Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди в розмірі 2000,00 доларів США, завданої 06.08.2018 року його майну - автомобілю марки "Чері Амулет" та моральної шкоди в розмірі 15 000,00 грн. В обгрунтування позову зазначено, що [PERSON] визнав факт завдання ним шкоди в розмірі 2000,00 доларів США та зобов'язався її відшкодувати до 21.08.2018 року, однак своє зобов'язання не виконав. Внаслідок цього [PERSON] зазнав моральних страждань, оскільки змушений був звертатися за допомогою щодо проведення ремонту транспортного засобу та позбавлений був можливості користуватися власним автомобілем. Представник позивача, адвокат [PERSON], у судовому засіданні позов підтримав повністю з підстав, які наведені у позовній заяві. Пояснив, що [PERSON] на відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, яка мала місце 06 серпня 2018 року було надано його довірителю [PERSON], нотаріально засвідчену заяву, відповідно до якої він зобов'язався повернути [PERSON] грошові кошти в сумі 2000 доларів США в термін до 21 серпня 2018 року за завдану шкоду транспортному засобу "CHERY AMULET" 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. За таких обставин, а саме визнання відповідачем суми заподіяної шкоди, просив позов задовольнити. Представник відповідача, адвокат [PERSON], відповідач [PERSON] позову не визнали зовсім. Пояснили, що після ДТП, яка мала місце 06 вересня 2018 року, [PERSON] під примусом позивача підписав нотаріально посвідчену заяву щодо зобов'язання повернути кошти в сумі 2000 доларів США. Вина [PERSON] в ДТП не доведена, сума заподіяних збитків документально не підтверджена належними та допустимими даказами, заяву підписано під примусом позивача, а тому просили у задоволенні позову відмовити повністю. Заслухавши пояснення сторін, представників сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову повністю. Свої позовні вимоги [PERSON] обгрунтовуваі заподіянням йому [PERSON] майнової та моральної шкоди, внаслідок пошкодження його майна. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Як зазначено в п. 2 постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.92 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. На підтвердження обставин заподіляння йому майнової та моральної шкоди [PERSON] подав копію письмової заяви від 06.08.2018 року, засвідченої приватним нотаріусом Рогатинського районного нотаріального округу Дзерою М. Л., відповідно до якої [PERSON] зобов'язався повернути [PERSON] 2000,00 дол. США за завдану шкоду транспортному засобу Chery Amulet, реєстраційний номер [NUMBER]. Завдання шкоди особі та її майну породжує не договірне, а деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Поданий позивачем доказ - заява [PERSON] не є заявою по суті справи, тому не може бути розцінений судом як такий, що містить визнання [PERSON] обставин справи, зокрема розміру завданої шкоди. Окрім зазначеної заяви, позивач не надав суду жодного доказу, не звернувся до суду з клопотанням про витребування доказів. Таким чином позивач не довів, які дії [PERSON] були неправомірними, що цими діями було завдано шкоду [PERSON], що між діями між [PERSON] і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина [PERSON], тому позов не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed