Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

31.07.2018 року позивач звернулась до суду з позовом та просила ухвалити рішення, яким збільшити розмір аліментів, стягуваних за рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області №285/3571/14-ц від 12.11.2014 року, та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно до досягнення донькою повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що за рішенням суду з відповідача стягуються аліменти на утримання їхньої спільної дитини в розмірі 700 грн. щомісячно. Відповідач вказані кошти не сплачує та має заборгованість в розмірі 15900 грн. Позивач працює, отримує заробітну плату в розмірі 3900 грн., однак на сьогоднішній день цієї суми категорично не вистачає для утримання дитини. Позивач не взмозі забезпечити доньці належне харчування, навчання, оздоровлення. Розмір аліментів, які стягуються з відповідача, занадто низький. Тому вона змушена звернутись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів. В судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю з підстав, у ньому зазначених. Відповідач в судове засідання також не з'явився. Надіслав до суду відзив, в якому зазначає, що позовні вимоги визнає частково, згоден сплачувати аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, судом встановлено наступне. Сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Після розірвання шлюбу донька проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] та повністю перебуває на її утриманні, що підтверджується довідками №2723, №2724 від 19.07.2018р., виданими КП Новоград-Волинської міської ради «Новоград-Волинськтеплокомуненерго» (а.с. 6-7). Згідно виконавчого листа №285/3571/14-ц від 12.11.2014р. з відповідача проводиться стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 700 грн. щомісячно до досягнення донькою повноліття (а.с. 5). Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, вони зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст. 141, 180 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Положеннями ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та обмежено мінімальний розмір аліментів та встановлено, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. ЗУ «Про державний бюджет України» встановлений розмір прожиткового мінімуму для дітей до шести років з 01.01.2018 року - 1492 грн., з 01.07.2018 року - 1559, з 01.12.2018 року - 1626 грн.; для дітей віком від шести до вісімнадцяти років з 01.01.2018 року - 1860 грн., з 01.07.2018 року - 1944 грн., з 01.12.2018 року - 2027 грн. Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 pоку встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що у позивача змінився матеріальний стан в сторону погіршення, оскільки зросли витрати на утримання доньки у зв'язку із ростом цін на продукти та одяг, комунальні послуги, канцелярські витрати. Відповідач стверджує, що не може сплачувати аліменти в тому розмірі, який заявляє позивач, оскільки він іноді виїжджає закордон на заробітки, має періодичний мінливий дохід. Стверджує, що донька [PERSON] проживає разом з ним і він також несе витрати на її утримання (однак доказів на підтвердження цього не надав), згоден сплачувати аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно (а.с. ). Суд розглядає справу на підставі доказів наявних у справі, однак розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та обмежений вимогами закону щодо мінімального розміру аліментів, та враховуючи часткове визнання позову відповідачем приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог і задовольняє їх частково в розмірі 1200 грн. щомісячно. При визначенні такого розміру суд враховує, що позивач, всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, не довела суду, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 2500 грн. щомісячно. Змінений розмір аліментів слід стягувати згідно положень п.23 ПП ВСУ "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року з дня набрання рішенням законної сили. Також, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", то відповідно до вимог статті 141 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави. Відтак встановлені підстави для часткового задоволення позову.

Outcome: partial