Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

23.12.2019 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] з вимогою про скасування арешту майна, який було накладено постановою державного виконавця ВДВС Зміївського РУЮ №43272039 від 11.11.2014 (з номером обтяження - 7654690), відомості щодо якого внесені 11.11.2014 державним реєстратором Зміївського районного управління юстиції Харківської області Пашук В. В. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. На обґрунтування позову послався на те, що 04.03.2014 року до Зміївського районного суду Харківської області надійшло клопотання батька [PERSON] про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду. В своєму клопотанні батько просив суд надати дозвіл на виконання на території України рішення Надимського міського суду Ямало-Ненецького автономного округу Російської Федерації від 15.10.2012 року про стягнення боргу за договором позики з [PERSON] на його користь у розмірі 1529241,34 російських рублів. 11.04.2019 року ухвалою Зміївського районного суду Харківської області було задоволене вказане клопотання та вирішено надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення Надимського міського суду Ямало-Ненецького автономного округу Російської Федерації від 15.10.2012 року про стягнення з [PERSON] суму боргу у розмірі 1529241,34 рублів Центрального банку Російської Федерації, що еквівалентно за курсом Національного банку України, відповідно до офіційного курсу станом 11.04.2014 року, сумі 540556,23 гривень на користь [PERSON] 12.05.2014 року державним виконавцем Прохоренко С.В. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження та, з метою перевірки майнового стану боржника, державним виконавцем було зроблено запити до установ, що реєструють наявність майна у громадян. За наслідками відкритого виконавчого провадження Державним реєстратором Пашук В.В. Зміївського районного управління юстиції Харківської області на підставі постанови державного виконавця "Про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження" (серія та номер: 43272039, виданий 11.11.2014 року ВДВС Зміївського РУЮ) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис №7654690 про обтяження всього належного мені нерухомого майна в межах суми стягнення 594711 грн. 85 коп. 07.09.2015 року державним виконавцем Нагорною Н.М. згідно п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану в зв`язку з повним фактичним виконанням судового рішення за заявою стягувана від 13.01.2015 року. У 2019 році він довідався про те, що арешт, накладений у межах вказаного виконавчого провадження не скасований, у зв`язку з чим 05.11.2019 року звернувся до начальника Зміївського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Харківській області із заявою щодо ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. 26.11.2019 року ним отримано відповідь №16771 від 26.11.2019 року наступного змісту: "У відділі на виконанні перебувало виконавче провадження номер за ЄДРВП 43272039, з примусового виконання виконавчого листа № 621/609/14-ц виданого 29.04.2014 року Зміївським районним судом Харківської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу у розмірі 540556,23 грн. Згідно ст. ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження», 12.05.2014 року державним виконавцем Прохоренко С.В. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. З метою перевірки майнового стану боржника державним виконавцем зроблено запити до установ, що реєструють наявність майна у громадян. 07.09.2015 року державним виконавцем Нагорною Н.М. згідно п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану. Більш детальну інформацію надати не маємо змоги так як виконавче провадження знищено у зв`язку з тим, що відповідно до п. 9.9 про порядок роботи з документами в органах державної виконавчої служби строк зберігання виконавчих проваджень переданих до архіву складає 3 роки, після чого вони підлягають знищенню ". Таким чином, вказаного виконавчого провадження на даний час не існує в зв`язку з його закриттям (фактичним повним виконанням судового рішення) та знищенням, а арешт, накладений на майно, існує, що є порушенням його прав. Ухвалою від 27.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі. Належним чином повідомлені учасники справи у судове засідання не з`явилися. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про визнання позовних вимог у повному обсязі, просить розглянути справу за його відсутності. Представник 3-ї особи: Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до приписів ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. 11.04.2019 року ухвалою Зміївського районного суду Харківської області було задоволене вказане клопотання та вирішено надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення Надимського міського суду Ямало-Ненецького автономного округу Російської Федерації від 15.10.2012 року про стягнення з [PERSON] суму боргу у розмірі 1529241,34 рублів Центрального банку Російської Федерації, що еквівалентно за курсом Національного банку України, відповідно до офіційного курсу станом 11.04.2014 року сумі 540556,23 гривень на користь [PERSON] (а. с. 12). З Інформаційної довідки №170011736 від 11.06.2019 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів, вбачається, що 11.11.2014 державним реєстратором Пашук В.В. на підставі постанови ВДВС Зміївського РУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер 43272039 та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 17126872 від 11.11.2014 внесено запис про арешт нерухомого майна [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] в межах суми стягнення 594711,85 грн. (а. с. 13-14). Відповідно до листа начальника Зміївського районного відділу ДВС ГТУЮ у Харківській області від 26.11.2019 вих. №16771, у відділі на виконанні перебувало виконавче провадження номер за ЄДРВП 43272039, з примусового виконання виконавчого листа № 621/609/14-ц виданого 29.04.2014 року Зміївським районним судом Харківської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу у розмірі 540556,23 грн. Згідно ст. ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження», 12.05.2014 року державним виконавцем Прохоренко С.В. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. З метою перевірки майнового стану боржника державним виконавцем зроблено запити до установ, що реєструють наявність майна у громадян. 07.09.2015 року державним виконавцем Нагорною Н.М. згідно п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану. Більш детальну інформацію надати не має змоги, так як виконавче провадження знищено у зв`язку з тим, що відповідно до п. 9.9 про порядок роботи з документами в органах державної виконавчої служби строк зберігання виконавчих проваджень переданих до архіву складає 3 роки, після чого вони підлягають знищенню. (а. с. 17). Відповідно ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 1 ст. 317 ЦК України зазначає, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Також, відповідно до ч. 1,2 ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Непорушність права власності регулюється ст. 321 Цивільного кодексу України та зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Так, відповідно до ч. 1,2 ст. 386 ЦКУ держава забезпечує рівний захист прав усі суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ч. 1 ст. 391 ЦКУ власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За правилами ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 40 вищезазначеного закону про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації Припинення обтяження такого майна. Також ч.1 ст. 59 цього ж закону зазначає, що особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій Законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій-передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу Фінансову установ, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Аналогічний висновок міститься в постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року. Відповідно до частини 6 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. Із зазначених вище підстав, враховуючи викладене та визнання відповідачем позову у повному обсязі, суд вважає можливим захистити право власності позивача, задовольнивши його позовні вимоги, про зняття арешту. За наведеного, позов є обґрунтований та таким, що підлягає задоволенню. Оскільки позивач не вимагав відшкодування судових витрат, з урахуванням характеру спірних правовідносин та дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України.

Outcome: approved