Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

12.03.2016р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що між нею та відповідачем 24.02.2006р у Кодимській сільській раді Первомайського району Миколаївської області було зареєстровано шлюб. Під час шлюбу 04.04.2006р. у них народилась донька Анна, а 27.03.2008р. - син [PERSON]. Шлюбні відносини між ними припинені через відсутність взаєморозуміння та різних поглядів на життя, між ними зникло почуття поваги та любові. Вважає, що їхня сімя розпалась остаточно. Просила залишити їй прізвище, яке вона обрала після реєстрації шлюбу та стягнути з відповідача судові витрати, які вона понесла. Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити його. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про місце, день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Причини неявки не відомі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб 24.02.2006р у Кодимській сільській раді Первомайського району Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 01. Позивач після реєстрації шлюбу змінила прізвище "Сокур" на прізвище чоловіка - "Кравченко". Під час шлюбу 04.04.2006р. у них народилась донька Анна, а 27.03.2008р. - син [PERSON], які проживають з позивачем та після розірвання шлюбу також будуть проживати з нею. Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Пунктом 2 статті 104 СК України визначено, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя №11 від 21 грудня 2007 року шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Сторонам надавався строк для примирення, однак після його закінчення позивач наполягає на розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сім'я сторін фактично розпалася, існує лише формально і зберегти її неможливо, оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливо та наявні правові підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, вирішення питання про те, яким прізвищем іменуватися після розірвання шлюбу є виключним правом того, хто у звязку із шлюбом змінив своє прізвище, тому вимога позивача в частинні залишення прізвища відповідає вимогам закону та підлягає задоволенню. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідач на користь позивача 243,60 грн. витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved