Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

13.07.2018 р. до Київського районного суду м.Харкова надійшла позовна заява [PERSON], в якій вона просила усунути перешкоди в користуванні квартирою, зняти відповідача з реєстрації місця проживання. 23.08.2018 р. до канцелярії суду надійшла уточнена позовна заява, в якій позивачі [PERSON] та [PERSON] просили усунути перешкоди в користуванні квартирою за адресою: [ADDRESS], зобовязати ЦНАП Київського району м.Харкова зняти відповідача з реєстрації за вказаною адресою. В обґрунтування\~\~позовних вимог позивачі посилаються на те, що їм на праві приватної власності належить трикімнатна квартира. З 10.09.2003 р. у цій квартирі був зареєстрований [PERSON] У 2003 р. шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] припинилися, офіційно шлюб розірвано у 2012 р. Починаючи з 10.09.2013 р. відповідач фактично не машкає за місцем реєстрації, з того самого часу не приймає участі в утриманні квартири. Усі витрати по утриманню квартири неме позивач [PERSON] Відповідач не користується житловим приміщенням за місцем реєстрації, чим порушує права позивачів на користування і розпорядження належним їм майном. Враховуючи вищевикладене, позивачі звернулись до суду з вказаним позовом. Відповідно до вимог ч. 2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Згідно з положеннями ч. 1, 2 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. Відповідно до вимог ч. 4 ст.\~274\~ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; щодо спадкування; щодо приватизації державного житлового фонду; щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; в яких ціна позову перевищує пятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; інші вимоги, обєднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 15 цієї частини. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова \~від 05.09.2018\~р.\~вказану позовну заяву\~прийнято до\~розгляду та\~відкрито спрощене\~позовне провадження\~у справі з повідомленням (викликом) сторін, оскільки предмет позовних вимог не підпадає під обмеження, які визначені ч. 4 ст. 274 ЦПК України. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, до канцелярії суду 08.11.2018 р. подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, надала суду копію паспорта відповідача - громадянина РФ, з відміткою про місце реєстрації [PERSON] у м.Москва.(а.с.43). Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, 23.08.2018 р. подав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності (а.с.22). Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. 05.11.2018 р. до канцелярії суду надійшла заява відповідача, в якій він просив позов розглядати без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.36). Представник третьої особи Центру надання адміністративних послуг Київського району м.Харкова у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Відповідно ч.1 ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно положення ч.1 ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відповідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підставухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони розуміють наслідки відповідних процесуальних дій, суд, за наявності для того законних підстав, \~ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3\~статті 129 Конституції України\~визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Судом встановлені наступні фактичні обставини. Позивачі [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 08.08.2003 р., посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 6, 16). Місце проживання у вказаній квартирі [PERSON], підтверджується відміткою у паспорті позивача про зареєстроване місце проживання (а.с.18), [PERSON] - довідкою №13210 про реєстрацію місця проживання/перебування особи та [PERSON] - інформаційною довідкою\~з Реєстру\~територіальної громади\~міста Харкова\~№12-0011979-2018 (а.с.24). Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 19.11.2012 р. розірвано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 10 червня 1995 р. Київським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Харкова, актовий запис №388 (а.с.7). Той факт, що відповідач не проживає за місцем реєстрації підтверджується поданою відповідачем заявою, в якій він вказує адресу свого проживання у м.Москва, [PERSON] Федерації та копією його паспорта громадянина [PERSON] Федерації,в якому міститься відмітка про місце реєстрації [PERSON] у м.Москва з 25.08.2016 р. (а.с.44). Крім того, факт не проживання відповідача за адресою реєстрації в квартирі [ADDRESS] з серпня 2006 р., як вказано позивачами у позові, також підтверджується поданою до суду письмовою заявою сусідів [PERSON] та [PERSON], які зареєстровані в [INFO] (а.с.40-42). Статтею 41\~Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.\~316\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ч.1 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 386\~ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. При цьому згідно до ст.\~391\~ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Правова позиція Верховного суду України по справі № 6-92цс15, викладена в Постанові від 27.05.2015 року, вказує, що передбачений ст.\~391\~ЦПК України спосіб захисту усунення перешкод власником прав користування та розпорядження своїм майном, підлягає застосуванню у тих випадках, коли між позивачем, який є власником майна і відповідачем, який користується спірним майном, не існує договірних відносин щодо цього майна і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі договору, укладеного з позивачем. Правова позиція Верховного суду України по справі № 6-709цс16, викладена в Постанові від 16.11.2016 р., вказує, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Згідно ст..150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 1 ст.\~7\~Закону України\~"\~Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно зі ст.\~11\~Закону України\~"Про\~свободу пересування\~та вільний\~вибір місця\~проживання" реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації.\~Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері реєстрації фізичних осіб, затверджує відповідно до закону порядок реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування. Відповідно до ч. 1, 2, 5\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.\~\~Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Таким чином,\~ враховуючи конкретні обставини справи, з урахуванням того, що відповідач визнав позов у повному обсязі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про усунення перешкод у здійсненні права власності підлягають задоволенню. Стосовно вимоги щодо зобовязання Центру надання адміністративних послуг Київського району м.Харкова зняти з реєстрації місця проживання відповідача, то зазначена вимога задоволенню не підлягає, оскільки визнання відповідача таким, що втратиа право користування житловим приміщенням є підставою для знаття його з реєстрації та виключає позовну вимогу щодо зобовязання уповноваженого органу вчиняти дії щодо зняття відповідачів з реєстраційного обліку. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача [PERSON] сплачений останньою за подачу позовної заяви судовий збір в розмірі 704, 80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial