Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

18.05.2021 позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дружину, до досягнення дитиною трьох років. Позов обґрунтовує тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 16.07.2019. Від шлюбу мають дитину, яка не досягла трирічного віку: [PERSON] , [INFO] . На даний час сім`я розпалася, дитина проживає з нею. Також на її утриманні знаходяться ще двоє неповнолітніх дітей від іншого шлюбу. Вона не працює, через те, що молодша дитина на грудному вигодовування не має змоги влаштуватися на роботу, а через відсутність коштів - найняти няню. Як вказує позивачка, 16.04.2021 року вона з дитиною вийшла на прогулянку з квартири, де вони з відповідачем спільно проживали сім`єю, але потрапити назад додому не змогла, оскільки чоловік її не впустив. У помешканні залишилися її речі та речі дитини. В результаті вказаних вище обставин, позивачка на даний час перебуває у тяжкому матеріальному становищі. Чоловік офіційно не працює, але він має регулярний дохід від надання в оренду двох квартир, а тому, на думку позивачки, має змогу надавати матеріальну допомогу, яку добровільно не надає. За таких обставин, позивачка звернулася до суду з даним позовом та просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти до досягнення дитиною трирічного віку. Ухвалою від 23.06.2021 суд відкрив провадження у справі за вищезазначеним позовом і призначив розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач подав відзив на позов, в якому зазначив, що позов не визнає повністю, просить суд відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що ствердження позивачки про те, що він не надає кошти добровільно на дитину не відповідають дійсності. Так, протягом періоду з квітня 2021 року по липень 2021 року він надав близько 6000 грн та неодноразово, з часу окремого проживання, він витрачав кошти на утримання сина: купував продовольчі товари, медикаменти, іграшки, одяг і інші речі, які потребує малолітня дитина. Також не є правдивим те, що він не бере участі у вихованні сина та це спросовується тим, що він сплачує аліменти щомісячно і здійснює покупки продуктів харчування. Після того, як дружина покинула їх домівку, вона почала перешкоджати спілкуванню дитини з батьком та за вказаний вище період він бачив сина лише раз, на прохання про побачення позивачка відповідає відмовою. З приводу обставин отримання доходів від оренди квартир відповідач зазначив, що вони безпідставні і позивачкою не надано жодного доказу на підтвердження. На теперішній час відповідач здійснює догляд за старенькою матір`ю, яка прикута до ліжка, тому він не має змоги сплачувати аліменти. Окрім того, на переконання відповідача, позивачкою не надано доказів створення належних умов для розвитку дитини та витрачання коштів на дитину, оскільки [PERSON] мешкає з батьками позивачки, де умови не відповідають нормам. На підставі вказаного вище, відповідач стверджує про недостовірність викладених позивачкою обставин на підтвердження заявлених нею вимог. 15.07.2021 [PERSON] подана відповідь на відзив, згідно тексту якої відповідач вводить суд в оману виходячи з такого. Так, з приводу посилань відповідача про сплату їй 6000 грн, позивачка вказує, що відповідач надав копії чеку про поштовий переказ у розмірі 1000 грн. від 16.06.2021 року, чек з продуктового магазину «Велмарт» від 15.05.2021 року про придбання продуктів на суму 800.05 грн. Серед продуктів, що були придбані відповідачем відсутні продукти, що можна вживати дитині, яка знаходиться на грудному годуванні; печериці, вершки, крем для обличчя, свиняча лопатка та куряче стегно, картопля, бренді вартістю 145 грн. та лікер вартістю 101.52 грн. Також чеки щодо придбання продуктів 01.06.2021 року на суму 702.44 грн. та від 29.04.2021 року на суму 813.90 грн., які вони з дитиною не отримували. У списку продуктів, що були ним придбані, відсутні ті продукти, які дитина вживає. Щодо медикаментів, що позивачка зазначила, що за цей час дитина жодного разу не хворіла і не було потреби у ліках. Чек від 01.06.2021 року підтверджує придбання відповідачем дитячих шкарпеток (дві пари) та іграшки, загальною вартістю 97.65 коп. Позивачка підтвердила той факт, що відповідач передав синові дві пари шкарпеток та іграшку-жабку. Це наразі всі "іграшки", які були придбані та передані відповідачем своєму синові. Тобто, відповідачем за період з квітня 2021 року час подання цього документу передано кошти всього на суму 1000 грн + майно на суму 97.65 грн - всього = 1097 грн.65 коп. Крім того, відповідач жодного разу не сплатив аліменти на утримання дитини, про свідчить відповідна довідка виконавчої служби щодо наявності заборгованості по виплаті аліментів на дитину. Також позивачка вказує, що заява відповідача про те, що вона з дитиною "покинула домівку" не відповідає дійсності, оскільки чоловік з внутрішньої сторони зачинив вхідні двері та не пустив мене з дитиною у квартиру, де до цього часу знаходяться мої коштовності, особисті речі та речі дитини. З цього приводу вона зверталася до поліції. З приводу того, що відповідач не приймає участі у житті сина та створив умови небезпечні для життя дитини, позивачкою надана копія заяви до Служби у справах дітей. За вищевказаний період [PERSON] жодного разу не бачився з сином та навіть не намагався, оскільки хоча він іноді і запитував її з приводу можливості побачитись з сином, але, отримавши стверджувальну відповідь, не намагається відвідати дитину. Крім того, як вказала позивачка відносно посилань відповідача про введення нею в оману суду щодо отримання відповідачем постійного доходу від здавання квартир, то згідно копії витягу з реєстру речових прав відповідачу на праві власності належить квартира за адресою; [ADDRESS] . Доказом того, що ця квартира на постійній основі здається в оренду є копія оголошення щодо здавання цієї квартири, яке містить інформацію щодо вартості оренди (720 грн - 648 грн) за добу. Також відповідач здає квартиру за адресою: [ADDRESS] , що належить його матері. У власності його матері є дві квартири та вона отримує пенсію. За таких обставин, на думку позивачки, твердження відповідача щодо утримання матері за його рахунок є таким, що не відповідають дійсності та свідчить про ухилення його від свого прямого обов`язку утримувати свою дитину і дружину, як матір дитини, до досягнення дитиною трьох років. 26.08.2021 [PERSON] подала до суду заяву, у якій просить провести судове засідання без її участі та стягнути з відповідача аліменти на своє утримання до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, в розмірі 1/6 частини від всіх доходів відповідача, щомісячно. Позов підтримала і просила задовольнити. Позивачка у заяві також вказала, що наполягає на розгляді справи у відсутності відповідача, який не з`явився кілька разів без поважних причин. Відповідач у судове засідання 26.08.2021 року не з`явився. За допомогою засобів електронного зв`язку 26.08.2021 надіслав до суду заяву, яка не містить ані рукописного, ані електронного підпису особи, згідно якої він просив суд відкласти розгляд справи, у зв`язку з хворобою і проходження тесту на COVID-19. У заяві вказав, що довідки надасть у наступне судове засідання. Виходячи з того, що провадження по даній справі було відкрито більше двох місяців назад (23.06.2021), за цей час сторони скористалися своїми цивільними процесуальними правами та подали до суду відзив проти позову з викладенням своєї позиції по заявленим вимогам і наданням доказів, а також відповідь на відзив з обгрунтуванням вказаних обставин і підтвердженням доказів, крім того, про необхідність подачі додаткових доказів, які б мали значення доказів щодо предмету даної справи і могли б вплинути на результат вирішення даної справи сторонами не заявлялося. Заява відповідача про виклик свідка [PERSON] , проти якої категорично заперечувала позивачка, не містить обгрунтування доцільності такої процесуальної дії. Зважаючи на це, суд, оцінюючи надані сторонами докази у їх сукупності, перевіривши матеріали справи, враховуючи надані заяви, вважає доцільним розглянути справу у даному судовому засіданні на підставі наявних матеріалів. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Як було встановлено та не заперечується сторонами, позивачка та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають спільного неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.1,7,25), який на даний час не досяг трьох років. Дитина проживає разом з матір`ю, [PERSON] - позивачкою по справі, за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією комісійного акту від 13.05.2021 (а.с.8,10-13). З батька дитини [PERSON] - відповідач по справі, згідно судового наказу Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 02.06.2021 присуджено стягнення аліментів на користь позивачки [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.05.2021 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.58). Статтею 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, Сімейним законодавством України передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право дружини на утримання у разі проживання з нею дитини, передбачене ст.84 СК України, полягає у строковості дії - до досягнення дитиною трьох років. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Подання доказів на підтвердження того, що позивачка перебуває у декретній відпустці також не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить матері дитини, яка не досягла трьох років. У відповідності до ст. 77 СК України, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральні або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило у грошовій формі. Аліменти сплачується щомісячно. Згідно ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя в (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Позивачка звернулася до суду з вимогою про стягнення аліментів на її утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходів (заробітку) платника аліментів, щомісячно. