Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

20.01.2016 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Посилався на те, що йому на підставі Договору купівлі-продажу від 13.01.2002 належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS]. Відповідач - його колишня дружина разом з їхньою донькою [PERSON], [INFO] з 21.06.2002 року зареєстровані в його квартирі. Рішенням Волноваського районного суду від 08.09.2014р. шлюб між ним та відповідачем розірвано, однак ще з травня 2008 року відповідач забрала доньку, всі свої речі та звільнила житлове приміщення. На теперішній час відповідач з дитиною проживають за іншою адресою, але до теперішньогочасу не знялися з реєстрації із квартири позивача, тому просив визнати їх такими, що втратили право користування вказаною квартирою. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його присутності за участю представника. На задоволенні позову наполягав. Представник позивача - адвокат [PERSON] в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суду не повідомила, хоча про день та час проведення судового засідання повідомлена належним чином (а.с.16), тому суд, за згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. З'ясувавши позицію позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з частиною 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення в позові. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Згідно частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Позивачу на підставі Договору купівлі-продажу від 13.01.2002 належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] (а.с.12). Відповідно до статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, в тому числі і шляхом припинення правовідносин (стаття 16 ЦК України). Згідно Довідки №28 від 14.01.2016 р., виданої ПП «Володимирівське будинкоуправління» та Довідки №39 від 18.01.2016р. виданої ПП «Володимирівське будинкоуправління» в зазначеній квартирі зареєстровані також відповідач [PERSON] та їх з позивачем донька [PERSON] (а.с.8,9). Як вбачається з акту обстеження будинку комісією у складі депутата Володимирівської селищної ради Давиденко В.В. в присутності сусідів [PERSON], [PERSON] від 15.01.2016 р.(а.с.11), відповідач [PERSON] та дитина [PERSON] в зазначеній вище квартирі №10 фактично не проживають з 2008 року (а.с.11). 08.09.2014 шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] рішенням Волноваського районного суду розірвано (а.с.13). Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст.. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов"язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов"язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою. Враховуючи вищевикладене та вимоги діючого законодавства, суд вважає підтвердженим факт не проживання [PERSON] та [PERSON] більше семи років у квартирі [ADDRESS] без поважних причин, своїх особистих речей в будинку вони не мають, а тому позов є підставним і його слід задовольнити. Питання про розподіл судових витрат позивачем не порушено. На підставі статей 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved