Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

18 серпня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до Держави в особі Державної казначейської служби в Миколаївській області та Управління МВС України в Миколаївській області про стягнення моральної шкоди в розмірі 6000 грн. , завданої неправомірним зволіканням у ході досудового розслідування по кримінальному провадженню, скоєним діями слідщчого Центрального РВ ММУ МВС України в Миколаївській області. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 26 грудня 2012 року в інтересах [PERSON] нею подана заява до Центрального РВ про відкриття кримінального провадження про використання невідомою особою висновку будівельно-технічної експертизи від 15.05.2003 року з додатком схеми визначення порядку користування земельною ділянкою по [ADDRESS] як неправдивого документу шляхом надання в Управління архітектури Миколаївської міської ради. 04.01.2013 року заява внесена до ЄРДР за № 12013160020000049 - кримінальне провадження щодо вчинення кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 358 КК України. З листа прокурора Центрального району м. Миколаєва від 25 липня 2014 року, вона дізналася, що досудове слідство досить триває , провадиться понад розумні строки, не на належному рівні, слідчим допущено необгрунтовану тяганину. Неправомірною і необгрунтованою бездіяльністю слідчого СВ Центрального РВ Шаповал Т.М. спричинено моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 6000 грн. - на підставі положень ст. ст. 16, 20 " Про міліцію" та ст.ст.8, 56 Конституції України. У судове засідання позивач не з*явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила про задоволення позову. Представник відповідача ДКС України позов не визнав, просив про розгляд справи у його відсутність. Представник УМВС України в Миколаївській області в судове засідання надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечував проти задоволення позову з підстав відсутності передбачених законом доказів незаконності у бездіяльності слідчого щодо несвоєчасного проведення розслідування у кримінальному провадженні; як і відсутність доказів спричинення моральних страждань позивачці, яка діяла лише як представник за дорученням потерпілого [PERSON] Судом постановлено про розгляд справи у відсутності сторін. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Згідно ст. 56 - кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ст.ст.3,15,16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, може бути, зокрема відшкодування моральної ( немайнової) шкоди. У відповідності до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. в п. 5 постанови "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" обов'язковому з'ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду ті з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При цьому, в разі відсутності преюдиційного доказу наявності вини відповідача, обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди підлягають встановленню та перевірці судом під час розгляду цивільної справи. При цьому, моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. В силу положень ст.1176 ЦК України, передбачений спеціальний перелік підстав виникнення права на відшкодування шкоди , завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. За ст.1176 ч.6 ЦК України, передбачена можливість відшкодування на загальних підставах шкоди, завданої фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. За загальними правилами відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії певних осіб чи органів завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Судом не добуто доказів незаконності чи наявності вини у діях чи бездіяльності слідчого СВ Центрального РВ Шаповал Т.М. з проведення досудового розслідування за вищевказаним кримінальним провадженням, так і завдання саме [PERSON] моральної шкоди, спричинену саме протиправністю дій відповідачів та причинний зв'язок між ними. . За такого, не має підстав і для задоволення позовних вимог на підставі ст. 56 Конституції України. На підставі вищевикладеного , суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає за безпідставністю позовних вимог. Згідно зі ст. 88 ЦПК України, судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed