Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

12 листопада 2019 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, просив суд стягнути з відповідача на його користь за період з 12 листопада 2016 року по 12 листопада 2019 року інфляційні втрати в розмірі 400094 грн. 13 коп., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 107266 грн. 08 коп., судові витрати в розмірі 5073 грн. 60 коп. Свій позов обґрунтував тим, що згiдно договору позики укладеного 18.09.2007 р. в м.Бровари Київської областi він передав, а [PERSON] прийняв у позику 750 000,00 гривень. Зазначену суму позики, за додатком до договору, вiдповiдач зобов`язувався повернути до 01.09.2010 року, але через не повернення позики позивач був вимушений звернутися до суду. Рiшенням Броварського мiськрайонного суду вiд 27 вересня 2010 року iз [PERSON] на користь позивача стягнуто позику в сумi 1186410 грн.00 коп., що за курсом Нацiонального банку Украiни станом на 27 вересня 2010 року еквiвалентно 150000 доларiв США, три вiдсотки рiчних вiд простроченої суми в розмiрi 2527 грн.87 коп. та судовi витрати в розмiрi 1820 грн.00 коп., всього - 1190757 грн. 87 коп. Ухвалою Апеляцiйного суду Київського областi вiд 27 сiчня 2011 року апеляцiйна скарга [PERSON] вiдхилена, а рiшення Броварського мiськрайонного суду вiд 27 вересня 2010 року залишено без змiн. Ухвалою Вищого спецiалiзованого Суду України вiд 13 липня 2011 року касаційна скарга [PERSON] вiдхилена, а рiшення Броварського міськрайонного суду вiд 27 вересня 2010 року та ухвала Апеляцiйного суду Китвськог областi вiд 27 сiчня 2011 року залишенi без змiн. 18 травня 2011 року Броварським мiськрайонним судом позивачу видано виконавчий лист №2-4267/10 про стягнення iз [PERSON] на користь [PERSON] зазначених сум заборгованостi, який пред`явлений до виконання до вiддiлу державної виконавчої служби. На пiдставi виконавчого листа Вiддiлом державної виконавчої служби Броварського мiськрайонного управлiння юстицй Київської областi вiдкрито виконавче провадження ВП №28561627 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу на загальну суму 1190757,87 грн. 18 квітня 2016 р. старшим державним виконавцем ВДВС Броварського МРУЮ Київської областi Федянiною Ю.В. ухвалено постанову про передачу [PERSON] в рахунок погашения боргу майнового комплексу та земельної дiлянки, що належали [PERSON]. , а 25.04.2016 року цим же державним виконавцем ухвалено постанову про закiнчення виконавчого провадження за повним виконанням рiшення суду вiдповiдно до п.8 ст. 49 ЗУ "Про виконавче провадження", виконавчий лист вiд 18.05.2011 № 2-4267/10 надiсланий до Броварського мiськрайонного суду як виконаний. Постановою Київського апеляцiйного суду вiд 30.05.2019 р. у справi № 361/2747/16- ц дії старшого державного виконавця ВДВС Броварського МРУЮ Федянiної Ю.В. про передачу [PERSON] майна боржника [PERSON] визнано неправомiрними та скасовано постанову ВП № 28561627 вiд 18.04.2016 р. про передачу стягувачу майна боржника. Таким чином рiшення Броварського мiськрайонного суду вiд 27 вересня 2010 року про стягнення iз [PERSON] на користь [PERSON] позики в сумi 1186410 грн. 00 коп., три вiдсотки рiчних вiд простроченої суми в розмiрi 2527 грн.87 коп. та судовi витрати в розмiрi 1820 грн.00 коп., всього - 1190757 грн. 87 коп. на даний час не виконано. Добровiльно [PERSON] борговi зобов`язання не виконує. У зв' язку з невиконання рiшення суду позивач звернувся до суду та просить стягнути на його користь з боржника [PERSON] на пiдставi ст. 625 ЦК України iнфляцiйних втрат i трьох процентiв рiчних вiд простроченої суми за перiод з 12 листопада 2016 року по 12 листопада 2019 року, виходячи iз наявної суми заборгованостi в розмiрi 1190757 грн. 87 коп. iнфляцiйнi витрати становлять 388187,06 грн., три проценти рiчних вiд простроченої суми становлять 107266,08 грн. 22 листопада 2019 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 03 лютого 2020 року. 10 квітня 2020 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, суду надав пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Просив позов задовольнити. Позивач не заперечував проти розгляду справи із постановленням заочного рішення суду. Відповідач неодноразово викликався у судове засідання у встановленому законом порядку, у судові засідання не з`явився. Суд, вислухавши позивача, вивчивши письмові докази у справі, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що згiдно нотаріально укладеного договору позики 18 вересня 2007 р. в м. Бровари Київської областi [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв у позику 750 000,00 гривень. Зазначену суму позики, за додатком до договору, вiдповiдач зобов`язувався повернути до 01.09.2010 року. (а.с.8-9) Рiшенням Броварського мiськрайонного суду вiд 27 вересня 2010 року iз [PERSON] на користь позивача стягнуто позику в сумi 1186410 грн.00 коп., що за курсом Нацiонального банку Украiни станом на 27 вересня 2010 року еквiвалентно 150000 доларiв США, три вiдсотки рiчних вiд простроченої суми в розмiрi 2527 грн.87 коп. та судовi витрати в розмiрi 1820 грн.00 коп., всього - 1190757 грн. 87 коп. 27 сiчня 2011 року Ухвалою Апеляцiйного суду Київської областi апеляцiйна скарга [PERSON] вiдхилена, а рiшення Броварського мiськрайонного суду вiд 27 вересня 2010 року залишено без змiн. (а.с. 13-16) 13 липня 2011 року ухвалою Вищого спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційна скарга [PERSON] вiдхилена, а рiшення Броварського міськрайонного суду вiд 27 вересня 2010 року та ухвала Апеляцiйного суду Китвськог областi вiд 27 сiчня 2011 року залишенi без змiн. (а.с.21-22) 18.05.2011 року Броварським мiськрайонним судом позивачу видано виконавчий лист № 2-4267/10 про стягнення iз [PERSON] на користь [PERSON] зазначених сум заборгованостi, який пред`явлений до виконання до вiддiлу державної виконавчої служби. (а.с.23) На пiдставi виконавчого листа Вiддiлом державної виконавчої служби Броварського мiськрайонного управлiння юстицй Киiвської областi вiдкрито виконавче провадження ВП №28561627 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу на загальну суму 1190757,87 грн. 18 квітня 2016 р. старшим державним виконавцем ВДВС Броварського МРУЮ Київської областi Федянiною Ю.В. ухвалено постанову про передачу [PERSON] в рахунок погашения боргу майнового комплексу та земельної дiлянки, що належали [PERSON] (а.с.24) 25 квітня 2016 року старшим державним виконавцем ВДВС Броварського МРУЮ Київської областi Федянiною Ю.В., ухвалено постанову про закiнчення виконавчого провадження за повним виконанням рiшення суду вiдповiдно до п.8 ст. 49 ЗУ "Про виконавче провадження", виконавчий лист вiд 18.05.2011 № 2-4267/10 надiсланий до Броварського мiськрайонного суду. (а.с.25) 30 травня 2019 року постановою Київського апеляцiйного суду вiд у справi №361/2747/16- ц дії старшого державного виконавця ВДВС Броварського МРУЮ Федянiної Ю.В. про передачу [PERSON] майна боржника [PERSON] визнано неправомiрними та скасовано постанову ВП № 28561627 вiд 18.04.2016 р. про передачу стягувачу майна боржника. (а.с.26-41) За змістом положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями ст. 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, ст. 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Отже з ухваленням рішення про стягнення боргу 27 вересня 2010 році зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за договором позики не припинилося та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Відтак позикодавець має право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Разом з тим главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (ст. 257 цього Кодексу). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст. 267 ЦК України). Порядок відліку позовної давності наведено у ст. 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України), у даних правовідносинах зобов`язання не виконано тане припинилося припинилося. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим. Отже невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Матеріали справи свідчать, що позивач звернувся до суду з даним позовом 12 листопада 2019 року. Ураховуючи наведене, 3% річних та інфляційні втрати можуть бути нараховані та стягнуті з відповідача лише за період з 12 листопада 2016 року до 12 листопада 2019 року включно. При нарахуванні інфляційних втрат та 3% річних за основу слід брати суму боргового зобов`язання, яка складає 1190757 грн. 87 коп. Ураховуючи наведене, сума інфляційних втрат на суму боргу 1190757 грн. 87 коп. грн. за період з 12 листопада 2016 року до 12 листопада 2019 року складає 356750 грн. 80 коп. Сума 3% річних на суму боргу 1190757 грн. 87 коп. за період з 12 листопада 2016 року до 12 листопада 2019 року складає 107266 грн. 00 коп. (1190757 грн. 87 коп. : 100 х 3 : 365 х 1096). Відповідно ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються :1) у разі задоволення позову - на відповідача . Як вбачається із квитанції від 12 листопада 2019 року за № 0.01519658975.1 позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в розмірі 5073 грн. 60 коп., який підлягає стягненню із відповідача на користь позивача.

Outcome: partial