Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, мотивуючи позов тим, що 15.12.2007 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис №2315. В шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Шлюбні відносини між сторонами не склалися та заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 01.10.2015 року шлюб розірвано, малолітніх дітей залишено на проживання з матірю. З часу розірвання шлюбу, відповідач матеріальної допомоги для утримання дітей не надає, незважаючи на неодноразові звернення. Діти проживають разом із позивачкою та перебувають на її утриманні. Оскільки, відповідач добровільно коштів на утримання дітей не надає, то позивачка змушена звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів в розмірі по 750,00 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні 23.03.2016 року позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задоволити. В судове засідання 04.04.2016 року позивачка не зявилась, попередньо подала до суду заяву, відповідно до якої просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує (а.с.24). Відповідач в судове засідання не зявився, 31.03.2016 року подав до суду заяву-клопотання в якій зазначив, що від обовязків батька щодо утримання дітей не відмовляється та зобовязується виконувати їх сумлінно по мірі можливості. Просив провести судове засідання за наявними матеріалами справи без його участі, постановити рішення на розсуд суду на підставі чинного законодавства України (а.с.23). Беручи до уваги пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, судом встановлено що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів на утримання дітей. Відповідно до копій свідоцтв про народження серія 1-НМ № 166142, виданого 21.10.20101 року та серія І-НМ № 240717, виданого 16.08.2013 року, сторони є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с 3, 4) Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України і розяснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням наведених положень, суд дійшов висновку, що аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання дітей слід визначити в твердій грошовій сумі, оскільки, сторонами не надано суду доказів того, що відповідач працевлаштований та отримує регулярний дохід. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує, що відповідачем не надано суду доказів про його матеріальне становище та стан здоровя. Проте, він є працездатною особою і спроможний платити аліменти на утримання дітей. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно вимог ст. 7 Закону України Про державний бюджет на 2016 рік прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років у 2016 році складає: з 1 січня 2016 року - 1167 гривень, з 1 травня - 1228 гривень, з 1 грудня - 1313 гривень. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що стягнення аліментів щомісячно в розмірі по 750 грн. на кожну дитину буде відповідати інтересам дітей, а тому, позов слід задоволити, стягувати з відповідача аліменти в користь позивачки на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] щомісячно в розмірі по 750 гривень на кожну дитину до досягнення ними повноліття, починаючи з 18.02.2016 року. Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. А тому з відповідача слід стягнути в дохід держави 551,20 гривень судового збору. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України Про охорону дитинства, п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", ст. 11, 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved