Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

15 травня 2014 року [PERSON] звернулася у суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач є батьком трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], однак від їх утримання ухиляється. [PERSON] отримує пенсію по інвалідності, має регулярний дохід і спроможний сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частки доходу щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину до досягнення найстаршою дитиною повноліття, та судові витрати. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив і заяву про розгляд справи у його відсутності не подав. За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази у справі, суд доходить висновку, що позовні вимоги належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 5, 6, 7). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1, 3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками свого обов'язку по утриманню неповнолітньої дитини, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, має право звернутися до суду із відповідним позовом і в такому разі аліменти на дитину відповідно до вимог ст. 183 СК України можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) її матері, батька. Основним способом визначення розміру аліментів на утримання дитини є їх встановлення у частці від доходу. У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження наявності між сторонами домовленості про розмір і порядок сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Неповнолітні діти сторін [PERSON], [PERSON] та [PERSON] перебувають на утриманні матері [PERSON], що підтверджується довідкою Карасинської сільської ради № 464 від 29 квітня 2014 року (а.с. 9). Відповідач [PERSON] є інвалідом 3 групи та отримує пенсію, тобто, має регулярний дохід і може сплачувати аліменти на утримання своїх неповнолітніх дітей. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р., ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу - визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. З огляду на вищевикладене та враховуючи вік та стан здоров'я неповнолітніх дітей, матеріальне становище платника аліментів, який інших утриманців немає, матеріальне становище позивачки, суд вважає, що позовні вимоги належить задовольнити повністю і стягувати з відповідача аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає рішення в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць до негайного виконання. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судові витрати, згідно зі ст. 79 ЦПК України, складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Частинами 1, 2 ст. 84 ЦПК України визначено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Згідно зі ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно з наданою квитанцією до прибуткового касового ордера № 25 від 15 травня 2014 року, позивачкою понесені витрати за виготовлення позову до суду про стягнення аліментів у розмірі 150 гривень (а.с. 10). Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, з відповідача належить стягнути на користь позивачки понесені нею витрати по оплаті правової допомоги у повному об'ємі. Відповідно до п. 1.1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (далі - Закон) за подання до суду позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати (тобто не менше 243 грн. 60 коп. та не більше 3654 грн.). Враховуючи, що позивачка [PERSON] при подачі позову звільнена від сплати судового збору, то відповідно до вимог Закону, ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved