Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка посилається на наступні обставини. Так позивачка стверджує, що на початку квітня 2019 року [PERSON] , в денний час доби, перебуваючи в квартирі за адресою: [ADDRESS] , та виконуючи обов`язки хатньої робітниці у інваліда 1-ї-а групи [PERSON] , у спальній кімнаті останньої, побачила золоту прикрасу, а саме золотий перстень вагою 2,5 грами, вартістю 3000 гривень, який знаходився в баночці чорного кольору що належав [PERSON] . В цей час, у [PERSON] виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою реалізації якого, вона скористалась тим, що [PERSON] є інвалідом і самостійно не може пересуватись, а її батько [PERSON] , [INFO] , був відсутній за місцем свого проживання. Впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно викрала вище вказаний золотий перстень [PERSON] . Після чого [PERSON] залишила місце вчинення злочину, викраденим майном розпорядилась на власний розсуд. Крім того, 12.01.2020 року, в денний час доби [PERSON] , перебуваючи в квартирі за адресою: [ADDRESS] , та виконуючи обов`язки хатньої робітниці у інваліда 1-ї групи [PERSON] , прибираючи у кімнаті побачила на полиці золоті сережки у формі ромбу із платиновою вставкою посередині (у вигляді лаврового листка), вагою 7 (сім) грамів, вартістю 10000 гривень, що належали останній. В цей час у [PERSON] , виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою реалізації якого, вона скористалась тим, що [PERSON] є інвалідом 1-а групи і самостійно не може пересуватись, а її батько [PERSON]. , був відсутній за місцем свого проживання, упевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, повторно викрала вище вказані золоті сережки [PERSON] . Після чого [PERSON] залишила місце вчинення злочину, викраденим майном розпорядилась на власний розсуд. Крім цього було викрадено грошову суму у розмірі 2 500 ( Дві тисячі п`ятсот) доларів США, що була відкладена для проведення оперативного втручання в клініці Одеського медичного університету, в якому в червні 2017 р. було проведено операцію з ендопротезування лівого тазостегнового суглобу [PERSON] . На даний момент за заявою про викрадення майна матеріали кримінального провадження за фактом викрадення грошових коштів виділені в окреме кримінальне провадження за № 12020160490001050. Після викрадення прикрас та грошових коштів стан здоров`я позивачки різко погіршився, і вона була вимушена звернутись до лікаря та придбати ліки на загальну суму 2 421 (Дві тисячі чотириста двадцять одна гривня). 22.05.2020 р. суддею Суворовського суду м. Одеси Шкорупеєвим Д.А. було винесено обвинувальний вирок по справі № 523/4874/20, яким [PERSON] визнано винною у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.І ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України. Позивачка вважає, що вищевказаними діями позивачки їй було завдано моральну шкоду. Так, позивачка [PERSON] , [INFO] є особою з інвалідністю 1-а групи безстроково відповідно Довідки до акту огляду МСЕК серія 2-18 ОД № 094561 від 26.09.2011 р. Моральна шкода завдана в результаті вчинення крадіжки полягає у наступному. Так, грошові кошти у розмірі 2 500 (Дві тисячі) доларів США декілька років накопичувались родиною для проведення операції з ревізійного ендопротезування лівого кулькового суглобу. Після крадіжки стан здоров`я батька [PERSON] різко погіршився, в результаті чого він помер. Батько був для позивачки єдиним годувальником, доглядав за нею та забезпечував всім необхідним для життя, при цьому він важко хворів: переніс інсульт та був інвалідом 2 групи, зазнав сильного нервового потрясіння після крадіжки. Позивачка також стверджує, що на даний момент їй необхідно проводити оперативне втручання з ревізійного ендопротезування лівого кулькового суглобу, яке потребує значних фінансових затрат. Вчинення [PERSON] крадіжки мало наслідком для родини позивачки значних втрат як матеріальних, так і моральних. Діагноз, що зазначений в Довідці про причину смерті [PERSON] «атеросклероз з ураженням головного мозку» має прямий причинно-наслідковий зв`язок з нервовим потрясінням, перенесеним в січні 2020 р. в результаті вчинення крадіжки [PERSON] . Позивачка також наполягає на тому, що стан її здоров`я після крадіжки значно погіршився, після курсу лікування їй було надано виписку з амбулаторної карти хворого, згідно якої встановлено діагноз: статичний нижній парапарез, погіршення стану в лютому місяці 2020 р. в зв`язку з перенесеним стресом в січні 2020 р.., погіршились координація рухів в лівій руці та лівій нозі, посилився головний біль, з`явилось нетримання сечі. Рекомендовано тривале амбулаторне лікування під наглядом невропатолога, травматолога, лікаря ОПСМ, а також ревізійне ендопротезування лівого кулькового суглобу. На підставі викладеного, позивачка просить стягнути з відповідачки матеріальну шкоду у розмірі 2 421 (Дві тисячі чотириста двадцять одна гривня), а також моральну шкоду у розмірі 200000 (двісті тисяч) гривень. В судове засідання позивачка не з`явилась, відповідно до поданого клопотання просила справу розглянути у її відсутність та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі. Так вона пояснила, що позивачка не надала до суду доказів, що копії чеків на придбання лікарських засобів, пов`язані з її лікуванням та були призначені лікарем. Окрім того, позивачка у позові зазначила, що відповідачка викрала у неї суму коштів у розмірі 2500 доларів США, проте даний факт відповідачка не визнає, а також посилається на те, що доказів викрадення коштів позивачка не надала. Відповідачка також вважає, що розмір моральної шкоди, який визначений позивачкою не аргументований належними доказами. Судом встановлені наступні обставини справи, а також відповідні правовідносини. Так судом встановлено, що вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 22.05.2020р. по справі №523/4874/20 [PERSON] визнаною винною у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 185 ч. 1, 185 ч. 2 КК України та призначити наступне покарання: за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік; за ч. 2 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначено [PERSON] покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити [PERSON] від відбування покарання з випробуванням на 1 (один) рік. У вироку встановлено, що на початку квітня 2019 року [PERSON] , в денний час доби, більш точного часу в ході досудового слідства встановити не виявилось можливим, перебуваючи в квартирі [ADDRESS] , та виконуючи обов`язки хатньої робітниці у інваліда 1-ї групи [PERSON] , у спальній кімнаті останньої, побачила золоту прикрасу, а саме золотий перстень вагою 2,5 грами, вартістю 3000 гривень, який знаходився в баночці чорного кольору, що належав [PERSON] . В цей час, у [PERSON] виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою реалізації якого, вона скористалась тим, що [PERSON] є інвалідом і самостійно не може пересуватись, а її батько [PERSON] , [INFO] , був відсутній за місцем свого проживання, упевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно викрала вище вказаний золотий перстень [PERSON] . Після чого [PERSON] залишила місце вчинення злочину, викраденим майном розпорядилась на власний розсуд. Таким чином, неправомірними діями [PERSON] , була завдана матеріальна шкода потерпілій [PERSON] на суму 3000 гривень. Крім того, 12.01.2020 року, в денний час доби, більш точного часу в ході досудового слідства встановити не виявилось можливим, [PERSON] , перебуваючи в квартирі [ADDRESS] , та виконуючи обов`язки хатньої робітниці у інваліда 1-ї групи [PERSON] , прибираючи у кімнаті побачила на полиці золоті сережки у формі ромбу із платиновою вставкою посередині (у вигляді лаврового листка), вагою 7 (сім) грамів, вартістю 10000 гривень, що належали останній. В цей час у [PERSON] виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою реалізації якого, вона скористалась тим, що [PERSON] є інвалідом і самостійно не може пересуватись, а її батько [PERSON] , [INFO] , був відсутній за місцем свого проживання, упевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, повторно викрала вище вказані золоті сережки [PERSON] . Після чого [PERSON] залишила місце вчинення злочину, викраденим майном розпорядилась на власний розсуд. Таким чином, неправомірними діями [PERSON] була завдана матеріальна шкода потерпілій [PERSON] на суму 10000 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На підставі викладеного, суд вважає, обставини які викладені в позовній заяві щодо таємного викрадення майна позивачки [PERSON] , а саме: золотого персня вартістю 3000 гривень, золотих сережок, вартість 10000 гривень є пітвертдженими. В той же час, посилання позивачки на те, що [PERSON] викрала грошові кошти у розмірі 2 500 (Дві тисячі) доларів США не підтверджено належними доказами. Окрім того, позивачка у позовній заяві сама посилається на те, що за даним фактом розслідування не завершено, а отже данні обставини не можуть бути прийняти до уваги судом. В позовній заяві позивачка посилається на те, що після викрадення прикрас та грошових коштів стан здоров`я позивачки різко погіршився, і вона була вимушена звернутись до лікаря та придбати ліки на загальну суму 2 421 (Дві тисячі чотириста двадцять одна гривня). Частиною 1 ст. 80 ЦПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. В якості доказів позивачка надала копію медичної довідки від 24.06.2020р., відповідно до якої вона перебуває на обліку та їй рекомендовано тривале лікування. Позивачка надала також копії чеків на придбання ліків в період з лютого 2020р. по червень 2020р.. У відзиві на позовну заяву, якій надійшов до суду 21.10.2020р. відповідачка посилалась на те, що позивачка не надала до суду доказів, що копії чеків на придбання лікарських засобів, пов`язані з її лікуванням та були призначені лікарем. У відповіді на відзив позивачкою надано копії призначень, проте, дані документи не завірені належним чином, а також неможливо встановити дату її складання. На підставі викладеного, суд вважає, що позивачкою не доведено обставин, які підтверджують причинний зв`язок між придбанням ліків та неправомірними діями відповідачки, а тому позовні вимоги в цієї частині не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" звернути увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди. Відповідно до п. З Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" - „...Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб". Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд вважає, що дійсно неправомірними діями відповідачки позивачці було заподіяно моральну шкоду. Так, позивачка [PERSON] , [INFO] є особою з інвалідністю 1-а групи безстроково відповідно Довідки до акту огляду МСЕК серія 2-18 ОД № 094561 від 26.09.2011 р.. За станом здоров`я позивачка потребує постійного догляду. Позивачка розраховувала на правомірну поведінку відповідачки, на її порядність та порозуміння стану в якому вона перебуває. Однак відповідачка скористалась доброзичливим ставленням до неї позивачки, викрала належні позивачці речі, які мали велику цінність для позивачки. Вищевказані події призвели до душевних страждань позивачки, оскільки вона вимушена була звертатись до правоохоронних органів, у неї був порушений звичний для неї спосіб життя. Суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає, що розмір моральної шкоди, який був визначений позивачкою занадто завищений, а тому, з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 20000 гривень. Окрім того, оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору, з відповідачки на користь Держави підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 840 гривень 80 копійок.

Outcome: partial