Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] про стягнення моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 13 липня 2016 року її син, повертаючись додому зі стадіону, біля Кліводинського ЗНЗ, по дорозі біля церкви, зустрів [PERSON], який спричинив йому легкі тілесні ушкодження, які призвели до короткочасного розладу здоров`я. Таким чином, її синові було спричинило моральну шкоду, яка виразилась у фізичному болю, моральних і душевних стражданнях та приниженні, оскільки був побитий на очах у друзів та односельців, він втратив спокій та сон, був дратівливий та вразливий, що також негативно вплинуло їй на неї. Таку шкоду оцінює у 5000 гривень, яку просила стягнути з неповнолітнього [PERSON], а у випадку відсутності у нього коштів, стягнути з його батьків: з батька [PERSON] та з матері [PERSON] по 2500 гривень з кожного з підстав, передбачених ст.ст. 22, 1167, 1179, 1183 ЦК України. Позивач підтримала заявлені вимоги з наведених підстав, подавши письмову заяву. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] подала письмову заяву про часткове визнання позову на суму по 500 гривень з кожного в солідарному порядку. Відповідач [PERSON] помер [INFO] і ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11.01.2017 року провадження у справі в частині заявлених до нього вимог про відшкодування моральної шкоди закрито. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 03.11.2015 року до [PERSON] застосовано примусові заходи виховного характеру у виді застереження та обмеження дозвілля із встановленням особливих вимог до поведінки строком на один рік за вчинення суспільно-небезпеченого діяння, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, відносно неповнолітнього [PERSON]. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 1167 ЦК, якщо моральної шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, така моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади АР Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.5 постанови від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди", відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов"язковому з"ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, причинного зв"язку з протиправними діями заподіювача і вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Право на відшкодування з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже має бути відчутним не тільки для позивача але й для відповідача, що спонукало б відповідача вживати заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства, і зокрема, сприяло б зменшенню кількості і обсягів скарг і позовних заяв які надходять на адресу національних судів та Європейського суду з України. При визначені розміру заподіяної моральної шкоди, суд враховує характер і обсяг душевних та психічних страждань, яких зазнала особа, характер немайнових втрат, їх тривалість, вимушеність змін в життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Враховуючи те, що спричинена неповнолітньому [PERSON] моральна шкода пов'язана із спричиненням тілесних ушкоджень, що супроводжувалось фізичним болем, приниженням, з урахуванням обсягу душевних страждань, її розмір належить визначити у 1500 гривень. Відповідно до вимог ст.1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Відповідач [PERSON] є неповнолітнім (15 років) і судом не встановлено, що у нього є достатньо майна для відшкодування шкоди, тому таку шкоду належить стягнути лише з відповідача [PERSON] Враховуючи наведене, ст.ст. 23, 1167, 1179 ЦК України,

Outcome: partial