Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

22.10.2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на неповнолітню дитину. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що з 27.04.2012 року по 25.03.2014 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного подружнього життя у сторін народилась одна дитина: син - [PERSON], [INFO], який в даний час знаходиться на повному утриманні матері. Відповідач не приймає участі у вихованні та не надає матеріальної допомоги дитині. У зв'язку з чим просить суд, стягувати з [PERSON] в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі - 2000 грн. щомісячно, аліменти за минулий час з 01.04.2014 року по 21.10.2014 року в розмірі 17655,00 грн., а також, додаткові витрати, у зв'язку з хворобою дитини в розмірі? 1549,00 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте подав суду письмові заперечення, в яких позов визнав частково, вказав, що згідний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] в розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття та додаткові витрати в розмірі 250,00 грн. В решті позову просив суд відмовити. Представник позивача [PERSON] в ході судового розгляду змінила позовні вимоги. Просила суд стягнути з [PERSON] в користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] в розмірі - 1/3 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, аліменти за минулий час з 01.01.2014 року по 21.10.2014 року з розрахунку 1/3 частини від його заробітку (доходу), додаткові витрати, в зв'язку з хворобою сина в розмірі - 1549,00 грн. та понесені витрати на правову допомогу адвоката в розмірі - 1500,00 грн. В решті позов підтримала з підстав в ньому зазначених. Просила суд позов задоволити та справу розглядати без її участі за наявними матеріалами справи. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з рішення Луцького міськрайонного суду від 13.03.2014 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 4). Від спільного подружнього життя у сторін народилась одна дитина: син - [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Згідно свідоцтва про народження неповнолітньої дитини: [PERSON], відповідач [PERSON] являється батьком останнього (а.с. 3). В судовому засіданні встановлено, що відповідач періодично приймає участі в утриманні та вихованні неповнолітньої дитини, хоча спроможний надавати матеріальну допомогу дитині повністю, яка знаходиться на утриманні та вихованні матері, що не спростував [PERSON] Ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно довідки, виданої ТзОВ "Волинська містобудівельна компанія" від 12.11.2014 року за № 14 заробітна плата [PERSON] за період з 15.06.2014 року по 31.10.2014 року склала 17660,57 грн. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини, а також прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Суд вважає, що [PERSON] спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини в розмірі - 1/3 частини від його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а тому позов слід задовольнити частково. Крім того, підлягає до часткового задоволення вимога [PERSON] про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину в розмірі - 250,00 грн. щомісячно до досягнення останньою повноліття. Відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. В поданих письмових запереченнях відповідач не заперечував, що його син дійсно має захворювання, яке встановлено діагнозом "двобічна плоско-вальгусна ступня" та потребує додаткових витрат, пов'язаних з придбанням спеціального ортопедичного взуття, тощо. Отже, на думку суду, взаємовідносини, які виникли між сторонами, а також, небажання відповідача самостійно піклуватись про понесення додаткових витрат на свого сина і є тими обставинами, що мають істотне значення для визначення за рішенням суду розміру участі відповідача у додаткових витратах на дитину, які повинні фінансуватись наперед, щомісячно. Тому, в решті вимог про стягнення додаткових витрат на дитину слід відмовити за безпідставністю. Разом з тим, не підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення в її користь з відповідача аліментів за минулий період з 01.01.2014 року по 21.10.2014 року з розрахунку 1/3 частини від його заробітку (доходу), виходячи з наступного. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Проте, всупереч ст.60 Цивільно-Процесуального Кодексу України, ч.2 ст.191 Сімейного кодексу України, позивач не довела та не підтвердила належними та допустимими доказами ті обставини, які свідчать про те, що вона вживала заходи щодо отримання аліментів від відповідача, але не могла їх отримати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Оскільки, на думку суду та обставина, що мати дитини протягом вищевказаного періоду самостійно утримувала дитину не пред'являючи до батька дитини жодних претензій, не є підставою для присудження аліментів за минулий час. Підлягає, також, до задоволення вимога позивача про стягнення з відповідача в користь позивача понесених витрат на правову допомогу адвоката в розмірі - 1500,00 грн. Відповідно до ст. 84 ЦПК України, витрати пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених судових вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Визначаючи розмір витрат на правову допомогу адвоката, які слід стягнути з відповідача, суд виходить з засад розумності, виваженості та справедливості і враховує складність справи, участь представника позивача [PERSON] в судовому засіданні. В решті позову слід відмовити за безпідставністю вимог. На підставі наведеного та

Outcome: partial