Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття; стягнення аліментів на своє особисте утримання в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною 3-річного віку, з дня подання заяви до суду. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що між нею та відповідачем був укладений шлюб, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. З серпня 2014 року позивачка проживає з сином окремо від відповідача, який з цього ж часу припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Крім того, позивачка зазначила, що вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку і не має змоги сама утримувати себе та малолітню дитину. Сторони у судове засідання не з'явилися, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. 22.10.2014 року позивачка подала до суду заяву про зменшення позовних вимог, та просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, та стягнути аліменти на своє особисте утримання в розмірі 300 грн. щомісячно до досягнення дитиною 3-річного віку, з дня подання заяви до суду. Зменшені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить розгляд справи провести без її участі. Відповідач 22.10.2014 року подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, зменшені позовні вимоги визнав у повному обсязі. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст.174 ЦПК України відповідачу відомі та зрозумілі. Крім того, відповідач зазначив, що не працює, дохід отримує від виконання робіт за цивільно-правовими договорами. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ч.2 та ч.4 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Визнання відповідачем пред'явленого позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст.174 ЦПК України відповідачу відомі та зрозумілі. Відповідно до абз.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів на утримання дитини та особисте утримання позивачки слід допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Позивачка відповідно до ст.5 Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору, а тому згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягти судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved