Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Григорівської сільської ради Братського району Миколаївської області, третя особа - [PERSON], про визнання заповіту недійсним. Ухвалою Братського районного суду Миколаївської області від 12 жовтня 2016 року [PERSON] було залучено до участі у справі як співвідповідача. Позивач свої вимоги обґрунтовував тим, що [INFO] помер [PERSON], [INFO], який був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS]. Після його смерті позивач звернувся до Братської державної нотаріальної контори Миколаївської області із заявою про прийняття спадщини за заповітом ( заповіт від імені [PERSON] на позивача, посвідчений секретарем Григорівської сільської ради Братською району Миколаївської області 14.08.2003 року, зареєстрований в реєстрі за № 341), де дізнався, що 29 жовтня 2007 року [PERSON] заповів належну йому згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Братською райдержадміністрацією Братського району Миколаївської області 15.03.2003 року, земельну ділянку площею 5,62 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Григорівської сільської ради Братського району Миколаївської області, своїй онуці [PERSON]. Заповіт на ім'я [PERSON] був посвідчений 29 жовтня 2007 року секретарем Григорівської сільської ради Братського району Миколаївської області [PERSON]. Посилаючись на те, що заповіт, посвідчений 29 жовтня 2007 року секретарем Григорівської сільської ради Братського району Миколаївської області [PERSON] не відповідає вимогам діючого на час посвідчення заповіту законодавству, а саме те, що секретар сільської ради не мала повноважень на вчинення нотаріальних дій, які повинні покладатися на неї рішенням виконавчого комітету відповідної ради, позивач просив визнати вищевказаний заповіт недійсним. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, до суду надали заяву про розгляд справи у їх відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з'явився до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належала: земельна ділянка площею 5,62 га в межах території Григорівської сільської ради Братського району Миколаївської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 14 серпня 2003 року секретарем Григорівської сільської ради Братського району Миколаївської області [PERSON] посвідчено заповіт [PERSON], за яким земельну частку 5.75 умовних кадастрових гектарів, сертифікатом на право частку серії [NUMBER], заповідав в рівних долях [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 20). Заповітом від 29 жовтня 2007 року посвідченого цим же секретарем цієї ж сільської ради вищевказану земельну ділянку [PERSON] заповідав [PERSON] (а.с.12). [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно - земельну ділянку площею 5,62 га, в межах території Григорівської сільської ради Братського району Миколаївської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 19 квітня 2012 року Братською державною нотаріальною конторою Миколаївської області було відкрито спадкову справу після смерті спадкодавця за заявою [PERSON] Звертаючись до суду з даним позовом позивач просив визнати недійсним заповіт, оскільки його складено особою, яка не мала на це права, тобто посвідчено секретарем сільської ради, яка не мала повноважень на вчинення нотаріальних дій визначених у встановленому законом порядку. Так, відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Стаття 1251 ЦК України (в редакцій на час посвідчення оспорюваного заповіту), встановлює, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Відповідно до пп. 5 п. б ч. 1 ст. 38 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Закон) до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання, реєстрація актів громадянського стану. Згідно ч. 1 ст. 51 Закону виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень. За приписами ч. 1 ст. 52 Закону виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради може розглядати і вирішувати питання, віднесені цим Законом до відання виконавчих органів ради. Відповідно до ч. 6 ст. 59 Закону виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради. У населених пунктах, де немає нотаріусів, уповноважені особи відповідного органу місцевого самоврядування вчиняють такі нотаріальні дії, в тому числі і посвідчення заповітів ( п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про нотаріат»). Згідно з п.п.1, 2 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 року № 22/5, (чинної на час посвідчення заповіту) у населених пунктах, де немає державних нотаріусів, посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських народних депутатів у відповідності за ст. 37 Закону України "Про нотаріат" мають право посвідчувати заповіти. Нотаріальні дії у виконавчих комітетах сільських, селищних, міських Рад народних депутатів вчиняють посадові особи, на яких за рішенням виконавчого комітету відповідної Ради народних депутатів покладено вчинення цих дій. Оскаржуваний заповіт посвідчено секретарем Григорівської сільської ради Братською району Миколаївської області [PERSON]. Відповідно довідки Григорівської сільської ради Братського району Миколаївської області від 24.01.2014 року, функції вчиненя нотаріальних дій на працівника (секретаря) сільської ради рішенням сільської ради у 2007-2008 роках не покладалися (а.с. 13). А отже, остання не мала повноважень щодо вчинення такої нотаріальної дії - посвідчення заповіту. Відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Як вбачається із роз'яснень викладених у ч.2 п.16, ч.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочин, якщо у книзі шостій ЦК немає відповідного правила. Заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно з ч. 1 ст. 1257 ЦК України є нікчемним, тому на підставі ст. 215 ЦК України визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину ( ч.2 п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Отже, аналізуючи матеріали справи та нормативні акти, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що заповіт від 29 жовтня 2007 року, який було посвідчено секретарем Григорівської сільської ради Братського району Миколаївської області [PERSON] з порушенням нормативно-правових актів є нікчемним та не породжує для сторін юридично-правових наслідків. Судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: partial