Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

[PERSON] 16 грудня 2013 грудня звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 15 листопада 2003 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]. З 2011 року сторони разом не проживають, на сьогоднішній день сім'я розпалась, сторони втратили взаємну любов та довіру, у зв'язку з чим, просить шлюб з відповідачкою розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, надав заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, на примирення з відповідачкою не згоден. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. При таких обставинах, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положення ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 листопада 2003 року. Шлюб між ними зареєстрований Почотненською сільською радою Красноперекопського району Автономної Республіки Крим, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 11. (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.7). Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб засновується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Примусовість жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як убачається з матеріалів справи, шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з 2011 року, спільного господарства сторони не ведуть. Таким чином, шлюб за таких умов носить формальний характер, у зв'язку з чим підстав для надання сторонам строку для примирення суд не вбачає. З'ясувавши фактичні взаємостосунки подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить їх інтересам. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, проте позивач не має наміру зберегти шлюб. Оскільки позивач не заявив про намір зберегти шлюб, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем, або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка [PERSON] змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, а заяву про відновлення дошлюбного прізвища до суду не надала, суд дійшов висновку, що відповідачці після розірвання шлюбу слід залишити прізвище - «[PERSON]». Судові витрати за клопотанням позивача відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved