Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

19 вересня 2017 року до суду звернувся позивач [PERSON], з позовом про визнання права на земельну ділянку (пай) до відповідача [PERSON] сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області та до Верхньодніпровської районної державної адміністрації. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2017 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 15 листопада 2017 року . Сторонам та учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 15 листопада 2017 року в розгляді справо було оголошено перерву в зв'язку з необхідністю витребувати копію державного акту про право колективної власності на землю КСП Україна, списку осіб до даного акту, що мали право на отримання земельної ділянки (паю) та інформації про розмір земельних ділянок , що виділялись при розпаювання земель у КСП «Україна». Розгляд справи відкладений на 11 січня 2018 року У судовому засіданні 11 січня 2018 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Згідно заявлених позовних вимог просить визнати за ним право власності на земельну ділянку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, як члена колективного сільськогосподарського підприємства «Україна»» розташованої на території [PERSON] сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: в період з 18.07.1991 року по 05.07.1996 рік він був членом КСП «Україна» с. Дмитрівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. У 1996 році землі КСП «Україна» були розпайовані. Тому він як член колгоспу набув право на земельну частку (пай) згідно п. 2 Указу Президента України «Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність підприємствам та організаціям». Проте на час розпаювання земель вищевказаного колективного сільськогосподарського підприємства до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) не був внесений, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Відповідач, представник [PERSON] сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, в судове засідання не з'явився подавши заяву про розгляд справи у його відсутність, будь-яких заперечень проти задоволення позовних вимог не надав. Відповідач, представник Верхньодніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області в судовому засіданні позовні вимоги визнала, пояснивши, що на час розпаювання земель позивач згідно даних трудової книжки був членом КСП «України» та був внесений до списків осіб, які мають право на земельну частку (пай) тому у нього виникло право на отримання земельної ділянки (паю). Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено з матеріалів справи, позивач працював та був членом КСП «Україна» з 18.07.1991 року по 05.07.1996 року, що підтверджується записом в трудовій книжці. Паювання земель колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» проводилось у 1996 році. Державний акт серії ДП № 0016 на право колективної власності на землю колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» виданий 06 березня 1996 року, що підтверджується копією державного Акту на право колективної власності на землю. Таким чином на час паювання земель позивач працював та був членом КСП "Україна". Судом встановлено, у додатку до Державного Акту\~ про право колективної власності на землю у списку громадян\~членів колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» позивач значиться під № 162 як такий, що має право на отримання земельної ділянки (паю). Відповідно до повідомлення управління держгеокадастру у Верхньоднірповському району від 01.12.2017 року встановлено, що колишнім членам КСП «Україна» земельні ділянки (паї) виділялись розміром 7.96 в умовних кадастрових гектарах. \~\~\~Відповідно до ст.3 Закону України ,,Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), особи, власники сертифікатів на право на земельну частку /пай/, які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай0 в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Підставами для виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. \~\~\~\~\~\~Відповідно до ч.1 ст. 2 вищевказаного Закону України основним документом, що посвідчує право на земельну частку /пай/ є сертифікат на право на земельну частку /пай/виданий районною /міською/ державною адміністрацією. \~\~\~\~\~\~Відповідно до ч.2 ст.2 вищевказаного Закону України, документами, що посвідчують право на земельну частку /пай/, також є рішення суду про визнання права на земельну частку /пай/. Оцінюючи наведені вище докази судом встановлено, що позивач має право на отримання земельної ділянки (паю), так як працював та був членом КСП "Україна" на час розпаювання земель сільськогосподарського призначення даного господарства тобто на 06.03.1996 року. Був включений до списків осіб, що мають право на отримання земельної ділянки (паю). На даний час позивач має намір отримати земельну ділянку (пай). Відповідача дане право позивача визнається. \~\~ Суд зазначає, що отримавши право на земельну частку (пай) в судовому порядку, позивач, відповідно зі ст.ст. 1,3 Закону України ,,Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), від 05.06.2003 року має намір виділити її в натурі /на місцевості/ для ведення товарного сільгоспвиробництва. \~ Згідно\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права, одним із способів якого є визнання права. Враховуючи позицію відповідача \~\~ яким позовні вимоги визнаються в повному обсязі та згідно з ч.4\~ст.206 ЦПК України, суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При цьому суд бере до уваги ту обставину, що визнання позову відповідачами є безумовним і таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду\~\~України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ № 7 від 16.04.2004 року визначено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі акта, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). \~\~\~ Судом встановлено наявність права у позивача на земельну частку /пай/ без визначення меж цієї частки в натурі / на місцевості/ із земель, які перебували у колективній власності реформованого КСП «Україна» розміром 7.96 умовних кадастрових одиниць Виходячи з вищевкилдаеного суд у відповідності до обраного позивачем способу захисту порушених прав, а саме визнання права, який передбачений ст. 16 ЦК України, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги щодо визнання такого права запозивачем. Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640.00 грн., суд вважає за можливе покласти на позивача, так як не вбачає вини відповідачів у порушенні права позивача. \~\~\~\~

Outcome: approved