Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

20 вересня 2018 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Разом з нею в квартирі зареєстрований її брат [PERSON], [INFO], який з квітня 2016 року в квартирі не проживає, не сплачує рахунки за комунальні послуги та не надає матеріальні кошти на утримання квартири. Всі матеріальні витрати позивач несе самостійно. Реєстрація відповідача в її квартирі створює перешкоди у здійснені права користування і розпорядження її майном. Ухвалою судді від 26 вересня 2018 року відкрито загальне позовне провадження по справі, справу призначено до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 12 листопада 2018 року закрито підготовче провадження по справі, справу призначено до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. (а.с.24) Відповідач в судові засідання не з'явився про причини своєї неявки суду не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений в установленому законом порядку. (а.с.28, 29, 33). В зв'язку з вищевикладеним, відповідно до ухвали від 28 листопада 2018 року суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом досліджено докази які містяться в матеріалах справи та встановлено наступні факти. Відповідно до копій Свідоцтва про право власності на житло від 29 грудня 2008 року № 10776, квартира [ADDRESS], належала на праві приватної спільної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах (а.с. 7) Згідно копії Свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 липня 2015 року, спадкоємцями майна після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, а саме однієї третьої частки квартири [ADDRESS] є її донька [PERSON], [INFO], у тому числі з урахуванням однієї другої частки у спадщині, від якої відмовився син спадкодавця - [PERSON]. (а.с.8) Із копії договору дарування частки квартири від 02 червня 2015 року, вбачається, що [PERSON] подарував [PERSON] одну третю частку квартири [ADDRESS]. (а.с.9) Право власності позивача на квартиру [ADDRESS], також підтверджується, копіями відповідних витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 10,11) Як вбачається з довідки про склад сім'ї наданої ОСББ "Дніпровські Хвилі" №369 від 03 вересня 2018 року, за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: власник - [PERSON], [INFO], брат - [PERSON], [INFO] року народження. (а.с. 12) Із Акту засвідченого представником ОСББ "Дніпровські Хвилі" від 07 вересня 2018 року, вбачається, що відповідач [PERSON] [INFO] зареєстрований, але фактично не проживає з квітня 2016 року за адресою:[ADDRESS]) Згідно п. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Стаття 319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. В силу статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї , інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладання трудового договору на визначений строк, тощо). Відповідно до абзацу 6 ст. 3 Закону України від 11.12.2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11.12.2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Враховуючи викладені обставини суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим та підлягають задоволенню, оскільки інтереси позивача порушені, він не має змоги користуватися та розпоряджатися належним йому майном на свій розсуд. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved