Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві зазначила, що їй на підставі договору купівлі-продажу на праві особистої власності належить жилий будинок за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі за позовом [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за вказаною адресою. Однак, вони не перебувають з позивачем в сімейних стосунках, не є наймачами зазначеного будинку. З даним позовом позивач вимушена звернутися, так як реєстрація відповідачів в її житлі перешкоджає здійснювати право користування та розпорядження своїм майном. Позивач в судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява в якій вона просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, викликалися до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади. В зв`язку з тим, що відповідачі не з`явилися в судове засідання, від них до суду не надходило заяв про розгляд справи за їх відсутності, не подавали відзив, згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу. Дослідивши письмові докази, які є у справі, суд вважає позов [PERSON] підлягає задоволенню враховуючи таке. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить будинок за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 25.05.2005 року, копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства технічної інвентаризації «Інвентаризатор» №7337747 від 25.05.2005 року, копією довідки Кирилівської сільської ради Красноградського району, Харківської області, копією акту обстеження житлового приміщення від 01.11.2019 року про склад осіб зареєстрованих у житловому приміщенні (а.с. 6-7). З довідки Кирилівської сільської ради Красноградського району Харківської області від 01.11.2019 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , які фактично не проживають за вказаною адресою із 2013 року. Крім того, із акту обстеження даного житлового приміщення від 01.11.2019 року слідує, майна та речей [PERSON] , [PERSON] за місцем їх реєстрації не виявлено. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року N 1382-IV громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. За змістом ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно ст. 6 Закону України Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року N 1382-IV (далі Закон), громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. За вимогами ст. 7 вищеназваного Закону, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється органами реєстрації, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, аналізуючи надані позивачем докази та вищезазначені нормативні акти судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] дійсно не проживають в будинку за адресою: [ADDRESS] , яка належить позивачу на праві приватної власності, але залишаються зареєстрованими в ньому, чим порушують її право власника на володіння та користування будинком. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] ,

Outcome: approved