Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, яким просив стягнути з [PERSON] на його користь 2 298,00 гривень в рахунок відшкодування шкоди, завданої затопленням квартири, а також 3 000,00 гривень моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначено наступне. Позивач є власником квартири, де мешкає з дружиною. Відповідач є їх сусідом та мешкає поверхом вище на квартирою позивача. У грудні 2017 року з квартири відповідача потекла вода, яка залила стіни, підлогу в кухні, коридорі та ванної кімнати позивача. Спершу відповідач погодився на відшкодування збитків, пов'язаних з ремонтом квартири після затоплення, однак згодом відмовився, що і стало підставою звернення до суду з даним позовом. Враховуючи положення ст. 274 ЦПК України розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (ч. 5 ст. 279 ЦПК України). Дослідив матеріали справи судом встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. Позивачеві та його дружині [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.10). Згідно акту обстеження даної квартири на предмет залиття від 7 грудня 2017 року, складеного комісією Будинкоуправління № 3 (а.с.8), 5 грудня 2017 року відбулось залиття даної квартири з квартири № 13 у даному будинку, власником якої є [PERSON], тобто відповідач. Крім цього, з даного акту комісії убачається, що внаслідок залиття належної позивачеві квартири остання потребує певного ремонту. Також, як встановлено комісією зі слів відповідача, залиття квартири позивача сталося внаслідок прориву гнучкого шлангу під мийкою на кухні у квартирі відповідача. Згідно наданого позивачем розрахунку збитків, що їх він має понести внаслідок затоплення квартири (а.с.9), останні складають 2 298,00 гривень та включають в себе вартість відновлювальних робі (1 712,00 гривень) та вартість будівельних матеріалів (586,00 гривень). Інших доказів учасниками справи суду надано не було, а відтак і не було досліджено. Правовідносини, що склались між сторонами в даній справі, врегульовані наступними положенням норм матеріального та процесуального законів. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду і якості, налагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Згідно зі п. 5 Постанови Пленуму від 31 березня 1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди". Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Проаналізував фактичні обставини справи та норми закону, якими врегульовані правовідносини, що виникли між ними, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Так, у ході розгляду даної справи, на основі досліджених у ній доказів, судом встановлено факт затоплення відповідачем належної позивачеві квартири, а також наявність причинного зв'язку між таким діями та їх наслідками. Іншого, на противагу доказової бази позивача, відповідачем суду надано не було. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 2 298,00 гривень в рахунок відшкодування шкоди, завданої неправомірними і вищезгадуваними діями відповідача. Наданий позивачем на підтвердження вказаної суми розрахунок шкоди, суд вважає, відображає дійсну картину понесених (що їх має понести) в процесі відновлення квартири витрат. Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди в сумі 3 000,00 гривень, суд вважає, наявні підстави для часткового задоволення позову в цій частині, адже враховуючи характер спричинених позивачеві страждань, завданих внаслідок неправомірних дій відповідача, та пов'язаних з цим незручностей, компенсації в розмірі 500,00 гривень буде достатньо для відновлення морального стану заявника. Оскільки позов підлягає до часткового задоволення, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений ним і документально підтверджений судовий збір у сумі 640,00 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial