Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в я кому просив визнати за ним право власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що [INFO] в м.Краматорськ померла мати позивача, [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно у вигляді квартири по [ADDRESS] . Вказана квартира належала його матері на підставі наступних правовстановлюючих документів: 1/2 частка на підставі договору міни, зареєстрованому 07.10.1999 року (реєстр. № 841) на Краматорській універсальній біржі нерухомості «Владислав», та 1/2 частка на підставі договору купівлі- продажу, посвідченому нотаріально 25.02.2000 р. (реєстр. № 363) нотаріусом Другої Краматорської ДНК. Позивач є спадкоємцем першої черги після смерті своєї матері. Відповідач [PERSON] є спадкоємцем наступної черги після смерті спадкодавця. Вказує, що він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, однак нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане нерухоме майно, через втрату його матір`ю за життя оригіналів правовстановлюючих документів. В той же час нотаріус не зміг видати позивачу дублікат договору купівлі - продажу, через те що документи за 2000 рік передані на зберігання до Обласного нотаріального архіву м. Донецька. Через те що правочин міни відбувався у 1999 році, а правочин купівлі - продажу - в 2000 році відомості про них в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні. Тому просить визнати за ним, [PERSON] , [INFO] РНОКПП № [NUMBER] право власності в порядку спадкування на двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , після смерті його матері, [PERSON] , що померла [INFO] в м. Краматорську Донецької області. Ухвалою суду від 10 грудня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 12 січня 2021 року. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов з підстав, які викладені у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з`явилася. Через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ст.200 ч.3 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У зв`язку з викладеним, враховуючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про можливість ухвалити рішення на підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що [INFO] в м. Краматорську померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 25.07.2019 року Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Позивач [PERSON] є сином померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 24.03.1970 року відділом запису актів громадянського стану м.Краматорська Донецької області. Згідно договору міни, зареєстрованому 07.10.1999 року (реєстр. № 841) на Краматорській універсальній біржі нерухомості «Владислав» та договору купівлі- продажу, посвідченому нотаріально 25.02.2000 р. (реєстр. № 363) нотаріусом Другої Краматорської ДНК, [PERSON] належить на праві приватної власності квартира, за адресою: [ADDRESS] . Згідно технічного паспорту на квартиру за адресою: [ADDRESS] , виданого КП "Бюро технічної інвентаризації" 31.01.2020 р., на ім`я [PERSON] видано технічний паспорт на зазначену квартиру. На звернення позивача до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, постановою державного нотаріуса Другої краматорської державної нотаріальної контори від 22 липня 2020 року, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] , після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , відмовлено. Згідно інформації з КП "Бюро технічної інвентаризації" право власності на квартиру [ADDRESS] , зареєстроване в КП «БТІ» за реєстр. №33954-П за [PERSON] : 1/2 частка на підставі договору міни, зареєстрованому 07.10.1999 року (реєстр. № 841) на Краматорській універсальній біржі нерухомості «Владислав», 1/2 частка на підставі договору купівлі- продажу, посвідченому нотаріально 25.02.2000 р. (реєстр. № 363) нотаріусом Другої Краматорської ДНК. Однак, позивач не має можливості оформити своє право на спадщину, оскільки правовстановлюючий документ на квартиру, був втрачений. Так, згідно постанови державного нотаріуса Другої Краматорської державної нотаріальної контори Костюкової Н.С. про відмову у вчиненні нотаріальної дії, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після смерті його матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Підставою відмови у вчинені нотаріальних дій зазначено, що у відповідності з п. 4.15 гл.10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів, щодо належності цього майна спадкодавцеві, такі документи їй спадкоємцем подані не були. Відповідно до ст. ст. 49,67 Закону України «Про нотаріат» та глави 10, розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусу надаються документи необхідні для вчинення нотаріальної дії. Згідно положень Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно роз`яснень, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. На підтвердження права власності померлій [PERSON] квартири за адресою: [ADDRESS] , в матеріалах справи міститься копія договору міни, зареєстрованому 07.10.1999 року (реєстр. № 841) на Краматорській універсальній біржі нерухомості «Владислав». На запит суду Другою краматорською державною нотаріальною конторою надано копію договору купівлі- продажу, посвідченому нотаріально 25.02.2000 р. (реєстр. № 363) нотаріусом Другої Краматорської ДНК. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися на момент його смерті. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1261ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Так в судовому засіданні встановлено, що після смерті [PERSON] , була відкрита спадкова справа номер у спадковому реєстрі 64741536. До нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернувся син спадкодавця: [PERSON] . Інших заяв про прийняття або відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходило. Суд приймає до уваги в обґрунтування позову позивача той факт, що позивач вичерпав усі наявні заходи для отримання спадщини після померлої матері [PERSON] , але не може у нотаріальній конторі отримати свідоцтво на спадщину, оскільки постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.07.2020 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке залишилося після смерті його матері. Оскільки спадкоємцем після смерті [PERSON] є її син [PERSON] , тому суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, та за позивачем можливо визнати право власності в порядку спадкування, після смерті [PERSON] , що померла [INFO] в м. Краматорську Донецької області, на квартиру за адресою: [ADDRESS] . У даному випадку, позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку отримати свідоцтво на спадщину.

Outcome: approved