Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

12.02.2020 заявник [PERSON] звернулась до Краснолиманського міського суду Донецької області з заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту належності правовстановлюючого документу(а.с.1-3). Заявник [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, заявлені вимоги підтримала, просила справу розглянути без її участі, про що надала відповідну заяву. Представник заінтересованої особи - Об`єднаної територіальної громади м. Лиман, в особі Лиманської міської ради Донецької області, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, рішення ухвалити на розсуд суду. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] , є власником земельної ділянки, загальною площею 0,0722 га, призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, на підставі Державного акта, серії ІІ-ДН № 005455, виданого 02.04.1998 року Краснолиманською міською радою народних депутатів (а.с.13). У згаданому Державному акті, прізвище, ім`я, по-батькові власника майна зазначено як " [PERSON] ", запис здійснено українською мовою (а.с.13). Таке написання по-батькові заявника не відповідає написанню в паспорті громадянина України, довідці про присвоєння ідентифікаційного номера, в посвідченні, в договорі купівлі-продажу частини жилого будинку(а.с.7-10). У зв`язку з помилкою в написанні в правовстановлюючому документі на земельну ділянку по-батькові заявника [PERSON] , на теперішній час вона позбавлена можливості розпоряджатися та користуватися в повній мірі своїм майном на власний розсуд. Правильне написання по-батькові заявника " [PERSON] ", що підтверджується записами в паспорті громадянина України, довідці про присвоєння ідентифікаційного номера, в посвідченні, в договорі купівлі-продажу частини жилого будинку(а.с.7-10). Факт, про встановлення якого просить заявник, має для неї юридичне значення, оскільки необхідний для подальшого розпорядження та користування майном на власний розсуд. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду, якщо від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Згідно з правовими позиціями, викладеними в п.1,3 постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з наступними змінами та доповненнями) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Нормами ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. При прийнятті рішення відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Нормами ст. 41 Конституції України гарантовано кожному право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності визнано непорушним. Дослідивши письмові докази, надані до матеріалів цивільної справи, надавши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] законна, обгрунтована та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved