Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 04 червня 1994 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачем [PERSON] (дошлюбне прізвище Кононенко). Шлюб зареєстрований Маринівською сільською Радою Біляївського району Одеської області, актовий запис № 3 (свідоцтво про шлюб серії І-ЖД № 255562). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку, [PERSON], [INFO] ( актовий запис № 01). В 2017 році сімейне життя між ними фактично припинилося через постійні сварки, конфлікти. Суттєво різні погляди на шлюб та сімю, сприяли тому, що сторони утратили почуття поваги та любові одне до одного. Відповідач проживає з іншим чоловіком. За глибоким переконанням позивача, відповідача примирення та подальше проживання в шлюбі є неможливим та не має сенсу. Спорів з приводу поділу майна та про визначення місця проживання дитини немає. Неповнолітня дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на його утриманні, в звязку з тим, що відповідач [PERSON] припинила проживати разом з сімєю. Позивач має постійне місце роботи та матеріально забезпечую свою дочку всім необхідним, проте вважає, що незалежно від цього, матеріальну допомогу на утримання дитини повинна надавати й відповідачка, оскільки мати як і батько мають однаковий обовязок на утримання спільної дитини. З огляду на викладене просить задовольнити позов. Позивач та його представник у судовому засіданні на позові наполягали та просили задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала та погодилась на розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Вислухавши сторін по справі, дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з положеннями ч. 4\~ст. 174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 1\~ст. 61 ЦПК України\~встановлено, що обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 04 червня 1994 році Маринівською сільською радою Біляївського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЖД № 255562, актовий запис № 3. (а.с. 22). Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД № 165306, актовий запис № 01. (а.с. 8). Неповнолітня дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на його утриманні, що підтверджується довідками Маринівської сільської ради Біляївського району Одеської області № 189/02-18 від 25 липня 2017 року, № 176 від 10 липня 2017 року, № 177 від 10 липня 2017 року. (а.с. 9-12). Відповідач визнала в судовому засіданні, що не проживає разом з чоловіком та дочкою, тому, відповідно до ст. 61 ЦПК України, ця обставина доказуванню не підлягає. Крім іншого, відповідач підтвердила, що вагітна от іншого чоловіка з яким зараз мешкає. Згідно довідки з Головного управління ДФС в Одеській області № 2822/10/1301 від 24 липня 2017 року та свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, відповідач є приватним підприємцем та отримує достатній матеріальний дохід для забезпечення обовязку щодо утримання дитини. Також, до матеріалів справи додана заява відповідача про залишення їх дошлюбного прізвища «Кононенко» після розірвання шлюбу. (а.с. 21). У відповідності до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до положень ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася і її збереження неможливо, тому що між сторонами склалися вкрай неприязні стосунки. Частиною 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов'язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Ст. 27 Конвенції ООН "Про права дитини" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у вигляді частки від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. У відповідності до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, Згідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно статті 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2017 рік» визначено на 2017 рік прожитковий мінімум на одну особу, а саме на дитину віком від 6 до 18 років у місячному розмірі з 1 травня 2017 року становить - 1777 гривень. Відповідно до ст. 192 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. На підставі вищевикладеного, а також враховуючи те, що відповідач є молодою працездатною особою, не має інших утриманців, не заперечує щодо стягнення з неї аліментів, суд вважає, що відповідач, як мати неповнолітньої [PERSON], зобов'язана сплачувати на її утримання аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26 липня 2017 року до настання дитиною повноліття. Крім того, при таких обставинах суд доходить до висновку, що причини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечило б його інтересам, тому позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved