Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. від 13 серпня 2019 року зареєстрований в реєстрі за №1958 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в сумі 57693,53 грн. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що 13 серпня 2019 року приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна вчинила виконавчий напис за №1958 про стягнення з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 57693,53 грн на підставі договору про надання банківських послуг, укладеного між [PERSON] та ПАТ "Альфа - Банк", правонаступником якого згідно договору про відступлення прав вимоги за кредитним договором є ТОВ «Вердикт Капітал». В подальшому, а саме 06 вересня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Клітченко Оксаною Анатоліївною відкрито виконавче провадження №59985872 з виконання вищевказаного виконавчого напису нотаріуса та 05 листопада 2019 року в межах виконавчого провадження винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату. Вважає, що спірний виконавчий напис вчинено з порушенням норм Закону України «Про нотаріат» та Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у зв`язку з чим підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 17 вересня 2021 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової Аліни Анатоліївни №1958 від 13.08.2019 щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в сумі 57693,53 грн. Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 23 вересня 2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження із повідомленням сторін, призначено судове засідання, і витребувано у приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клітченко Оксани Анатоліївни належним чином завірені копії усіх документів, які надавалися Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» разом із заявою про примусове виконання виконавчого напису, та були підставою для винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №59985872 від 06.09.2019. В судове засідання, призначене на 02 грудня 2021 року, об 11:30, учасники справи не прибули. Позивачка подала до суду заяву, в якій розгляд справи просить провести у її відсутність в порядку письмового провадження. Позов підтримує та просить його задовольнити. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомили, відповідач відзив на позовну заяву не подавав, від третіх осіб письмових пояснень на позовну заяву не надходило. У відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи та наявні докази у ній, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 13 серпня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною було вчинено виконавчий напис за №1958 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором №500963801 від 06.11.2014 за період з 16.01.2019 по 30.07.2019 в сумі 57043,53 грн, а також витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису в розмірі 650,00 грн. Заборгованість за вищевказаним кредитним договором №500963801 від 06.11.2014 складається із: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 10654,54 грн, простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 27503,77 грн, строкової заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 9085,22 грн, строкової заборгованості за штрафами та пенею в розмірі 9800,00 грн. 05 вересня 2019 року (за вх.№3464) представник ТОВ "Вердикт Капітал" звернувся до приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клітченко Оксани Анатоліївни із заявою про відкриття виконавчого провадження із виконання виконавчого напису нотаріуса №1958 від 13.08.2019. До поданої заяви представник стягувача додав платіжне доручення про сплату авансового платежу, оригінал виконавчого напису та належним чином завірену копію довіреності. 06 вересня 2019 року, на підставі виконавчого напису №1958 від 13.08.2019, приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Клітченко Оксаною Анатоліївною відкрито виконавче провадження №59985872. Крім того, 06 вересня 2019 року в межах зазначеного вище виконавчого провадження було винесено постанову про стягнення з [PERSON] основної винагороди в сумі 5769,35 грн, а також 05 листопада 2019 року винесено постанову якою звернено стягнення на доходи боржника [PERSON] . Не погоджуючись із безспірністю заборгованості та винесеним виконавчим написом №1958 від 13 серпня 2019 року, позивачка звернулася до суду з даним позовом. Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступне. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» (в редакції чинній на момент вчинення виконавчого напису) передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Статтею 90 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Згідно п.3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (п.3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5). Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. В постанові Верховного Суду від 11.07.2019 у справі №461/4609/16-ц зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України Про нотаріат ). Але характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Варто також зазначити, що як на підставу вчинення виконавчого напису, нотаріус посилається на Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року (далі - Постанова). Проте вказана вище Постанова не відносить кредитний договір до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідні зміни до Постанови та віднесення кредитного договору до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, були внесені Постанову Кабінету Міністрів України за №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Разом з тим, Постанова Кабінету Міністрів України за №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» відповідно до Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14 визнана судом незаконною та нечинною. Так, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п.2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у своїй Постанові по справі 910/13233/17 від 29 січня 2019 року. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Також, пп.б п.2 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, зокрема, подаються засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Спірний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. 13 серпня 2019 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. З наявної в матеріалах справи копії виконавчого напису №1958 вбачається, що його було вчинено зокрема на підставі договору про відступлення прав вимоги 16-01/19/1 від 16.01.2019. Разом з тим, відповідачем та третьою особою - приватним нотаріусом Гамзатовою А.А. не подано до суду, а матеріали справи не містять відповідних доказів подання нотаріусу договору про відступлення права вимоги, а також оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору, виписки з рахунку боржника, моменту виникнення заборгованості за споживчим кредитом, розрахунку заборгованості, засвідченої стягувачем копії письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання разом з доказами надіслання боржнику, тощо, які можуть підтвердити безспірність стягнення з [PERSON] заборгованості за виконавчим написом. Крім того, в спірному виконавчому написі вказано про наявність у [PERSON] заборгованості за кредитним договором №500963801 від 06.11.2014за період з 16.01.2019 по 30.07.2019 в розмірі 57043,53 грн. При цьому, згідно наявної в матеріалах справи копії кредитного договору встановлений обов`язок [PERSON] повертати кредит шляхом здійснення щомісячних рівних (ануїтентних) платежів, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту. Проте, в матеріалах справи відсутні дані щодо суми щомісячних платежів, які включені у суму заборгованості, та граничних строків їх сплати, у зв`язку з чим неможливо перевірити факт вчинення виконавчого напису саме в межах трьох років з дня виникнення права вимоги. Отже, у нотаріуса були відсутні підстави на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а відповідачем ТОВ «Вердикт Капітал» до того ж не було надано документів, які б підтверджували безспірність права його вимоги до позивачки [PERSON] за кредитним договором. Враховуючи наведене у сукупності, суд дійшов висновку про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження безспірності заборгованості, а відтак - задоволення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати, понесені останньою, які складаються з судового збору в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved