Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

08 жовтня 2015 року позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" м. Дніпропетровськ звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 10 липня 2006 року між ЗАТ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н за умовами якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним і банком договір. За вищевказаним договором відповідач зобов'язувався щомісячно повертати заборгованість по кредиту, яка складалася із заборгованості за кредитом, відсотками, а також інших витрат. Банк виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, разом з тим, [PERSON] користувався кредитними коштами, але не дотримувався умов кредитного договору щодо його погашення, допускаючи систематичне порушення термінів повернення кредиту. У зв'язку з несвоєчасним погашенням заборгованості по кредиту станом на 31 серпня 2015 року за [PERSON] рахується заборгованість в сумі 15369,47 грн., з яких 2000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 12161,40 грн. заборгованість по процентам, 500 штраф (фіксована частина), 708,07 грн. штраф (процентна складова). У звязку з вищевикладеним, просить стягнути з відповідача у користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість по кредиту №б/н від 10 липня 2006 року у сумі 15369,47 грн. та 1218 грн. судового збору. У судове засідання представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» не зявився, подав до суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити у відсутності представника банку, позов підтримав, просив його задоволити (а.с.22). У судове засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] не зявились, остання подала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутності (а.с.55). У письмових запереченнях, поданих до суду відповідачем [PERSON], останній у задоволенні позову просив відмовити повністю та застосувати до спірних правовідносин строки позовної давності, оскільки позивачу було відомо про прострочену заборгованість вже починаючи з липня 2006 року і строк дії кредитної картки закінчився в квітні 2009 року, однак банк жодних дій спрямованих на стягнення з нього заборгованості не чинив, більше того, звернувшись до суду 07 квітня 2014 року залишив свій позов без розгляду. Вважає, що банк безпідставно просить стягнути з нього подвійну процентну ставку за користування кредитом. У разі відмови у позові, просить у відповідності до ст.88 ЦПК України стягнути з банку в свою користь 1000 грн. судових витрат (а.с.41-44). Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повністю з наступних підстав. З копії заяви - анкети вбачається, що відповідач [PERSON], з метою отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку підписав вищевказану заяву (а.с.13-19). У ній відповідач погодився з тим, що ця заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою і тарифами, які викладені на банківському сайті складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. У відповідності до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь із грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Відповідно до п.5.7 Правил користування платіжною карткою, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим договором. Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. У заяві про надання кредиту, зазначено, що строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Пунктом 3.1.1 Правил користування платіжною карткою визначено, що строк дії картки вказаний на лицевій стороні карти. Карта дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. У відповідності до п.3.1.3 по закінченню строку дії відповідна карта продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту карти з новим строком дії ), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшло письмової заяви держателя про закриття карткового рахунку, а також за умови наявності грошових коштів та картковому рахунку для оплати послуг по виконанню розрахункових операцій по карковому рахунку і при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором. Пунктом 5.4 Правил користування платіжною карткою визначено, що строк погашення кредиту у повному обсязі не пізніше останнього дня місяця, вказаного у платіжній картці, а строк погашення процентів по кредиту щомісячно за попередній місяць. Разом з тим, згідно з наданою випискою по картковому рахунку, [PERSON] за період з 11 липня 2006 року по 31 серпня 2015 року жодних коштів на погашення кредиту не вніс (а.с.6-7). Тобто, по спливу дії кредитної картки, а саме з квітня 2009 року позивач мав право звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості, оскільки з цього моменту банк дізнався про порушення свого права. Скористався правом звернення до суду позивач лише 07 квітня 2014 року, однак ухвалою Нововолинського міського суду позов про стягнення заборгованості за кредитним договором за заявою банку було залишено без розгляду, що підтверджується матеріалами цивільної справи №165/943/14-ц оглянутої судом. Крім того, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що нова кредитна картка була випущена по спливу дії попередньої, більше того, що відповідач користувався такою карткою. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України). Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Частиною 3 ст.267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи в суді відповідачем 16 листопада 2015 року подано до суду заяву про застосування строків позовної давності відносно заявлених позовних вимог. Оскільки з дня закінчення строку дії кредитної картки, випущеної на імя [PERSON] минуло більше ніж три роки, осатанній протягом цього строку жодних коштів на погашення кредиту не сплачував, тому позивач, звернувшись до суду з позовом лише у вересні 2015 року пропустив строк позовної давності із вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором. З огляду на вищевикладене суд у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 10 липня 2006 року в розмірі 15369,47 грн. відмовляє. Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір в сумі 1218,00 грн. суд залишає за позивачем і стягує з ПАТ КБ «ПриватБанк» в користь відповідача [PERSON] 1000 грн. витрат на правову допомогу, підтверджених документально (а.с.49-50, 56).

Outcome: approved