overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

14 липня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому вказував, що працював у мостозагоні №2 публічного акціонерного товариства "Мостобуд", 17 грудня 2013 року звільнений з роботи, але відповідач не здійснив в день звільнення і на час звернення до суду виплату всіх належних йому сум. Просить стягнути на його користь борг із заробітної плати в сумі 14468,83 грн., середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні по день розгляду справи судом або по день виплати відповідачем боргу із заробітної плати. Під час розгляду справи за згодою позивача замінено відповідача на належного - публічне акціонерне товариство "Мостобуд" (далі - ПАТ). 22 вересня 2014 року позов задоволено і стягнено борг із заробітної плати в сумі 16 468,83 грн. та допущено стягнення вказаної суми до негайного виконання. 26 грудня 2014 року [PERSON] звернувся із заявою про виправлення описки в резолютивній частині рішення, оскільки до негайного виконання зазначена сума 14 648,83 грн. В суд сторони не прибули. Вивченням резолютивної частини рішення суду встановлено, що борг із зарплати, допущений до негайного виконання, вказаний невірно, що є опискою, тому заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

14 липня 2014 року позивач звернувся з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що 13.06.2012 року між відповідачем [PERSON] та ПАТ "Дельта Банк" було укладено кредитний договір № 003-02000-130612 і надано кредит у сумі 3800 грн. Відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору. У зв`язку з чим станом на 19.05.2014 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 5712,20 грн., з них: 2697,06 грн.- тіло кредиту, 1102,94 грн. - прострочене тіло кредиту, 1912,20 грн. - заборгованість за відсотками. Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився. У позовній заяві він просить розгляд справи провести за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явилас, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи судовою повісткою. Клопотань про відкладення справи від неї не надходило. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № 003-02000-130612 від 13.06.2012 року [PERSON] одержала кошти у сумі 3800 грн. Загальна сума заборгованості за кредитом становить 5712,20 грн., з них: 2697,06 грн.- тіло кредиту, 1102,94 грн. - прострочене тіло кредиту, 1912,20 грн. - заборгованість за відсотками. Ці обставини підтверджуються договором, розрахунком заборгованості (а.с. 3-9). Як вбачається з п.п. 1.2, 3 договору, банк надав відповідачу кредит на суму 3800 грн. У разі неналежного виконання зобов'язань по кредиту банк вправі розірвати договір та вимагати сплати кредиту та заборгованості по відсотках. Статтями 526, 527, 530 ЦК України, передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки відповідач не виконала та порушила свої зобов'язання перед ПАТ "Дельта Банк" за кредитним договором № 003-02000-130612 від 13.06.2012 року, то суд прийшов до висновку, що з неї необхідно стягнути зазначену суму та судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

14 липня 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" філія "Управління комунальних котелень" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг за центральне опалення. Свій позов мотивують тим, що згідно копії особового рахунку за адресою: [ADDRESS] проживає боржник [PERSON] Відповідач, отримуючи послуги з центрального опалення, добровільно не оплачує їх, внаслідок чого має заборгованість за період з 01.11.2011 року по 01.01.2014 року у розмірі 3149,07 грн. В судовому засіданні представник позивача - Єсіпова С.М., яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила стягнути з відповідача суму заборгованості за центральне опалення в розмірі 3149,07 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. Представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі ст. 224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення. Вислухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Розмір неоплачених відповідачем послуг підтверджується довідкою-розрахунком про заборгованість (а.с.7) згідно якої заборгованість складає 3149,07 грн. З копії особистого рахунку на житло вбачається, що відповідач зареєстрований та мешкає за адресою: [ADDRESS] (а.с.4). За правилами ст. 67, 68 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) стягується крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами щомісяця. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

