Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

14 квітня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в якому посилається на те, що вони з відповідачем [PERSON] проживали спільно без реєстрації шлюбу з 2000 року по листопад 2004 року. 11 листопада 2004 року сторони зареєстрували шлюб. З 2000 року сторони проживали в м. Києві, у 2002 році переїхали в [ADDRESS] який належав на праві приватної власності позивачці. З 20 січня 2004 року відповідач був зареєстрований за зазначеною адресою, звідки він виписався в серпні 2004 року. На початку січня 2004 року позивачка продала свій будинок в [ADDRESS] з метою купівлі квартири [ADDRESS]. З продавцями квартири у них була певна домовленість, тому договір купівлі-продажу квартири був оформлений 28 лютого 2004 року, а договір купівлі-продажу будинку пізніше 05 квітня 2005 року. Так як у її паспорті не було відмітки про розірвання попереднього шлюбу позивачки, то договір купівлі-продажу квартири був оформлений на відповідача [PERSON] В спірній квартирі сторони спільно зробили ремонт. 30 липня 2013 року шлюб між сторонами був розірваний. З 14 березня 2014 року вона не може потрапити до квартири, у якій замкнені замки. Їй стало відомо про те, що позивач має намір продати спірну квартиру. Враховуючи вищевикладене, позивачка [PERSON] просить суд: встановити факт проживання сторін однією сім'єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, в період протягом якого було придбано квартиру [ADDRESS], визнати за нею право власності на 1/2 частину спірної квартири та стягнути з відповідача на її користь судові витрати в розмірі 1093,60 грн. В ході судового розгляду [PERSON] уточнила позовні вимоги та просила встановити факт проживання сторін однією сім'єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, в період з червня 2000 року по 11 листопада 2004 року, визнати за нею право власності на 1/2 частину спірної квартири та стягнути з відповідача на її користь судові витрати в розмірі 1093,60 грн. Відповідач [PERSON] подав до суду письмове заперечення проти позову, в якому зазаначає, що 10 січня 2003 року він розірвав шлюб із [PERSON] До жовтня місяця 2003 року він проживав з останньою та їхніми дітьми в м. Києві. В 2000 році він із попередньою сім'єю проживав в [ADDRESS] та в м. Києві взагалі не був. В 2002 році він ще не був знайомий із відповідачкою. В кінці 2003 року відповідачка повідомила його про своє розлучення із чоловіком. 16 листопада 2003 року він продав свою власну квартиру в м. Києві та проживав у гуртожитку по місцю своєї роботи. 08 лютого 2004 року він купив квартиру [ADDRESS]. Квартира була придбана за кошти від продажу відповідачем квартири в м. Києві. Так як він був знятий з реєстрації в м. Києві 13 листопада 2003 року, то скористався пропозицією відповідачки та 20 січня 2004 року зареєструвався у її житловому будинку [ADDRESS]. На той час він не вів спільного господарства із останньою та не мав з нею спільного бюджету. Після 08 лютого 2004 року вони стали співмешкати разом. За кошти, що залишились від продажу київської квартири, він, на прохання відповідачки, зробив капітальний ремонт в її житловому будинку в селі. Натомість, вона на виконання домовленості між ними продала після ремонту 05 квітня 2005 року свій будинок та придбала в його квартиру меблі, після чого він зареєстрував її в своїй квартирі. 11 листопада 2004 року вони зареєстрували шлюб, який було розірвано 30 липня 2013 року. Вважає, що в задоволенні позову позивачки [PERSON] необхідно відмовити, оскільки на час придбання спірної квартири вони не проживали однією сім"єю без реєстрації шлюбу та квартира була придбана за його власні кошти одержані від продажу належної йому квартири в [ADDRESS]. 08 квітня 2015 року відповідач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним зустрічним позовом, посилаючись на те, що він із позивачкою [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з 11 листопада 2004 року, який 30 липня 2013 року розірвано. У період спільного життя, за спільні кошти подружжя ними був придбаний житловий будинок [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу житлового будинку був оформлений на позивачку [PERSON] Під час укладення та оформлення договору відповідачем була подана письмова згода на купівлю даного будинку та оформлення його на ім'я позивачки. Враховуючи вищевикладене, відповідач [PERSON] просить суд визнати за ним право власності на ? частину житлового будинку [ADDRESS]. Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 08 травня 2015 року позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на 1/2 частину квартири та зустрічний позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права спільної сумісної власності на житловий будинок та визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку, об"єднані в одне провадження. 12 травня 2015 року позивачка [PERSON] подала до суду письмове заперечення проти зустрічного позову. Свої заперечення обгрунтовувала тим, що житловий будинок [ADDRESS] не є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки був придбаний за кошти отримані її матір"ю [PERSON] від продажу будинку в с. Дружня. В даному будинку [PERSON] проживала до дня смерті. Відповідач [PERSON] ніякої участі в утриманні будинку не приймав, комунальні послуг не спачував, присадибну ділянку не обробляв та не ставився до нього, як до своєї власності. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] первісний позов підтримали повністю, зустрічний позов не визнали взагалі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні первісний позов не визнали, зустрічний позов підтримали повністю. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є дочкою відповідача [PERSON] ЇЇ батьку на праві власності належала квартира [ADDRESS]. За кошти виручені від продажу даної квартири останній придбав квартиру [ADDRESS]. Спірна квартира належить відповідачу, оскільки була придбана за його кошти. Свідок спочатку проживала у спірній квартирі, а 2007 році свідок перейшла проживати до [ADDRESS], в якому проживала мати позивачки. Будинок був придбаний у 2007 році за спільні кошти подружжя. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що знає позивачку [PERSON] з 1990 року, коли та переїхала проживати в [ADDRESS], як евакуйована із зони відчуження. Після цього тривалий час позивачка жила в м. Києві, а у 2002 року разом з [PERSON] повернулись в с. Аркадіївка. З 2002 по 2004 роки сторони продивали в с. Аркадіївка однією сім»єю та вели спільне господарство. Сторони займались заготівлею м'яса з метою подальшого продажу на ринках. У 2003 році позивачка позичила у свідка 3000 доларів США, які мала намір використати на придбання квартири в смт. Згурівка. У 2004 році [PERSON] повідомила свідку про намір продати будинок в с. Аркадіївка. Свідок та її сестра [PERSON] вирішили придбати даний будинок для свого батька. За домовленістю з позивачкою, було вирішено, що в рахунок оплати вартості будинку підуть позичені позивачкою гроші. Посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку було відкладено на квітень 2005 року. Решта вартості будинку була передана сестрою свідка під час оформлення договору купівлі-продажу будинку. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що познайомилась із сторонами весною 2001 року. Останні проживали разом в однокімнатній квартирі по [ADDRESS], вели спільне господарство та спільну підприємницьку діяльність з торгівлі на ринках. Свідок неодноразово бувала у них в гостях. У 2002 році сторони переїхали в с. Аркадіївка, де надалі проживали разом у будинку [PERSON] Сторони вели спільне господарство, тримали худобу і птицю. В кінці 2003 року сторони продали будинок позивачки в с. Аркадіївка та за виручені авансом кошти придбали на початку 2004 року квартиру в смт.Згурівка. Про зазначене їй стало відомо від [PERSON] Свідок приїздила до них в гості та бувала у квартирі в смт. Згурівка. Відповідач [PERSON] мав у Києві квартиру, придбану за кредитні кошти. На вимогу банку квартира була продана та проведено розрахунки з банком. Решта коштів від реалізації квартири була поділена між [PERSON] та його дітьми, по 1/3 частині кожному. Свідку також відомо про купівлю будинку по [ADDRESS], в якому проживала мати позивачки. Свідок бачила, що в зазначеному будинку також певний період проживала дочка відповідача. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що проживає [ADDRESS]. В 2007 році мати позивачки [PERSON] - [PERSON] придбала будинок [ADDRESS], в якому проживала до часу смерті. Зі слів покійної [PERSON] будинок вона придбала за кошти, які отримала від продажу будинку в Бородянці. Останні роки [PERSON] сильно хворіла та потребувала стороннього догляду. Позивачка платила свідку гроші за догляд за хворою матір'ю. За весь час свідок не бачила щоб відповідач [PERSON] робив щось по господарству біля будинку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що є сільським головою Аркадіївської сільської ради. В період з 2002 по 2005 рік він працював на посаді дільничного інспектора Згурівського РВ. Протягом 2002-2004 років позивачка з відповідачем проживали в с. Аркадіївка та вели спільне господарство. Сторони тримали в господарстві худобу, про що маються відповідні записи у погосподарських книгах сільської ради. В цей час [PERSON] займався заготівлею м'яса від населення, а потім разом з [PERSON] реалізував його на ринках. Дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами встановлено, що сторони 11 листопада 2004 року уклали шлюб, який 30 липня 2013 року було розірвано, що встановлено з копії свідоцтв про шлюб (том 1 а.с.10), копії свідоцтва про розірвання шлюбу (том 1 а.с.11). В період з 01 січня 2004 року по 11 листопада 2004 року сторони в інших зареєстрованих шлюбах не перебували, що встановлено з копії свідоцтв про шлюб (том 1 а.с.36), копій свідоцтв про розірвання шлюбу (том 1 а.с.37,38). 16 жовтня 2003 року відповідач [PERSON] продав належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] (копія договору купівлі-продажу - том 1 а.с.86). Відповідачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], яка була придбана ним 28 лютого 2004 року, що встановлено з копії договору купівлі-продажу (том 1 а.с.12), копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (том 1 а.с.13). Відповідач з 20 січня 2004 року по 06 серпня 2004 року був зареєстрований в будинку позивачки [ADDRESS] та вів з позивачкою спільне господарство, що встановлено з копії довідки Аркадіївської сільської ради (том 1 а.с.46), копії погосподарських книг (а.с.133-134). Позивачка [PERSON] 05 квітня 2005 року продала належний їй на праві васності будинок в [ADDRESS] (копія договору купівлі-продажу - том 1 а.с.45). У спірній квартирі, починаючи з 21 січня 2005 року, зареєстрована відповідачка [PERSON], яка вселилася в неї на правах члена сім»ї як дружина позивача (адресна довідка - том 1 а.с.18). 17 лютого 2007 року позивачкою [PERSON] був придбаний житловий будинок [ADDRESS], в якому до дня смерті [INFO] року проживала мати позивачки [PERSON] - [PERSON], що встановлено з копії договору купівлі-продажу (том 1 а.с.85), копії свідоцтва про народження (том 1 а.с.34), копії свідоцтва про смерть (том 1 а.с.40), справи № 2-01 т. 2 Згурівської РДНК про посвідчення договорів відчуження жилих будинків з 09 лютого по 21 лютого 2007 року. Комунальні послуги на житловий будинок [ADDRESS] сплачувались позивачкою [PERSON] (копії квитанцій - том 2 а.с.64-78). Згідно довідки ТОВ «СК Континент» відповідач [PERSON] з 18 вересня 2003 року по 18 серпня 2004 року працював електрозварювальником ТОВ «СК Континент» та проживав в гуртожитку по [ADDRESS] (довідка - том 1 а.с.130, копія договору підряду - том 1 а.с.153, копія акту прийому-передачі виконаних робіт - том 1 а.с.152), проте згідно інформації управління ПФУ у Згурівському районі вбачається, що [PERSON] у 2004 році не працював (повідомлення - том 1 а.с.145). Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі положень ст.ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків її звільнення від доказування В силу ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Положенням ч. 4 ст. 3 СК України передбачено, що сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства В силу ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В ході судового розгляду встановлено, що в період з 01 січня 2004 року, тобто з часу набрання чинності Сімейним кодексом України, по 11 листопада 2004 року позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах, тобто проживали однією сім'єю як дружина і чоловік без державної реєстрації шлюбу, вели спільне господарство та мали спільний бюджет. Судом встановлено, що протягом зазначенного періоду сторони не перебували у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Факт проживання сторін у шлюбі без його реєстрації в період з 01 січня 2004 року по 11 листопада 2004 року знайшов своє відображення в ухвалі Апеляційного суду Київської області від 13 жовтня 2014 року та ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 лютого 2015 року, що були прийняті в межах даної справи (том 1 а.с.196-200, 228-229). В період проживання сторін у шлюбі без його реєстрації відповідачем [PERSON] було придбано квартиру [ADDRESS], яка визнається судом об'єктом спільної власності подружжя. Приймаючи рішення про визнання спірної квартири об'єктом спільної власності подружжя, суд виходив із презумпції спільної сумісної власності подружжя, оскільки відповідачем [PERSON] не було надано до суду доказів придбання спірної картири за його власні кошти. Судом встановлено, що незадовго до придбання спірної квартири, позивачка [PERSON] досягла домовленості про продаж належного їй будинку по [ADDRESS] та отримала позику від покупців будинку, яка була використана на придбання спірної квартири та меблів. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] продав належну йому квартиру в [ADDRESS], частину коштів від продажу якої він використав на придбання спірної квартири. Отже, квартира була придбана за спільні кошти подружжя та є їх спільною сумісною власністю. Договір купівлі-продажу спірної квартири був укладений відповідачем в інтересах сім"ї з метою придбання житла для спільного проживання сторін як подружжя. Частки подружжя у спільному майні є рівними та складають по 1/2 частині, а тому за позивачкою [PERSON] має бути визнано право власності на ? частину спільної квартири. Судом також встановлено, що за час перебування в зареєстрованому шлюбі 17 лютого 2007 року позивачкою [PERSON] було укладено договорі купівлі-продажу житлового будинку, згідно якого вона набула у власність житловий будинок [ADDRESS]. Вказаний будинок є спільною сумісною власністю подружжя, підлягає поділу між подружжям в рівних частинах та за відповідачем [PERSON] має бти визнано право власності на ? частину спірного житлового будинку. Судом не приймаються до уваги посилання позивачки [PERSON] на те, що спірний будинок був придбаний за кошти її матері [PERSON] та не є спільною сумісною сласністю подружжя, оскільки в ході судового розгляду це не знайшло свого підтвердження. З матеріалів наданих Згурівською державною районною нотаріальною конторою щодо посвідчення договору купівлі-продажу будинку [ADDRESS] вбачається, що покупцем за договором є позивачка [PERSON] та під час його укладення було отримано згоду відповідача [PERSON], як чоловіка покупця, на укладення даного договору. Суд вважає за необхідне позов [PERSON] задоволити частково та встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] з 01 січня 2004 року до 11 листопада 2004 року, визнати за позивачкою право власності на 1/2 частину квартири номер [ADDRESS], стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 971,80 грн., в задоволенні решти первісних вимог відмовити. Зустрічний позов [PERSON] задоволити повністю, визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку номер [ADDRESS], стягнути з позивачки на користь відповідача судовий збір в сумі 1827 грн. В частині розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] сплачений нею судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 971,80 грн., а також стягнути з позивачки [PERSON] на користь відповідача [PERSON] сплачений ним судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі в сумі 1827 грн. Визначаючи розмір судового збору, що підлягає стягненню з позивачки [PERSON] суд виходить з того, що нормативно-грошова оцінка спірного житлового будинку не проведена, сторони не погодили його вартості, а тому відповідачем [PERSON] під час подачі зустрічної позовної заяви сплачено судовий збір, виходячи з максимального розміру для позовів майнового характеру (3654:1/2 = 1827 грн.).

Outcome: approved