Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позов мотивувала тим, що з 17 серпня 2001 року перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований у Степанківській сільській раді Мурованокуриловецького району Вінницької області. У шлюбі у них народилося двоє дітей: син - [PERSON], [INFO] та дочка - [PERSON], [INFO]. Виховання дітей вимагає значних витрат. Син ходить до школи, дочка - в дитячий садочок. Житло наймають в м. Києві, так як вона там працює. Матеріальне становище складне. [PERSON] неналежно виконує батьківський обов'язок по утриманню їх дітей, не надає допомоги ні в матеріальній, ні в грошовій формі. Тому, просить суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася. Надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримує у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 26). Відповідач в судове засідання також не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи, про що свідчить оголошення в газеті «Вінничина» від 01.04.2016 року № 25 (а.с. 31). Судом на підставі ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України ухвалено провести заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 17 серпня 2001 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому у Степанківській сільській раді Мурованокуриловецького району Вінницької області (а/з № 3) (а.с. 4). У шлюбі у них народилося двоє дітей: син - [PERSON], [INFO] та дочка - [PERSON], [INFO], які проживають разом з матір'ю [PERSON] та знаходяться на її утриманні (а.с. 5-6, 9-10). [PERSON] навчається в середній загальноосвітній школі № 206 Святошинського району м. Києва (а.с. 7), а [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад № 156 Святошинського району м. Києва (а.с. 8). Позивач працює у ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД» з 15.01.2009 року та отримує заробітну плату в середньому 4123 грн 16 коп на місяць (а.с. 12), згідно договору оренди орендує житло та сплачує за нього 3200 грн на місяць (а.с. 13-15). Відповідач проживає окремо, добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Встановленим в суді фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до частини 1 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, платника аліментів, те що відповідач за повідомленням позивача є здоровою, працездатною особою, має постійний дохід, але добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Суд бере до уваги, що відповідач доказів надання допомоги дітям та неможливості надання такої допомоги суду не надав. При цьому, судом враховано обов'язок обох батьків утримувати дитину та їх можливість. Тому, суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дітей, взаємний обов'язок обох батьків по їх утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає справедливим встановлення аліментів в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.1. ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином судовий збір має бути стягнений з відповідача у розмірі, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір". На підставі викладеного,

Outcome: approved