Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому просила стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 10 000 грн. щомісячно з урахуванням індексації, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позову позивач вказала, що з 01.11.2003 р. вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. У грудні 2018 року шлюбні відносини припинили. В шлюбі народилась донька [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу донька проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні, відповідач не надає належної добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідач аліменти нікому не платить, стягнень за виконавчими листами з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей він не має, батьки на його утриманні не перебувають. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги. Позивач наполягала на задоволенні її позову і просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 10 000 грн. щомісяця, посилаючись на те, що донька потребує лікування у стоматолога, відвідує платні заняття у спортклубі "Енергія", потребує витрат на придбання одягу, оплати фонду школи. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не погодившись з розміром аліментів, визначеним позивачкою, в сумі 10 000 грн. Зазначив, що добровільно надає допомогу доньці, в тому числі сплачував послуги стоматолога, заняття у спортклубі, з донькою спілкується і підтримує гарні стосунки. Він працює, отримує заробіток в сумі 9000 грн., проживає в орендованій квартирі, має задовільний стан здоров`я, інших утриманців не має, тому згоден сплачувати аліменти в розмірі 1100-1500 грн. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК). Пункт 1 ст.3 ч.1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з п.2 дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Пунктом 2 ст.27 ч.1 Європейської Конвенції про права дитини визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В порядку ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ст. 191 СК України). Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 01.11.2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Єланецького районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №43. Сторони є батьками [PERSON] , яка народилась [INFO] . В теперішній час сторони припинили шлюбні відносини, разом не проживають. Дитина [PERSON] проживає разом з позивачкою і перебуває на її утриманні. Батьки не домовились про участь в утриманні дитини. Відповідач працює в ТОВ Фірма "Люстдорф" з 24.01.2019 року по теперішній час, його дохід за період з 24.01.2019 року по 31.03.2019 року склав 25 917,13 грн. Відповідач має задовільний стан здоров`я, інших дітей, непрацездатних батьків на утриманні не має. Враховуючи наведені обставини, виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), та приймаючи до уваги потреби дитини відповідно до віку, суд вважає, що відповідач зобов`язаний і має можливість сплачувати на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 2200 грн. щомісяця, з подальшою індексацією, починаючи від дня подання позову, тобто з 18.02.2019 року, і до досягнення дитиною повноліття. Позивачкою у порядку статті 81 ЦПК України не доведено можливості сплачувати відповідачем аліменти у заявленому нею розмірі. Крім того, позивачка також за законом має обов`язок приймати участь в утриманні доньки, яка проживає з нею, так само як і батько дитини. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів у розмірі не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму до досягнення дитиною повноліття, суд зазначає, що при стягненні аліментів в твердій грошовій сумі мінімальний розмір, передбачений ч. 2 ст. 182 СК України, а саме не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не застосовується. Розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Крім того, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 768 грн. 40 коп., відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial