Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

10 травня 2018 року заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту його постійного проживання на території України, на момент проголошення незалежності 24 серпня 1991 року, та на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» 13 листопада 1991 року, та з 24 серпня по 1996 рік включно, [ADDRESS]. Свою заяву мотивує тим, що він народився в м. Добропілля Донецької області. З самого народження постійно проживав та перебував на реєстраційному обліку зі своєю матір'ю, [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Влітку 1996 року виїхав на заробітки до Краснодарського краю Російської Федерації, де працює і по теперішній час. Мати заявника залишилась проживати в м. Добропіллі за вищевказаною адресою, а в подальшому за іншою адресою: [ADDRESS]. На теперішній час остання тяжко хворіє і потребує стороннього догляду. З метою отримання паспорта громадянина України заявник звернувся до Добропільського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, проте йому в цьому було відмовлено та запропоновано звернутись до Добропільського міськрайонного суду Донецької області для встановлення факту його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє в майбутньому реалізувати право на отримання громадянства та паспорта громадянина України. Заявник [PERSON] у відкрите судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, від нього надійшла заява розглянути справу у його відсутність, заяву підтримує повністю. Представник заінтересованої особи Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, в відкрите судове засідання не з'явився, від них надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, рішення ухвалити на розсуд суду. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] [INFO] народився у місті Добропілля Донецької області, Україна, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.12). 02 червня 1990 року відділом внутрішніх справ Добропільського міськвиконкому Донецької області [PERSON] видано паспорт громадянина СРСР серії [NUMBER] (а.с.9-11). З копії паспорту вбачається, що заявник 08 червня 1990 року зареєструвався за адресою: [ADDRESS]. Знявся з реєстрації за вказаною адресою 18 червня 1996 року. Як вбачається з акту приватного підприємства «Добропільська ремонтно-експлуатаційна служба «Південна» № 275 від 31 травня 2018 року на даний час [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.23). За вказаною адресою зареєстрована його мати, що підтверджується копією її паспорту (а.с.15-16). Крім того, встановлено, що на даний час, [PERSON] є громадянином Російської Федерації, з 09 листопада 2006 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією його паспорту (а.с.7). Даний факт також підтверджується доданою до матеріалів справи заявою [PERSON], громадянки України, яка цією заявою запрошує на перебування на територію України в період з 19.02.2018року по 19.02.2019 року [PERSON], громадянина Російської Федерації (а.с.8). Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження в тому числі справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік справ про встановлення фактів, що мають значення, які розглядаються судом закріплений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України, даний перелік не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Тобто, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. [PERSON] у своїй заяві вказує на те, що встановлення факту постійного проживання йому необхідне для отримання громадянства України. Порядок та підстави набуття громадянства України врегульовано Законом України «Про громадянство України», Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого указом Президента України від 27 березня 2001 року №215 (далі - Порядок). Статтею 3 Закону України «Про громадянство України» встановлено, що громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України. Відповідно до положень п. 1) ч. 1 ст. 20 Закону України «Про громадянство України» від 08 жовтня 1991 року за №1636, громадянство України втрачається, якщо громадянин України добровільно набув громадянство іншої держави. З матеріалів справи вбачається, що на момент проголошення незалежності України [PERSON] проживав на території України, однак влітку 1996 року він виїхав на постійне місце проживання на територію Російської Федерації та добровільно набув громадянства даної іноземної держави. Тобто, відповідно до положень ст. 20 Закону України «Про громадянство України», [PERSON] є таким, що втратив громадянство України. Пунктами 7, 8 Порядку, встановлення належності до громадянства України стосується в тому числі громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні станом на 13 листопада 1991 року. Для встановлення належності до громадянства України така особа подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року. Тобто зі змісту вказаних норм слідує, що встановлення в судовому порядку факту постійного поживання на території України станом на 24 серпня 1991 року є підставою для оформлення належності до громадянства України особами, які перебували в громадянстві колишнього СРСР, але не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на 24 серпня 1991 року. [PERSON] на даний час є громадянином Російської Федерації, а не громадянином колишнього СРСР, але як громадянин іншої держави має право набути громадянство України. У відповідності до положень п. 2) ч. 1 ст. 6, ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України», громадянство України набувається за територіальним походженням. Особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Тобто, [PERSON] не позбавлений можливості звернутись до Управління ДМС України в Донецькій області із заявою про набуття громадянства України за територіальним походження, так як народився до 24 серпня 1994 року на території, яка стала територією України. Для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням, особам які народились на території України до 24 серпня 1991 року необхідно подати копію свідоцтва про народження або інший документ, що підтверджує факт народження на даній території (п. 24 Порядку). Таким чином, з викладеного вбачається, що встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 2018 року не тягне для [PERSON] правових наслідків, він не позбавлений можливості оформити громадянство України в позасудовому порядку та без встановлення вказаного юридичного факту. Проте таке право заявником, на час звернення до суду з даною заявою, реалізовано не було, рішень про відмову в задоволенні клопотання про оформлення набуття [PERSON] громадянства України за територіальним походженням уповноваженою особою не приймалось. Виходячи з викладеного, суд вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту постійного проживання на території України задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed