Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті матері. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер його батько - [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок в [ADDRESS]. На момент смерті батька разом з ним проживали позивач та дружина спадкодавця [PERSON] Позивач разом зі своєю матір'ю успадкували в рівних частках по 1/2 частини спадкового житлового будинку, але документально право не оформляли. [INFO] в с.Гетеня померла матір позивача - [PERSON], яка за життя склала заповіт, згідно якого спірний житловий будинок заповіла сину, позивачу по справі. Спадкоємцями до майна померлої є ще її діти, відповідачі по справі, які своїми заявами ствердили факт неприйняття спадщини. Позивач звернувся до державного нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок та рекомендовано звернутись до суду. Просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок в [ADDRESS] Позивач в судове засідання не з'явився, однак подав до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилися, подали до суду письмові заяви, згідно яких вимоги позивача визнають, проти задоволення таких не заперечують та просять суд розглянути справу у їх відсутності. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК Україниза результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідачами позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ними позову прийнято судом. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов'язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачами, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що [INFO] в с.Гетеня Виноградівського району помер батько позивача - [PERSON]. Дана обставина підтверджена свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 07.11.1996 р. За життя [PERSON] заповіт не залишив. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складалася з житлового будинку в [ADDRESS] Виноградівського району. На час смерті спадкодавця [PERSON], у спадковому житловому будинку разом з ним проживали та були зареєстровані: дружина [PERSON], син [PERSON], невістка [PERSON], внук [PERSON] та Внук [PERSON], що підтверджується довідкою виконкому Чепівської сільської ради №02-40/1250 від 29.11.2017 року. Після смерті батька позивач [PERSON] та дружина спадкодавця [PERSON] успадкували в рівних частках (по 1/2 частини) вище вказаного житлового будинку в порядку ст.ст.548, 549 Цивільного кодексу України 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, так як на час відкриття спадщини вона проживали в спадковому будинку та фактично вступили в управління та володіння спадковим майном. [INFO] в с.Гетеня Виноградівського району померла матір позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 09.01.1999 року серії [NUMBER]. За життя [PERSON] 25.03.1997 року склала заповіт, яким житловий будинок з усіма надвірними спорудами в [ADDRESS] Виноградівського району заповіла своєму сину [PERSON], позивачу по справі. На час смерті спадкодавця [PERSON], у спадковому житловому будинку разом з нею проживали та були зареєстровані: син [PERSON], невістка [PERSON], внук [PERSON] та Внук [PERSON], що підтверджується довідкою виконкому Чепівської сільської ради №02-40/1252 від 29.11.2017 року. Відповідачами по справі є діти спадкодавця [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які спадщину не прийняли. Згідно письмових заяв відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вони спадкове майно не прийняли, претензій не заявляють. Інших спадкоємців немає. У зв'язку з необхідністю прийняття спадщини, що залишилася після смерті матері позивач звернувся до Виноградівської державної нотаріальної контори, однак йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок та рекомендовано звернутись до суду, що стверджується листом нотаріуса за №498/01-16 від 27.11.2017 року. Згідно виготовленого технічного паспорту та довідки КП «Виноградівського РБТІ» №135 від 02.03.2017 року житловий будинок в [ADDRESS] будівництвом завершений та згідно довідки Чепівської сільської ради від 03.02.2017 року №02-40/179 рахується за [PERSON], який помер [INFO]. Згідно архівних даних станом на 01.01.2013 року правовстановлюючих документів на житловий будинок не оформлено. Відповідно до п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Згідно із правилами, встановленими п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженими Наказом Мін'юсту від 22.02.2012 року N 296/5, для видачі свідоцтва про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, необхідно подати правовстановлюючий документ та Витяг із Державного реєстру речових прав. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст.6 ЦК Української РСР та ст.16 ЦК України 2003 року визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК 2003 р., якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК 1963 р., у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст.548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до "Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно", рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих позивачем доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved