Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

13 січня 2020 року позивачка звернулась з вищевказаним позовом в якому зазначила, що з червня 2006р. вона була зареєстрована та проживала у квартирі [ADDRESS] . Квартира була їй надана ВАТ «Дністровський» так, як вона повинна була бути прийнята на роботу в якості оператора розливу вина у винокурному цеху. В зв`язку із змінами у складі керівництва акціонерного товариства на роботу вона прийнята не була, однак залишилася мешкати у цієї квартирі де мешкає і до теперішнього часу. У 2019р. вона стала готувати документи для отримання житла у власність в порядку приватизації житла і з`ясувала, що ВАТ «Дністровський», якому належала квартира, було реорганізовано у ПрАТ «Дністровський», а згодом взагалі було ліквідовано. Коли вона звернулася до Новоградківської сільської Ради за роз`ясненнями з питання щодо отримання вказаного житла у власність в порядку приватизації, то їй було повідомлено, що гуртожиток, у якому знаходиться квартира, на баланс сільської Ради не приймався і на ньому не перебуває, а тому у цього органу місцевого самоврядування відсутні будь-які підстави для прийняття рішення щодо його приватизації. Оскільки відомий їй власник припинив своє існування, а сільрада на свій баланс гуртожиток із спірною квартирою не брав, то позивачка була змушена звернутися до суду із позовною заявою та просила суд визнати за нею право власності на вказану квартиру за набувальною давністю. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, але представник подав до суду заяву в якої просив суд розглянути справу за відсутності позивача та його представника на підставі наданих документів, а за наслідками розгляду справи ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача до суду не з`явився, однак від сільської Ради надійшов лист у якому Новоградківська сільська Рада просила суд розглянути справу згідно чинного законодавства за відсутністю їх представника. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наданих сторонами доказів. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За приписами ст. 328 ЦК України , право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів , а право власності вважається набутим правомірне, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ст. 344 ч.1 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. У паспорті громадянина України [NUMBER] місце мешкання позивачки зареєстроване у квартирі [ADDRESS] з 10.06.2006р., що доводить те, що вона користується цією квартирою більше 14 років. Згідно технічного паспорту, який за замовленням позивачки був виготовлений 11.07.2019р. ФОП « [PERSON] », спірна квартира складається з: коридору -1 площею 6,5 кв.м.; санвузлу - 2 площею 5,0 кв.м.; кухні -3 площею 16,7 кв.м; та спальні (жилої кімнати)- 4 площею 11,8 кв.м.. У Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань містяться дані, що Відкрите акціонерне товариство «Дністровський» було реорганізоване у Приватне Акціонерне товариство «Дністровський», а з 26.12.2018р. ця юридична особа взагалі була ліквідована. З довідки Новоградківської сільської ради №543 від 23.09.2019р. вбачається, що гуртожиток під [ADDRESS] не перебуває. За таких обставин, суд погоджується з позивачкою, що реалізувати своє право на придбання права власності на житло в порядку приватизації вона не має можливості, а тому потребує судового захисту свого майнового права. У Постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах захисту права власності та інших речових прав" вказано, що суди при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, з`ясовували чи є володіння добросовісним; відкритим; безперервним, а також з`ясовували наявність власника на спірне майно. Отже за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, якщо не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, або на майно, що придбано добросовісним набувачем і у витребуванні якого власнику було відмовлено. З наданих позивачкою документів вбачається, що вона на протязі 14 років безперервно мешкає у спірної квартирі та відкрито і добросовісно нею користується за відсутністю власника гуртожитку де знаходиться ця квартира, оскільки відомий їй власник був ліквідований у грудні 2018року, а тому суд доходить до висновку про можливість визнання за позивачкою права власності на спірну квартиру в порядку набувальної давності. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. За змістом ст. 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно за набувальною давністю, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за вказаних підстав. Згідно ч. 4 ст.344 ЦК України право власності на нерухоме майно за набувальною давністю набувається за рішенням суду. За приписами пп.1 п.7 ст.265 ЦПК України суд, у своєму рішенні, може вказати порядок і строк виконання рішення. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. При поданні позову позивачка сплатила судовий збір в повному обсягу, вини відповідача у поданні позову не має, а тому судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: approved