Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

25 серпня 2010 року було відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» в особі Дніпропетровської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 01.10.2010 року [PERSON] звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль», третя особа: [PERSON] про визнання кредитного договору недійсним. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 24 червня 2008 року між ним та ВАТ «[PERSON] Аваль» було укладено кредитний договір № 014/3181/150183/73, предметом якого було надання цільового кредиту на придбання транспортного засобу у сумі 112245,00 доларів США строком на 84 місяці з 24.06.2008 року по 24.06.2015 року зі сплатою за користування кредитом 13,8% річних у доларах США та щомісячним погашенням кредиту відповідно до графіку погашення кредиту також у доларах США. Вважає, що банк не мав права надавати йому, як резиденту України, кредит в іноземній валюті для розрахунків цією валютою з іншими резидентами України, бо, згідно статті 3 Декрету КМУ "Про систему валютного регулювання та валютного регулювання та валютного контролю» № 15-93 від 1993 року національна валюта України гривня є єдиним законним засобом платежу на території України, а відповідно до п. 2 ст. 13 Декрету КМУ "Про систему валютного регулювання та валютного регулювання та валютного контролю», уповноважені банки, які отримали від Національного Банку України генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, одним з яких є відповідач, здійснюють контроль за операціями, що проводяться резидентами та нерезидентами через ці установи. Крім того, вважає, що надавши йому кредит в доларах США відповідач суттєво порушив норми ст. 99 Конституції України, ст. 524 ЦК України, ст. 3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ст.ст. 6,7 Постанови НБУ № 200 від 30.05.2007 року «Про затвердження правил використання готівкової іноземної валюти на території України», тому вважає, що використання відповідачем доларів США як предмету кредитування за споживчим кредитом, є внесення в кредитний договір умови, яка є дискримінаційною такою, що всупереч принципу добросовісності має наслідком істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду позичальника), що значно погіршує становище позивача, як споживача порівняно з відповідачем в разі настання певних подій, що дає право для позивача, відповідно до п. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», вимагати визнання в цілому кредитного договору недійсним. Тобто укладений кредитний договір, укладений з метою порушення валютного законодавства. Банк, як агент валютного контролю мав би попередити його про незаконність вказаних вище дій з іноземною валютою для запобігання їх в майбутньому. Натомість відповідач, підписав незаконний договір та видав кредитні гроші в іноземній валюті провокуючи його на порушення підпункту «г» пункту 4 статті 5 Декрету. Таким чином, дії відповідача явно свідчать про безумовне порушення ним його обовязків як агента валютного контролю, передбаченого пунктом 2 ст. 13 Декрету КМУ. Крім того, спірним договором порушуються його права, бо через коливання курсу долара США до національної валюти України він вимушений сплачувати значно більшу суму в гривнях, ніж фактично отримав від Банку та більші суми процентів в гривнях ніж це фактично передбачено договором. Таким чином, на підставі викладеного вважає, що між ним та відповідачем фактично був укладений договір займу, передбачений ст. 1046 ЦК України у національній валюті України гривні. Тому просить визнати кредитний договір № 014/3181/150183/73 від 24.06.2008 року укладений між ним та ВАТ «[PERSON] Аваль» недійсним та визнати кредитний договір № 014/3181/150183/73 від 24.06.2008 року договором займу, укладеним в національній валюті України гривні. У судове засідання [PERSON] не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив. У судовому засіданні представник позивача та 3-ої особи [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала та просила у їх задоволенні відмовити. Вислухавши представника позивача та третьої особи, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню по наступним підставам. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до нової редакції Статуту Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль», погодженого Національним банком України 04.11.2009 року та зареєстрованого Печерською районною державною адміністрацією у м. Києві 05.11.2009 року, найменування Банку з Відкритого акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» змінено на публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль». Відповідно до п.1.3 Статуту Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» У судовому засіданні встановлено, що 12 травня 2008 року [PERSON] звернувся до Відкритого акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» з заявою - анкетою на отримання кредиту під заставу. 24 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «[PERSON] Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/3181/150183/73, відповідно до п.1.1 якого, [PERSON] зобовязується надати Позичальнику, а Позичальник зобовязується отримати кредит, використовувати його за цільовим призначенням, повернути Кредитору основну суму кредиту, сплатити проценти з використання Кредитом та комісії, а також виконати інші обовязки. Кредит надається Позичальнику за програмою кредитування «Авто в кредит» за наступних умовах: сума кредиту складає 112245 доларів США. Кошти надаються на придбання транспортного засобу. Дата остаточного погашення кредиту 24.06.2015 рік. Кредит надається строком на 84 місяці. Процентна ставка складає 13,8% річних. Відповідно до п. 5.11 кредитного договору, комісії, пені та штрафи розраховуються в валюті кредиту. Сплата комісії, пені та штрафів на користь кредитора здійснюється Позичальником в національній валюті України (для кредиторів в іноземній валюті розмір комісії визначається по офіційному курсу НБУ на день сплати. Сплата комісії, пені та штрафів на користь кредитора здійснюється Позичальником в валюті кредиту (для кредитів в іноземній валюті). У додатку № 1 до кредитного договору № 014/3181/150183/73 від 24 червня 2008 року зазначено умови видачі кредиту, які були підписані [PERSON] 18 травня 2009 року між сторонами кредитного договору було укладено додаткову угоду № 1. Відповідно до якої строк кредиту збільшився на 11 місяців. Дата остаточного погашення кредиту 24 травня 2016 року. Станом на дату укладання цієї угоди фактична заборгованість Позичальника за кредитним договором по сплаті суми кредиту становить 107988,26 доларів США (п.2.1 додаткової угоди). Станом на дату укладання цієї угоди заборгованість Позичальника за кредитним договором. № 014/3181/150183/73 строк сплати якої настав, складає 11690, 44 доларів США, у тому числі: 4199,63 доларів США - заборгованість з погашення сум кредиту; 7491,81 доларів США заборгованість з погашення процентів (п..2.2 додаткової угоди). Тимчасово на період з 24 травня 2009 року по 24 квітня 2010 року сторони домовилися про кредитні канікули. Під час кредитних канікул сукупна заборгованість становить 16128,58 доларів США. Також, п.3.1.1 додаткової угоди № 1 передбачено, що протягом кредитних канікул Позичальник зобовязується сплатити 74,60% сукупної заборгованості з процентами, про що було складено графік погашення кредиту та інших платежів. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому основний закон держави не встановлює обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до ст. 192 ЦК України,\~іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, проте водночас обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю, є\~Декрет Кабінету Міністрів України № 15-93 від 19.02.1993 року «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалентом. У статтях\~47\~та\~ 49\~цього Закону\~визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Відповідно до ст. 5 Декрету КМУ "Про систему валютного регулювання та валютного регулювання та валютного контролю» № 15-93 від 1993 року,\~операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі генеральної ліцензії на здійснення операцій з валютними ценностями. З огляду на це уповноважені банки на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті. Відповідно до п. 1.5 Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу (затверджено\~постановою правління НБУ України від 14.10.2004 року за № 483),зареєстровано в Міністерстві юстиції України 09 листопада 2004 р. за № 1429/10028), використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк. Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування індивідуального ліцензування щодо зазначених операцій, єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті згідно з вимогами\~\~ст. 5 Декрету КМУ "Про систему валютного регулювання та валютного регулювання та валютного контролю» № 15-93 від 1993 року є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої у встановленому порядку. Судом встановлено, що 27 березня 1992 року ВАТ «[PERSON] Аваль» отримало Банківську ліцензію № 10 на право здійснювати банківські операції визначені частиною першою та пунктами 5-11 частини другої статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність». 11 жовтня 2006 року ВАТ «[PERSON] Аваль» отримав дозвіл 10-4 на право здійснення операцій, визначених пунктами 1-4 частини другої та частиною четвертою статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Додатком до дозволу № 10-4 від 11 жовтня 2006 року передбачено перелік операцій, які має право здійснювати ВАТ «[PERSON] Аваль», зокрема операції з валютними цінностями. З наведеного вбачається, що [PERSON] мав право надавати позивачу кредит в іноземній валюті (зокрема в доларах США), а також приймати платежі, спрямовані на погашення кредиту та відсотків за користування кредитом в іноземній валюті. До стверджень позивача з приводу того, що [PERSON], як агент валютного контролю мав би попередити його про незаконність вказаних вище дій з іноземною валютою для запобігання їх в майбутньому та посилання на те, що спірним договором порушуються його права, бо через коливання курсу долара США до національної валюти України він вимушений сплачувати значно більшу суму в гривнях, ніж фактично отримав від Банку та більші суми процентів в гривнях ніж це фактично передбачено договором судом оцінюються критично, оскільки відповідно до ст. 13 кредитного договору № 014/3181/150183/73 від 24.06.2008 року, позичальник засвідчив та гарантував, що має необхідний обсяг дієздатності та правоздатності для укладання та виконання цього договору, укладання та виконання цього договору не суперечить жодним положенням договорів, укладеного позичальником з іншими особами, або положенням інших правочинів, дія яких поширюється на позичальника(п.13.1). Позичальник усвідомлює та гарантує, що умови цього договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам (інтересам його сімї), є розумними і справедливими (п.13.4). У разі зміни курсу іноземної валюти (валюти кредиту)відносно національної грошової одиниці України, всі валютні ризики несе Позичальник. З підписанням договору, Позичальник свідчить, що йому розтлумачено (зрозуміло) та він згоден, що зміна курсу іноземної валюти відносно національної грошової одиниці України може привести до значних збитків та погіршення фінансового стану Позичальника (п.13.5). Позичальник свідчить, що всі ризики, повязані з істотною зміною обставин. з яких Позичальник виходив при укладанні цього договору. Позичальник приймає на себе, і такі обставини не є підставою для зміни або розірвання цього договору,договорів застави, що забезпечують виконання зобовязань Позичальника за цим договором, а також невиконання Позичальником зобовязань за вищезазначеним договором (п. 13.6). позичальник підтверджує, що перед укладанням цього договору він повідомлений в письмовій формі про всі умови споживчого кредитування в ВАТ «[PERSON] Аваль» та орієнтовну сукупну вартість кредиту, що підтверджується повідомленням про Умови кредитування, які є невідємною частиною цього договору (п. 13.7). За таких обставин суд приходить до висновку, що кредитний договір укладено у відповідності до вимог закону, тому відсутні підстави для визнання його недійсним на підставі ст. 215 ЦК України. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed