Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

21.01.2015 року позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду з позовом до слідчого СВ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області Петрова О.В. про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної позивачу встановленою бездіяльністю відповідача, зазначивши про те, що постановою Києво-Святошинського районного суду від 11.06.2014 року скасовано постанову ДІМ Києво-СвятошинськогоРВ ГУ МВС України в Київській області Бойка С.М. про відмову в порушенні кримінальної справи за ст.358 КК України. В подальшому, за скаргою [PERSON] на бездіяльність прокурора Києво-Святошинського району з приводу невнесення відомостей про скоєння злочину до ЄРДР слідчим суддею зобов'язано уповноважену особу прокуратури Києво-Святошинського району внести відомості, після чого матеріали направити за підслідністю. 29.07.2014 року слідчим СВ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області Петровим О.В. внесено відомості до ЄРДР за №12014110200002333 за попередньою кваліфікацією ч.3 ст.358 КК України, до якого позивач звернувся з низкою клопотань, проте відповідь на них не отримав та оскаржив бездіяльність слідчого до слідчого судді. Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду від 13.11.2014 року зобов'язано слідчого Петрова О.В. надати письмову відповідь про розгляд клопотань [PERSON]/а.с.2-3/. В судове засідання [PERSON] не прибув, повідомлений належним чином про дату і місце судового розгляду, що підтверджується зворотнім поштовим повідомленням про вручення судової повістки /а.с.61/. В матеріалах справи міститься заява в порядку ч.2 ст.158 ЦПК України про розгляд справи за відсутністю позивача. Ухвалою суду від 07.08.2015 року вирішено заяву [PERSON] про відвід головуючого судді, в задоволенні якої останньому відмовлено /а.с.62/. Відповідач не прибув в судове засідання, повідомлений належним чином про дату і місце судового засідання, що підтверджується зворотнім поштовим повідомленням про вручення судової повістки /а.с.64/. Жодних клопотань про відкладення розгляду справи або заяви про розгляд справи за його відсутністю завчасно до суду не надходило. Суд, повно та всебічно з'ясував обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, розглянув надані ними докази, які мають юридичне значення, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до переконання, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.11.2014 року зобов'язано слідчого СВ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області Петрова О.В. надати [PERSON] письмову відповідь про розгляд клопотання від 30.10.2014 року відповідно до вимог ст.220 КПК України в рамках кримінального провадження №12014110200002333 /а.с.11/, що у свою чергу підтверджується відповіддю за підписом голови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.07.2014 року/а.с.7/. За приписами ч.ч.1,2 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Відшкодування шкоди, завданої органами, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду передбачено Законом України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", відповідно до положень якого така шкода відшкодовується у випадках: постановлення виправдувального вироку суду; встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів;закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; закриття справи про адміністративне правопорушення. Як вбачається з предмету заявленого цивільного позову та письмових пояснень позивача, останній наполягає на стягненні майнових витрат, які ним начебто були понесені при оскарженні постановленого відповідачем процесуального рішення, а саме: витрат на підготовку та друк документів, витрат на поїздки до судових інстанцій, на загальну суму 93 гривні. Відповідно до ст.4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи беззаперечний факт того, що права на відшкодування шкоди у позивача,за наведених ним обставин, в порядку, передбаченому Законом України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" - не передбачено, підстав для задоволення позовних вимог суд не вбачає. Окрім того, позивач, обґрунтовуючи обрання ним способу захисту власних цивільних прав та інтересів, що передбачений п.8 ст.16 ЦК України, вказує на необхідність саме відшкодування збитків. Проте, за приписами ст.22 ЦК України особа має право на відшкодування збитків, які їй було завдано в результаті порушення її цивільного права. Ані з наданих письмових доказів, ані в судовому засіданні не було здобуто жодних доказів в підтвердження порушення відповідачем цивільних прав [PERSON] Фактично, позивач поніс майнові витрати виключно за власної ініціативи в ході оскарження дій відповідача, як суб'єкта кримінально-процесуальних відносин, а тому стверджувати про наявність правових підстав для відшкодування йому витратв вище визначений ним спосіб є неприпустимо. Також слід зауважити, що згідно ч.3 ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З наявних письмових доказів в матеріалах цивільної справивбачається відсутність беззаперечних доказів в підтвердження визначених позивачем розміру майнових витрат.Незважаючи на сприяння судом, на виконання ч.4ст.10 ЦПК України, всебічному і повному з'ясуванню обставин справи шляхом роз'яснення позивачеві його прав та обов'язків, попередивши про наслідки процесуальної поведінки, останнім не було заявлено жодних клопотань в підтвердження надання належних і допустимих доказів в обґрунтування заявленого ним розміру майнових витрат /а.с.27,58 журнал судових засідань/. На підставі п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а саме справедливості, добросовісності та розумності,

Outcome: dismissed