overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

08 квітня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. В судове засідання сторони не з'явилися, у поданих письмових заявах просилисправу слухати за їх відсутності, позов задовольнити. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08 вересня 2007 року (а.с. 4). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 7, 8). Через несумісність характерів спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне господарство не ведеться, сумісне проживання припинено в лютому 2015 року. Поновлювати шлюбні стосунки сторони наміру не мають, примирення та збереження сім'ї вважають неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін та дітей. Вимога позивача про зміну її прізвища на "[PERSON]" не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При цьому згідно ч. 6 ст. 15 закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" той з подружжя, який бажає відновити своє дошлюбне прізвище, повинен заявити про це в органі державної реєстрації актів цивільного стану під час державної реєстрації розірвання шлюбу. Таким чином, зміна прізвищ громадян України знаходиться поза компетенцією суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

08 квітня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначала, що з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 2003 року. Дітей від шлюбу не мають. Вказує, що шлюбні відносини із відповідачем припинені через втрату довіри, почуття та любові, порозуміння та поваги один до одного. Зважаючи на зазначені обставини, просила задовольнити позовні вимоги. В судове засідання позивачка надала заяву про слухання справи у її відсутність, на розірванні шлюбу наполягає, на примирення не згодна. Просить після розірвання шлюбу прізвище залишити за її бажанням [PERSON]. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про слухання справи в його відсутність. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФП № 075844 від 23 листопада 2003 року виданого Кам"янобалківською сільською радою Первомайського району Миколаївської області, актовий запис № 08. Дітей від шлюбу сторони не мають. Судом встановлено, що причиною, яка спонукала позивачку звернутися до суду з вказаним позовом є втрата довіри, пучуття та любові, порозуміння та поваги один до одного. Сторони спільне господарство не ведуть, щлюбні відносини припинені. Вважає, що зберегти сім"ю неможливо. З причинами викладеними в заяві позивача відповідач погодився. Після розірвання шлюбу прізвище позивачці за її бажанням залишити "Сидоренкова". Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачка довела обґрунтованість своїх вимог, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

08 липня 1998 року сторони зареєстрували шлюб у Летичівському райвідділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 25, в якому у них народилися діти: син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. У звязку із різними поглядами на життєві цінності та різними характерами між ними склалися неприязні відносини, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, що привело до припиненню сімейно-шлюбних відносин та окремого проживання на протязі двох років, тому [PERSON] звернувся в суд із позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився,проте подав до суду заяву в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити, оскільки протягом двох років проживають окремо, спільне господарство не ведуть, просить не надавити строк на примирення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте подала заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність, проти задоволення позову не заперечує, просить не надавати строк на примирення, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «Слободянюк». Справу розглянуто в порядку ст. 247 ЦПК України на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в порядку, передбаченому ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 12.06.2009, № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. В судовому засіданні не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і тому, суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та задовольнити вимоги позивача. Спору щодо місця проживання сина [PERSON], [INFO],немає. Після розірвання шлюбу відповідачу [PERSON] залишити прізвище "Слободянюк". На підставі наведеного, ст. ст. 105,110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

08 січня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 18 вересня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Єнакієве, актовий запис № 263. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами були припинені, у зв'язку з тим, що під час спільного проживання між ними склалися відношення взаємного непорозуміння одне одного, а тому було втрачено почуття поваги та довіри одне до одного, у результаті чого їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити їх інтересам та здоров'ю. З часу припинення шлюбних відносин, сторони не проживають однією сім'єю, відновлювати сім'ю немає ніякого сенсу. В даний час сумісне господарство не ведеться. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, надання строку на примирення вважає недоцільним. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, тому суд, зі згоди позивача, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - це одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка (ст. 24 Сімейного кодексу України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ст. 104 Сімейного кодексу України). Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних відносин. Суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами повинно бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

08 січня 2020 року заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити, що [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Нові Петликівці Бучацького району Тернопільської області, була його матір`ю. В заяві зазначив, що він народився [INFO] в с. Нові Петликівці Бучацького району Тернопільської області. Його матір`ю була [PERSON] . Після смерті матері залишилося спадкове майно, однак оформити спадкову справу він не може, оскільки у його свідоцтві про народження, у графі "мати" записано, що його матір`ю є " [PERSON] ". Через це він не може реалізувати свої особисті та майнові права. В судове засідання представник заявника [PERSON] - [PERSON] не з`явився, однак подав суду заяву, в якій вказав, що заяву підтримує і просить суд справу розглядати у його відсутності. Представник заінтересованої особи, Бучацького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, в судове засідання не з`явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після її смерті відкрилася спадщина, яку заявник [PERSON] не може прийняти через розбіжності в документах. Із свідоцтва про народження [PERSON] , вбачається, що його матір`ю є [PERSON] . Відповідно до довідки №14 виданої Новопетликівською сільською радою Бучацького району 13.01.2020 року, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] одна і та сама особа. Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив ту обставину, що [PERSON] , яка померла [INFO] , була матір`ю [PERSON] . Оскільки в адміністративному порядку даний факт встановити неможливо, а від його встановлення залежить виникнення особистих та майнових прав заявника, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

08 травня 2014 року ПАТ "Миколаївобленерго" звернулося в суд з даним позовом. В заяві послалося на те, що відповідач є споживачем їх електричної енергії, а тому зобов'язаний споживати її належним чином, через прилад обліку та своєчасно сплачувати вартість. В порушення "Правил користування електричною енергією для населення", відповідач за місцем свого проживання спожив електричної енергії на суму 483 грн. Оплату провів частково. Станом на 30 квітня 2014 року має заборгованість в сумі 243,77 грн. Яку відповідач добровільно не бажає оплатити. Просить постановити рішення про примусове стягнення суми заборгованості та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, але надіслав письмову заяву. Просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та згодний на заочний розгляд справи в суді. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно. Про причини неявки суд не повідомив. Судом ухвалено про заочний розгляд справи відповідно до ст.ст.224-226 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи та дослідивши надані позивачем доказів, суд, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановленні такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, підтверджуються наявними у справі доказами, що позивач [PERSON], проживає в житловому будинку [ADDRESS].(а.с.3-4) Згідно умов договору про користування електричною енергією від 02 березня 2011 року споживач зобов'язався щомісячно не пізніше 10 числа наступного місяця здійснити оплату за спожиту електричну енергію. Працівниками філії в квітні 2014 року виявлено порушення «Правил користування електричною енергією для населення», а саме відповідач за місцем свого проживання спожив без оплати електричну енергію на суму 438 грн, а оплату провів частково. Заборгованість складає 243,77 грн, яку відповідач на день розгляду справи в суді не сплатив.(а.с.5) Згідно зі ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник0 зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Позивач свої зобов'язання виконує в повному обсязі та дотримується умов договору. А відповідач в порушення умов договору допустив порушення Правил та спожив без оплати електричну енергію на суму 243,77 грн. У зв'язку з наведеним вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Та стягує з відповідача на користь позивача 243,77 грн, суму заборгованості за спожиту але не оплачену електричну енергію. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок по відшкодуванню позивачу судового збору в сумі 243 гривень 60 копійок за розгляд справи в суді.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

08 травня 2014 року позивачка звернулася з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що 14 січня 2005 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем [PERSON] у с. Коршів Коломийського району, актовий запис № 2. Від спільного подружнього проживання у них народився син [PERSON], [INFO]. З початку їхнього спільного проживання у них були нормальні сімейні відносини, однак пізніше вони погіршились, вони виявилися людьми різних характерів та поглядів на життя, оскільки не змогли дійти згоди навіть при вирішенні простих побутових питань. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сім'ю, відповідач матеріально сім'ю не забезпечував, в зв'язку з чим між ними виникали різного роду непорозуміння. Вони не змогли створити міцної сім'ї, оскільки втратили почуття любові одне до одного, тому припинили спільне проживання і з серпня місяця 2010 року разом не проживають та не підтримують будь-яких сімейних відносин. За таких обставин вважає, що сім'я їх розпалася, шлюб носить формальний характер, а тому просить суд розірвати шлюб, так як збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам неповнолітнього сина, неповнолітнього сина залишити проживати із нею, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]". Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач теж подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що 14 січня 2005 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] у с. Коршів Коломийського району, актовий запис № 2 /а.с.3/. Від спільного подружнього проживання у них народився син [PERSON], [INFO] /а.с.4/. З початку спільного проживання у позивачки з відповідачем були нормальні сімейні відносини, однак пізніше вони погіршились, вони виявилися людьми різних характерів та поглядів на життя, оскільки не змогли дійти згоди навіть при вирішенні простих побутових питань. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сім'ю, відповідач матеріально сім'ю не забезпечував, в зв'язку з чим між ними виникали різного роду непорозуміння. Вони не змогли створити міцної сім'ї, оскільки втратили почуття любові одне до одного, тому припинили спільне проживання і з серпня місяця 2010 року разом не проживають та не підтримують будь-яких сімейних відносин. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам неповнолітнього сина, а тому суд приходить до висновку, що необхідно шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвати, неповнолітнього сина залишити проживати із матір'ю, після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище "[PERSON]". На підставі ст.,ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

08 травня 2015 року позивач Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Славкіної М.А. звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. З позовної заяви вбачається, що 23 вересня 2008 року між Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський Акціонерний Банк" та відповідачем був укладений кредитний договір №08/138-05/б, за яким позивач надав відповідачу кредит на поточні потреби у сумі 5 800,00 гривень. Факт отримання відповідачем коштів підтверджується меморіальним ордером від 29.09.2008 року. Термін повернення кредиту - 22 вересня 2011 року. Процентна ставка за користування кредитом становить 24 % річних, щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом - 58,00 грн. Проте відповідач свої зобов'язання, передбачені договором, не виконав, тому позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором, що станом на 27 березня 2015 року становить на загальну суму 4 688,54 грн., яка складається з простроченої до повернення суми кредиту - 2 438,03 грн., прострочених процентів за користування кредитом - 913,46 грн., простроченої комісії за управління кредитом - 754,00 грн., плати за пропуск платежів - 583,05 грн. Так як відповідач не бажає в добровільному порядку погашати створену заборгованість, тому позивач звернувся до суду з даним позовом. У судове засідання представник позивача не прибула, проте надала заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила суд їх задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місто слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-21 00:00:00

08 травня 2018 року позивач звернувся до Першотравенського міського суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач зазначив, що [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав заяву № б/н від 13 липня 2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 15 000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та позивачем [PERSON] про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються Договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку (www.рrivatbank.ua; або інший інтернет/SMS-pecypc, зазначений банком). Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розмішені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) ПАТ КБ «ПриватБанк», що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009 року, а наразі діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 року,

Outcome: approved