Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], Іпотечного центру в м. Києві та Київської області Державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву", Закритого акціонерного товариства МЖК "Академмістечко" про визнання недійсними Кредитної угоди №9 від 28 лютого 2002 року та Договору №04 про дольову участь в будівництві (реконструкції житла) від 13 лютого 2002 року. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 02 травня 2011 року між нею, [PERSON], [PERSON], первинним інвестором та забудовником ТОВ «Київбудком» було укладено Договір уступки майнових прав, відповідно до якого [PERSON] передає, а вона, [PERSON] приймає майнові права на об'єкт нерухомості в порядку та на умовах, передбачених договором та у відповідності до норм ЦК України. Відповідно до п.2 даного Договору, об'єктом, майнові права на який передаються за даним Договором, є двокімнатна квартира з будівельним номером [ADDRESS], загальною площею 71,96 кв.м. [PERSON] являлась інвестором будівництва вказаної квартири на підставі Договору №417-Г від 01 лютого 2006 року. Відповідно до довідки від 02 лютого 2006 року, остання повністю внесла кошти на будівництво вищезазначеної двокімнатної квартири в сумі 250 396 грн. 40 коп. Грошові кошти були внесені на рахунок ТОВ НВФ «Вест», правонаступником якої є ТОВ «Київбудком». В подальшому, вона дізналась, що між [PERSON] та Регіональним відділенням в м. Києві Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву було укладено Кредитну угоду №9 від 28 лютого 2002 року, відповідно до якої [PERSON] було надано прямий адресний кредит в сумі 85 846 грн. 00 коп., терміном повернення 30 років з дати укладення кредитної угоди, на будівництво житла загальною площею 72, 96 кв.м., згідно з проектом за адресою: [ADDRESS]. Крім того, 13 лютого 2002 року між Регіональним відділенням в м. Києві Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву, ЗАТ МЖК «Академмістечко» та позичальником [PERSON] було укладено Договір №04 про дольову участь у будівництві (реконструкції) житла, який передбачав, що Регіональне відділення в м. Києві Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву вносить інвестиції в будівництво квартири [ADDRESS]. Додатком №1 до вищезазначеного договору, є розташування квартири [ADDRESS], хоча Кредитна угода та Договір про дольову участь в будівництві (реконструкції) житла стосуються безпосередньо квартири №416. Крім того, в позовній заяві вказано, що на Договорі №04 про дольову участь в будівництві (реконструкції) житла від 13 лютого 2002 року, відсутні печатка ЗАТ МЖК «Академмістечко», а також прізвище та ініціали особи, яка підписувала даний договір. На підставі наведеного, позивач звернулась до суду з даним позовом та просить ухвалити рішення, яким визнати Кредитну угоду №9 від 28 лютого 2002 року та Договір №04 про дольову участь в будівництві (реконструкції житла) від 13 лютого 2002 року - недійсними, на підставі ст.ст.203, 207, 215, 227, 876 ЦК України. В судовому засіданні представник позивачки підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] та її представник заперечували проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Представники відповідачів 2, 3 в судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, а тому суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності останніх, оскільки це їх третя неявка в судове засідання і вони жодним чином не були позбавлені можливості з'явитись до суду для дачі своїх пояснень (заперечень), або надіслати письмові пояснення на адресу суду. Вислухавши пояснення представника позивачки, відповідачки 1 та її представника, з'ясувавши фактичні обставини даної справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов до висновку про відсутність законних підстав для задоволення позовних вимог, зважаючи на наступне. Згідно з вимогами статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. В ході судового розгляду встановлено, що 13 лютого 2002 року між Регіональним відділенням в м. Києві Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву в особі директора [PERSON], позичальником [PERSON], з однієї сторони та ЗАТ МЖК «Академмістечко», в особі директора [PERSON], з іншої сторони, було укладено Договір №04 про дольову участь у будівництві (реконструкції) житла, який передбачав, що Регіональне відділення в м. Києві Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву вносить інвестиції в будівництво (реконструкцію) квартири коштами позичальника, а ЗАТ МЖК «Академмістечко» передає квартиру (додаток №1 до цього Договору) у двадцятиодноповерховому панельному житловому будинку, що будується за адресою: [ADDRESS], та її вартість. Вартість квартири становить 105 427 грн. 20 коп. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з копії свідоцтва про зміну імені, [PERSON] змінила ім'я на [PERSON], про що 18 січня 2012 року у Відділу реєстрації актів цивільного стану Святошинського РУЮ у м. Києві складено відповідний актовий запис №10. 21 лютого 2002 року між Регіональним відділенням в м. Києві Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву в особі директора [PERSON] та [PERSON] було укладено Кредитну угоду №9, відповідно до якої [PERSON] було надано прямий адресний (цільовий) кредит в сумі 85 846 грн. 00 коп., терміном повернення 30 років з дати укладення кредитної угоди, на будівництво (реконструкцію) житла загальною площею 72, 96 кв.м., згідно з проектом за адресою: [ADDRESS]. Пунктом 2.1 зазначеної Кредитної угоди визначено, що позичальник вносить на рахунок в банку - агенті, кошти попереднього внеску в сумі 2 740 грн. 00 коп., на момент укладення кредитної угоди, та кошти на понаднормативну площу та/або суму перевищення розрахункової вартості будівництва (реконструкції) житла в сумі 16 144 грн. 00 коп., протягом п'яти робочих днів після укладення кредитної угоди. Як вбачається з приходного ордера від 26 лютого 2002 року, [PERSON] внесела необхідні кошти, передбачені пунктом 2.1 Кредитної угоди в сумі 18 884 грн. 00 коп. Як вбачається з Додаткової угоди до Кредитної угоди №9 від 21 лютого 2002 року [PERSON] від 27 лютого 2003 року, Регіональне відділення в м. Києві Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву в особі директора [PERSON] та [PERSON] прийшли до згоди про внесення змін до Кредитної угоди №9 від 21 лютого 2002 року щодо викладення пункту 1.2 Кредитної угоди №9 від 21.02.2002 року в наступній редакції: « 1.2 Кредит цією угодою надається на будівництво (реконструкцію) загальною площею 72, 96 кв.м., згідно з проектом за адресою: [ADDRESS]». З Інформаційної довідки Іпотечного центру в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» за вихідним номером 702 від 17.08.2009 року, вбачається, що 21 лютого 2002 року [PERSON] згідно Кредитної угоди отримала кредит в сумі 85 846 грн. 00 коп. на будівництва житла за адресою: [ADDRESS], терміном погашення 30 років. Станом на 17 серпня 2009 року підряднику ЗАТ МЖК «Академмістечко» було перераховано з особистого рахунку позичальника кошти в сумі 102 677 грн. 00 коп., з яких 85 846 грн. 00 коп. - кредитні кошти та 16 831 грн. 00 коп. - власнікошти позичальника. Крім того, в матеріалах справи міститься Додаток №1 до Договору №04 про дольову участь в будівництві житла від 13 лютого 2002 року, від 31.08.2009 року щодо розташування квартири [ADDRESS] на плані 7 поверху корпусу «Г» житлового комплексу за адресою: [ADDRESS], проінвестованої [PERSON]. Однак, як пояснила представник позивача в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, [PERSON], з невстановлених в ході розгляду справи обставин, була інвестором будівництва спірної квартири на підставі Договору №417-Г, укладеного між ТОВ НВФ «Вест» та останньою 01 лютого 2006 року. Як вказано в даному договорі, об'єкт інвестування розташований за адресою: [ADDRESS]. Згідно з довідкою ТОВ НВФ «Вест» за №417 від 02 лютого 2006 року, [PERSON] станом на 02.02.2006 року, як інвестор будівництва квартири відповідно до Договору №417-Г від 01.02.2006 року, повністю внесла кошти на будівництво квартири [ADDRESS], в сумі 250 396 грн. 40 коп., а тому повнітю виконала умови, як інвестор, по вищезазначеному договору. Грошові кошти були внесені на рахунок ТОВ НВФ «Вест», правонаступником якої є ТОВ «Київбудком». Як вбачається з матеріалів справи, 02 травня 2011 року між первісним інвестором [PERSON], новим інвестором [PERSON] та забудовником ТОВ «Київбудком» було укладено Договір уступки майнових прав, відповідно до якого [PERSON] передає, а [PERSON] приймає майнові права на об'єкт нерухомості в порядку та на умовах, передбачених договором та у відповідності до норм ЦК України. Відповідно до п.2 даного Договору, об'єктом, майнові права на який передаються за даним Договором, є двокімнатна квартира з будівельним номером [ADDRESS], загальною площею 71,96 кв.м. З Акту прийому-передачі від 25 травня 2011 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON], за участі ТОВ «Київбудком», склали акт про прийом-передачу майнових прав на вищезазначений об'єкт нерухомості. Отже, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд виходив з наступного. Виходячи зі змісту ч.ч.1, 4,5 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Виходячи зі змісту ст.215 ЦК України, підставою недісності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недісним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недісйність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підствах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповіднодо ч.1 ст.227 ЦК України, правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недісйним. В судовому засіданні судом досліджувався оригінал оспорюваного Договору, в тому числі на предмет відсутності печатки ЗАТ МЖК «Академмістечко», а також прізвища та ініціалів особи, яка підписувала даний договір. Як вбачається з вищевказаного договору, твердження позивача є хибними, оскільки даний договір відповідає загальним вимогам ЦПК України, зокрема, на ньому є печатка та прізвище та ініціали особи, яка підписувала даний договір. Таким чином, з'ясувавши обставини справи, проаналізувавши вимоги діючого законодаства, а також вищезазначені правочини, довідки, додатки до правочинів, дати їх укладення, сторони правочинів, суд дійшов до висновку, що позивачем не доведено обгрунтованість її позову про визнання Кредитної угоди №9 від 28 лютого 2002 року та Договору №04 про дольову участь в будівництві (реконструкції житла) від 13 лютого 2002 року - недійсними, а тому суд дійшов до висновку про відсутність законних підтав для його задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed