overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

16 вересня 2014 року заявник звернувся до суду із зазначеною заявою, в якій просив встановити факт належності йому свідоцтва про право власності на житло від 20 липня 1998 року, видане акціонерним товариством «Таврія-цукор» на ім`я [PERSON], як власника 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Вказував, що при написанні його по-батькові в зазначеному свідоцтві про право власності на житло відбулася помилка: замість його по-батькові "[PERSON]" зазначено "[PERSON]". Посилаючись на те, що в адміністративному порядку він не може встановити та підтвердити факт належності документа, тому просив підтвердити це в судовому порядку. Розгляд справи було проведено без участі заявника та представника заінтересованої особи. Дослідивши матеріали цивільної справи суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до паспорту заявника серії [NUMBER], виданого 8 лютого 1999 року Жовтневим РВ УМВС України в Миколаївській області, він по-батькові: [PERSON]. 20 липня 1998 році він отримав у приватну власність 1/3 частини квартири [ADDRESS]. На підтвердження права власності 20 липня 1998 року АТ «Таврія-цукор» було видане свідоцтва про право власності на житло, за яким нарівні з ним право власності також отримали по 1/3 частки [PERSON] та [PERSON]. В той же час в ньому його по-батькові було записано з помилкою: замість «[PERSON]» зазначено - «[PERSON]». Між тим співпадання інформації про заявника в свідоцтві про право власності на житло з інформацією в інших документах на його ім'я (паспорті, свідоцтві про народження, свідоцтві про одруження батьків, тощо) вказують, що свідоцтво про право власності в частині належності йому 1/3 частини квартири оформлено саме на нього. Встановлення факту належності документу необхідно заявнику для отримання можливості належним чином володіти та користуватися своєю квартирою, а також для оформлення спадщини на частку цієї квартири, належну його батьку після його смерті. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

16 вересня 2020 року заявник звернувся до суду із зазначеною заявою, в якій просив встановити факт належності йому державного акту серії Р4 №102024 на право приватної власності на землю, площею 3,10 га, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Пересадівської сільської ради Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області. Вказував, що при написанні його прізвища в зазначеному державному акті відбулася помилка: замість " [PERSON] " зазначено " [PERSON] ". Посилаючись на те, що в адміністративному порядку він не може встановити та підтвердити факт належності документа, тому просив підтвердити це в судовому порядку. Розгляд справи було проведено без участі заявника, та представника заінтересованої особи. Дослідивши матеріали цивільної справи суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до паспорту заявника № [NUMBER] , виданого 28 лютого 2017 року, його прізвище - [PERSON] . Заявник отримав земельну ділянку, 3,10 га, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Пересадівської сільської ради Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області. На підтвердження права на землю йому був виданий державний акт серії Р4 №102024 на право приватної власності на землю. В той же час в ньому його прізвище було записано з помилкою: замість прізвища « [PERSON] », зазначено - « [PERSON] ». Між тим співпадання інформації про заявника (прізвище, ім`я, місце проживання та ін.) в державному акті з інформацією в інших документах на його ім`я (паспорті, свідоцтві про народження, довідки, тощо) вказують, що цей державний акт оформлений саме на нього. Встановлення факту належності документу необхідно заявнику для отримання можливості належним чином володіти та користуватися своєю земельною ділянкою. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

16 грудня 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 19 травня 2001 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Єнакіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 29. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], спору про яку не мають. Шлюбні відносини між сторонами були припинені, у зв'язку з тим, що під час спільного проживання між ними склалися відношення взаємного непорозуміння одне одного, а тому було втрачено почуття поваги та довіри одне до одного, у результаті чого їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити їх інтересам та здоров'ю. З часу припинення шлюбних відносин, сторони не проживають однією сім'єю, відновлювати сім'ю немає ніякого сенсу. В даний час сумісне господарство не ведеться. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, надання строку на примирення вважає недоцільним. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, тому суд, зі згоди позивача, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - це одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка (ст. 24 Сімейного кодексу України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ст. 104 Сімейного кодексу України). Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних відносин. Суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами повинно бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

16 грудня 2013 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що 17 червня 1995 року уклала шлюб з [PERSON], який зареєстровано Висунською сільською радою Березнегуватського району Миколаївської області, актовий запис № 01. Від шлюбу мають трьох дітей: синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя в сторін не склалося, більше року шлюбні стосунки між ними фактично припинені. [PERSON] вважає, що примирення неможливе та просить суд розірвати шлюб, укладений з [PERSON], дітей залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити прізвище "[PERSON]". Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду письмову заяву про уточнення позовних вимог, та просила після розірвання шлюбу повернути їй дошлюбне прізвище "[PERSON]", на розірванні шлюбу наполягала, а справу просила слухати за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від позивача та відповідача надійшли заяви про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази доходить наступного. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 17 червня 1995 року між позивачкою та відповідачем укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим Висунською сільською радою Березнегуватського району Миколаївської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 01 ( а.с.3). Від шлюбу сторони мають троє діте, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою, що підтверджується довідкою про склад сім'ї, виданою Висунською сільською радою Березнегуватського району Миколаївської області (а.с.6). Шлюбно - сімейні відносини між сторонами фактично припинені, на примирення вони не згодні. Таким чином, суд доходить висновку, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими, це суперечить їх інтересам та інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. На підставі викладеного вище, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхніх дітей, суд доходить висновку про можливість задоволення позову про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-06 00:00:00

16 грудня 2019 року, [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що [PERSON] , померла [INFO] є матір`ю заявника [PERSON] , [INFO] , мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті матері відкрилась спадщина, спадкоємцем якої є заявник, проте, у зв`язку з розбіжностями у написанні імені померлої матері у правовстановлюючих документах, заявник не може належним чином оформити спадщину в нотаріальній конторі. Представник заявника надала заяву про розгляд справи за відсутності її та заявника. Заінтересована особа - Чернігівська районна державна нотаріальна контора не забезпечили явку свого представника в судове засідання, надавши заяву про розгляд справи за їх відсутності та зазначили про відсутність заперечень щодо поданої заяви. Заінтересована особа - Анисівська селищна рада Чернігівського району Чернігівської області не забезпечила явку свого представника в судове засідання, надавши заяву про розгляд справи за їх відсутності та зазначили про відсутність заперечень щодо поданої заяви. Дослідивши надані докази по справі судом встановлено наступне. Згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER] , складеного російською мовою, [PERSON] народилась [INFO] в с. Анисів Чернігівського району Чернігівської області (а.с.11). 05 лютого 1955 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , 1927 року народження, уродженкою с. Анисів Чернігівського району Чернігівської області, дружині присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про одруження [NUMBER] , яке складено російською мовою (а.с.13). У відповідності до копії свідоцтва про народження [NUMBER] , складеного російською мовою, [INFO] народилась [PERSON] , в графі батьки вказано : [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Відповідно копії свідоцтва про смерть [INFO] у віці 69 років в с. Анисів Чернігівського району Чернігівської області померла [PERSON] (а.с.10). Згідно довідки виконавчого комітету Анисівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області № 1292 від 10.12.2019 року [PERSON] була зареєстрована і проживала в с. Анисів Чернігівського району Чернігівської області, разом з нею на день смерті [PERSON] була зареєстрована дочка - [PERSON] (а.с.17). Таким чином з досліджених документів вбачається, що ім`я померлої [PERSON] зазначається як " [PERSON] " так і як " [PERSON] ", а досліджені в судовому засіданні в сукупності надані свідоцтва про народження, укладення шлюбу, довідки сільської ради дають суду підстави вважати доведеним факт родинних відносин [PERSON] та [PERSON] . Встановлено також, що інших можливостей його підтвердити заявник не має, а встановлення даного факту пов`язано з правом спадкування заявника.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

16 жовтня 2013 року представник позивача Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" звернувся до суду з цивільним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] суму боргу за кредитним договором №AB3XRC23080025 від 26.08.2008 року у сумі 185617,66 гривень, а також судовий збір в розмірі 1856,18 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, він направив до суду заяву в якій просив справу слухати за його відсутності в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити і не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно та не повідомив суд про причини своєї відсутності, а тому суд приймає рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 26.08.2008 року укладено кредитний договір №AB3XRC23080025 про надання кредиту "Розстрочка" у розмірі 19798,45 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно умов кредитного договору погашення заборгованості повинно здійснюватись у встановленому банком (позивачем) порядку, а саме: щомісяця в період сплати, позивальник (відповідачка) повинен надати банку (позивачу) грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов договору. Однак, у порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов'язання не виконував в повному обсязі, у зв'язку з чим станом на 27.09.2013 року виникла заборгованість по поверненню кредиту у сумі 185617,66 грн., з яких: 1. заборгованість за кредитом - 10216,01 грн.; 2. заборгованість по процентам за користування кредитом - 985,32 грн.; 3. заборгованість по комісії за користування кредитом - 6049,64 грн.; 4. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 159051,56 гривень; 5. штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; 6. штраф (процентна складова) - 8815,13 грн.. Згідно зі ст.ст.525,526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1856,18 гривень. Таким чином, у відповідності до ст.ст.526,549,550,554,1054 ЦК України, суд вважає що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

16 жовтня 2019 року в провадження суду надійшла позовна заява Акціонерного Товариства КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову позивач зазначив, що [PERSON] звернувся до АТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 21 березня 2018 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 8 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 14 червня 2018 року відбулись державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача на АТ КБ "ПриватБанк". Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» та Витяг з «Тарифів Банку» додаються до позовної заяви. Відповідач ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом Відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення Відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження (Витяг із Умов та правил надання банківських послуг, з якими ознайомлено Відповідача, копія наказу банку щодо затвердження редакції Умов та правил надання банківських послуг на момент підписання заяви додається до позовної заяви). Відносини між банком та клієнтом, які регулюються Договором можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом погодження, тобто обміну інформацією по питаннях банківського обслуговування з клієнтом через веб-сайт банку (www.privatbank.ua) або інший інтернет/SMS-ресурс, зазначений банком. Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

16\~жовтня 2020\~року\~ТОВ "ХМЕЛЬНИЦЬКГАЗ\~ЗБУТ"\~звернулося\~до суду\~з позовом\~до \~ [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання природного газу в розмірі 19018,33 грн. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідач не регулярно сплачував за надані послуги з постачання природного газу, внаслідок чого утворилась заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про здійснення розгляду справи без його участі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань в судове засідання не направляв. Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду представника позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи. Дослідивши надані докази, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS] за особовим рахунком № [NUMBER] . Договір постачання природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах, а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 67 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Незважаючи на неодноразові попередження про необхідність повного погашення заборгованості, відповідач систематично недоплачує за надані послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 19018,33 грн. Дані обставини підтверджуються розрахунком заборгованості та іншими доказами, що знаходяться в матеріалах справи. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому з відповідача на користь\~ТОВ "ХМЕЛЬНИЦЬКГАЗ ЗБУТ"\~підлягає стягненню заборгованість за послуги з постачання природного газу в сумі 19018,33 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати по справі становлять 2102 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

16 квітня 2014 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернулася представник КП "Житомирводоканал" Житомирської міської ради із вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь КП "Житомирводоканал" Житомирської міської ради заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01.01.2009 по теперішній час у розмірі 829,26 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн. В обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначила, що відповідач проживає в квартирі [ADDRESS], користується послугами з водопостачання та водовідведення, не сплачує вказані послуги і станом на 01.11.2013 року має борг у розмірі 829,26 грн. В судове засідання представник позивача не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги вона підтримала у повному обсязі та зазначила, що не заперечує проти заочного вирішення справи. Відповідач, який був повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання не заявився і не надіслав заяви про розгляд справи за його відсутності. За таких обставин та відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд має можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідності до вимог ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Встановлено, що [PERSON], [INFO], проживає в квартирі [ADDRESS], користується послугами з водопостачання та водовідведення. Згідно наданого розрахунку відповідач заборгував по оплаті за надані позивачем послуги в період з 01.01.2009 року по теперішній час у розмірі 829,26 грн., від отримання послуг не відмовлявся. Відповідно до вимог статті 67 Житлового Кодексу України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, тепловаенергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно статті 68 Житлового Кодексу України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до вимог ст. 162 Житлового кодексу України, власник квартири зобов'язаний оплачувати всі комунальні платежі вчасно, в тому числі і за послуги з водопостачання та водовідведення. Таким чином, між сторонами існують зобов'язальні правовідносини, відповідач користувався спірний період послугами, але зобов'язання по оплаті послуг не виконала належним чином. Тому, враховуючи викладене, суд стягує з відповідача на користь позивача заборгованість, що утворилась за період з 01.01.2009 року по теперішній час. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, підлягає також стягненню з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved