Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

1 липня 2014 року (за поштовим штемпелем) представник позивача за довіреністю Власюк Г.В. звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору 22 квітня 2011 року № BLaЖГА00029967 (далі - Договір), відповідач отримав кредит в розмірі 30000,00 грн. зі платою за користування кредитом 10% річних та щомісячної плати у вигляді комісії за управління кредитом в розмірі 1,75% від суми кредиту. Згідно п. 3.3.2 Договору, позичальник зобов'язався щомісячно виконувати свої боргові зобов'язання відповідно до графіку в порядку, передбаченому п. 2.5 загальної частини Договору. Пунктом 4.3. загальної частини Договору встановлено, що у випадку прострочення позичальником сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу за графіком, банк має право вимагати від позичальника достроково сплатити пеню в розмірі, передбаченому п. 9 спеціальної частини Договору, а саме 0,50%. Відповідно до п. 2.7.1 загальної частини Договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому договором, у випадку невиконання позичальником своїх боргових зобов'язань та інших зобов'язань за договором або правомірних вимог банку. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за Договором у відповідача утворилася заборгованість станом на 01.07.2014 року у розмірі 118508,40 грн., яка складається із загальної заборгованості за кредитом - 25231,98 грн., відсотків за користування кредитом - 7025,17 грн., по комісії за розрахункове обслуговування - 10500,00 грн., по неустойці - 75751,25 грн., яка нарахована за останній рік з моменту подання позовної заяви до суду, тому просить стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість у вищезазначеному розмірі та судові витрати в розмірі 1185,08 грн. У своїх письмових запереченнях проти позову відповідач посилається на те, що позивач пропустив строк позовної давності в один рік щодо стягнення неустойки в розмірі 75751,25 грн., так як останнім днем прострочення платежу є 22.04.2013 року. Отже, строк позовної давності закінчився 23.04.2014 року. Позов пред'явлено 01.07.2014 року. Нарахований розмір пені у 22,5 разів перевищує максимально можливий розмір відповідно до чинного законодавства. Щомісячна комісія за розрахункове обслуговування в розмірі 525 грн. нарахована також всупереч постанови НБУ від 10.05.2007 року № 168, відповідно до якої банк не має права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь. В судовому засіданні відповідач позов визнав частково, представник позивача повторно не з'явився, про час і місце судового розгляду був оповіщений у встановленому порядку, направив суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує повністю. В судовому засіданні відповідач, частково заперечуючи проти позову, пояснив, що він визнає позовні вимоги в частині заборгованості за кредитом в розмірі 25231 грн. 98 коп., по відсотках за користування кредитом - 7025 грн. 17 коп., по комісії за розрахункове обслуговування - 10500 грн. 00 коп. та пені - 30000 грн. 00 коп. (в розмірі отриманого кредиту). Вважає, що пеня повинна була нараховуватися в розмірі не більше подвійної облікової ставки НБУ, що складає 3551,14 грн., однак визнає її в більшому розмірі, так як підписав умови укладеного договору між сторонами та частково виконував його, тому просить зменшити заявлений до стягнення її розмір. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 22.04.2011 року між ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" та [PERSON] було укладено договір банківського обслуговування № BLaЖГА00029967, відповідно до умов якого банк надав відповідачу грошові кошти у сумі 30000 грн., а той як позичальник зобов'язався повернути кредит, сплатити банку плату за користування кредитними коштами в розмірі 10% річних та щомісячну плату у вигляді комісії за управління кредитом в розмірі 1,75% від суми кредиту. Крім того, сторони передбачили у Договорі відповідальність позичальника за порушення зобов'язань у формі комісії. Згідно з п. 3.3.2 Договору позичальник зобов'язався щомісячно виконувати свої боргові зобов'язання відповідно до графіку в порядку, передбаченому п. 2.5 загальної частини договору, та не пізніше 22 квітня 2013 року, повернути банку всю суму наданих кредитних коштів, сплатити проценти за користування кредитними коштами, комісії, а також на вимогу банку сплатити можливу неустойку (штраф/пеню). Пунктом п. 4.3. загальної частини Договору встановлено, що у випадку прострочення позичальником сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу за графіком, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити пеню в розмірі, передбаченому п. 9 спеціальної частини Договору, а саме у розмірі 0,50%, яка розраховується за методом "факт/360" (а.с.7-14, 15-18, 73 - копії Договору з додатками та повідомлення про умови кредитування). У зв'язку із порушеннями зобов'язань за Договором відповідач станом на 01.07.2014 року має заборгованість, нараховану позивачем відповідно до умов укладеного між сторонами Договору, у розмірі 118508,40 грн., яка складається із загальної заборгованості за кредитом - 25231,98 грн.; відсотків за користування кредитом - 7025,17 грн., по комісії за розрахункове обслуговування - 10500,00 грн., по пені - 75751,25 грн., яка нарахована за останній рік з моменту подання позовної заяви до суду (а.с.6, 71-72 - розрахунок заборгованості). Належних та достовірних доказів погашення заборгованості за Договором та його припинення відповідач суду не надав, не спростував доказів, наданих позивачем та не наполягав на застосуванні позовної давності щодо тіла кредиту та процентів. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, так як в судовому засіданні доведено, що має місце порушення відповідачем умов Договору, що є підставою для стягнення із нього заборгованості. Враховуючи вимоги співмірності, розумності та справедливості, те, що розмір пені значно перевищує розмір заборгованості за кредитом та процентами за користування ним, доказів на підтвердження завдання кредитору збитків внаслідок порушення боржником свого зобов'язання в частині повернення суми кредиту та відсотків за користування ним суду не надано, а також враховуючи такі істотні обставин справи як те, що відповідач частково повернув суму кредиту та відсотки за користування ним, суд прийшов до висновку про можливість зменшення розміру пені на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України до 35000 грн. У задоволенні решти позовних вимог вбачається за необхідне відмовити, оскільки суд дійшов висновку про наявність законних підстав для про зменшення розміру пені. На підставі викладеного,

Outcome: partial