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з того, що прожитковий мінімум у 2021 році на одну працездатну особу на день подання позову становив 2270 грн, на день розгляду справи - 2379 грн. Суд враховує знаходження на утриманні позивачки ще двох неповнолітніх дітей (а.с.5,6). Також, що відповідач є працездатною, здоровою людиною, має житло. Здійснює догляд за матір`ю похилого віку, у приватній власності якої знаходиться двокімнатна квартира в м. Харкові, про що свідчить копія Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державну реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 265925118 від 15.07.2021 (а.с.51). Жодних доказів про непрацездатність відповідача суду надано не було. На примусовому виконанні у Московському відділі ДВС у місті Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебуває судовий наказ № 628/1672/21, виданий Куп`янським міськрайонний судом Харківської області 03.06.2021, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18 травня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується довідкою державного виконавця Меженського В.В. Також у даній довідці зазначено, що у травні, червні і липні 2021 року відповідачем не сплачено аліменти та станом на 13.07.2021 заборгованість по аліментам складає 6841,00 грн ( а.с. 50). Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частино 5 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За змістом частин першої та другої статті 155 цього ж Кодексу здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Європейський суд з прав людини зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення від 7 грудня 2006 року у справі «HUNT v. UKRAINE», № 31111/04, § 54). Суд зазначає, що наявність у відповідача матері похилого віку і необхідність піклуватися про неї не звільняє його від утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку та сплачувати аліменти. Крім цього, суд звертає увагу на те, що надання неповнолітній дитині матеріальної допомоги у добровільному порядку, є правом батька та не звільняє його від обов`язку утримувати дитину чи дружину, що відповідає правовому висновку Верховного Суду у справі № 712/4702/19, провадження № 61-929св20 від 27.05.2020. Враховуючи викладені вище обставини і надані докази, суд вважає, що позивачкою доведено обґрунтованість заявлених нею позовних вимог. Що стосується скарг і заяв позивачки на неправомірні дії відповідача, то оцінка цих обставин відноситься до компетенції Органів Національної поліції України і Служби у справах дітей та може бути врахована судом при розгляді відповідних справ у порядку цивільного і кримінального судочинства, тому не має суттєвий вплив на розгляд даної справи про стягнення аліментів на утримання дружини, оскільки право на це передбачено законодавством. Згідно відповіді Харківського райуправління поліції №2 ГУ НП в Харківській області від 25.06.2021 р. за заявою позивачки, в результаті перевірки факту кримінального правопорушення встановлено не було (а.с. 58). З тексту інформаційної довідки Служби у справа дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей виконкому Харківської міської ради Харківської області від 15.06.2021 убачається, що співробітником Служби у телефонному режимі була проведена роз`яснювальна-профілактична бесіда з батьком дитини про права та обов`язки, відповідальність за виховання та утримання дитини згідно Закону України «Про охорону дитинства» і роз`яснений зміст статей 141,150,157 Сімейного кодексу України. [PERSON] був попереджений про відповідальність за неналежне виховання та утримання дитини ( а.с. 59). З приводу заяви відповідача про виклик свідка [PERSON] для дачі пояснень, суд вважає доцільним зазначити, що у матеріалах справи є письмові пояснення цього свідка, згідно яких він є сусідом відповідача і бачив як позивачка з дитиною на руках намагалася потрапити до квартири по [ADDRESS] і в результат цих дій була викликана поліція (а.с. 36-38). Отже, обставини, свідком яких був [PERSON] , не стосуються предмету розгляду даної справи про стягнення аліментів на дружину. Отже, підсумовуючи викладене вище, враховуючи потреби позивачки-дружини, яка здійснює догляд за малолітньою дитиною та потребує матеріальної підтримки від чоловіка-батька, виходячи із засад розумності виваженості та справедливості, можливостей відповідача працездатного віку, відсутності підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дружину-матір до досягнення дитиною трирічного віку, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною - сином [PERSON] трьох років в розмірі 1/6 частини від доходів, щомісячно. Таким чином, позовна вимога підлягає задоволенню. Частиною першою статті 191 СК України визначено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. [PERSON] звернулася до суду з позовом 18.05.2021, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції на позовній заяві, отже аліменти підлягають стягненню з відповідача саме з цього дня. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України. Крім того, суд зазначає, що у відповідності до вимог ч.4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Outcome: approved