Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

Адвокат Ігнатов\~Євген Євгенович від імені заявників звернувся до суду, із заявою, в якій просить встановити той факт, що [PERSON] , народився [INFO] в м. Ялта, Автономної Республіки Крим, Україна, батько [PERSON] , [INFO] , громадянин України, мати [PERSON] , [INFO] , громадянка України. В обґрунтування заяви вказує, що перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , [PERSON] [INFO] в пологовому будинку м. Ялта Автономної Республіки Крим,Україна, народила сина [PERSON] . Однак зареєструвати свою дитину за вимогами законодавства України заявники не мають можливості, оскільки документи, які підтверджують факт народження дитини, не відповідають нормам законодавства України, а саме видані на тимчасово окуповані території. У зв`язку з викладеним заявники просять у судовому порядку встановити факт народження їхньої дитини. В судове засідання заявники не з`явилися, у поданій заяві їх представник адвокат Ігнатов Є.Є. прохав розглядати справу за його та заявників відсутності. Представник заінтересованої особи - Мелітопольського відділу\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану у\~Мелітопольському районі\~Запорізької області\~Південно-Східного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Дніпро) в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, заперечень на заяву від нього не надходило. У відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується\~\~на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 7 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ч.1\~ст. 317\~ЦПК України\~заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Відповідно до ч.2\~ст. 317\~ЦПК України\~справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Згідно до п. 4 ст.\~13\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію актів\~цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження дитини, а в разі їх відсутності рішення суду. Пунктом 2 глави 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства\~юстиції України\~18.10.2000\~року №\~52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції від 24 грудня 2010 року № 3307/5) встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: медичне свідоцтво про народження (форма N 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України\~\~25.10.2006 за N 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під\~\~наглядом\~\~лікувального закладу (форма N 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства здоров`я України від 08 серпня 2006 року N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за\~\~N 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я\~\~за формою,\~\~встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я (9-2013-п ), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року N 9. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст.1\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Ст.\~4\~цього ж\~закону передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим … реалізації прав і свобод людини і громадянина.\~\~\~Стаття 9 ч.2, 3, 4 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України… Ст.17\~ч.1\~цього Закону у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Судом встановлено наступне. [PERSON] , [INFO] , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України, [PERSON] , [INFO] , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянки України /а.с. 4-5,6-7/. Відповідно до рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.02.2017, шлюб, укладений 19.10.2012 між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Прізвище [PERSON] залишено без змін/а.с.8/ Як убачається з копії медичного свідоцтва про народження серії 35 № 031070 від 22.11.2021, виданого пологовим будинком м. Ялта та копії свідоцтва про народження [NUMBER] від 03.12.2021, в м. Ялта у [PERSON] народилася дитина чоловічої статі/а.с.9,15/. Даючи оцінку допустимості доказів - документів, виданих на тимчасово окупованій території України, суд керується частиною 2 статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також статтею 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", норми якого стосуються тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Разом із тим, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСЛП), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Тому, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, Молдови та Росії де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Відтак, суд, як виняток, приймає до уваги дані про народження, які зазначені у медичному свідоцтві про народження та свідоцтві про народження, виданих на окупованій території. При цьому, за логікою вищезазначених рішень, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців\~окупованих територій ніяким\~чином не легітимізує таку владу. Згідно зі ст.\~18\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою\~постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Статтею 7 Закону України "Про громадянство України"\~чітко визначено, що особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що заявники не мають можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації народження дитини, з метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявники та їх дитина, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог щодо встановлення факту народження дитини, оскільки реєстрація народження дитини неможлива без відповідного рішення суду, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню. Однак заявлені вимоги підлягають задоволенню частково, оскільки суд встановлює лише факт народження дитини певної статі у певної особи. Ім`я ж дитини встановлюється відповідно до\~ст. 28 ЦК України. Саме право батьків за їх згодою визначити ім`я дитини при реєстрації її народження в органах РАЦС відповідно до\~ст.145-147 СК України\~та Правил державної реєстрації актів цивільного стану в України, згідно з якими з рішення суду зазначаються в акті про народження лише дані про дату і місце народження дитини. У відповідності до ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення підлягає негайному виконанню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial