Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

15 жовтня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ») про стягнення заборгованості по заробітній платі за суміщенням професій в сумі 190381 грн 14 коп. та компенсацію у вигляді середнього заробітку за увесь час затримки кінцевого розрахунку з 26.05.2018 по 01.07.2019 в сумі 84711 грн 00 коп. В обґрунтування позову зазначив, що з 28 лютого 1996 року працював в АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» на посаді стрільця, а з 03 червня 2008 року - начальником команди 5/1 відокремленого підрозділу Конотопський загін воєнізованої охорони Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-Західна залізниця» (з 01.12.2015 реорганізованого у виробничий підрозділ Київський загін воєнізованої охорони регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ») до 23.05.2018. Наказом № 148/ос від 23.05.2018 позивач був звільнений з роботи на Виробничому підрозділі Київський загін воєнізованої охорони Регіональної філії «Південно-Західна залізниця», за угодою сторін п. 1 ст. 26 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України). Виробничий підрозділ Київський загін воєнізованої охорони Регіональної філії «Південно-Західна залізниця», є структурним підрозділом юридичної особи АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ». Кінцевий розрахунок по заробітній платі проведений 06 червня 2018 року, але не в повному обсязі. До даного часу позивачу не виплачена доплата за суміщення професій. Згідно колективного договору між адміністрацією і Дорожнім комітетом профспілки Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-Західна залізниця» із змінами та доповненнями, пункт 3.2.6 передбачено - Доплати за суміщення професій, збільшення обсягу виконуваних робіт, розширення зони обслуговування або виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи встановлювати у відсотках тарифної ставки (посадового окладу) по основній роботі в розмірі, передбаченому колективним договором відокремленого підрозділу, але не менше 30% тарифної ставки посадового окладу. Також, згідно колективного договору між адміністрацією і первинною профспілкою організацією відокремленого підрозділу Київський загін відомчої воєнізованої охорони на 2014-2017 роки, схваленого загальними зборами трудового колективу (протокол №12 від 16.09.2014) пунктом 4.1.5. передбачено - Доплати за суміщення професій, збільшення обсягу виконуваних робіт, розширення зони обслуговування або виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи встановлювати у відсотках до посадового окладу (тарифної ставки) по основній роботі в розмірі не менше 30% посадового окладу, тарифної ставки. Із серпня 2008 року та по травень 2018 року [PERSON] виконував обов`язки водія легкового автомобіля "УАЗ" за сумісництвом, що підтверджується відповідними наказами та подорожніми листами, але за свою роботу відповідну заробітну плату не отримував. Це є порушенням Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року за №108/95-ВР (далі - Закон №108/95-ВР), КЗпП України та умов колективних договорів. На його заяву про виплату заробітної плати за суміщенням професій, йому надали відповідь, що заборгованість по заробітній платі за суміщення професій не підлягає виплаті, оскільки посади водія в Київському загоні воєнізованої охорони не має взагалі. Розрахунок відповідач не провів і на теперішній час, у зв`язку з чим позивач просить стягнути заборгованість по заробітній платі за сімущення професій у розмірі 190381 грн 14 коп. та середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 26.05.2018 по 01.07.2019 в сумі 84711 грн 00 коп. 08 листопада 2019 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. Ухвалу про відкриття провадження від 08 листопада 2019 року разом із позовною заявою та додатками до неї було надіслано відповідачу рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за його місцезнаходженням, яке було отримано відповідачем 25.11.2019. (а.с.34) 17 грудня 2019 року від представника відповідача АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» в особі Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. В обґрунтування відзиву зазначив, так дійсно [PERSON] працює в АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» з 28.02.1996 на посаді стрільця, а згодом з 03.06.2008 - начальником команди 5/1 відокремленого підрозділу Конотопський загін воєнізованої охорони Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-Західна залізниця» (з 01.12.2015 реорганізованого у виробничий підрозділ Київський загін воєнізованої охороні регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ») по 23 травня 2018 року. Після реорганізації Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно Західна залізниця» у 2015 році, Київський загін воєнізованої охорони набув статус виробничого підрозділу, відповідно всі питання, насамперед фінансові, вирішуються виключно керівництвом юридичної особи АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ». В АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» здійснюється централізоване фінансування. Тобто будь-які виплати мають прогнозуватися та включаються в найближче фінансування загону (аванс чи заробітна плата). [PERSON] був звільнений 23.05.2018 (після нарахування авансу який виплачується не пізніше 23 числа поточного місяця, згідно п. 3.7. колективного договору Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-Західна залізниця: на 2001-2005 роки, пролонгованого на 2006-2019 роки) тому кошти для розрахунку позивачем були замовлені в найближче фінансування - заробітну плату. Стосовно доплати за суміщення професій, згідно статті 105 КЗпП України під поняттям суміщення розуміють виконання на одному і тому ж підприємстві, установі, організації разом з основною роботою, яка обумовлена трудовим договором додаткової роботи за іншою професією (посадою) або виконання обов`язків тимчасові відсутнього працівника без звільнення від основної роботи. Таким чином, суміщення професій (посад) передбачає, що (1) суміщувана посад; внесена до штатного розпису підприємства і вона вакантна; (2) на час виконання обов`язкіі за вакантною посадою працівник не звільняється від основної роботи, передбаченої його трудовим договором; (3) при суміщенні професій (посад) додаткові обов`язки за іншою (суміщуваною) професією (посадою) працівник виконує в межах робочого часу за основнм місцем роботи. За суміщення професій (посад) здійснюється доплата. Оскільки в штатному розписі немає вакантної посади водія автотранспортних засобів, а службовий автомобіль використовувався [PERSON] виключно для виконання своїх посадових обов`язків, то відповідачі вважають, що суміщення в даному випадку не має. У цій ситуації автомобіль є робочим інструментом (таким же, як авторучка або комп`ютер), що допомагає йому в роботі, а керування ним - частиною трудової функції позивача. Також зазначають, що такої посади як «водій автотранспортних засобів» в команді 5/1 Київського загону воєнізованої охорони, згідні штатних розписів, не було і немає взагалі. Автомобіль "УАЗ-З1512", номерний знак [NUMBER] , був закріплений за [PERSON] , як за начальником команди, - для зручності та з метою оперативного виконання своїх посадових обов`язків. [PERSON] в позовній заяві не вказав про те, що по факту користувався цим автомобілем, на протязі 10 років, здебільшого для своїх особистих цілей і останнім часом автомобіль постійно знаходився біля його будинку, ігноруючи, при цьому, потреби команди (це можуть засвідчити всі працівники команди). Крім того, з 2008 по 2018 рік позивач жодного разу, працюючи в Київському загоні воєнізованої охорони, не піднімав питання, стосовно доплати за користування автомобілем, який йому виданий насамперед для зручності та економії часу. При цьому, якщо він вважав наявність автомобіля тяжкою невдячною працею, то мав повне право відмовитись від користування автомобілем, та цього зроблено не було. Всі розрахунки з позивачем були здійснені 06 червня 2018, про що свідчить Платіжна відомість №100 від 06.06.2018. Тому, твердження [PERSON] про невиплату розрахунку при звільненні, є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності. (а.с.36-75) 23 грудня 2019 року від [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій просить задовольнити його позовні вимоги. У відповіді на відзив позивач зазначив, що Київський загін воєнізованої охорони не заперечує, що [PERSON] працював водієм службового автомобіля, тим більше, ніби то, дозволив користування службовим автомобілем на його розсуд, але заперечує це штатним розкладом. Крім обов`язків водія на нього були ще покладені обов`язки: механіка, слюсаря, заправника, про це свідчать записи в подорожніх листах та актах. Так, деякий час автомобіль знаходився біля його будинку, але тільки на час ремонту двигуна (за власний рахунок). Так, автомобіль також знаходився деякий час не в розташуванні підрозділу, але тільки на час проведення зварювально - кузовних та фарбувальних робіт (також за власний рахунок ). Стосовно строків виплат, зазначив, що заробітну плату за травень місяць він отримав в червні, преміальні за травень місяць - в липні місяці, тринадцяту зарплату за 2017 рік - в вересні місяці (розрахункових листів він не отримав по теперішній час, хоча має електронну адресу). Також зауважив, що система виплати заробітної плати повинна проводитись в строки уставлені законодавством України. (а.с.80,83) Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із копією трудової книжки, серія [NUMBER] , позивач [PERSON] 23 травня 2018 року був звільнений за угодою сторін (п.1 ст.36 КЗпП України). (а.с.6). Листом №НОР-1-5/832 від 19 червня 2018 року, Виробничим підрозділом Київського загону воєнізованої охорони ПАТ «Українська залізниця», зазначені відповіді з роз`ясненнями на питання [PERSON] , стосовного виплати йому заробітної плати, суміщення професій, забезпечення форменним одягом. (а.с.8,9) Інші листи повторюються, та стосуються переписки щодо форменного одягу, що не зазначено в позовних вимогах позивача. Також, деякі обставини, що зазначені в листах викладені в позовній заяві. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. У ст.1 Закону №108/95-ВР визначено поняття заробітної плати - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Стаття 2 Закону №108/95-ВР визначає структуру заробітної плати. Так, основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати - до них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Разом з тим ст. 105 КЗпП України передбачено, що працівникам, які виконують на тому ж підприємстві, в установі, організації поряд з своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за іншою професією (посадою) або обов`язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, провадиться доплата за суміщення професій (посад) або виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника. Розміри доплат за суміщення професій (посад) або виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника встановлюються на умовах, передбачених у колективному договорі. Таким чином, правова конструкція суміщення професій (посад) виходить з того, що професія (посада), яка суміщується є у штатному розкладі, але не заповнена, залишається вакантною. При відсутності вакансії встановити доплату за суміщення професій (посад) неможливо. Відсутність такої одиниці у штатному розписі означає, що роботодавець не передбачив ні відповідних тарифних ставок і окладів для даної посади а, отже, не може мати місце економія заробітної плати за вакантною передбаченою посадою, і не може мати місце суміщення посад. Суміщення передбачає виконання працівником поряд зі своєю основною роботою, що обумовлена трудовим договором, додаткової роботи за іншою професією (посадою). Суміщення встановлюється наказом про покладання обов`язків у порядку суміщення за певною вакантною посадою при умові що суміщувана посада є в штатному розписі організації. Отже за посадою утворюється економія фонду заробітної плати, за рахунок якої встановлюється доплата. За відсутності вакансії встановити доплату за суміщення неможливо. Тобто, в будь-якому випадку має бути штатна одиниця (посада) вакантною. Статтями 32, 33, 34 КЗпП України встановлено основні види виконання обов`язків відсутнього працівника, ними є: - тимчасове виконання обов`язків відсутнього працівника; - тимчасове замісництво; - суміщення професій; - розширення зони обслуговування (збільшення обсягу виконаних робіт). Суміщення професій (посад) або розширення зони обслуговування (збільшення обсягу виконуваних робіт) має місце, коли працівнику необхідно доручити виконання додаткових обов`язків у зв`язку з наявністю на підприємстві вакантної посади. В даній ситуації суміщення професій (посад) або розширення зони обслуговування (збільшення обсягу виконуваних робіт) не мало місця, так як згідно штатних розписів відокремленого підрозділу Київського загону відомчої воєнізованої охорони ДТГО «Південно-Західна залізниця» з 01.01.2012 по 27.04.2018, непередбачені посади водія зокрема в Команді №5 першої категорії по охороні особливо важливих об`єктів. (а.с.40-54) До складу Команді №5 першої категорії по охороні, входять: - начальник команди; - заступник начальника команди; - начальник відділення; - вожатий службових собак; - старший стрілець; - стрілець. Крім норми ст. 105 КЗпП України правовідносини щодо суміщення професій (посад) регулюються також постановою Ради Міністрів СРСР «Про порядок і умови суміщення професій (посад)» №1145 від 04.12.1981 і виданою щодо застосування цієї постанови Інструкцією Держкомпраці, Мінфіну СРСР і ВЦРПС «Про порядок і умови суміщення професій (посад)» №53-ВЛ від 14 травня 1982 року в частині, що не суперечить Конституції та законам України, а також листами Міністерства праці та соціальної політики N 03-3/2091-018-2 від 06.05.2001, N 18-349 від 26.05.2003, N 9942/0/14-05/018-17 від 02.12.2005, якими вищезазначена Інструкція змінювалась. Пунктом першим Інструкції «Про порядок і умови суміщення професій (посад)» передбачено, що під суміщенням професій (посад) розуміється виконання працівником наряду зі своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткової роботи за іншою професією (посадою). Під виконанням обов`язків тимчасово відсутнього робітника без звільнення від своєї основної роботи слід розуміти заміну робітника, відсутнього у зв`язку з хворобою, відпусткою, відрядженням та з інших причин, коли відповідно до чинного законодавства за ним зберігається робоче місце (посада). В п.3 Інструкції зазначено, що угода про суміщення професій (посад), а також розширення зон обслуговування або збільшення обсягу робіт, що виконуються, оформляється наказом (розпорядженням) адміністрації за згодою з комітетом профспілки із зазначенням суміщуваної професії (посади), обсягу додаткових функцій або робіт та розміру доплати. В такому ж порядку оформлюється скасування або зменшення вказаної доплати. Накази, якими покладено на [PERSON] обов`язків водія в матеріалах справи відсутні. Крім того, відповідно до п.15 постанови Ради Міністрів СРСР «Про порядок і умови суміщення професій (посад)» №1145 від 04.12.1981, остання не розповсюджується на: а) керівників підприємств, установ та організацій, їх заступників та помічників; головних спеціалістів; керівників структурних підрозділів, відділів, цехів, служб та їх заступників; б) на наукових, інженерно-технічних робітників та інших спеціалістів та службовців науково-дослідних закладів, за виключенням інженерно-технічних робітників та інших спеціалістів та службовців, зайнятих в досвідних (експериментальних) виробництвах, цехах, майстернях, на дільницях та установках, в геологічних, дослідницьких, пошуково-розвідувальних експедиціях та партіях зазначених установ; в) на інженерно-технічних працівників та інших спеціалістів та службовців органів державного та господарського управління. Листом Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 2003 року №18-349 щодо оплати праці передбачено, що законодавчого визначення суміщення професій, розширення зони обслуговування та виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника в Україні не існує, щодо цього необхідно керуватись положеннями постанови Ради Міністрів СРСР «Про порядок і умови суміщення професій (посад)» та інструкцією Держкомпраці, Мінфіну СРСР і ВЦРПС щодо застосування постанови Ради Міністрів СРСР від 4 грудня 1981 року №1145 «Про порядок і умови суміщення професій (посад)». Перелічені нормативні акти продовжують діяти на території України відповідно до постанови Верховної Ради України від 12 вересня 1991 року №1545-XII «Про порядок тимчасової дії на території України деяких актів законодавства Союзу РСР» якою встановлено, що до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, не врегульованих законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України. На цій підставі постанова про порядок суміщення професій (посад) та інструкції з її застосування продовжують діяти в частині тих пунктів, які містять загальні норми і принципи цієї форми роботи працівників: визначення суміщення професій(посад), розширення зони обслуговування і збільшення обсягу робіт, виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника, а також перелік керівних працівників підприємств, яким зазначені доплати не можуть провадитись. Також, в листі Міністерства праці та соціальної політики України від 02.12.2005 №9942/0/14-05/018-17 «Щодо розміру доплати за виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника та можливих обмежень виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника» зазначено щодо обмежень виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника, а саме, нормативні акти колишнього Радянського Союзу, що обмежували права підприємств з питань суміщення професій і посад, виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника, розширення обсягу робіт, тощо, втратили чинність. Отже, госпрозрахункові підприємства самостійно вирішують питання покладення на керівників усіх рівнів та їх заступників виконання поряд з основною роботою додаткових обов`язків по виконанню обов`язків тимчасово відсутнього працівника та встановлення розміру доплати. При цьому звертається увага, що вищезазначене не поширюється на керівників (директорів, голів правління тощо) підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, оскільки умови та розміри їх оплати праці визначаються в контракті з дотриманням положень постанови Кабінету Міністрів України від 19 травня 1999 року №859 «Про умови та розміри оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, та об`єднань державних підприємств». Крім того, керівникам бюджетних установ, закладів та організацій, їх заступникам, керівникам структурних підрозділів цих установ, закладів та організацій, їх заступникам не встановлюється доплата за виконання обов`язків тимчасово відсутніх працівників. Отже, за таких обставин, розглядаючи справу в межах позовних вимог, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed