Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

17 серпня 2016 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом. В заяві послалася на те, що від зареєстрованого шлюбу з відповідачем має двох малолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які проживають з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей добровільно не надає. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей на її користь в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з моменту подачі заяви й до досягнення дітьми повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що з кінця червня 2016 року з відповідачем однією сім"єю не проживають, спільного господарства не ведуть. Діти проживають з нею. Відповідач матеріальної допомоги дітям не надає. Відповідач в судове засідання не з"явився, був належно повідомлений судом про розгляд справи, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивачки, на підставі ст.224 ЦПК України суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі, суд встановив слідуюче. Між сторонами склалися сімейні правовідносини з приводу виконання обов'язку по утриманню дітей. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 вересня 2013 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Снігурівського районного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 73 (а.с.7). Як вбачається з свідоцтв про народження (а.с.4,5) від шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивачка стверджує, що з кінця червня 2016 року вони з відповідачем однією сім"єю не проживають, спільне господарство не ведуть, діти проживають з нею. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на дітей не надає, стабільного заробітку не має. Згідно глави 15 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов»язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Якщо сторони такої згоди не дійшли, кошти на утримання дитини присуджуються рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно вимог ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Таким чином, прийнявши до уваги, що обов'язок батьків по утриманню своїх неповнолітніх дітей є обопільним, враховуючи, що відсутні особливі обставини, що підлягають врахуванню при визначенні розміру аліментів, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки віх його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення повністю. В матеріалах справи відсутні докази на спростування наявності у відповідача обов"язку по утриманню дітей та розміру присуджених аліментів. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.88 ч.3 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави. Згідно ст.367 ЦПК України суд допускає рішення у межах суми платежу за один місяць до негайного виконання.

Outcome: approved