Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

15.03.2017 року позивач звернулася з цивільним позовом до відповідача в якому просить стягувати з останнього аліменти на її користь, на утримання доньки [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання в твердій грошовій сумі у розмірі 772,00 гривні щомісячно, починаючи від дня подачі позову та до закінчення нею навчання або досягнення двадцяти трьох років, а також просить стягнути з відповідача аліменти за минулий час, а саме за січень та лютий 2017 року в розмірі по 772,00 гривні щомісячно, а всього 1544,00 гривні. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 31.08.2015 року частково задоволено її позов до [PERSON] про стягнення аліментів, вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], дочки [PERSON] 24.04.2002 року твердій грошовій сумі у розмірі 1286, 00 грн. (по 643 грн. на кожну дитину) щомісяця, починаючи з 26.03.2015 року та до досягнення старшою дитиною повноліття, з подальшою індексацією грошової суми відповідно до закону. Зазначає, що 18.01.2017 року її старшій доньці виповнилося 18 років та вона навчається на третьому курсі денного відділення Львівського коледжу будівництва, архітектури та дизайну. Оскільки донька навчається стаціонарно, вона не має можливості працювати, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги. Позивач не в змозі на даний час самостійно утримувати доньку, оскільки на її утриманні перебуває і молодша спільна з відповідачем донька. Крім цього у позивача від другого шлюбу 30.01.2015 року народилася ще одна дитина, у звязку з чим вона перебуває у відпустці по догляду за такою до досягнення нею трьох років. Відповідач з січня 2017 року жодної матеріальної допомоги старшій донці добровільно не надає, та ухиляється від її утримання, хоча має можливість надавати таку допомогу. На підставі наведеного просить позовні вимоги задовольнити. Позивач та третя особа в судове засідання не зявилися, однак подали заяви в яких просять позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та проводити розгляд справи у їх відсутності. Відповідач в судове не зявився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений, заяви про розгляд справи у його відсутності не подав. Виходячи з положень ч.4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України, суд вважає, за можливе розглядати справу за відсутності сторін з винесенням заочного рішення. Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серія І-СГ № 037196 від 22.02.1999 року. Згідно довідки № 60 від 22.02.2017 року, яка видана Львівським коледжом будівництва архітектури та дизайну, слідує, що [PERSON] навчається у даному закладі на денному відділенні 3-го курсу, термін навчання до 01.04.2018 року. З акту обстеження житлово-побутових умов від 27.01.2017 року та довідки № 73 від 27.01.2017 року, яка видана Давидівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, вбачається, що [PERSON], [INFO], проживає без реєстрації разом з своєю матірю [PERSON] у с. Пасіки-Зубрицькі, вул. Кармелюка, буд, 20, Пустомитівського району Львівської області. Відповідно до вимог ст.198 СК України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. У відповідності до вимог ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно вимог ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. Відповідно до положень п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року, обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів як досягнення дочкою, сином, віку, який перевищує 18 років але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідач не реалізував зазначених норм процесуального закону та не спростував тверджень позивача викладених у позовній заяві. Зважаючи на те, що [PERSON] досягла повноліття, продовжує навчання, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги, а у відповідача є можливість таку допомогу надавати, позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають до задоволення. Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів за минулий час, то такі задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Зі змісту норми ч.1 та ч. 2 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Якщо позивач вживав заходів щодо одержання аліментів від відповідача, але не міг їх одержати внаслідок ухилення відповідача від їх сплати, суд, залежно від обставин справи, може постановити рішення про стягнення аліментів за минулий час, але не більш як за один рік. Жодних належних доказів вжиття заходів щодо отримання аліментів від відповідача, та ухилення відповідача від їх сплати, позивач суду не надала, а тому суд приходить до висновку, що такі слід стягувати від дня подання позовної заяви до суду - 15.03.2017 року. У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати, які складають із судового збору за подання позовної заяви до суду, оскільки відповідно до ЗУ "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів.

Outcome: partial