Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

10.04.2002 року [PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м. Харкова із позовною заявою, в якій просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини від заробітку останнього на утримання їх дитини [PERSON] , 2000 року народження. Постановою судді Ленінського районного суду м. Харкова від 30.04.2002 року було стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від заробітку. Відповідач [PERSON] оскаржив вищезазначену постанову в апеляційному порядку. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 21 березня 2019 року відмовлено [PERSON] у відкритті апеляційного провадження на постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 30.04.2002 року. У відповідності до Указу Президії Верховної Ради Української РСР "Про деяку зміну порядку стягнення аліментів на неповнолітніх дітей" № 8520-Х від 01.03.1985 року, при незгоді з постановою народного судді про стягнення аліментів особа, зобов`язана платити аліменти, має право подати про це заяву до суду. В цьому разі народний суддя скасовує постанову, і вимога одного з батьків про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей розглядається у порядку позовного провадження. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить скасування цієї постанови через непогодження із нею та необізнаності в прийнятому рішенні. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 07 травня 2019 року постанову судді Ленінського районного суду м. Харкова від 30 квітня 2002 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини заробітку було скасовано та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У позовній заяві позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі заяви, тобто з 10.04.2002 року. В обґрунтування своїх вимог, посилається на те, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.01.2000 року. Від шлюбу з відповідачем мають доньку - [PERSON] , [INFO] . 10.10.2001 року шлюб було розірвано. Після розлучення чоловік не приймає участі в її утриманні, добровільно надавати матеріальну допомогу відмовляється. Відповідач у встановлений законом час не надав до суду відзив на позовну заяву та всі докази, що підтверджують заперечення проти позову. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.01.2000 року. Від шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] . 10.10.2001 року шлюб було розірвано. Дитина проживає із матір`ю та перебуває на її утриманні. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В контексті даної статті батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Матеріальне утримання дітей - це обов`язок батьків. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини - аліменти, присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у відповідача інших дітей, його вік, розмір заробітку. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Постановою судді Ленінського районного суду м. Харкова від 30.04.2002 року було стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від заробітку. Відповідач не погоджуючись з постановою звернувся до суду про її скасування та розгляд справи по суті. Відповідно до копії виконавчого провадження Корабельського ВДВС м.Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області на виконання зазначеної постанови суду, відповідачем [PERSON] аліменти на утримання дитини сплачувались. Так, заперечення [PERSON] , що він не знав про розгляд справи в суді та не був повідомлений про обов`язок сплати аліментів у 2002 році, а дізнався лише у 2019 році про існування виконавчого провадження, не знайшли свого підтвердження та є не обґрунтованими. Суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву позивача та стягнути з відповідача, на користь позивачки аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 10.04.2002 року і до досягнення дитиною повноліття. На вимогу ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивачі при поданні позову про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved