Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

09.01.2014 року ПАТ «Альфа-Банк» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 18.04.2008 року між ЗАТ "Альфа-Банк" та [PERSON] був укладений кредитний договір №490064596. Відповідно до умов вищевказаного Договору, позивач зобов'язався надати [PERSON] кредит у сумі 35449,98 доларів США, а боржник зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком №1 до нього - Графіком погашення кредиту. Позивач зазначає, що свої зобов'язання за Договором виконав, надавши Боржнику, кредитні кошти сумі 35449,98 доларів США, що підтверджується випискою з особового рахунку Боржника. У порушення умов Договору, третя особа, свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 11.12.2013 року має прострочену заборгованість за кредитом - 22411,83 дол. США, що за курсом НБУ на 11.12.2013 року складає 179137,76 грн., за відсотками - 12630,94 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на день розрахунку складає - 100959,10 грн. Як стверджує позивач, у зв'язку з систематичним порушенням боржником своїх обов'язків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого Кредитного договору йому було нарахована неустойка. Розмір пені станом на 11.12.2013 року з урахуванням положень ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України складає 99851,90 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 798116,24 грн. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника, що випливають з договору кредиту, 18.04.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений договір поруки №490064596. У зв'язку з наведеним позивач просить стягнути з відповідачки [PERSON] як поручителя заборгованість за договором кредиту у сумі 1078213,10 грн. та відшкодувати за рахунок відповідача понесені позивачем судові витрати. 12.11.2014 року [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Альфа-Банк» про визнання поруки припиненою. Вимоги зустрічного позову мотивовано тим, що 18.04.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір поруки №490064596-п, за яким, позивачем було прийнято на себе солідарну відповідальність, у випадку невиконання своїх зобов'язань [PERSON], за укладеним ним Кредитним договором №490064596 від 18.04.2008 року. Відповідно до п.2.2 кредитного договору, номінальна відсоткова ставка за користування кредитом була встановлена у розмірі 13,00% річних. Позивач за зустрічним позовом зазначає, що як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитом відсоткову ставку було підвищено до 16,00% річних. Відповідно до п. 5.4 Договору поруки №490064596-П сторони домовились, що у разі збільшення обсягу відповідальності боржника за основним договором, порука діє тільки за умови, що поручитель надасть свою згоду. [PERSON] вказує, що вищезазначені зміни умов кредитування не були узгодженні з нею як поручителем, про запропонування нових умов кредитування поручитель не була належним чином повідомлена та свою згоду на встановлення будь-яких інших умов кредитування не надавала. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивачка посилається на роз'яснення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» та Правила надання послуг поштового зв'язку і зазначає, що поручитель вважається належним чином повідомлений про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, коли банком не лише відправлено на адресу такого поручителя листа про змішу умов кредитного договору, а й доведено факт його вручення адресатові під розписку. За наведених обставин позивачка просить визнати її поруку по зобов'язаннях третьої особи за кредитним договором припиненою. Представник ПАТ «Альфа-Банк» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в матеріалах справи містяться заяви про розгляд справи за відсутності представника банку. До початку судового розгляду [PERSON] звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позов банку не визнає та просить відмовити у його задоволенні та задовольнити її зустрічний позов про визнання поруки припиненою. Третя особа в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомила. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку про те, що позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» не підлягають до задоволення, а вимоги зустрічного позову є обґрунтованими та мають бути задоволені, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 18.04.2008 року між позивачем та третьою особою у справі був укладений договір кредиту №490064596, за яким третя особа отримала кредит у розмірі 35449,98 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 13% річних з кінцевим терміном повернення кредиту - 18.04.2011 року. Відповідно до п. 6.2. умов договору кредиту, банк має право змінити розмір процентів за користування кредитом в разі зміни ситуації на світових фінансових ринках або на фінансовому ринку України, облікової