Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

21.10.2020 позивач [PERSON] подав до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до Хащівської сільської ради Турківського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Турківського районного нотаріального округу Комарницька О.Й., в якій просить визнати право власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він є спадкоємцем за заповітом своєї баби , яка померла [PERSON] , яка померла [INFO] . До складу спадщини, що відкрилась після смерті його баби входить житловий будинок за адресою [ADDRESS] . Інші спадкоємці відсутні. У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно він не взмозі в нотаріальному порядку оформити спадкові права, а тому змушений звернутись до суду. Згідно з протоколом авторозподілу справи між суддями від 21.10.2020 для розгляду справи визначено суддю Турківського районного суду Львівської області Кшик О.І. Ухвалою суду від 23.10.2020 справу прийнято до провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 23.12.2020 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 01.02.2021 клопотання позивача задовольнено та залучено у даній справі співвідповідача Турківську міську раду (Турківську ОТГ) Самбірського району Львівської області. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, 04.02.2021 на електронну адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує. Представник відповідача Хащівської сільської ради Турківського району Львівської області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки засобами поштового зв`язку, в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву не подав. Представник співвідповідача Турківської міської ради (Турківської ОТГ) Самбірського району Львівської області в судове засідання не з`явився, 08.02.2021 на електронну адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без їх участі, позов визнають. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Турківського районного нотаріального округу Комарницька О.Й. в судове засідання не з`явилася, 05.02.2021 подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , про що 22.05.2012 виконавчим комітетом Лішнянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . За життя [PERSON] склала заповіт, який був посвідчений 17.02.2012 секретарем Хащівської сільської ради Турківського району Львівської області, яким на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження: належний їй будинок, що розташований в [ADDRESS] кінець, під номером сто п`ятдесят чотири, все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом матиме право, заповіла своєму внукові [PERSON] , [INFO] , який проживає в [ADDRESS] . До складу спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] , як вказує позивач, входить право померлої на житловий будинок за адресою [ADDRESS] . Згідно з довідкою виконавчого комітету Хащівської сільської ради Турківського району Львівської області від 07.08.2017 №538, [PERSON] , яка померла [INFO] , до дня смерті проживала за адресою [ADDRESS] разом з внуком [PERSON] . Згідно з довідкою виконавчого комітету Хащівської сільської ради Турківського району Львівської області від 05.09.2017 № 604, [PERSON] , яка померла [INFO] являлася власником житлового будинку в [ADDRESS] . Будучи спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] позивач звернувся із заявою до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав, проте 21.01.2020 нотаріусом йому було відмовлено у оформленні спадкових прав, оскільки в нього відсутні правовстановлюючі документи на право власності на житловий будинок. Відтак, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини, які є спадковими, а позивач, через відсутність правовстановлюючих документів на спірний будинок, позбавлений права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав, а тому звернувся до суду. Вирішуючи спір суд виходить з наступного. Відповідно до абз.3 п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Як зазначено у п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року (далі - Інструкція). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". У період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної ради. Суд встановив, що спірний будинок є збудований в 1991 році, що доводиться технічним паспортом, та такий не містить відмітки про самочинне будівництво, а належність будинку покійній доводиться довідкою сільської ради. Також суд встановив, що право власності на такий житловий будинок не зареєстровано у встановленому законом порядку в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Проте, як зазначено у п. 3.3. згаданого вище Листа ВССУ, перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Відтак, суд дійшов до висновку, що позивач, як спадкоємець майна покійної підставно просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок, так як інший правовий механізм оформлення таких прав у нього відсутній. При цьому, сам факт відсутності правовстановлюючого документу на ім`я спадкодавця не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог про оформлення права власності, за умов доведення таких обставин як належність спадкодавцю цього майна. За таких обставин справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових прав, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі ст. 1220, 1223, 1233 ЦК України, ст. 4, 10, 12, 13, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved