Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

25 квітня 2016 року ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" (далі по тексту Банк) звернулося до суду з позовними вимогами про стягнення з [PERSON] 12762грн.30коп. заборгованості платежів за кредитним договором від 03 липня 2012 року. Позивач вказав, що передав позичальниці 12700грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку під 27,60% річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, на зворотнє зобов"язання повернути кредит та сплатити відсотки, а також інші передбачені платежі. Заборгованість, яка утворилася через неналежне виконання відповідачкою прийнятих, обрахована станом на 31 травня 2015 року. Посилаючись на порушення прав кредитора, позивач просив суд про задоволення заявлених позовних вимог. У судове засідання сторони не з'явилися. Представник позивача письмовою заявою просив про розгляд справи у його відсутність, вказавши на те, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному розмірі і не заперечує проти винесення заочного рішення. Суд задовольнив його клопотання у порядку ст.158 ЦПК України. Відповідачка подала заяву про розгляд справи у її відсутність. При цьому вказала на визнання позовних вимог. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 03 липня 2012 року за кредитним договором приєднання, умови якого визначеного ст.634 ЦК України, у складових: анкета - заява разом із довідкою про умови кредитування, Умови та правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою, Тарифи банку, Банк надав [PERSON] кредит у розмірі 12700грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6% на рік на суму залишку заборгованості, строком дії, що відповідає строку дії картки, погашенням щомісячними платежами у розмірі не менше 7% від заборгованості. Відповідачка дала згоду на встановлення та зміну банком кредитного ліміту за власним рішенням, а також зміну тарифів - п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4, 1.1.3.2.3, п.1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг. За п.1.1.7.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом даного строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Відповідальність позичальника за порушення строків платежів по кожному з грошових зобов"язань, передбачених цим догвоором більш ніж на 30 днів визначена п.2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг у виді сплати штрафу 500грн. (фіксована частина) + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту (а.с.5-31). Відповідачка, за отримання кредитних коштів, прийняті по договору зобов'язання, не виконала. Погашення по кредитному договору проводила частково, останній платіж проведено 25 травня 2015 року. Заборгованість у 12762грн.30коп. визначена станом на 31 травня 2015 року і складається із заборгованості за кредитом - 11381,23грн., по процентам - 297,15грн. Крім того, позивач провів нарахування штрафу у розмірі 500грн. фіксованої частини та 583,92грн. процентної складової (а.с.4). Між сторонами мають місце цивільно-правові відносини, які виникають із зобов'язального права по кредитному договору. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 626 ЦК України). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми, зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Враховуючи, що відповідачка порушила умови кредитного договору, який є чинним, позикодавець несе втрати матеріального характеру, суд визнає позовну заяву підлягаючою задоволенню. Відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України суд покладає на відповідачку обов'язок відшкодування стороні позивача судових витрат у розмірі сплаченого судового збору - 1378грн. (а.с.1).

Outcome: approved