Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

28.08.2014 року позивач звернувся до Деснянського районного суду м.Чернігова з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб втратившими право користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON], просить усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартири [ADDRESS], мотивуючи свої вимоги тим, що позивач є наймачем [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в зустрічному позові просить вселити її та [PERSON] в квартиру за адресою [ADDRESS], зобов'язати [PERSON] не чинити перешкоди їй та [PERSON] у користуванні квартирою за адресою [ADDRESS] У судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали первісний позов, зустрічний позов не визнали Позивач пояснив, що відповідачка за даною адресою ніколи не проживала, перешкод у користуванні квартирою він для неї не чинив. Відповідачка та представник відповідача в судовому засіданні подали зустрічний позов, первинний позов не визнали. Позивачка пояснила, що з 1998 року в спірній квартирі не проживає. До 2001 року вона приходила до бабусі, а після її смерті взагалі перестала приходити. Представник третьої особи первинний позов не визнала, зустрічний -підтримала. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача третьої особи та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] є наймачем квартири за адресою [ADDRESS], що підтверджується копією особового рахунку КП "ЖЕК-10" від 15.08.2014 року, разом з ним за вказаною адресою зареєстровані [PERSON] - дочка, [PERSON] - дружина, [PERSON] - дочка дружини, [PERSON] - онук.(а.с.4) Враховуючи, що відповідач по первинному позову в судовому засіданні визнала той факт, що вона в спірному приміщенні не проживає, перешкод в користуванні житловим приміщенням їй ніхто не чинив, ключів вона у батька не брала, первісний позов підлягає задоволенню. Позивач [PERSON], допитаний в якості свідка повідомив суду, що відповідачка дійсно у спірній квартирі не проживає на зв'язок з ним не виходить, спілкуватися не бажає. Свідок [PERSON] повідомила, що [PERSON] приходила провідувати бабусю коли вона була жива, на той час [PERSON] ще навчалася в школі і вона займалася з нею англійською мовою. Після смерті бабусі вона перестала приходити. Свідок [PERSON] повідомила суду, що відповідачку вона ніколи не бачила, знала що у [PERSON] є рідна донька, але ніколи її не бачила. Свідком того що її не пускали в квартиру не була. Свідок [PERSON] повідомив, що знає позивача з 1985 року. З серпня 2012 року по кінець 2012 року проживав у позивача [PERSON], але відповідачку [PERSON] та її сина там ніколи не бачив. Свідки [PERSON] дружина позивача, повідомила суду, що відповідачка в спірній квартирі ніколи не проживала, від знайомої дізналася, що у відповідачки [PERSON] народилася дитина, про те що дитина прописана за адресою [ADDRESS] [PERSON] дізналася коли брала довідку про склад сім'ї. Свідок [PERSON] вказала, що відповідачка [PERSON] з сином на даний час проживає у знайомої, до цього проживала з матір'ю. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 107 ЖК України, у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму житлового приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з житлового приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму житлового приміщення не розривається, а член сім'ї який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.04.1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами Житлового кодексу України", у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо), суд може продовжити пропущений строк. В судовому засіданні встановлено, що відповідач ніколи не проживала у зазначеній квартирі, перешкод у користуванні відповідачці спірною квартирою позивач не чинив, [PERSON] та її син [PERSON] ніколи не проживали в [ADDRESS] без поважних причин, [PERSON] не бере участі в утриманні житла. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, позовна вимога по первинному позову про визнання відповідачів таким, що втратили право на користування житловим приміщенням з підстав, передбачених ст.71 ЖК України підлягає задоволенню. В задоволенню зустрічного позову слід відмовити. Також з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати.

Outcome: approved