Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-22 00:00:00

18.09.2020 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить встановити, що [PERSON] , яка померла [INFO] , яка у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , повторно виданому Озерненською сільською радою Суворовського району Одеської області записана як « [PERSON] », та яка записана у свідоцтві про одруження серії [NUMBER] , як « [PERSON] » є однією і тією ж особою та дружиною [PERSON] , померлого [INFO] ; визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , право на 3/10 часток земельної частки (пай) розміром 3,48 в умовних кадастрових гектарах у землі, що перебуває у колективній власності КСП АФ «Озерне» в селі Озерне Ізмаїльського району Одеської області (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0236494, виданий 21.10.1997 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрований 21.10.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 552). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко С.М. №1024/02-14 від 27.08.2020 року, позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку із тим, що у свідоцтві про шлюб (серії [NUMBER] ) вказано, що [PERSON] одружився із [PERSON] і є незастережні виправлення у прізвищі, а у свідоцтві про смерть (серії [NUMBER] ) ім`я спадкодавця вказане « [PERSON] ». У Державний реєстр актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (повний витяг №00026393128 від 20.05.2020 року) внесені відомості про прізвища спадкодавців і вказані « [PERSON] », а у свідоцтвах про смерть (серії [NUMBER] та серії [NUMBER] ) прізвища спадкодавців вказані « [PERSON] ». Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ст. 315 ЦПК України в судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , яка померла [INFO] , яка у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , повторно виданому Озерненською сільською радою Суворовського району Одеської області записана як « [PERSON] », та яка записана у свідоцтві про одруження серії [NUMBER] , як « [PERSON] » є однією і тією ж особою та дружиною [PERSON] , померлого [INFO] . Вказане підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , повторно виданим Озерненською сільською радою Суворовського району Одеської області, згідно якого дитина записана як « [PERSON] », свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , згідно якого ім`я дружини записано як « [PERSON] » та після укладення шлюбу прізвище змінено на « [PERSON] », довідкою Озерненської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області №1478 від 14.05.2020 року, згідно якої на момент смерті [PERSON] разом із нею за однією адресою проживав, зокрема, чоловік [PERSON] . В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належить право на земельну частку (пай) розміром 3,48 в умовних кадастрових гектарах у землі, що перебуває у колективній власності КСП АФ «Озерне» в селі Озерне Ізмаїльського району Одеської області, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0236494, виданого 21.10.1997 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрований 21.10.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 552. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 13.11.2002 року Озернянською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] помер [INFO] . За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Частиною 1 статті 524 ЦК УРСР (1963 року) визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР (1963 року) - кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем Озерненської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області 04.09.1991 року, [PERSON] заповіла все її майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось і взагалі все те на що по закону на день смерті вона буде мати право - [PERSON] . Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №61959875 від 06.10.2020 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, заповіт [PERSON] від 04.09.1991 року, зареєстрований за № 120 не змінювався та не скасовувався. Згідно до ст. 535 ЦК УРСР (1963 року) неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов`язкова частка). При визначенні розміру обов`язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку. Встановлено, що чоловік [PERSON] - [PERSON] був непрацездатним за віком, отже мав право на обов`язкову частку, яка складає 3/10 частки. Згідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.549 ЦК УРСР (1963 року) - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України N18/5 від 14.06.1994 р., яка діяла на час відкриття спадщини, передбачала, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину, оскільки були зареєстровані разом із спадкодавцем за однією адресою, що підтверджено довідкою № 1478 від 14.05.2020 року, тобто вважаються такими, що прийняли спадщину. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 07.12.2006 року Озернянською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно, яке складається з: - 3/10 часток права на земельну частку (пай) розміром 3,48 в умовних кадастрових гектарах у землі, що перебуває у колективній власності КСП АФ «Озерне» в селі Озерне Ізмаїльського району Одеської області (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0236494, виданий 21.10.1997 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрований 21.10.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 552); - права на земельну частку (пай) розміром 3,48 в умовних кадастрових гектарах у землі, що перебуває у колективній власності КСП АФ «Озерне» в селі Озерне Ізмаїльського району Одеської області (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0236495, виданий 21.10.1997 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрований 21.10.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 551). Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до заповіту від 04.09.1991 року, посвідченого секретарем Озерненської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області Баліка В.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 119, [PERSON] заповів усе його майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось та взагалі все те, на що по закону на день смерті буду мати право - [PERSON] . Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №61959741 від 06.10.2020 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, заповіт [PERSON] від 04.09.1991 року, зареєстрований за № 119 не змінювався та не скасовувався. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Осіб, які мають право на обов`язкову частку після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено довідкою Озерненської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області №1466 від 13.05.2020 року, тобто вважається таким, що прийняв спадщину. Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко С.М. №1024/02-14 від 27.08.2020 року, позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку із тим, що у свідоцтві про шлюб (серії [NUMBER] ) вказано, що [PERSON] одружився із [PERSON] і є незастережні виправлення у прізвищі, а у свідоцтві про смерть (серії [NUMBER] ) ім`я спадкодавця вказане « [PERSON] ». У Державний реєстр актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (повний витяг №00026393128 від 20.05.2020 року) внесені відомості про прізвища спадкодавців і вказані « [PERSON] », а у свідоцтвах про смерть (серії [NUMBER] та серії [NUMBER] ) прізвища спадкодавців вказані « [PERSON] ». Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» за № 7 від 16 квітня 2004 року, член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved