Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

13 жовтня 2020 року [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення коштів. Просив стягнути з [PERSON] на його користь кошти в сумі 2000 гривень в зв`язку із розірванням договору оренди від 20.09.2020 року квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та 1000 гривень сплаченої страхової суми на випадок пошкодження майна, всі судові витрати стягнути з відповідача. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 20 вересня 2020 року був підписаний договір оренди квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] між ним, орендарем [PERSON] і орендодавцем [PERSON] терміном на два тижні, з правом подальшої пролонгації. [PERSON] отримала від нього повну вартість оренди - 4000 гривень та 1000 гривень застави. Позивач зазначає, що вселившись в квартиру 22.09.2020 року, він виявив, що в квартирі не було проведене прибирання, всі панелі, меблі та поверхні були брудні; ковролін яким покрита підлога в спальні не прибраний мав неприємний. Через месенджер "Viber" 22.09.2020 року та 23.09.2020 року позивач [PERSON] повідомив [PERSON] про брудний стан квартири та попросив надати пилосос для того, щоб самостійно почистити ковролін в спальні і м`які меблі, але [PERSON] не надала позивачу пилосос. На його вимогу 24.09.2020 року прийшла прибиральниця і зробила поверхнево прибирання з чищенням кахлю. З 24.09.2020 року він відчув нездужання, що проявлялося в нежиті, кашлі, сльозливості очей, запамороченні і утрудненні дихання. В ніч з 24.09.2020 року на 25.09.2020 року ці симптоми посилилися до критичного стану, він припускав, що захворів ГРВІ чи корона в зв`язку з чим йому довелося відмінити заплановану на 25.09.2020 року поїздку до м. Києва з метою святкування свого Дня народження, здати попередньо куплений квиток на потяг Миргород-Київ і скасувати бронь готелю. Однак 25.09.2020 року вийшовши з квартири на вулицю його самопочуття значно поліпшилося. Причиною свого нездужання позивач вважає як загальний санітарно- гігієнічний стан квартири, та особливо стан ковроліну в спальні. Позивачстверджує, що він вселився в квартиру, в якій не було зроблено,не лише генерального прибирання, а навіть косметичного прибирання після попередніх мешканців. У квартирі був відсутній пилосос, отже ковролін в спальні не чистився як мінімум після попередніх мешканці. За три дні перебування в квартирі в його організмі накопичувалися мікроорганізми, які живуть в ковроліні (пилові кліщі, грибки від цвілі, інші бактерії). До вечора 24.09.2020 року захисні сили організму (імунітет) ослабли, і це призвело до алергічної реакції, що виразилося в загальній слабкості, запамороченні, нежиті, безперервному чханні і кашлі. На підтвердження своїх слів і свого самопочуттянадає письмові покази свідка [PERSON] якій відомо, що 25.09.2020 року зранку його стан здоров`я погіршився свідчить про алергічну реакцію на санітарно-гігієнічний стан спального простору квартири за адресою: [ADDRESS] так як до вечора того ж дня він відчував себе краще, що, на його думку, В зв`язку із брудним станом квартири та брудним станом ковроліну в спальні, що призвело до виникнення у нього сильної алергічної реакції він до закінчення строку оренди висилився з орендованої ним квартири у відповідача про що повідомив останню Стверджує, що орендодавець - відповідач [PERSON] не заперечувала проти дострокового розірвання договору оренди, та що договір оренди був фактично розірваній за взаємною угодою сторін з 26.09.2020 року, після того, як він звільнив квартиру від своїх речей та переїхав до іншого приміщення. Факт згоди орендодавця - відповідача [PERSON] на дострокове розірвання договору оренди, на думку позивача підтверджується листуванням від 25.09.2020 року в месенджері "Viber". 27.09.2020 року повідомив орендодавця- відповідача [PERSON] ,про необхідність передати їй ключі від квартири. Термін його перебування в квартирі, що належить відповідачу [PERSON] склав 7 днів. Орендодавець - відповідач [PERSON] призначила йому зустріч на 15-00 год. 27.09.2020 року для прийняття квартири та ключів. У визначений час відповідач [PERSON] особисто не прибула до квартири на зустріч з позивачем. На зустріч прийшла її знайома жінка-ріелтор. Якій він відмовився передавати оскільки вона не є стороною його з відповідачем [PERSON] договірних відносин і не мала довіреності від орендодавця на вчинення подібних дій. 29.09.2020 року рекомендованим листом з повідомленням на адреси відповідача [PERSON] (адресу квартири: [ADDRESS] , яка є власністю відповідача [PERSON] ; адресу офісу відповідача, [ADDRESS] ) він направив заяву, в якій запропонував відповідачу [PERSON] повернути йому гроші в сумі 2000,00 гривень за невикористаний ним тиждень проживання а також заставну суму в розмірі 1000,00 гривень, Однак відповіді на свою заяву від відповідача [PERSON] не отримав, але 01.10.2020 року він відправив відповідачу [PERSON] повідомлення, де запропонував зустрітися для передачі ключа і повернення від неї заставної суми 1000,00 гривень, в зв`язку закінченням терміну дії Договору. Відповідач призначила зустріч 03.10.2020 року на 12 год. 30 хв. Позивач стверджує, що у призначений час зустрівся з відповідачем біля під`їзду, в якому розташована квартира. Позивач надав ключ відповідачу і попросив відзначити на Договорі оренди від 20.09.2020 року, що відповідач прийняла від нього ключ від квартири [ADDRESS] . Відповідач повідомила, що може віддати йому 1000,00 гривень застави за Договором від 20.09.2020 року під розписку, що він отримав ці гроші, але відмовилася давати розписку, що отримала від позивача ключ від квартири. Також відповідач відмовилася виплатити 2000,00 гривень з отриманих раніше грошей за дострокове розірвання Договору і фактичне не проживання позивача в квартирі протягом більш ніж половини терміну договору в зв`язку з небезпечним санітарно-гігієнічним станом квартири. На що позивач ще раз повідомив відповідача, що буде змушений звернутися до суду для вирішення суперечки. Позивач стверджує, що ключ від квартири залишився у відповідача, заставну суму 1000,00 гривень він від неї не отримав, і також не отримав 2000,00 гривень за дострокове розірвання договору, обумовлене неналежним санітарно-гігієнічним станом квартири. Пунктом 5.2. Договору Оренди від 20.09.2020 року між Орендодавцем (відповідачем) та ним - орендарем передбачено, що Договір може бути розірваний у випадках, передбачених чинним законодавством. Пункт 5.3 Договору передбачає що всі суперечки між сторонами підлягають вирішенню в установленому законом порядку. Виходячи з вищее викладених обґрунтувань та положень п.1 статті 784 ЦК України статті 825 ЦК України, ст.768 ЦК України просив задовольнити його позов. Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20 жовтня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів відкрито провадження у справі та постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін 27.11.2020 року [PERSON] надано відзив на позовну заяву [PERSON] . Відповдіно до якого відповідач з позовними вимогами позивача не згодна в повному обсязі, вважає їх безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне. Відповідач [PERSON] визнала, що має у власності квартиру [ADDRESS] і що дійсно надавала її в оренду позивачу строком на два тижні, про що було укладено договір. Стосовно вимог позивача відповідач[PERSON] зазначила наступне. Позивач перед укладенням договору та заселенням у квартиру неодноразово її оглядав, зокрема відносно порядку. Його все повністю влаштовувало, про що свідчить сам факт підписання договору, оплати суми оренди та вселення, що ним самим не заперечується. Відповідач [PERSON] стверджує, що проживши в квартирі 3-4 дні, позивач почав просити прислати йому прибиральницю. Не бажаючи зайвий раз з ним спілкуватись, відповідач попросила знайому прибрати в нього, що й було зроблено. Потім, через день-два позивач зателефонував і сказав, що його плани змінились, він їде в Київ, тому просив повернути йому кошти. Відповідач відмовила йому у поверненні коштів, оскільки це не передбачено договором. Тоді позивач вирішив спробувати повернути їх іншим способом: зателефонував, сказав відповідачу, що нібито в квартирі брудний ковролін, та що від нього йде неприємний запах, від якого в позивача нежить. Відповідач заперечує зазначені позивачем обставини повністю і вважає, що вони не відповідають дійсності. Оскільки нещодавно сама разом з неповнолітньою донькою проживала в зазначеній квартирі. Коли приходили родичі, друзі, знайомі - ніхто не чув будь-якого зайвого запаху. Ані вона, ані донька не мали таких проблем зі здоров`ям, які описує позивач. Ковролін регулярно чистився за допомогою професійного миючого пилососа та хімічних очищаючих засобів. Аналогічна чистка була проведена і перед заселенням позивача в квартиру. Оскільки пилосос коштує дорого, тому відповідач його там не залишає. Відсутність бруду та стороннього запаху підтверджується тим, що позивач вселився в квартиру добровільно та прожив в ній декілька днів. Крім того, після його претензій відповідач особисто приходила подивитись та відчути, чи дійсно там йому щось заважає жити, але в квартирі було чисто та сторонні запахи були відсутні. Тому вона вважає в такий спосіб позивач бажає повернути сплачені відповідачу кошти - поживши безкоштовно в квартирі. Припущення викладені в позові ніякими доказами не підтверджені. Захворювання позивача не знаходиться в причинному зв`язку з його знаходженням в належній відповідачу квартирі. А обставини, які обумовили позивача здати квиток на потяг та зняти броню з готелю можуть бути різними, які жодним чином не пов`язані з квартирою відповідача. А покращення стану здоров`я позивача на вулиці не є доказом наявності інфекції в її квартирі. Крім того, договір оренди квартири, не передбачає прибирання та провітрювання її власником квартири. Покази свідка, на які посилається позивач, не є доказом причинно-наслідкового зв`язку хвороби позивача з його перебуванням в її квартирі. На думку відповідача, позивач вводить в оману суд, зазначаючи, що вона як сторона договору оренди квартири, не заперечувала проти дострокового розірвання договору. Це не відповідає дійсності. На думку відповідача, також позивач вводить суд в оману, стверджуючи, що договір оренди 26.09.2020 року був фактично розірваний за взаємною угодою сторін. Факт її згоди на дострокове розірвання договору оренди жодним чином не підтверджується. Відповідачстверджує, що квартира їй була повернута (звільнена позивачем) лише 03.10.2020 року. Вона особисто не вела переписки чи листування з позивачем, а лише розмовляла з ним при особистій зустрічі та по телефону. Крім того, при прийманні квартири від позивача нею було встановлено, що в квартирі був пошкоджений електрочайник та не спрацьовували п`єзоелементи газової плити - плита була залита. Після чого вона пред`явила позивачу претензії і склала акт, але він не захотів його підписувати та втік, погрожуючи зверненням до суду. Ключ від квартири позивач також не повернув, в зв`язку з чим їй довелося встановляти новий замок. Через наявні при здачі квартири недоліки, вона вимушена була нести витрати на купівлю нового електрочайника, ремонт плити та купівлю і встановлення нового дверного замка. В зв`язку із вказаними обставинами, вона не повинна повертати позивачу 1000 грн., так як ця сума і була отримана як страховка пошкодження майна. Доказом пошкодження майна є акт, який був складений нею та підписаний особами, які були при цьому присутні. Враховуючи вищевикладене, відповідач [PERSON] вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими, незаконними та безпідставними, а отже, такими, що не підлягають задоволенню. Перше судове засідання по даній справі призначалося на 02.12.2020 року, але було відкладене на 18.01.2021 року у зв`язку з неявкою відповідача. Позивач [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги підтримав, просив задовольнити вимоги з підстав викладених у позові стягнувши з [PERSON] на його користь кошти в сумі 2000 гривень в зв`язку із достроковим розірванням договору оренди від 20.09.2020 року квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та 1000 гривень сплаченої страхової суми на випадок пошкодження майна,та стягнути нга його користь судові витрати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась повторно. 15.12.2020 року відповідач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності з урахуванням наданого нею відзиву. Заслухавши позивача, дослідивши та оцінивши в сукупності надані суду докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20 вересня 2020 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] укладено у простій письмовій формі договір оренди приміщення (а.с. 10). Відповідно до даного договору орендодавець - відповідач [PERSON] передала належну їй на праві власності відповідно до Договору купівлі-продажу від 19.06.2015 року № 1363 квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в користування орендареві - позивачу [PERSON] . Строк оренди квартири відповідно до договору складає 2 тижні і визначається з дати підписання цього договору. Відповідно до п. 2.4 та 2.5 Договору орендар - позивач [PERSON] зобов`язується сплатити орендну плату в розмірі 4 000 (чотири тисячі) грн. за 2 тижні та сплатити 1000 грн. в якості страховки пошкодження майна. Позивачем [PERSON] відповідно до умов Договору було сплачено відповідачу [PERSON] орендну плату в розмірі 4 000 грн. за 2 тижні та 1000 грн. в якості страховки пошкодження майна. Факт отримання відповідачем [PERSON] вказаних коштів нею не заперечується та підтверджується розпискою від 19.09.2020 року (а.с. 11). Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 810 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. За вимогою, встановленою частиною 1 статті 811 Кодексу, договір найму житла укладається у письмовій формі. Відповідно до ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Правові наслідки зміни або розірвання договору передбачені статтею 653 ЦК України. Так, у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Тобто зобов`язання сторін договору найму (оренди) житла припиняються (ч. 2 ст. 653 ЦКУ) за загальним правилом із дати досягнення угоди про розірвання договору, якщо інше не передбачено договором. Саме на цю дату орендар повинен повернути житло. За загальним правилом сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконано ними за зобов`язаннями до моменту розірвання договору (ч. 4 ст. 653 ЦКУ). Водночас інший порядок може бути прописано в договорі або законі. Судом встановлено, що відповідно до п. 1.2 договору оренди приміщення від 20 вересня 2020 року укладеного між позивачем [PERSON] та [PERSON] , відповідач [PERSON] передала квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS] в користування орендареві - позивачу [PERSON] на строк 2 тижні, який визначається з дати підписання цього договору. Оскільки договір підписано 20.09.2020 року, то строк оренди починався з 20.09.2020 року і закінчувався 03.10.2020 року. Відповідно до п. 5.2 Договору оренди приміщення від 20 вересня 2020 року, одностороння відмова від виконання зобов`язань і одностороння зміна умов договору не допускається. Договір може бути розірваний у випадках, передбачених чинним законодавством. Відповідно до ст. 821 ЦК України, договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п`ять років. Відповідно до ст. 825 ЦК України, наймач житла має право за згодою інших осіб, які постійно проживають разом з ним, у будь-який час відмовитися від договору найму, письмово попередивши про це наймодавця за три місяці. Якщо наймач звільнив помешкання без попередження, наймодавець має право вимагати від нього плату за користування житлом за три місяці, якщо наймодавець доведе, що він не міг укласти договір найму житла на таких самих умовах з іншою особою. Договір найму також може бути розірваним за рішенням суду на вимогу наймодавця у випадках, перелічених частиною другою статті 825 Кодексу. Оскільки договір оренди приміщення від 20 вересня 2020 року укладався в письмовій формі, то відповідно до ст. 654 ЦК України і розірвання цього договору повинно вчинятися в письмовій формі, так як інше не встановлено договором або законом та не випливає із звичаїв ділового обороту. Суд зазначає, що сторонами не надано суду доказів розірвання договору оренди приміщення від 20 вересня 2020 року до закінчення строку його дії, тобто до 03.10.2020 року. Твердження позивача, про дострокове розірвання договору оренди приміщення від 20 вересня 2020 року до закінчення строку його дії, до 03.10.2020 заперечується відповідачем та не знайшло свого підтвердження доказами наданими сторонами та наявними в матеріалах справи. Відповідач [PERSON] визнає, що договір оренди приміщення від 20 вересня 2020 року діяв до 03.10.2020 року. Відповідач [PERSON] стверджує, що квартира їй була повернута (звільнена від позивача та його речей) лише 03.10.2020 року. Крім того, позивачем [PERSON] не надано доказів виконання ним положень ч. 1 ст. 825 ЦК України щодо письмового попередження наймачем житла наймодавця про відмову від договору найму. Посилання позивача на заяву від 29.09.2020 року, яка направлялася ним відповідачу оцінюється судом критично, оскільки вказана заява не містить попередження про відмову від договору найму та конкретну дату з якої наймач житла - позивач [PERSON] відмовляється від договору найму квартири за адресою: [ADDRESS] , а лише містить пропозицію відповідачу [PERSON] узгодити з позивачем зустріч в квартирі за адресою: [ADDRESS] для того, щоб він міг передати квартиру та пропозиція відповідачу повернути позивачу гроші в сумі 2000,00 гривень за невикористаний ним тиждень проживання, раніше отримані нею відповідно до Договору від 20.09.2020 року, а також заставну суму в розмірі 1000,00 гривень, інакше він змушений буде звернутися до суду для вирішення зазначеного питання (а.с. 12-14). Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що договір оренди приміщення від 20 вересня 2020 року діяв протягом всього строку на який його було укладено, тобто з 20.09.2020 року до 03.10.2020 року і дія договору припинилась лише 03.10.2020 року у зв`язку із закінченням строку на який було укладено договір. З огляду на зазначене, вимога позивача [PERSON] про стягнення з [PERSON] на його користь коштів в сумі 2000 гривень в зв`язку із розірванням договору оренди від 20.09.2020 року квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] є безпідставною та не підлягає задоволенню. Згідно статті 820 Кодексу передбачається, що розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Якщо законом встановлений максимальний розмір плати за користування житлом, плата встановлена у договорі, не може перевищувати цього розміру. Одностороння зміна розміру плати за користування житлом не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла. Якщо строк внесення плати за користування житлом не встановлений договором, наймач вносить її щомісяця. Відповідно до ст. 815 ЦК України, наймач зобов`язаний використовувати житло лише для проживання у ньому, забезпечувати збереження житла та підтримувати його в належному стані. Відповідно до п. п. 2.3, 2.4. 2.5, 2.6 договору оренди приміщення від 20 вересня 2020 року орендар зобов`язується користуватися орендованими приміщеннями відповідно до їх призначення; сплатити орендну плату в розмірі 4000 (чотири тисячі) грн. за 2 (два) тижні; сплатити 1000 грн. в якості страховки пошкодженого майна; по закінченню терміну дії договору передати Орендодавцеві приміщення в стані, придатному для його подальшого використання. Позивачем відповідно до умов Договору (п. 2.4, п. 2.5) було сплачено відповідачу [PERSON] орендну плату в розмірі 4 000 (чотири тисячі) грн. за 2 тижні та 1000 грн. в якості страховки пошкодження майна. Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 1000 гривень сплаченої страхової суми на випадок пошкодження майна. Відповідач не визнає вказану вимогу. Відповідач стверджує, що квартира відповідно до акта від 03.10.2020 року їй була повернута позивачем з пошкодженим майном (електрочайник, газова плита), також позивач не повернув ключ від квартири, а тому через наявні при здачі квартири недоліки, вона вимушена була нести витрати на купівлю нового електрочайника, ремонт плити та купівлю і встановлення нового дверного замка. Відповідач вважає, що через це не повинна повертати позивачу 1000 грн., так як ця саме була отримана нею на такий випадок-страховка пошкодження майна. Інформація, що міститься в акті від 03.10.2020 року про пошкодження майна, яке знаходиться в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] . судом оцінюється критично, оскільки сторонами не надані та не містяться в матеріалах справи жодні докази, які б свідчили, що речі пошкодження яких зафіксовано в акті від 03.10.2020 року були наявні в квартирі на момент передачі її в оренду та передавалися разом з квартирою в оренду позивачу [PERSON] . В акті від 03.10.2020 року не зазначено, що позивач [PERSON] був присутній при його складанні. Крім того, відповідачем не надано суду доказів встановлення нового дверного замка так як і не надано доказів понесених витрати на купівлю нового електрочайника, ремонту плити та купівлі і встановлення нового дверного замка та вартості цих витрат. Враховуючи вище викладене та зважаючи на недоведеність факту пошкодження майна відповідача [PERSON] позивачем [PERSON] , суд приходить до висновку, що відповідач повинен повернути позивачу 1000 гривень, сплачених в якості страховки пошкодження майна, а вимога позивача про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] - 1000 гривень сплаченої страхової суми на випадок пошкодження майна є обгрунтованою та підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги позивача, Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] - 1000 гривень сплаченої страхової суми на випадок пошкодження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір підлягає оплаті в розмірі 840 грн. 80 коп. Позивачем сплачений судовий збір в розмірі 847 грн. 20 коп., сума переплати становить 6 грн. 40 коп. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем повинен був бути сплачений судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на 1000 грн.*100% : 3000 грн. ціни позову = 33 %, тобто 33 % від ціни позову 33% *840,80 грн. :100%), що складає 277,46 грн.

Outcome: partial