Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON], ПАТ "Кредитпромбанк", ПАТ «Дельта Банк», третіх осіб: приватного нотаріусу Вінницького нотаріального округу [PERSON], приватного нотаріусу Вінницького нотаріального округу [PERSON], про визнання договорів кредиту недійсними, зазначивши, що 02.09.2013 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області [PERSON] визнано недієздатним, після чого його опікуном призначено [PERSON]. Психічні розлади в [PERSON] вперше з'явились в 1998 році, після чого ним було укладено кредитні договори, наслідки укладення яких він не міг усвідомлювати в силу своєї хвороби, в зв'язку з чим позивач просить визнати недійсними договори укладені між [PERSON] та ПАТ «Кредитпромбанк» № 31.3ВН/37/07-к від 20.03.2007 року, договір іпотеки № 31.3ВН/22/І01/07-К від 09.02.2007 року, договір іпотеки № 31.3 ВН/61/І01/07-К від 19.04.2007 року. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, обґрунтувавши їх обставинами викладеними в позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні проти позову не заперечував, позовні вимоги визнав. Представник відповідачів ПАТ "Кредитпромбанк" та ПАТ «Дельта Банк» -Мельник О.О. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, зазначивши, що позивач зверталась до банку з пакетом документів про отримання кредиту, вважає, що позивач підписував із відповідачем кредитний договір та отримав кредитні кошти, також зазначила, що працівниками банку обов'язково при підписанні договору звіряється підпис на договорі з підписом у паспорті гр. України. Посилалась на існування похідних документів від договору, які могли б вказати про належне укладення відповідних договорів позивачем, який в момент укладання договорів не виявляв жодних ознак психічного відхилення. Просила в позові відмовити. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, вивчивши матеріали справи, визначив, встановив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини: Згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02.09.2013 року по справі № 127/13609/13-ц - [PERSON], [INFO], визнано недієздатним.(а.с. 6). Відповідно до Кредитного договору № 31.3ВН/37/07-К від 20.03.2007 року Відкрите акціонерне товариство «Кредитпромбанк» надало [PERSON] кредит у розмірі 50000,00 дол. США, на споживчі цілі, в забезпечення виконання зобов'язання за цим договором є житлова квартира розташована за адресою: [ADDRESS], загальною площею 72,6 м. кв., згідно з Іпотечним договором № 31.3ВН/41/І01/07-К від 20.03.2007, зі сплатою 14,00 % річних, строком по 19.03.2012 року (а. с. 8-10). Зміст Іпотечного Договору № 31.3ВН/41/І01/07-К, укладеного 20.03.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» як Іпотекодержателем та [PERSON] як Іпотекодавцем, вказує, що Іпотекодавець передає Іпотекодержателю в іпотеку житлову квартиру [ADDRESS], в забезпечення зобов'язань згідно Кредитного договору № 31.3ВН/37/07-К від 20.03.2007 року за умовами якого [PERSON] зобов'язаний повернути Іпотекодержателю кредит в сумі 50 000,00 доларів США, з кінцевим терміном повернення 19.03.2012 року. (а.с. 11-13). Згідно Іпотечного Договору № 31.3ВН/22/І01/07-К, укладеного 09.02.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» як Іпотекодержателем та [PERSON], [PERSON] майновим поручителем [PERSON], як Іпотекодавцями, вказує, що Іпотекодержатель надає Боржнику кредит у сумі 140000,00 дол. США, при цьому предметом іпотеки є виділені в натурі 29/100 часток нежилих вбудованих приміщень: цокольні приміщення № 87: 87-1, 87-2, 87-3, 87-4, 87-5, 87-6, 87-7, загальною площею 131,7 кв.м., нежитлові приміщення: цокольні приміщення до складу яких входять: тамбур 88-1, кабінет 88-2, комора 88-3, 88-4, склади 88-5, 88-7, вмивальник 88-6, загальною площею 63,5 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 14-16). Зміст Акту № 4-п амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 07.08.2014 року, проведеної на підставі ухвали суду, вказує, що [PERSON] станом на 09.02.2007 р., 20.03.2007 р., 19.04.2007 р. страждав на психічне захворювання у вигляді шизофренії, параноїчної форми, безперервного типу перебігу. [PERSON] станом на 09.02.2007 р., 20.03.2007 р., 19.04.2007 р. не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.(а.с. 127-130). Статтею 225 ЦК України передбачено, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. У разі наступного визнання фізичної особи, яка вчинила правочин, недієздатною позов про визнання правочину недійсним може пред'явити її опікун. Сторона, яка знала про стан фізичної особи у момент вчинення правочину, зобов'язана відшкодувати їй моральну шкоду, завдану у зв'язку із вчиненням такого правочину. Відповідно до норми ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Зміст ст. 203 ЦК України прописує, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Суд відкидає як доказ та не бере до уваги при ухвалені рішення Акт № 4-п амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 07.08.2014 року, проведеної на підставі ухвали суду, оскільки згідно ухвали суду про призначення відповідної експертизи (а.с. 60) сформовані судом питання стосувались психічного стану [PERSON] саме в момент укладання відповідних договорів, а не стосувались конкретних календарних дат, а саме: 09.02.2007 р., 20.03.2007 р., 19.04.2007 р., про які зазначають експерти, адже суд не ставив питання чи страждав [PERSON] на психічне захворювання і чи міг усвідомлювати значення своїх дій протягом (станом на) 09.02.2007 р., 20.03.2007 р., 19.04.2007 р., а суд поставив чіткі питання з прив'язкою саме до моменту укладання договорів, на що не було поставлено відповіді експертами. Також суд звертає увагу на те, що згідно іпотечного договору № 31.3ВН/41/І01/07-К, укладеного 20.03.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» як Іпотекодержателем та [PERSON] як Іпотекодавцем - [PERSON] не є стороною по даному договору, а відтак обгрунтування позовної вимоги про визнання такого договору недійсним з підстав наявності в [PERSON] психічного розладу здоров'я - є безпідставним. Крім того, при ухваленні рішення суд враховує правову позицію Верховного Суду України, закріплену в постанові суду № 6-131цс14 від 17.09.2014 року, де Верховний Суд України прийшов до правового висновку, що відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, вчинений дієздатною фізичною особою, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи в разі, якщо судом буде встановлено, що в момент вчинення правочину вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. У контексті викладеного слід розуміти, що підставою для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій ч. 1 ст. 225 ЦК України, має бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Той факт, що позивач у момент укладення договору виявляв ознаки психічного розладу, які здійснили істотний вплив на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, обмежуючи цю здатність, не є підставою для визнання договору недійсним відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України. Виходячи із наведеного, враховуючи, що в судовому засіданні не було встановлено та не доведено сторонами факту неспроможності [PERSON] саме в момент вчинення відповідних правочинів розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, з огляду на те, що обгрунтування позовної вимоги про визнання недійсним іпотечного договору № 31.3ВН/41/І01/07-К, укладеного 20.03.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» як Іпотекодержателем та [PERSON] як Іпотекодавцем, з підстав наявності в [PERSON] психічного розладу здоров'я - є безпідставним, суд вважає, що у позові слід відмовити повністю у зв'язку з недоведеністю та безпідставністю позовних вимог.

Outcome: dismissed