ставки НБУ, індексу інфляції (споживчих цін), загальновизнаних внутрішньодержавних та/або міжнародних грошових та/або фондових індексів, змін діючому законодавстві тощо. Сторони домовились, що такі обставини вважаються подіями, що не залежать від волі сторін договору та мають безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів банку. Зміна розміру процентів за користування кредитом здійснюється за правилом, відповідно до якого процентна ставка підвищується в разі підвищення вартості кредитних ресурсів. Про зміну розміру процентної ставки по кредиту та внесення у зв'язку із цим змін до Додатку №1 до договору банк повідомляє позичальника за 7 днів до моменту настання таких змін шляхом направлення рекомендованого листа на адресу позичальника, зазначену в розділі 1 договору. У зв'язку зі зміною процентної ставки, в разі настання події незалежної від волі сторін, позичальник цим надає свою згоду на внесення змін до додатку №1 до договору та викладення додатку №1 у новій редакції. Сторони погоджуються, що оновлений додаток №1 набуває чинності з дати зміни процентної ставки. Оновлений розрахунок сукупної вартості кредиту та графік платежів по кредиту, який скасовує попередній і стає невід'ємною частиною договору, позичальник отримує в банку самостійно. Банк не має права змінювати процентну ставку за кредитом у зв'язку з зміною кредитної політики банку. Статтями 3, 627 ЦК України визначено свободу договору, а саме відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ст. 553 ЦК України). За змістом ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За змістом указаних норм матеріального права поручитель хоча й пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Поручитель, зокрема, має право висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч. 2 ст. 555 цього Кодексу). Згідно ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Як вбачається з матеріалів справи, в забезпечення виконання третьою особою умов договору кредиту №490064596, 18.04.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений договір поруки (а.с. 15-16). Відповідно до п.п. 3.1., 5.4. договору поруки, боржник та поручитель відповідають перед банком за порушення обов'язків, перелічених у статті 2 цього договору, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник. У разі збільшення розміру відповідальності боржника за основним договором, передбачена цим договором порука діє тільки у випадку, якщо поручитель надасть свою згоду на таке збільшення. Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов'язань передбачені ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Згідно положень ч. 1. ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Як вбачається з матеріалів справи, а саме наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с. 34-35), відсоткова ставка за користування кредитом з 01.09.2008 року була збільшена з 13% до 16%. До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. Отже, підставою припинення договору поруки може бути здійснення без згоди поручителя зміни основного зобов'язання, яке забезпечене порукою, у даному випадку це збільшення процентної ставки за користування кредитом. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 18 червня 2012 року № 6-73цс12, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Як роз'яснено у п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. За умовами укладеного між позичальником та банком договору кредиту, підвищення процентної ставки відповідно до п. 6.2. відбувається в порядку внесення односторонніх змін до цього Договору з дотриманням визначеної договором процедури. Тож, підвищення процентної ставки з 13% до 16% відбулось в порядку внесення банком односторонніх змін до умов кредитного договору. Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про те, що [PERSON] була повідомлена про підвищення розміру процентної ставки з 13% річних до 16% річних та давала свою згоду на таке збільшення процентної ставки. Таким чином, системний аналіз зазначених вище правових норм та умов кредитного договору дає підстави уважати, що ПАТ "Альфа-Банк" змінив умови договору зі збільшенням об'єму відповідальності без згоди поручителя за відсутності в договорі вказівки на те, що такі зміни можливі без повідомлення поручителя. Саме по собі зазначення в договорі поруки, що поручитель відповідає за кредитним зобов'язанням як солідарний боржник і що він ознайомлений з умовами договору кредиту, де вказано право банку на підвищення процентної ставки, не є підставою для незастосування ч. 1 ст. 559 ЦК України. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] щодо визнання поруки припиненою та необхідність відмови у зв'язку із цим у задоволенні позову ПАТ «Альфа-Банк» про стягнення з [PERSON] як поручителя заборгованості за договором кредиту. На підставі викладеного,

Outcome: approved