Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовною заявою до [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON], за участю третьої особи без самостійних вимог - орану опіки та піклування Хмельницької районної державної адміністрації про припинення права на частку у спільному майні, посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.02.2011 р. [PERSON], [PERSON] та їх покійний брат - [PERSON] успадкували кожен по 1/4 частці житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Шкільній, №43 в с. Шаровечка, Хмельницького р-ну, Хмельницької області. 15 червня 2011 року на імя [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку від 1/4 частини вказаного будинку після смерті їх брата - [PERSON], що помер 11.05.2009 р. Загальна частка [PERSON] у праві власності на вказане домоволодіння складає 3/8 його частини. 1/8 частка у праві власності на вказане домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] належить неповнолітньому [PERSON], права та законні інтереси якого представляє опікун [PERSON] - відповідач у справі. Після позбавлення матері [PERSON] - [PERSON] батьківських прав у 2008 році над [PERSON] було встановлено опіку, його опікуном призначено [PERSON], а після його смерті 11.05.2009 року опікуном було призначено [PERSON] - тітку [PERSON]. З того часу з 2009 року неповнолітній [PERSON] проживає у помешканні опікуна [PERSON] в с. Панка Сторожинецького району Чернівецької області і у спірному будинку жодного разу не з'являвся. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 12 червня 2014 року у цивільній справі № 2218/13436/2012 задоволено позов [PERSON], [PERSON] до [PERSON] та її матері [PERSON] Михайліни Михайлівни про виселення та виселено [PERSON] та [PERSON] із спірного будинку №43 по вул. Шкільній в с. Шаровечка, Хмельницького району Хмельницької області без надання іншого жилого приміщення. Позивачі посилаються на те, що спільне з відповідачем використання вказаного будинку є неможливим, оскільки [PERSON] не проживає у вказаному домоволодінні з 2008 року, так як проживає разом із своїм опікуном [PERSON] у належному останній житловому будинку, де в повній мірі забезпечений житлом. Мати [PERSON] [PERSON] позбавлена батьківських прав і виселена з вказаного будинку в судовому порядку. 1/8 частка відповідача у праві власності на домоволодіння є незначною і не може бути виділена йому в натурі у виді окремої частини житлового будинку з дотриманням будівельних норм і правил, тому вказаний будинок є неподільною річчю, оскільки обладнаний лише одним входом з вулиці. У відповідності до роз'яснень п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності, підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або які можна переобладнати у такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Спірний будинок складається з двох жилих кімнат площею, відповідно, 16,8 кв. м та 8,2 кв. м. (разом 25,0 кв. м житлової площі). При цьому доля відповідача у праві власності складає 1/8 частину, або 3,125 кв. м. житлової площі, яка не може бути виділена в натурі відповідачу без порушення прав власності інших співвласників даного домоволодіння, враховуючи те, що площа меншої кімнати в будинку складає 8,2 кв. м. За таких обставин відповідачу не може бути виділена у користування жодна з житлових кімнат будинку без порушення житлових прав інших його співвласників. Крім того, таке припинення права власності відповідача не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, оскільки у вказаному помешканні він не проживає з 2009 року і повністю забезпечений житлом у іншому місці. Позивачі посилаються на те, що вони мають право заявити позов про припинення права власності відповідача на частку у спільному майні оскільки таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача через забезпечення його житлом у іншому будинку в с. Панка Сторожинецького району, Чернівецької області, де він постійно проживає з 2009 року і у зв'язку з тим, що на його долю припадає лише 3,125 кв. м. житлової площі у спірному будинку. Згідно доданого звіту про оцінку майна № 01/1702 від 17 лютого 2015 року вартість належної відповідачу 1/8 частки [PERSON] у спірному домоволодінні складає 6967,50 грн. Позивачі просять припинити право власності [PERSON] на належну йому 1/8 частку у житловому будинку з господарськими будівлями № 43 по вул. Шкільній в с. Шаровечка, Хмельницького району, Хмельницької області. Визнати право власності на 1/8 частку у даному домоволодінні за позивачами у рівних долях по 1/16 частині кожному. Прокурор Хмельницького району звернувся з позовом до суду в інтересах неповнолітнього [PERSON] до [PERSON], [PERSON], за участю третіх осіб без самостійних вимог - орану опіки та піклування Хмельницької районної державної адміністрації, [PERSON] про зобовязання до вчинення певних дій, посилаючись на те, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 30.07.2008 р. [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON], який зареєстрований у житловому будинку № 43 по вул. Шкільній в с. Шаровечка, Хмельницького району, Хмельницької області, де йому на праві власності належить 1/8 частка. При винесенні рішення від 30.07.2008 р. судом не було вирішено питання щодо накладення заборони на відчуження означеного майна у відповідності до вимог ч.4 ст. 17 Закону України "Про охорону дитинства" у відповідності до вимог якої суд, у разі позбавлення батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, одночасно накладає заборону на відчуження майна та жила дітей. Прокурор Хмельницького району просить накласти заборону на відчуження житла, а саме будинку по вул. Шкільній, 43 у с. Шаровечка Хмельницького району Хмельницької області, 1/8 частина якого належить [PERSON] на праві власності. У судовому засіданні позивачі-відповідачі [PERSON], [PERSON] та їх представник просили первісний позов задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві. Просили відмовити у задоволенні позову прокурора. Відповідач-третя особа [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, вказавши, що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки неповнолітній [PERSON] не може бути позбавлений права власності на житло. Прокурор Хмельницького району просив у задоволенні позову [PERSON], [PERSON] відмовити, оскільки таке рішення призведе до порушення прав неповнолітнього [PERSON]. Просив задовольнити позов прокуратури Хмельницького району з підстав, викладених у позовній заяві. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, приходить до висновку про те, що у задоволенні позову [PERSON], [PERSON] до [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON], за участю третьої особи без самостійних вимог - орану опіки та піклування Хмельницької районної державної адміністрації про припинення права на частку у спільному майні слід відмовити. У задоволенні позову прокурора Хмельницького району до [PERSON], [PERSON], за участю третіх осіб без самостійних вимог - орану опіки та піклування Хмельницької районної державної адміністрації, [PERSON] про зобовязання до вчинення певних дій слід відмовити. Відповідно до ч.1 , 2 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 365 Цивільного кодексу України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.02.2011 р. [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] успадкували кожен по 1/4 частці житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Шкільній, №43 в с. Шаровечка, Хмельницького р-ну, Хмельницької області. 15 червня 2011 року на імя [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку від 1/4 частини вказаного будинку після смерті їх брата - [PERSON], що помер 11.05.2009 р. Загальна частка [PERSON] у праві власності на вказане домоволодіння складає 3/8 його частини. 1/8 частка у праві власності на вказане домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] належить неповнолітньому [PERSON], права та законні інтереси якого представляє опікун [PERSON] - відповідач у справі. Після позбавлення матері [PERSON] - [PERSON] батьківських прав у 2008 році над [PERSON] було встановлено опіку, його опікуном призначено [PERSON], а після його смерті 11.05.2009 року опікуном було призначено [PERSON] - тітку [PERSON]. З того часу з 2009 року неповнолітній [PERSON] проживає у помешканні опікуна [PERSON] в с. Панка Сторожинецького району Чернівецької області і у спірному будинку жодного разу не з'являвся. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 12 червня 2014 року у цивільній справі № 2218/13436/2012 задоволено позов [PERSON], [PERSON] до [PERSON] та її матері [PERSON] Михайліни Михайлівни про виселення та виселено [PERSON] та [PERSON] із спірного будинку №43 по вул. Шкільній в с. Шаровечка, Хмельницького району Хмельницької області без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» розмір грошової компенсації за неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди - судом за дійсною вартістю будинку на час розгляду справи. Судом встановлено, що ринкова вартість житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Шкільній, №43 в с. Шаровечка, Хмельницького р-ну, Хмельницької області згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 44/15 від 30.10.2015 р. становить 302583\~грн. [PERSON], [PERSON] внесено на депозитний рахунок територіального управління ДСА у Хмельницькій області лише 22964 грн., що підтверджується квитанцією № 96 від 14.12.2015 р., а не 37822,87 грн., що є необхідною умовою при винесенні означеного рішення. Суд приходить до висновку, що у разі задоволення позову [PERSON], [PERSON] будуть порушені права неповнолітнього [PERSON], який не забезпечений житлом. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорування. Особа, право якої порушено може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні правовідносини. Відповідно до вимог ч.4 ст. 17 Закону України "Про охорону дитинства" суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 30.07.2008 р. [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] який зареєстрований у житловому будинку № 43 по вул. Шкільній в с. Шаровечка, Хмельницького району, Хмельницької області, де йому на праві власності належить 1/8 частка. При винесенні рішення судом не було вирішено питання щодо накладення заборони на відчуження означеного майна. У разі позбавлення батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав передбачено одночасне накладення заборони на відчуження майна та жило дітей, а не шляхом предявлення позову. Прокурор не скористався правом, передбаченим ст. 220 Цивільного процесулаьного кодексу України щодо ухвалення додаткового рішення, а звернувся із самостійним позовом до суду. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову прокурора слід відмовити.

Outcome: dismissed