, покритий шифером, опалення- пічне, без зручностей, знаходиться в задовільному стані. В будинку чисто. [PERSON] має свою окрему кімнату. В кімнаті є ліжко, стіл, тумбочка. Бабуся з дідусем здійснюють належний догляд за онукою. Дівчинка завжди охайно одягнена, навчається в Малокомишуваській ЗОШ І-ІІІ ст. Продуктами харчування забезпечені. (а.с. 6) Відповідно довідки сільського голови Малокомишуваської сільської ради № 498 від 18.12.2017 року [PERSON], [INFO] дійсно проживає, але не зареєстрована на території сільської ради за адресою: [ADDRESS], з 2007 року по теперішній час. А відповідно довідки № 259 від 06.07.2017 року [PERSON], [INFO] з березня місяця 2015 року по теперішній час проживає, але не зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.7,8) В своєму висновку орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Ізюмської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно її доньки [PERSON] № 3991 від 07.12.2017 року вважають за доцільне позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], [INFO] відносно її малолітньої доньки [PERSON],[INFO]. (а.с. 15) Як вбачається з Характеристики Ізюмської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів № 4 Ізюмської міської ради Харківської області [PERSON] навчалась в Ізюмській ЗОШ І-ІІІ ступенів № 4 з 01.09.2010 року по 27.02.2015 рік. Дотримувалась режиму школи та правил внутрішнього розпорядку. Доброзичлива, вихована. Активно брала участь у позаурочних заходах. Виявляла інтерес до співпраці з дорослими. (а. с. 17) Із копії інформації про стан навчання і виховання учениці 8 класу Малокомишуваської ЗОШ І-ІІІ ступенів Ізюмської районної ради Харківської області [PERSON] № 01-22/64 від 23.08.2017 року вбачається, що взаємовідносини між членами родини теплі, привітні. Бабуся [PERSON] бере активну участь у вихованні та навчанні онуки. Постійно підтримує зв'язок з класним керівником, регулярно відвідає батьківські збори. Мати, [PERSON], не переймається навчанням та вихованням доньки. За період навчання [PERSON] в школі мати жодного разу не відвідала заклад, не поцікавилася результатами навчання дитини, не поспілкувалася з вчителем та адміністрацією школи. (а.с. 18) Ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини відповідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені ст. 150 Сімейного кодексу України, серед яких також, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини. Її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, батьки зобов'язані поважати дитину. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки стосовно дитини . Європейським судом з прав людини при вирішенні справи № 39948/06 «Савіни проти України» в пунктах 49-52 рішення від 18 грудня 2008 року зазначено, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (справа «Ньяоре проти Франції» (Gnahore v. France), N 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (справа «Скоццарі та Дж'юнта проти Італії» (Scozzari & Giunta v. Italy), [GC], NN 39221/98 і 41963/98, п. 148, ЄСПЛ 2000-VIII). Крім того, в порядку ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України якщо змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. При цьому, вирішуючи спір, суд має першочергово виходити саме з прав та інтересів дитини. Відповідно до ст. З Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року ( далі - Конвенція) , в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини (рішення у справі "Хант проти України" від 07.12.2006, рішення у справі Olsson V. Sweden (N2) від 27.11.1992) нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує (mutatis mutandis, справа «Хазе проти Німеччини» (Haase v. Germany), N 11057/02, пункт 99, ЄСПЛ 2004-III (витяги)). При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з'ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров'я (справи «Валлова і Валла проти Чеської Республіки» (Wallova and Walla v. the Czech Republic), N 23848/04, пункт 72, від 26 жовтня 2006 року; «Гавелка та інші проти Чеської Республіки» (Havelka and Others v. the Czech Republic), N 23499/06, пункт 57, від 21 червня 2007 року). За ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. В силу ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, вимогами закону унормовано відповідальне ставлення батьків до своїх батьківських обов'язків. Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» факт ухилення від виховання може бути підтверджено наведеними доказами. Крім того, оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про роз'єднання сім'ї, суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки), і чи мали заінтересовані сторони, зокрема батьки, достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання (mutatis mutandis, ухвали у справах: «Шульц проти Польщі» (Schultz v. Poland), N 50510/99, від 8 січня 2002 року; «Реммо і Узункая проти Німеччини» (Remmo and Uzunkaya v. Germany), N 5496/04, від 20 березня 2007 року; та «Полашек проти Чеської Республіки» (Polasek v. Czech Republic), N 31885/05, від 8 січня 2007 року). Суд також повинен врахувати, чи самим дітям було надано можливість висловити свою думку, коли цього вимагали обставини. Суд також зважає на те, що відповідач у судовому засіданні підтвердила що її донька на протязі тривалого часу мешкає з бабусею та дідусем та знаходиться на їх утриманні, вона її не відвідує доньку, не цікавиться її навчанням, здоров»ям, розвитком, матеріальним забезпеченням, і ці обставини, на думку суду, свідчать про безумовне нехтування відповідачем своїм конституційним обов`язком опікуватися дитиною, забезпечити їй кращі умови проживання. Натомість, відповідач не надала жодних доказів на підтвердження того, що вищенаведені обставини склалися внаслідок тяжких сімейних обставин та нею вживаються заходи щодо налагодження, поліпшення умов життя дитини разом з матір`ю. А тому суд, виходячи з інтересів малолітньої дитини, враховуючи що наявне неповноцінне виховання дитини [PERSON], вважає, що існують підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON], яка своїми винними діями свідомо нехтує обов'язками по вихованню дитини. Частиною 1 ст. 180 Сімейного Кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України ( ч. 2 ст. 82 СК України). Згідно з положеннями ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 15 січня 2018 року (а.с.3). Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв'язку з задоволенням позовних вимог [PERSON] судовий збір підлягає стягненню з відповідача [PERSON] в розмірі 704,80 гривень згідно квитанції № 0.0.934869932.1 від 10.01.2018 року. Відповідно до ст. ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, п. 2 ч. 1 ст. 164, ст. 181, ст. 182, ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України та ч. 1. ст. 165 Сімейного кодексу України, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved