Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

18.11.2016 року до суду звернулися [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з позовом до Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «БІРЮЗОВА 96» про визнання права власності на самочинну добудову (перепланування), мотивуючи його тим, що їм на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11.12.2008 року належить на праві приватної спільної часткової власності по ? частині кожному однокімнатна квартира [ADDRESS]. З ціллю поліпшення житлових умов, ними було приєднано до квартири приміщення площею 8,0 кв.м. місць загального користування та влаштовано дверний отвір в капітальній стіні. В подальшому з метою узаконення самовільного перепланування (добудови) квартири, вони звернулися до Київської районної в м.Полтаві ради з заявою про визнання права власності на самочинне перепланування згаданої квартири. Проте, рішенням сесії Київської районної в місті Полтаві ради від 08.11.2016 року їм було відмовлено в визнанні права власності на самочинно збудоване приміщення кв.№219 по вул. Маршала Бірюзова, 96 в місті Полтаві у звязку з відсутністю повноважень. В звязку з чим просили суд визнати самочинно добудоване приміщення (5) площею 8,0 кв.м до квартири [ADDRESS] житловою кімнатою. Визнати за ними на праві спільної часткової власності по ? частині кожному право власності на реконструйовану квартиру [ADDRESS], розташовану на 5 поверсі 9-ти поверхового житлового будинку, яка складається з двох житлових кімнат у тому числі 1-а кімната (2) площею 18,4 кв.м, 2-а кімната (5) площею 8,0 кв.м, кухні (3) площею 5,6 кв.м, коридору (1) площею 5,2 кв.м, санвузла (4) площею 2,8 кв.м. Квартира обладнана балконом. Загальна площа квартири 40,0 кв.м. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] та [PERSON] за дорученням [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, попередньо надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити. Відповідач ОСББ «Бірюзова-96» в судове засідання свого представника не направило, попередньо надали листа, в якому просили розгляд справи проводити за їх відсутності щодо задоволення позовних вимог не заперечують. Представник виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради [PERSON] в судове засідання не зявився, попередньо надав заяву про розгляд справи за його відсутності, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції в Полтавській області в судове засідання свого представника не направив, попередньо надали клопотання про розгляд справи за їх відсутності при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Враховуючи згоду представника позивачів [PERSON] та [PERSON] за дорученням [PERSON]І та наявність у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про можливість проводити розгляд справи за відсутності осіб, що не зявилися в судове засідання. Суд, заслухавши представника позивачів [PERSON] та [PERSON] за дорученням [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власність на житло, виданого 11.12.2008 року управлінням житлово-комунального господарства, квартира №219, що розташована за адресою: м.Полтава, вул. Маршала Бірюзова, 96 належить на праві приватної, спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по ? частині кожному. Рішенням установчих зборів власників квартир та приміщень будинку № 96 по вул. Бірюзова Маршала в м. Полтава від 02.12.2013 року створено ОСББ « Бірюзова 96» . ОСББ« Бірюзова 96» зареєстроване як юридична особа та має статут. Крім того, судом встановлено, що позивачі є членами ОСББ « Бірюзова 96». Загальними зборами ОСББ «Бірюзова, 96» від 24.02.2017 року прийняте рішення про передачу допоміжних приміщень житлового будинку, де всі співвласники квартир прийняли рішення про розподіл допоміжних нежитлових приміщень будинку ОСББ, у тому числі і позивачам площею8,0 кв.м. Згідно розділу Статуту ОСББ « Бірюзова, 96» передбачено, що порядок володіння, користування та розпорядження майном обєднання визначається загальними зборами. Пунктом 4.3 Статуту передбачено, що до виключної компетенції загальних зборів членів обєднання належить питання про використання спільного майна, прийняття рішень про реконструкцію та ремонт будинку. Отже рішення загальних зборів ОСББ « Бірюзова 96» є таким, що прийняте відповідно до статуту ОСББ « Бірюзова 96» та вимогам частини 1, 2 статті 369 ЦК України, яка передбачає, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", справа N 1-22/2011 від 9 листопада 2011 року, що гідно зі статтею 19 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" від 29 листопада 2001 року N 2866-III спільне майно співвласників багатоквартирного будинку складається з неподільного та загального майна. Неподільне майно перебуває у їхній спільній сумісній власності і не підлягає відчуженню, загальне майну у спільній частковій власності. Таким чином, на допоміжні приміщення багатоквартирного будинку поширюється правовий режим як спільної сумісної, так і спільної часткової власності, який передбачає особливий порядок здійснення правомочностей власника щодо володіння, користування і розпорядження. При цьому в законодавчому порядку не відокремлюються суб'єкти права спільної власності залежно від підстав набуття права власності на квартиру. Беручи до уваги зміст вищевказаного рішення Конституційного Суду України, суд дійшов до висновку, що співвласники квартир ОСББ «Бірюзова, 96» при вирішенні питання про розподіл між співвласниками будинку загального майна ОСББ діяли у спосіб, який не суперечить вимогам діючого законодавства, оскільки одностайно прийняли рішення про виділ співвласникам спільного загального майна. Відповідно до частини першої статті 382 Цивільного кодексу квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Як зазначено вище квартира, в якій проживають позивачі не відповідала санітарно-технічним нормам, встановленим для квартири, оскільки не мала кухні та не відповідала вимогам ДБН В.2.2.-15-2005, а саме пункту 2.22, який передбачає, що у квартирах повинні бути передбачені такі приміщення: житлові кімнати і підсобні приміщення - кухня, передпокій, санвузли, внутрішньоквартирні коридори, вбудовані комори, антресолі, літні приміщення тощо. Як убачається із технічного паспорту на спірне нерухоме майно, позивачі, після приєднання до квартири переданого їм у власність приміщення загального користування площею 8,0 кв.м, здійснили реконструкцію квартири, яка стала складатись із: 1-а кімната (2) площею 18,4 кв.м, 2-а кімната (5) площею 8,0 кв.м, кухні (3) площею 5,6 кв.м, коридору (1) площею 5,2 кв.м, санвузла (4) площею 2,8 кв.м. Квартира обладнана балконом. Загальна площа квартири 40,0 кв.м. Статтею 152 ЖК України передбачено, що\~ переобладнання і перепланування жилого будинку ( квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, проводяться з дозволу виконавчого комітету місцевої ради. Позивачі провели реконструкцію належної їм квартири без дозволу виконавчого комітету. Після проведення перепланування вони звертались до виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради та ДАБІ у Полтавській області із заявою про надання дозволу на реєстрацію вказаного перепланування, однак їм було відмовлено, посилаючись на те, що згідно зі статтею 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» закінчені обєкти будівництва потребують прийняття в експлуатацію відповідно до «Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №461 від 13 квітня 2011 року. В той же час, Порядком не передбачено прийняття в експлуатацію самочинно збудованих обєктів, а тому, такі обєкти підлягають прийняттю в експлуатацію після визнання права власності на них у судовому порядку. Відповідно до звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій вказаної квартири Державного підприємства «НДІпроектреконструкція» технічний стан несучих конструкцій квартири задовільний, площа приєднаного приміщення (5) 8,0 кв.м менше нормативної, але згідно п. 8.16 ДБН В.3.2-2009 « Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт» при реконструкції окремих квартир допускається відхилення від встановлених у ДБН В.2.2-2015 «Житлові будинки. Основні положення» розмірів площ приміщень квартир, якщо при цьому не погіршуються санітарно епідеміологічні вимоги, тому приміщення (5) можна рахувати як житлова кімната. Вказане перепланування та приєднання кімнати (5) до квартири № 219 покращують житлові умови квартири і не погіршують санітарно епідеміологічні вимоги. Квартира відповідає вимогам ДБН В.1 2-14-2009, ДБН В.1-2:2006, ДБН В.2.2-15-2005, ДБН В.3.2-2-2009 по надійності і безпечної експлуатації. Відповідно пункту 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 р. за N 582/5773 не належать до самочинного будівництва: для квартир багатоквартирних житлових будинків, гуртожитків: Пункт 3.2 розділу 3 доповнено новим абзацом згідно з Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства N 404 від 09.08.2012 перепланування, пов'язані зі збільшенням житлової або підсобної площі за рахунок демонтажу або влаштування перегородок без порушення капітальних несучих стін, несучих конструкцій, опор, балок\~ за\~ рахунок площ коридорів та допоміжних приміщень;\~ Відповідно до пункту 7 Постанови №6 Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва) не може бути застосовано правила статті 376 ЦК при вирішенні справ за позовами: про визнання права власності на самочинно переобладнані квартири в багатоквартирних будинках різних житлових фондів, оскільки такі правовідносини врегульовано іншими нормами законодавства, зокрема статтею 383 ЦК та відповідними нормами Житлового кодексу України щодо власників квартир. Аналогічна правова позиція викладена 21 грудня 2012 року на засіданні пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав. Так як позивачі на законних правових підставах (рішення загальних зборів ОСББ) отримали до квартири нежитлову площу, 8,0 кв.м із загальної площі будинку, здійснили перепланування належної їм квартири з метою покращення житлових умов, але їм відмовили в узаконенні та реєстрації права власності на переплановану квартиру, вони вичерпали усі, передбачені законом, способи захисту свого порушеного права, їхнє право власності підлягає захисту шляхом визнання за ними права спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 40,00 кв.м., яка складається із: 1-а кімната (2) площею 18,4 кв.м, 2-а кімната (5) площею 8,0 кв.м, кухні (3) площею 5,6 кв.м, коридору (1) площею 5,2 кв.м, санвузла (4) площею 2,8 кв.м.

Outcome: approved