Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, вказуючи, що рішенням апеляційного суду Рівненської області від 14 вересня 2011 року змінено рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 03 серпня 2011 року та стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1000 (Одна тисяча) грн. щомісячно, починаючи з 07 липня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Аліментів, які вона отримує на утримання дочки, не вистачає для забезпечення її достатнього матеріального, культурного та духовного розвитку у зв`язку зі зростанням цін на продукти харчування, одяг та речі першої необхідності. Крім того, дитина, з огляду на стан здоров`я, потребує додаткових витрат, що пов`язані з довготривалим стаціонарним, амбулаторним, санаторно-курортним лікуванням, придбанням ліків та медичних обстежень. Враховуючи, що відповідач є здоровим і працездатним, просить суд збільшити розмір аліментів і стягнути з відповідача на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти врозмірі 2600 (Дві тисячі шістсот) грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дочкою повноліття та додаткові витрати в розмірі 50% фактично понесених витрат на лікування дитини [PERSON] , [INFO] , до досягнення донькою повноліття. В заяві на ім`я суду позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує у повному об`ємі. Просить розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] на неодноразові виклики в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення судових повісток. Про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що з 30 квітня 2004 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 04 серпня 2011 року. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 14.07.2007р. відділом реєстрації актів цивільного стану Здолбунівського районного управління юстиції Рівненської області. Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 14 вересня 2011 року змінено рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 03 серпня 2011 року та стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1000 (Одна тисяча) грн. щомісячно, починаючи з 07 липня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказує, що аліментів, які вона отримує на утримання неповнолітньої дочки, не вистачає для забезпечення її достатнього матеріального, культурного, соціального та духовного розвитку, оскільки значно зросли ціни на продукти харчування, одяг та речі першої необхідності. Відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до ч.1 ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно з ч.3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд враховує обставини, визначені ст.182 СК України, та розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Відповідно до ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо дітей, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також те, що відповідач є здоровим і працездатним і, як батько,зобов`язаний забезпечити достатній для дитини фізичний, духовний та соціальний розвиток, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1500 (Одна тисяча п`ятсот) гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.2 ст.184 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з її хворобою. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Таким чином, доведенню підлягає наявність у дитини хронічної хвороби та потребою в лікуванні, що є особливими обставинами і є підставою для стягнення з іншого із батьків додаткових витрат. Суд звертає увагу на те, що в порядку ст.185 СК України, позивачка, яка звертається до суду з вимогою про стягнення додаткових витрат на дитину повинна надати суду документальні докази фактично понесених або майбутніх витрат, їх розрахунки та їх документальне обґрунтування. Доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що призвели до додаткових витрат на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати, в даному випадку, на лікування і свідчать про необхідність стягнення додаткових витрат на дитину, розмір яких повинен обґрунтовуватись відповідними фінансовими документами (листами-призначеннями лікарів, чеків на придбання ліків, квитанцій про оплату звернення до консультацій лікарів тощо), довідками медичних закладів про вартість медичних послуг, витрат на лікування, рецептами лікарів, рахунками. Як вбачається з лікарського заключення від 16 вересня 2019 року, [PERSON] , [INFO] , стоїть на "Д" обліку в Рівненській обласній дитячій лікарні у невролога, фтизіатра, ендокринолога. Їй встановлено діагноз: НЦД з ангіодистонічними пароксизмами, гіпертензійно-гідроцефальний синдром, церебрастенічний синдром, астено-невротичний синдром, дифузійний зоб першого ступеня, еутиреоз, тубвіраж. Дитина потребує довготривалого, стаціонарного, амбулаторного, санаторно-курортного лікування. Згідно фіскальних чеків позивачем на придбання ліків та інгалятора для доньки [PERSON] було витрачено 3988 (Три тисячі дев`ятсот вісімдесят вісім) грн. 59 коп. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] половини понесених позивачем додаткових витрат на лікування дитини у розмірі 1994 (Одна тисяча дев`ятсот дев`яносто чотири) грн. 30 коп. В частині заявлених вимог про стягнення з відповідача в подальшому додаткових витрат в розмірі 50 % від фактично понесених витрат на лікування дитини до досягнення дочкою [PERSON] повноліття, то в цій частині позову слід відмовити, оскільки позивачем не надано суду документальних доказів майбутніх витрат, їх розрахунки та їх документальне обґрунтування. За таких обставин позов підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial