Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Рахівської міської ради в особі виконавчого комітету про визнання права власності на спадкове майно. В обгрунтування позову зазначила, що після смерті 05.01.2009 року її батька [PERSON] та 01.04.2011 року її матері [PERSON], відкрилася спадщина на належне їй майно, яким є житловий будинок №36, що розташований за адресою: м. Рахів, вул. Гагаріна, №36, Закарпатської області, який належав їм на праві приватної (особистої) власності. Вартість житлового будинку на даний час становить 108756 гривень. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті матері [PERSON], є вона [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] та сини [PERSON], [PERSON]. Між цим, 11.11.2016 року сини [PERSON], [PERSON] будучи спадкоємцями першої черги спадкування за законом відмовилися від прийняття спадщини після смерті матері в її користь, про що ними складено відповідну заяву до Рахівської ДНК. Вона, [PERSON] постійно до дня смерті матері проживала разом з останньою, а отже вважається такою, що прийняла спадщину після смерті матері. Отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері вона не змогла, оскільки державним нотаріусом в цьому було відмовлено, через те, що відсутня реєстрація спадкового будинку за спадкодавцем, тобто встановлено відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, а отже на спадковий будинок поширений режим самочинного будівництва, про що складено постанову №110 від 24 листопада 2016 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Однак з цим вона не погоджується, оскільки підтвердженням приналежності спадкодавцю вказаного житлового будинку є рішення виконкому Рахівської міської ради народних депутатів №185 від 27 листопада 1978 року. Саме не вчинення спадкодавцями відповідних дій по оформленню свого права власності і одержання відповідного свідоцтва про право власності і спричиняє сьогодні подання нею як спадкоємцем за законом позову про визнання права власності, оскільки в нотаріальному порядку оформити своє право власності на спадщину вона не може. Спорів з приводу заявлених вимог про спадкування зазначеного житлового будинку не існує, що стверджено Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру. На підставі наведеного просила визнати за нею, [PERSON], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], право власності на житловий будинок №182, розташований по вул. Буркут в м. Рахів Закарпатської області, загальною площею 50,4 кв.м., житловою площею 26,8 кв.м., літня кухня загальною площею 56,0 кв.м., з надвірними спорудами. Позивачка, [PERSON], в судове засідання не з"явилася, однак надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. Позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача виконавчого комітету Рахівської міської ради, в судове засідання не з"явився. Міський голова [PERSON] надав заяву про розгляд справи без участі представника міської ради та визнання позовних вимог. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку. У відповідності до положень частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідачем у справі являється особа, діями якої порушуються права та інтереси відповідача. Судом встановлено, що 01.04.2011 року померла громадянка [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії I-ФМ № 118712 від 01.04.2011 року, яке видано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області, та про що зроблено відповідний актовий запис за № 63 від 01.04.2011 року. Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, в тому числі і на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: м. Рахів, вул. Буркут, №182 Закарпатської області, 1/2 частину якого, при цьому, фактично успадкувала після смерті, 05.01.2009 року, чоловіка [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийнявши спадщину, після смерті свого чоловіка, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала разом зі спадкодавцем, ставши таким чином одноосібним власником житлового будинку №182 по вул. Буркут в м. Рахів, Закарпатської області. Оскільки спадщина за померлою [PERSON] відкрилася 09.06.1970 року, то дані цивільні правовідносини слід врегульовувати положеннями Книги шостої "Спадкове право" ЦК України (в редакції 2004 року). Згідно ст. ст. 1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. З матеріалів справи, судом встановлено, що після смерті [PERSON] спадкоємцем першої черги за законом являється її дочка, позивачка по справі [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії І-ЯК №186051 від 25 червня 1970 року, свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ФМ №474578 від 10.10.1987 року та свідоцтвом про одруження серії І-ФМ №044375 від 14 серпня 2002 року. Іншими спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] являються її сини [PERSON] та [PERSON], однак останні написали нотаріально посвідчену заяву, в якій відмовилися від прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті їхньої матері [PERSON] на користь позивачки [PERSON]. Звернення позивачки до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням її прав на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в її користь, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право власності на спадковий будинок. При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно звертається увага на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовується редакція закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, оскільки до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Країні (УРСР) із 1979 року, в яких при визначення року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку, тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд, спірний будинок побудований у 1978 році. Також у матеріалах справи наявне рішення виконкому Рахівської міської ради народних депутатів від 27 липня 1978 року №185 про продовження строку рішення №59 виконавчого комітету міської ради від 10 серпня 1962 року про виділення земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку громадянам [PERSON] та [PERSON] в м. Рахів по вул. Радянської Армії №179/а площею 300 кв.метрів. За таких обставин, суд констатує, що вище зазначений житловий будинок не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва. Стаття 1268 ЦК України проголошує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. \~ Судом встановлнено, що позивачка [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняла спадщину, після смерті своєї матері, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала разом зі спадкодавцем, що стверджується довідкою №5901 від 06.12.2016 року, виданою виконавчим комітетом Рахівської міської ради. Таким чином, враховуючи, що позивачка по справі є спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом, спадщину прийняла, майнового спору з приводу спадкування не існує, оскільки інші спадкоємці першої черги за законом відмовилися від прийняття спадщини, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Питання про відшкодування судових витрат позивачкою не ставилося.

Outcome: approved