Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою про видачу обмежувального припису, яку мотивує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Разом із нею в квартирі зареєстрована її мати, сестра та племінниця. З 2017 сестра почала спільно проживати з [PERSON] в її квартири. Спочатку їх спільного проживання в квартирі [PERSON] поводився пристойно, але з часом коли дізнався, що вона є одноосібним власником квартири почав погрожувати їй та матері, чинити перешкоди у користуванні житлом, шантажувати їх, що забере племінницю з дому та\~ чинить інший психологічний тиск. Такі дії з його боку супроводжувались погрозами про те, що він змусить її поділити квартиру з сестрою. Внаслідок чого її сестра під впливом [PERSON] почала поводитись різко та чинити на неї з матірю тиск, перешкоджати в користуванні квартирою. Вона звернулася до суду з позовом до [PERSON] про виселення, після чого останній перейшов до більш агресивних дій. Після одруження з її сестрою заявляє, що не збирається покидати квартиру, приходить часто в стані алкогольного спяніння, вчиняє сварки, ламає техніку, меблі, вдирається до кімнати її матері або до неї та залякує їх,\~ погрожує. На підтвердження такої поведінки складено протокол про адміністративне правопорушення від 25.01.2019, щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП.\~У звязку із тим, що вона не може почуватися себе безпечно у своїй квартирі, оскільки зазнає постійного психологічного тиску шляхом погроз та утиску її прав з боку [PERSON] просить винести обмежувальний припис щодо [PERSON], яким заборонити цій особі протягом шести місяців перебувати в місці спільного проживання з нею; усунути перешкоди у користуванні квартирою №1 будинку №4б по вул.Дж.Вашингтона у м.Львові; заборонити йому наближатися на відстань 1 км. до місця її проживання та роботи. Ухвалою від 07.03.2019 заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання. Заявник та її представник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, які наведені у заяві, просять такі задовольнити. Заінтересована особа\~в судовому\~засіданні проти\~заявлених вимог\~заперечив.Зазначив, що викладене у заяві [PERSON] є надуманим, нічим не підтверджується. Не заперечує факт неприязних відносин із заявником, які виникли з приводу його проживання у квартирі. Жодного домашнього насильства він ніколи не вчиняв. Зазначав, що заявник шляхом подання до суду заяви про видачу обмежувального припису та безпідставних звинувачень, викладених у цій заяві намагається вирішити питання про його виселення з квартири. Повідомив, що в провадженні суду на розгляді знаходиться справа за позовом [PERSON] до нього про виселення з квартири. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є сусідкою заявника. Була запрошена дільничим інспектором при складанні адміністративного протоколу відносно [PERSON], який відмовився підписувати протокол. Зі слів заявника їй відомо, що у квартирі мав місце скандал. Погроз відносно [PERSON] не чула, не бачила чи заінтересована особа ображав заявника, а тому не може ствердити про вчинення домашнього насильства заінтересованою особою по відношенню до заявника. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що є сусідом заявника та заінтересованої особи. Був присутній при оформленні протоколу відносно [PERSON], засвідчував факт відмови заінтересованої особи від підпису. Ніколи не бачив агресивної поведінки відносно [PERSON] з боку [PERSON], а лише зі слів заявника знає про обставини звернення до суду. Заслухавши вступне слово учасників справи, показання свідків [PERSON] та [PERSON]М, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши та перевіривши докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Частиною 1 ст. 350-5 ЦПК України встановлено, що справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. З копії свідоцтва про право власності №С-04231 вбачається, що [PERSON] є одноосібним власником квартири [ADDRESS]. Разом із нею проживають мати - [PERSON], [INFO], сестра - [PERSON], [INFO] та племінниця - [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сімї і прописку №18 від 06.03.2019 виданої ОСББ «Дві Тополі» Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Відповідно до п. п. 3, 7, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у\~судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обовязків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Згідно ч. 2, 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обовязків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;\~2) усунення перешкод у користуванні майном, що є обєктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;\~5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Особа, яка постраждала від домашнього насильства-особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник-особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі Україні про адміністративні правопорушення та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Заявник обгрунтовує вчинення домашнього насильства погрозами психологічного та економічного характеру, яке підтверджує протоколом про адміністративне правопорушення від 25.01.2019, щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КпАП України. В той же час, не доведено жодними доказами, що саме заінтересована особа\~[PERSON] вчиняв психологічний тиск щодо [PERSON] Сам факт звернення [PERSON] в поліцію із заявою, складення адміністративного протоколу серії ГР №425030 від 25.01.2019 про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч.1 ст.173-2 КУпАП не свідчить про вчинення домашнього насильства заінтересованою особою, оскільки рішення не прийнято. Встановлено, що Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 01.03.2019 справу про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч.1 ст.173-2 КУпАП повернуто в Сихівський ВП ГУНП у Львівській області для належного оформлення. Заявником в судовому засідання долучено Акт від 27.02.2018 в якому співласники будинку засвідчують те, що 14.12.2018 близько 22.20 год. [PERSON] у квартирі, яка належить [PERSON] вибив двері у кімнату заявниці та Акт від 14.12.2018 в якому співласники будинку ствердили, що 27.02.2018 близько 21.30 год. [PERSON] перебуваючи у стані алкогольного спяніння висловлювався нецензурною лайкою в сторону заявниці. Однак дані події нічим не підтверджуються, постанов про притягнення заінтересованої особи до адміністративної відповідальності не надано. Крім того суд враховує, що [PERSON] є чоловіком рідної сестри [PERSON], яка зареєстрована та проживає в одній квартирі із заявником за адресою: м.Львів, вул.Дж.Вашингтона, 4б/1, на протязі року там спільно проживають. Ч. 1, 2 статті 350-6 ЦПК України встановлено що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" або Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців. Так під час розгляду справи судом встановлено, що дійсно між заявником та заінтересованою особою виникли неприязні відносини щодо проживання у [INFO]. Встановлено, що в провадженні Сихівського районного суду м.Львова знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про виселення. Однак заявником не надано доказів того, що заінтересована особа чинить домашнє насильство та є беззаперечним кривдником, а підстави вважати, що наявні ризики настання тяжких наслідків для заявника у звязку з відмовою у видачі обмежувального припису, відсутні. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Заявником не надано належних доказів на підтвердження необхідності видачі обмежувального припису, тобто не виконано вимог, які передбачені ч. 1 ст. 81 ЦПК України. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви [PERSON] про видачу обмежувального припису, а саме про заборону [PERSON] перебувати в місці спільного проживання з [PERSON], усунення перешкод у користуванні квартирою №1 будинку №4б по вул.Дж.Вашингтона у м.Львові та заборони [PERSON] наближатися на відстань 1 км. до місця проживання, роботи строком на шість місяців.

Outcome: dismissed