Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

21.08.2014 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Миколаївської обласної дирекції звернулося до суду з позовом до філії 15 Приватного підприємства "Нива-ВШ", відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у Миколаївській області, [PERSON] про визнання аукціону з реалізації арештованого нерухомого майна недійсним, а саме: нежитлової будівлі контрольно-технічного пункту, лазні і санітарної частини, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтвердив і просив задовольнити. Представники відповідачів - відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у Миколаївській області та представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали і просили відмовити в його задоволенні. Представник відповідача - філії 15 ПП "Нива-ВШ" в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, у зв'язку з чим справа розглядалась відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Судом встановлено, що на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у Миколаївській області знаходився виконавчий лист № 2/1412/1815/12 від 20.03.2012 року, виданий Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ТОВ «Холостяцький дім» заборгованості на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль». В ході примусового виконання вищевказаного рішення суду, згідно акту опису та арешту майна від 10.05.2012р., державним виконавцем було описано та арештовано нежитлову будівлю контрольно-технічного пункту, лазні і санітарної частини, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], м. Миколаїв. 06.07.2012 року банком з відділу ДВС було отримано повідомлення про оцінку арештованого майна, яка складала 465896,00 грн. В подальшому, майно було передано на реалізацію до філії 15 ПП «Нива ВШ» та було розпочато процедуру примусової реалізації майна. Проте в зв'язку з тим, що з моменту оцінки вартості майна і до призначення торгів пройшло майже 8 місяців, що суперечить діючому законодавству, майно було знято з реалізації. Державним виконавцем повторно було призначено суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні для оцінки арештованого майна. 18.03.2013 року банком з відділу ДВС було отримано повідомлення про оцінку арештованого майна, яка складала 243717,00 грн. Оскільки, за 9 місяців ціна об'єкту нерухомості знизилась у 2 рази стягувач з даною оцінкою був категорично не згодний та направив до відділу ДВС заяву про рецензування звіту про оцінку зазначеного майна. Відділом ДВС 27.03.2012 р. було запропоновано, в строк до 29.03.13 р. сплатити кошти за рецензування звіту. 28.03.2013 р. банком до відділу ДВС було направлено лист про неможливість оплати в передбачений строк, тому, заперечення банку проти результатів оцінки було залишено без задоволення, майно передано на реалізацію та реалізовано за 243 717,00 грн., а переможцем торгів став відповідач [PERSON] Відповідно до ч. 4 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» витрати, пов'язані з рецензуванням звіту, несе сторона, яка заперечує проти результатів оцінки. У разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення. А з урахуванням викладеного, суд вважає, що в судовому засіданні не було встановлено порушення прав Банк, який мав можливість провести рецензування звіту про оцінку спірного майна, сплатити кошти за рецензування звіту або оскаржити результати оцінки до суду, а за такого позов належить залишити без задоволення.

Outcome: dismissed