Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з позовом до ЗАТ "Рівненський ливарний завод" про стягнення заробітку за час затримки при звільненні. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона була звільнена з посади начальника відділу організації та нормування праці ЗАТ «Рівненський ливарний завод» за згодою сторін за п. 1 ст.36 КЗпП України на підставі наказу № 190 від 15.08.2012р.. Розрахунок на день звільнення Відповідач з Позивачем по справі не зробив. В порушенні ч. 1 ст. 116 КЗпП України її письмово не повідомив роботодавець про нараховані суми , які належали їй при звільненні. В день звільнення їй не проведено виплати належних при звільненні розрахункових сум, порушена вимога Галузевої Угоди на 2010-2011 роки (п.4.2.4 ) - «не допускати звільнення працівників без забезпечення їм погашення боргів із виплати заробітної плати». Для звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Просила стягнути з Закритого акціонерного товариства "Рівненський ливарний завод" на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 91 522 (дев'яносто одна тисяча п'ятсот двадцять дві) грн. 14 коп. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала повністю та просила задовольнити в межах заявленої суми - 91 522,14 грн. Представник відповідача в судове засідання не з'явився повторно. Про день, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. З заявою про розгляд справи в їх відсутність до суду не звертався, заперечень на позов не подали. Суд прийшов до висновку, що представник відповідача не з'явився до суду без поважних причин. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст.ст.224-228 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази і їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала з відповідачем у трудових відносинах у період з 01.03.1982 року до 15.08.2012 року. На момент її звільнення відповідач з працівником не розрахувався. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22.07.2014 року було задоволено позовні вимоги [PERSON] та стягнуто з на її користь з ЗАТ «Рівненський ливарний завод» заборгованість з заробітної плати в сумі 7099,96 грн. Судом встановлено, що заборгованість по заробітній платі [PERSON] не виплачена. Відповідно до положень ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. При нарахуванні сум, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок - виплатити всі суми, що належать йому; при невиконанні такого обов'язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку з затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно з ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд прийшов до висновку, що достовірними доказами підтверджується, що остаточний розрахунок по виплаті заробітної плати при звільнення з [PERSON] , станом на день звернення з позовом до суду не проведено, а тому у позивачки виникло право на стягнення середнього заробітку за час затримки його виплати з наступного дня після звільнення по день пред'явлення позову до суду -03.07.2012, так як позивачка в судовому засіданні підтримала позов лише в межах заявленого періоду та суми, що становить 91 522,14 грн. з розрахунку: 2591 грн. 99 коп. (заробітна плата за червень 2012р.) + 2737 грн.00 коп. (заробітна плата за липень 2012р.) : 40 робочих днів (за червень - липень 2012р.)= 133.22 грн. (середньоденна заробітна плата х 687 днів (за період з 16.08.2012 по 03.07.2014р.) = 91 522,14 грн. За таких обставин, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази окремо та у їх сукупності суд дійшов висновку, що підлягає до стягнення середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 91 522 грн. 14 коп. за період з 16.08.2012р. по 03.07.2014р. Судові витрати у відповідності ст.88 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача на користь держави України. На підставі викладеного ст. ст. 116, 117, 232 КЗпП України,

Outcome: approved