Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

23 лютого 2017 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду з даним позовом та просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] (яка діє від імені малолітнього сина [PERSON]) заборгованість за укладеним кредитним договором № б/н від 17 серпня 2011 року у сумі 5620,00 грн. та судові витрати по справі у сумі 1600,00 грн. Обгрунтовує свої вимоги тим, що 17 серпня 2011 року між ним та [PERSON] (спадкодавцем відповідача) було укладено кредитний договір б/н. Оскільки відповідач зобов'язання за даним договором належним чином не виконав, то станом на 20.11.2016р. виникла прострочена заборгованість у сумі 5620,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем. У зв'язку з наведеним представник позивача просив позов задовольнити. 15 травня 2017 року представник позивача [PERSON] подав до суду письмове клопотання, в якому просив зменшити позовні вимоги, мотивуючим тим, що відповідач [PERSON] (яка діє від імені малолітнього сина [PERSON]), сплатила 1000,00 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитом, про що також свідчить наявна в матеріалах справи копія квитанції від 13.04.2017 р., та просив стягнути заборгованість за кредитом у сумі 4620,00 грн., просив також розгляд справи проводити без його участі (а.с.75). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути без її участі. Позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с.72). Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України справу розглянуто за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У зв'язку із визнанням відповідачем обставин, які наведені позивачем у позовній заяві на підтвердження своїх вимог, суд вважає, що ці обставини не підлягають доказуванню і оцінює їх як достовірні докази. Згідно з ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 роз`яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 17 серпня 2011 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено договір, за яким Банк (позивач) надав останньому кредит у розмірі 12000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [PERSON] надав свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом [PERSON] в анкеті-заяві (а.с.8). 09 серпня 2015 року позичальник [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-БП № 246900 (а.с.34). З повідомлення Недригайлівської районної державної нотаріальної контори від 10.05.2016 р. № 454/02-16 вбачається, що після смерті 09 серпня 2015 року [PERSON] була заведена спадкова справа за № 7/2016 від 01 лютого 2016 року та видані на ім`я малолітнього сина [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою: [INFO], від імені якого діяла його мати [PERSON], 11.04.2016 року видані Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за реєстровими №№ 249, 250, 251 (а.с.41). Статтями 1049, 1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтями 610-611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК України, у зв'язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов'язання, які нерозривно пов'язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонастунництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов'язанням. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України. кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Частиною 1 статті 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, що відповідає його частці у спадщині. Відповідно до ч. 2 ст. 1282 ЦК України, вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Згідно абзацу 2 ч. 2 ст. 1282 ЦК України, у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Оскільки належним чином зобов'язання не виконані, заборгованість за кредитним договором у повному обсязі не погашена, а спадщина прийнята, то позовні вимоги щодо стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 4620,00 грн. підтверджуються наявними у справі доказами та підлягають задоволенню. Крім того, з відповідача [PERSON] на користь позивача, відповідно до ст.88 ЦПК України, слід стягнути понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600,00 грн. (а.с.50-51).

Outcome: approved