14 листопада 2014 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити належність йому трудової книжки. В обґрунтування заяви вказав, що в належній йому трудовій книжці, його прізвище було зазначено на рос. як «[PERSON]», а насправді він «[PERSON]», що підтверджується даними його паспорту, що перешкоджає йому в оформленні пенсії. Заявник в судове засідання не з"явився. Представник заявника звернувся до суду з заявою в якій просить розглядати справу у його відсутність та у відсутність заявника, заяву підтримує. Зацікавлена особа в судове засідання не з"явилася, від начальника управління пенсійного фонду України у Снігурівському районі Гриженку О.Г. до суду надійшов лист з проханням розглядати справу у відсутність їх представника, щодо задоволення заяви не заперечують. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з копії паспорту громадянина України [NUMBER], виданого 26 вересня 1996 року Біляївським РВ УМВС України в Одеській області - [PERSON] народився [INFO] року у с. Извори Фалєштського району Молдова. У російському перекладі за даними паспорту прізвище, ім"я , по-батькові заявника зазначено як «[PERSON]» (а.с.3). Таке відповідає даним про заявника вказаним у свідоцтві про його народження (а.с.9) та у військовому квитку [NUMBER] (а.с.5-8). Відповідно до трудової книжки серія [NUMBER], виданої 30 червня 1981 р. на ім'я «[PERSON], [INFO] г.р.» він з 14.02.2000 р. по 10.01.2001 р. працював трактористом у фермерському господарстві «Придніпровський» (записи № 12, 13 (а.с.10-11). Згідно довідки №7 від 09.12.2014 р. ф/г «Придніпровський» підтверджено трудовий стаж [PERSON], який відповідає записам у трудовій книжці на ім'я «[PERSON]» за № 12,13. З наведеного суд дійшов висновку, що у трудовій книжці «[PERSON]» зазначений трудовий стаж саме [PERSON], а прізвище заявника в трудовій книжці вказане як «[PERSON]» помилково, що перешкоджає йому в оформленні пенсії за віком. За положеннями п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може встановлювати факти належності особі документів, в тому числі, документів про трудовий стаж. Факт належності трудової книжки для заявника має юридичне значення, іншим шляхом встановити факт неможливо. У судовому засіданні здобуто достатньо доказів, що трудова книжка на ім"я «[PERSON]» належить заявнику, а тому є підстави для задоволення його заяви. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

14 лютого 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26 лютого 1994 року відділом ЗАГСу м. Кіровська Луганської області, актовий запис № 38. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачкою, спору про якого не має. Шлюбні відносини між сторонами були припинені у зв'язку з тим, що під час спільного проживання між ними склалися відношення взаємного непорозуміння одне одного, а тому було втрачено почуття поваги та довіри одне до одного, у результаті чого їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити їх інтересам та здоров'ю. З часу припинення шлюбних відносин, сторони не проживають однією сім'єю, відновлювати сім'ю немає ніякого сенсу. В даний час сумісне господарство не ведеться. У судове засіданні позивач [PERSON] не з'явився,про день розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд заяви у його відсутність, позовні вимоги підтримує, надання строку на примирення вважає недоцільним. У судовому засіданні відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала у повному обсязі, просила прізвище залишити - «[PERSON]». Суд, вислухавши сторони, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - це одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка (ст. 24 Сімейного кодексу України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ст. 104 Сімейного кодексу України). Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних відносин. Суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами повинно бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

14 лютого 2014 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Летичівського районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 10, в якому у них народився син [PERSON], [INFO]. У зв'язку із різними поглядами на життєві цінності між ними почали виникати конфлікти, що привело до втрати почуття любові і поваги один до одного, припинення сімейно-шлюбних відносин та окремого проживання протягом двох років, тому [PERSON] звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився,проте подав до суду заяву в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримав і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте подала заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність вимоги визнає. Справу розглянуто в порядку ст. 247 ЦПК України на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в порядку, передбаченому ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009, № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. В судовому засіданні не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і тому, суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та задовольнити вимоги позивача. Спору щодо місця проживання сина [PERSON], [INFO],немає. Після розірвання шлюбу відповідачу залишити прізвище "[PERSON]". На підставі наведеного, ст. ст. 105,110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

14 лютого 2017 року [PERSON] (далі по тексту також - позивач) звернулась до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту також - відповідач) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Позовні вимоги мотивовані тим, що у сторін у незареєстрвоаному шлюбі [INFO] року народилась дитина - [PERSON], яка на даний час є повнолітньою. Відповідач добровільно кошти на утримання дитини не надає, окрім того, [PERSON] навчається на денній формі навчання у Державному навчальному закладі "Центр професійної освіти технологій та дизайну у м. Києві", а тому потребує матеріальної допомоги. Посилаючись на викладене, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON], яка продовжує навчання у розмірі 1/3 частини від щомісячного заробітку щомісячно починаючи з дня подання позову і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення дитиною двадцяти трьох років. В судове засідання позивач не з'явилась, в заяві поданій до суду просила розглядати справу у її відсутність, заявлений позов підтримала та просила суд про його задоволення. В судове засідання відповідач не з'явився, в заяві до суду просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав та не заперечував з приводу їх задоволення. Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського району м. Києва (а.с. 5). Згідно довідки № 27 від 24 січня 2017 рок [PERSON] навчається в ДНЗ "Центр професійної освіти технологій та дизайну м. Києва" з 01.09.2016 року по 26.01.2018 р.р. на денній формі навчання. (а.с. 6). Відповідно до ч. 1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Даючи юридичну оцінку наданим по справі доказам, суд вважає за потрібне стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на утримання повнолітньої дитини. яка продовжує навчання у розмірі 1/3 частини заробітку /доходу/ щомісячно починаючи з 14.02.2017 року і до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років, а саме: до [INFO] В зв'язку із чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~14 лютого 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги обгрунтувала тим, що 07 червня 2013 року між нею та відповідачем відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Брусилівського районного управління юстиції у Житомирській області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 18. \~ \~ \~ \~Від шлюбу мають сина: [PERSON], [INFO]. \~ \~ \~ \~Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, права та сімейні обов'язки. Відповідач нехтує своїми обов'язками щодо матеріального забезпечення сім'ї, внаслідок чого матеріальним утриманням сина займається лише вона. Подальше перебування у шлюбі з відповідачем суперечить її інтересам та інтересам дитини. Просила шлюб розірвати. \~ \~ \~ \~В суді позивачка позов підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним в позові, доповнила, що з травня 2018 року з відповідачем спільно не проживає, сімейні стосунки не підтримує, просила позов задовольнити, дитину залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "Гарасим", судові витрати покласти на неї.. \~ \~ \~ \~Відповідач в суді позов визнав, пояснив, що з травня 2018 року сімейні стосунки з позивачкою не підтримує, проживає окремо, вважав, що сім"я розпалася і зберегти її неможливо. Не заперечував, щоб дитина залишилася проживати з позивачкою. \~ \~ \~ \~Суд, вислухавши сторони, дослідивши та оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 07 червня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Брусилівського районного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 18, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5). \~ \~ \~ \~Від шлюбу сторони\~ мають сина : [PERSON], [INFO] ( а.с.6). \~ \~ \~ \~Неповнолітній - [PERSON], [INFO], проживає разом з матір"ю, що підтверджується довідкою Брусилівської селищної ради Житомирської області (а.с.7). \~ \~ \~ \~Між сторонами склалися неприязні відносини, сторони втратили почуття поваги та любові, з травня 2018 року сторони проживають окремо, сімейні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Сторони наполягають на розірванні шлюбу. Це дає суду підстави для висновку про те, що сімя розпалась і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. \~ \~ \~ \~За таких обставин, шлюб між сторонами підлягає розірванню. \~ \~ \~ \~Після розірвання шлюбу неповнолітнього сина необхідно залишити проживати з матір'ю. \~ \~ \~ \~\~ \~ \~ \~На підставі ст. ст. 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

14 серпня 2014 року [PERSON] (далі заявник) звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме належності державного акту на право власності на земельну ділянку, вказуючи, що у державному акті помилково по батькові заявника вказано „[PERSON]" замість правильного „[PERSON]", а встановлення даного факту необхідно для укладення договору оренди земельної ділянки. У судове засідання особи, які беруть участь у справі не з'явилися, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі, представники заінтересованих осіб не заперечували проти задоволення заяви. Судом на підставі частиною другою статті 197 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 15 червня 2007 року Бахмацькою районною державною адміністрацією Чернігівської області заявнику було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 830892, на земельну ділянку площею 3,19 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Городищенської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області (а.с.7). При цьому, в державному акті зазначено по батькові заявника „[PERSON]", замість правильного „[PERSON]". Факт невідповідності запису по батькові заявника [PERSON] в державному акті на право власності на земельну ділянку по батькові, зазначеному у паспорті, підтверджується копією паспорту заявника серії НМ № 026223 (а.с.6), а також копією пенсійного посвідчення № [NUMBER] (а.с.12). Заявник не може іншим способом внести зміни у правовстановлюючий документ, що підтверджується листом відділу Держземагентства у Бахмацькому районі Чернігівської області № 01-25/112 від 26 лютого 2013 року (а.с.8). З встановленого випливають наступні висновки. Згідно із пунктом 6 частини першої статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Надані заявником докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов'язані з тими обставинами, які підтверджують факт наявності помилки при написанні в державному акті на право власності на земельну ділянку по батькові заявника [PERSON] Встановлення факту належності правовстановлюючого документу породжує юридичні наслідки і необхідне заявнику для реалівзації свого права власності. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved