Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

[PERSON] звернулося до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до Київської міської ради, [PERSON] третя особа, яка не заявляє самрстійних вимог щодо предмету спору: Департамент земельних ресурсів Виконавчого органу (КМДА) про визнання права власності на земельну ділянку за давністю користування. В обгрунтування заявлених позовних вимог вказувала, що вона 22 листопада 1991 року одружилася з [PERSON] . Після одруження, позивач разом з чоловіком проживали за адресою домоволодіння: [ADDRESS] . Вказане домоволодіння складається з житлового будинку розташованого на земельній ділянці загальною площею приблизно 0,25 га. Вказана земельна ділянка перебувала у їх користуванні, вони сплачували земельний податок та використовували її відповідно до цільового Призначення. За свого життя, її чоловік - [PERSON] , неодноразово намагався оформити в установленому порядку право власності на зазначену земельну ділянку, що підтверджується копіями відповідних рішеннь та відповідями Київської міської ради, що додаються до позову. У 2014 року [PERSON] помер, земельна ділянка, яка рахувалася за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з розбудовою міста, була розділена на частини вулицею Стратонавтів, що її перетинає, та стала складатися з 3 частин, одна з яких отримала адресу: [ADDRESS] , приблизною площею 0,1 га та за згодою інших співвласників використовувалася позивачем. Позивач вказує, що вона, добросовісно, відкрито і безперервно користується земельною ділянкою по [ADDRESS] , протягом більше ніж 15 років, але не маю документів, які б свідчили про наявність у мене прав на цю земельну ділянку. Тому, позивач 16 травня 2017 року звернулася до Київської міської ради, як органу місцевого самоврядування, що є розпорядником цієї землі, з клопотанням про передачу цієї земельної ділянки мені у власність.01 червня 2017 року нею отримано відповідь у якій повідомлено про те, що для підготовки проекту рішення Київської міської ради з порушеного питанняі необхідно уточнити межі земельної ділянки. На вказану відповідь нею було надано письмові пояснення, за результатами розгляду яких відповідач-1 листом №057028-08/М-7215-8055 від 04 серпня 2017 року повідомляє, що у міському земельному кадастрі зареєстровано проект землеустрою щодо відведення фізичній особі земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за вказаною адресою та витяг з Державного земельного кадастру підтверджує державну реєстрацію земельної ділянки. Київська міська рада рішення щодо передачі вказаної земельної ділянки не приймала. Відповідно до пункту 13 рішення Київради від 20 квітня 2017 року №241/2463, набуття прав на сформовану земельну ділянку без зміни її запроектованого цільового призначення згідно з розробленим, але не затвердженим в установленому порядку проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки іншою зацікавленою особою, здійснюється за наявності згоди замовника вказаного проекту землеустрою. Позивач вказувала, що не зважаючи на те, що спірна земельна ділянка протягом значного часу перебуває у її користуванні, відповідач-1 допустив розробку сторонньою людиною проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки без моєї згоди, чим фактично незаконно вилучив цю земельну ділянку з мого користування. А наразі, вимагає отримання мною згоди від відповідача-2. Крім того, приймаючи рішення на користь відповідача-2, Київська міська рада залишила без розгляду по суті мої звернення та звернення мого чоловіка, які роками подавалися для вирішення питання щодо оформлення права власності на цю земельну ділянку, що на мою думку є необгрунтованим наданням переваги заявнику, який звернувся пізніше. Позивач вважає порушення своїх прав, свобод та законних інтересів, внаслідок чого вимушена звернутися до суду за їх захистом шляхом визнання права власності на спірну земельну ділянку за давністю користування з наступних правових підстав, у порядку ст.41 Конституції України, ст. ст.328,344 ЦК України, ст. 79,118,119 ЗК України. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили суд позов задовольнити. Відповідач : Київська міська рада проти позову заперечували, надали відзив на позовну заяву ( а.с.108-110) вказували, що набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється спеціальною нормою, а саме Земельним кодексом України, зокрема статтею 119.Відповідно до ст. 119 ЗК України громадяни, які добросовісно, і відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом. Частиною 2 ст. 119 ЗК України визначено, що передача земельної ділянки у власність або у користування громадян на підставі набувальної давності здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом. Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004р. №7 роз`яснено, що суд не може вирішувати питання, віднесені до компетенції органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, зокрема про передачу земельних ділянок у постійне користування, оренду, укладення чи поновлення договору оренди земельної ділянки, зміну цільового призначення землі. Таким чином, згідно з положеннями ч.І ст. 9, ч.2 ст. 119 ЗК України, суд не вправі приймати рішення з питань, віднесених до виключної компетенції Київської міської ради, а саме про надання земельної ділянки у власність шляхом визнання права власності на спірну земельну ділянку за позивачем. У п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз"яснено, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав набуття права власності, володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні, володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Відповідно до роз`яснень, викладених у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2013 року № 24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» для набуття права власності на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери перебігу строку набувальної давності недостатньо. Умови набувальної давності підтверджуються судовим рішенням. Давнісний володілець повинен довести факти добросовісності, відкритості, безперервності і тривалості свого володіння. Відповідно до ст. 9 ЗК України розпорядження землями територіальної громади міста, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок із земель комунальної власності у користування відноситься до повноважень Київської міської ради.Частиною 1 ст. 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього кодексу.Відповідно до листа Верховного Суду України від 29.10.2008 року № 19- 37/67/0/8-08 норма ст.119 Земельного Кодексу України щодо набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю може застосовуватися з 01 січня 2017 року відповідно до пункту 1 розділу IX "Прикінцеві положення "Земельного кодексу України . Відповідно до статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних діляянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється. Оскільки земельна ділянка не надавалась у встановленому порядку та правовстановлюючий документ на неї не видавався то необхідно відповідно до ст 119 ЗК України звернутись до органу місцевого самоврядування. Відповідач: [PERSON] була належним чином повідомлена, у судове засідання не з"явилась, заяв про поважні причини суду не подала, уповноважееного представника не направила, не просила суд розглядати справу за її відсутності Третя особа: Департамент земельних ресурсів Виконавчого органу (КМДА), вказує, що відповідно до ст. З Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Розпорядження землями комунальної власності міста Києва, в тому числі надання земельних ділянок у власність чи у користування, у відповідності до ст. 9 Земельного кодексу України, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної зласності» відноситься до виключних повноважень Київської міської ради як колегіального органу.Згідно з п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення відповідно до Закону питань регулювання земельних відносин є виключною компетенцією пленарних засідань сільських, селищних міських рад.Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Київська міська рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.Отже, єдиною підставою набуття права власності чи права користування земельними ділянками комунальної власності в м. Києві для громадян та юридичних осіб є відповідне рішення Київської міської ради.Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 Земельного кодексу України).При цьому, ст. 126 Земельного кодексу України, визначено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». [PERSON] звернулась з заявою до Київської міської ради щодо надання у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на [ADDRESS] .Листом Департаменту земельних ресурсів від 04.08.2017 .№ 057028-08/М-7215-8055 повідомлено, що здійснено державну реєстрацію вказаної земельної ділянки і відповідні відомості внесено до Державного земельного кадастру (витяг з Державного земельного кадастру від 15.06.2015 № НВ-8000186052015). Департаментом земельних ресурсів підготовлено проект рішення Київської міської ради «Про передачу громадянці [PERSON] у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на [ADDRESS] », який 23.12.2015 перебуває на розгляді у Київській міській раді. За поданням Департаменту земельних ресурсів Київська міська рада рішення щодо передачі вказаної земельної ділянки не приймала. Відповідно до пункту 13 рішення Київської міської ради від 20.04.2017 .№ 241/2463 «Про затвердження Порядку набуття прав на землю із земель комунальної власності у місті Києві», набуття прав на сформовану земельну ділянку без зміни її запроектованого цільового призначення згідно з розробленим, але не затвердженим в установленому порядку проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки іншою зацікавленою особою, здійснюється шляхом розробки та розгляду технічної документації із землеустрою стосовно встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з одночасним затвердженням проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за наявності згоди замовника вказаного проекту землеустрою. Суд заслухавши пояснення позивача та представник апохивача, дослідивши письмові докази та заслухавши пояснення свідка встановив наступне. Судом встановлено, що 22 листопада 1991 року одружилася з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, (а.с.7). Судом встановлено, що позивач не надала належних та допустимих доказів про фактичне місце проживання їїта її чоловіка з 1991 року за адресою: [ADDRESS] . Користування спірною земельною ділянкою, та доказів, які підтверждують законне право користування спірною земельною діялнкою. Позивач надала суду пояснення, яким чином вона має відношення до спірної земельної ділянки ( а.с.20-22 т.2), але доказів, що вона є власником домоволодіння за адресою хто був та є власником вказаного домоволодіннямісто [ADDRESS] , власником або користувачем земельної ділянки під домоволодянням та про її частки доказів суду не подала. Також не подала доказів про спалту земельного податку за спірну земельну ділянку. В судовому засіданні була допитана свідок: [PERSON] , яка повідомила, що позивач обробляла земельну ділянку неподалік адреси [ADDRESS] , розмір, межі та місцезнаходження такої земельної ділянки суду не вкзазала. Відповідно до ст. 344 Цивільного кодексу України визначено, що право власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Відповідно до ст. 119 Земельного кодексу України, громадяни, які дбросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом.Передача земельної ділянки у власність або у користування на підставі набувальної давності здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом. Згідно ст. 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування за проектом землеустрою. Судом встановлено, що на спірну земельну ділянку вже розроблено проект землеустрою громадянкою [PERSON] ( а.с.139-265 т.1). Відповідно до ст. 9 Земельного кодексу України, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної зласності» відноситься до виключних повноважень Київської міської ради як колегіального органу.Згідно з п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення відповідно до Закону питань регулювання земельних відносин є виключною компетенцією пленарних засідань сільських, селищних міських рад.Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Київська міська рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.Отже, єдиною підставою набуття права власності чи права користування земельними ділянками комунальної власності в м. Києві для громадян та юридичних осіб є відповідне рішення Київської міської ради.Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 Земельного кодексу України).При цьому, ст. 126 Земельного кодексу України, визначено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Зокрема, ч.4 ст.41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У розумінні ст.ст. 79, 79-1 Земельного кодексу України, вказана позивачем земельна ділянка є об`єктам майна, оскільки така ділянка на момент розгляду справи є сформованою, зокрема, визначені їх точна площа, точні межі, внесена відповідна інформація про земельні ділянки до Державного земельного кадастру, присвоєний кадастровий номер. Відповідно до ч. 1 ст. 79 Земельного кодексу, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Позивач не надала суду докзів, що вона добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, а саме спірною земельною діялянкою з кадастровим номером 800000000:75: 195 : [ADDRESS] , площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового буднку, господарських будівель і споруд, які там знаходяться, не надала доказів, що увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, є чиїм спадкоємцем (правонаступником) . Згідно ст. 9 Земельного кодексу України, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної зласності» відноситься до виключних повноважень Київської міської ради як колегіального органу.Згідно з п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення відповідно до Закону питань регулювання земельних відносин є виключною компетенцією пленарних засідань сільських, селищних міських рад.Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Київська міська рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.Отже, єдиною підставою набуття права власності чи права користування земельними ділянками комунальної власності в м. Києві для громадян та юридичних осіб є відповідне рішення Київської міської ради.Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 Земельного кодексу України).П ри цьому, ст. 126 Земельного кодексу України, визначено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» А тому суд дійшов висновку, що позов не доведений та задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed