Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

[PERSON] 10.01.2017 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], який народився від шлюбу, укладеного між сторонами 04.11.2011 року. Син проживає з позивачем і знаходяться на її утриманні та вихованні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює лікарем в Ямпільській державній лікарні ветеринарної медицини, а тому позивач змушена була звернутись до суду з цим позовом, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до повноліття дитини. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, додатково пояснила, що вона не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, кім того дитина хворіє, внаслідок чого виникає потреба у придбані ліків та ортопедичного взуття. Визначення аліментів в твердій грошовій сумі не згодна. Відповідач [PERSON] позовні вимоги та обставини зазначені у позові визнав в повному обсязі, проте просив суд визначити аліменти в твердій фіксованій сумі 600,00 грн. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права свободи та інтереси інших осіб, а тому прийнято судом. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини: У відповідності зі ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Згідно довідки виконавчого комітету Ямпільської селищної ради [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом з сином [PERSON], [INFO] /а.с. 8/. Сторони не заперечували, що на даний час дитина проживає з матір'ю. В судовому засіданні встановлено, що дитина [PERSON] хворіє та потребує лікування. Згідно наданих позивачкою медичних документів [PERSON], [INFO] року встановлено діагнози (російською мовою) "реконвалесцент ацетонемического синдрома", рекомендовано: дієта, медичні препарати, та "плоско - вальгусная деформация стоп с приведением передних отделов", рекомендовано масаж, фізіотерапевтичні методи лікування, носіння ортопедичного взуття /а.с.25/. Відповідно до положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р., частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на підставі ст 88 ЦПК України.

Outcome: approved