Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

[PERSON] , звертаючись з позовом до суду, просила стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Планета страхування», 49056,00 грн. невиплаченої страхової виплати, 19622,40 грн. 4 % річних інвестиційного доходу за весь строк дії договору добровільного страхування та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.. Обгрунтовуючи підстави звернення з цим позовом до суду позивач посилається на наступне, що 29 вересня 2009 року між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Планета страхування», був укладений договір добровільного страхування життя № 0003/0909-4. На підставі п. 1.1 відповідач при настанні страхового випадку взяв на себе зобов`язання виплатити страхову ренту Позивачу який за цим договором є застрахованою особою. Згідно п. 2.1 об`єктом страхування є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з життям страхувальника або застрахованої особи відповідно до умов, зазначених у Правилах добровільного страхування життя, що затверджені Головою Правління страховика 22.06.2004 року, а також положенням чинного законодавства України. Гарантований розмір інвестиційного доходу, що використовується при розрахунку, складає 4 % річних. Згідно пункту 6.1 договору та страхового полісу, страховими випадками згідно укладеного договору є досягнення застрахованою особою визначеного (пенсійного) віку, а також смерть застрахованої особи в період очікування. Також, однією з умовою Договору було визначено виплату позивачу гарантованої страхової суми у разі настання страхового випадку - дожиття застрахованої особи до закінчяення терміну дії страхового полісу (п. п. 5.1.1.). 24 вересня 2020 року позивач звернувся до відповідача з заявою щодо виплати страхової суми передбаченої п. 8.1. Договору, до якої долучив всі належні документи, необхідні для здійснення виплати страхової суми. Однак, вказану заяву було залишено без належного реагування. Таким чином, оскільки термін страхової виплати закінчився 03 листопада 2020 року, на час подання позовної заяви позивач жодних виплат з боку відповідача не отримала, тому вимушена звернутись до суду за захистом своїм прав та просить стягнуити з відповідача на свою користь 49056,00 грн. страхової суми та 4 % річних гарантійного розміру інвестиційного доходу, який становить 19622,40 грн. у відповідності до п. 6.1.1 Договору. 17 грудня 2020 року Дніпровським районним судом міста Києва відкрите провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження, та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст.274 ЦПК України. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до довідки про причини повернення поштового відправлення, копія ухвали суду про відкриття провадження та копію позовної заяви разом із доданими до неї додатками, яка направлялась на адресу відповідача, повернулись до суду у зв`язку з закінченням терміну зберігання. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано до суду заперечень щодо розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.1 ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Вимоги ч.1 ст. 16 цього Закону встановлюють, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Судом встановлено, що 29 вересня 2009 року між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «СК «Планета Страхування», був укладений Договір добровільного страхування життя з умовою виплати страхової ренти № 0003/0909-4. (а. с. 4) На підставі п. 1.1 страховик при настанні страхового випадку взяв на себе зобов`язання виплатити страхову ренту Страхувальнику чи іншим особам, що визначені Страхувальником, або на користь якого/их укладений Договір страхування. Страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі (внески, премії) у встановлені Страховиком терміни та виконувати інші умови Договору. Згідно п. 2.1 об`єктом страхування є майнові інтереси, пов`язані з життям Страхувальника або Застрахованої особи відповідно до умов, зазначених у «Правилах добровільного страхування життя, що затверджені Головою Правління страховика 22 червня 2004 року, а також положенням чинного законодавства України. Пунктом 5.1 договору визначено, що страхова сума та страхові платежі визначені у валюті України - у гривнях. Пунктом 6.1.1 договору визначено, що страховим випадком за страхуванням життям з умовою виплати страхової ренти, додаткової пенсії є: досягнення Застрахованою особою віку, визначеного у Заяві на страхування, після чого починається виплата ануїтету; смерть застрахованої особи в період очікування. 29 грудня 2012 року між сторонами було укладено Додаткову угоду №2 до Договору добровільного страхування життя з умовою виплати страхової ренти №0003/0909-4. Згідно п. 5.1.1 Додаткової угоди №2 до Договору добровільного страхування життя з умовою виплати страхової ренти від 29 грудня 2012 року, сторони погодили, що страховим випадком є подія, яка відбулась у період дії Договору, і з настанням якої виникає обов`язок Страховика здійснити страхову виплату, зокрема, дожиття застрахованої до закінчення строку дії Договору. Також, сторони погодили строк дії Договору страхування, який становить 25 років з 29.09.2009 року по 28.09.2034 рік (п. 10.2 Додаткової угоди) Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно статтей 980, 981 ЦК предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування), договір страхування укладається в письмовій формі. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Статтею 9 вказаного Закону передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. За приписами ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За вимогами ч. 1 ст. 628 ЦПК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Як вбачається з матеріалів справи, позивач зверталась до ПрАТ «СК «Планета Страхування» з письмовою заявою про виплату страхової суми, яка залишилась без належного реагування з боку відповідача (а. с. 18) Виходячи з вищевикладеного, суд вважає помилковим посилання позивача на те, що строк дії укладеного між сторонами Договору добровільного страхування життя від 29 вересня 2009 року закінчився, оскільки Додатковою угодою сторони змінили строк дії Договору до 28.09.2034 року, за таких обставин, за відсутністю виникнення страхового випадку, визначеного умовами договору, позовні вимоги [PERSON] є необгрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі. При цьому, суд вбачає за необхідне зазначити, що позивач не позбавлений можливості звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача викупної суми у разі дострокового припинення умов Договору. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Планета Страхування» про стягнення невиплаченої страхової виплати є необгрунтованим, та таким що не підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, у разі відмови у задоволенні позовних вимог, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed