Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

[PERSON], інтереси якої представляє [PERSON] звернулася до суду з позовом, який уточнювала в ході судового розгляду до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про захист прав власності на майно, виключення майна з опису, звільнення майна з - під арешту, треті особи: [PERSON], ПАТ «Дельта Банк», [PERSON], вказуючи, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі [PERSON], який було укладено 05.08.1989 року, та розірвано 21.07.2011 року. Шлюб не поновлювався, фактичні сімейні відносини між сторонами також відсутні. Під час шлюбу ними було придбано у власність транспортний засіб - легковий автомобіль «Асurа МDХ», кузов № [NUMBER], державний реєстраційний № [NUMBER], 2007 року випуску, цей автомобіль було придбано за кредитні кошти, отримані в ПАТ «УкрСиббанк», який продав право вимоги за кредитним договором, укладеним з [PERSON] на придбання спірного автомобіля, на користь ПАТ «Дельта Банк». Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 17.06.2014 р., було визнано автомобіль спільною сумісною власністю [PERSON] з [PERSON], що була придбана ними під час шлюбу, та здійснено поділ зазначеного вище автомобіля з визначенням ідеальних часток за кожним із власників - по 1/2 частці кожному, без виділу цих часток в натурі з урахуванням технічних особливостей майна, яке є неподільною річчю. З моменту набрання чинності зазначеним вище рішенням суду, зазначений вище автомобіль перебував у фактичному володінні та користуванні у [PERSON], відповідно до домовленості між співвласниками цього автомобіля. Постановою про опис та арешт майна боржника, головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області [PERSON] від 25.05.2017 р., на зазначений вище автомобіль було накладено арешт, заборонено його використання та призначено відповідального зберігача майна. При цьому, посадовою особою органу ДВС, яка виносила зазначену постанову, взагалі не було прийнято до уваги той факт, що 1/2 частка спірного автомобіля належить [PERSON] за рішенням суду. Про цей факт органам ДВС було достеменно відомо, оскільки відповідне рішення суду від 17.06.2014 року направлялось до ДВС, територіальний підрозділ якої, залучався до участі у справі в якості 3-ї особи. Таким чином, відповідач своїми протиправними діями створив умови, які реально значно порушують права та законні інтереси [PERSON] як власника майна, що їй належить, оскільки наявність арешту на автомобіль в цілому позбавляє її права здійснити державну реєстрацію своєї частки транспортного засобу у встановленому законом порядку. Дійсна вартість спірного майна - автомобіля, зазначеного вище, становить 188 952 (сто вісімдесят вісім тисяч дев'ятсот п'ятдесят дві) грн., що також було встановлено рішенням суду від 17.06.2014 року. Просить в порядку усунення перешкод в здійсненні [PERSON] її права спільної, часткової власності, виключити з опису та звільнити з-під арешту автомобіль «Асurа МDХ», кузов № [NUMBER], державний реєстраційний № [NUMBER], 2007 року випуску, в цілому, скасувати заборону на його використання з підстав, викладених вище та з урахуванням неподільності спірного майна та стягнути з відповідача на користь позивачки усі судові витрати, пов'язанні з розглядом цього позову в суді, в тому числі витрати, пов'язанні з наданням професійної, правничої допомоги адвокатом. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON], посилаючись на вищевказані обставини просив позов задовольнити. Представник відповідача - Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився повторно, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 166, 175), відзив на позовну заяву не подавав. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та підтвердив викладені в ньому обґрунтування, просить позов задовольнити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав телефонограму згідно якої просить справу розглядати без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечує. Представник третьої особи - ПАТ «Дельта Банк» [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала письмові пояснення (а.с. 31-33), згідно яких просить у задоволенні вимог [PERSON] відмовити. Відповідно до п.п. 3,4 ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. З урахуванням вказаних вимог, судом прийнято рішення про розгляд даної справи в заочному порядку, проти чого позивач не заперечує. Вислухавши учасників справи, дослідивши письмові пояснення третьої особи та письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню по наступним підставам. Так, факт перебування позивачки [PERSON] та третьої особи [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 05.08.1989 року підтверджено копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с. 188), факт розірвання шлюбу між ними підтверджено копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 189) Право власності на легковий автомобіль «Асurа МDХ», кузов № [NUMBER], державний реєстраційний № [NUMBER], 2007 року випуску зареєстровано за [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 11) Факт того, що автомобіль «Асurа МDХ», кузов № [NUMBER], державний реєстраційний № [NUMBER], 2007 року випуску є спільною [PERSON] та [PERSON] сумісною власністю, що була придбана ними під час шлюбу та факт виділення [PERSON] ? частини даного легкового автомобіля, без виділу частки в натурі підтверджено копією рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 17.06.2014 року, яке набрало законної сили 17.11.2014 року. (а.с. 7-8) Факт накладення 22.02.2014 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Вільногірського міського управління юстиції [PERSON] арешту на автомобіль «Асurа МDХ», кузов № [NUMBER], державний реєстраційний № [NUMBER], 2007 року випуску, підтверджено копією витягу з державного реєстру обтяжень рухомого майна від 06.05.2017 р. (а.с. 6) Факт накладення 15.05.2017 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області [PERSON] арешту на все рухоме майно, яке належить [PERSON], підтверджено копією витягу з державного реєстру обтяжень рухомого майна (а.с. 190-192) З копії постанови про опис та арешт майна боржника від 25.05.2017 року вбачається, що головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON] при примусовому виконанні виконавчого провадження № 52944903 з виконання виконавчого листа по справі № 2-537/11, виданого 29.05.2015 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] загальної заборгованості за договором позики у сумі 1780919,30 грн. державним виконавцем описано майно, що належить [PERSON], а саме автомобіль «Асurа МDХ», 2007 року випуску, державний реєстраційний № [NUMBER], заборонено здійснювати використання та відчуження автомобілю, передано автомобіль на зберігання директору Дніпропетровської філії ДП «СЕТАН» [PERSON] (а.с. 9-10). Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.6 ст.81 та ч.4 ст.82 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.8 ст.178, ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, у разі не ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 3 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. На підставі статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 366 ЦК України, кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом. У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов'язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку. Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України, позови, що позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Як вбачається з ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року № 1952-ІУ (далі-Закон), державною реєстрацією є офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону наявність зареєстрованих обтяжень на нерухоме майно є підставою для відмови у реєстрації права власності на нерухоме майно. При цьому, ч.ч.1, 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Пунктом 4.1. положення про Єдиний реєстр заборон на відчуження об'єктів нерухомого майна, який затверджено наказом міністерства юстиції України № 31/5 від 9 червня 1999 року, визначено, що підставами для внесення у Базовий реєстр відомостей про зняття заборон та арештів на відчуження об'єктів нерухомого майна, є повідомлення та заяви органів та осіб, за ініціативою яких були накладені відповідні заборони та арешти, а також органів, які згідно з чинним законодавством мають право зняти заборони та арешти на використання майна. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] є боржником по виконавчому провадженню з виконання виконавчого листа по справі № 2-537/11, виданого 29.05.2015 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] загальної заборгованості за договором позики у сумі 1780919,30 грн. 22.04.2014 року при відкритті провадження Головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Вільногірського міського управління юстиції, [PERSON], накладено арешт на майно боржника [PERSON], а саме автомобіль «Асurа МDХ», кузов № [NUMBER], державний реєстраційний № [NUMBER], 2007 року випуску. (а.с.5-6) 17.06.2014 року відповідно до рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області, яке набрало законної сили 17.11.2014 року, було здійснено поділ автомобіля «Асurа МDХ», кузов № [NUMBER], державний реєстраційний № [NUMBER], 2007 року випуску та виділено [PERSON] та [PERSON] по ? частині даного легкового автомобіля, без виділу цих часток в натурі. (а.с. 7-8) В подальшому 24.11.2017 року виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2-537/11 передано на виконання до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, головному державному виконавцю Данилевській Т.М., якою 15.05.2017 року винесено постанову про арешт всього рухомого майна боржника. (а.с.190-192) та 25.05.2017 року описано майно, що належить [PERSON], а саме автомобіль «Асurа МDХ», 2007 року випуску, державний реєстраційний № [NUMBER], заборонено здійснювати використання та відчуження автомобілю, передано автомобіль на зберігання директору Дніпропетровської філії ДП «СЕТАН» [PERSON] Оскільки [PERSON], є власником ? частини спірного автомобіля, будь-яких зобов'язань перед [PERSON] не має і боржником не являється тому, арешт накладений на майно останньої, тобто на ? частину автомобіля «Асurа МDХ», кузов № [NUMBER], державний реєстраційний № [NUMBER], 2007 року випуску, підлягає скасуванню, а позов задоволенню в цій частині. Разом з тим, оскільки рішення суду за яким видано виконавчий лист 2-537/11 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] загальної заборгованості за договором позики у сумі 1780919,30 грн., який перебуває на виконанні в відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, до теперішнього часу в повному обсязі не виконано, борг не стягнуто, а за загальним правилом арешт діє до виконання рішення суду, тому арешт на майно належне [PERSON], а саме ? частину вищевказаного автомобіля скасуванню не підлягає, тому в решті вимог слід відмовити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує положення ст. 141 ЦПК України, те, що позов задоволений частково, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 320,00 грн., а 320,00 грн. віднести на рахунок позивача. При цьому, позивачем при подачі позову сплачено судовий збір в розмірі 1889,52 грн. за одну вимогу немайнового характеру, (а.с. 1), в свою чергу розмір судового збору станом на 26.07.2017 року згідно ЗУ «Про судовий збір» за вимогу немайнового характеру становив 640,00 грн., тому надлишково сплачені кошти судового збору позивачу, можуть бути повернуті за її клопотанням. На підставі ст.ст. 317, 319, 321, 366, 391 ЦК України, ст. ст. 182, 199, 200, 201 Сімейного кодексу України, ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 2, 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" і

Outcome: partial