Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області (далі - Відповідач), третя особа Попільнянська районна державна адміністрація Житомирської області (далі - третя особа) про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі, в якому вказує, що 28 вересня 2011 року між ним та третьою особою було укладено договір оренди землі № 222 (далі - Договір). Відповідно до вказаного договору Позивачу було передано в оренду, терміном на 5 років, земельну ділянку загальною площею 12.00 га, із земель державної власності, розташованих за межами населеного пункту, на території Паволоцької сільської ради Попільнянського району Житомирської області. Договір зареєстровано у відділі Держкомзему у Попільнянському районі, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 27 грудня 2011 року за № 182470004001450. 19 липня 2016 року Позивач, маючи намір скористатися своїм переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, направив на адресу Відповідач лист - повідомлення про намір на поновлення договору оренди землі на новий строк та додав проект додаткової угоди. У своїй відповіді від 10 серпня 2016 року Відповідач запропонував свої умови, а саме прийняти пропозицію щодо орендної плати у розмірі 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Вказана пропозиція була прийнята Позивачем. В подальшому, своїм листом Відповідач повідомив, що для належного розгляду клопотання Позивача про поновлення договору оренди землі необхідно надати дані агрохімічної паспортизації орендованої земельної ділянки та відомості про відсутність заборгованості по сплаті орендній плати. Позивач своїм листом від 21 вересня 2016 року направив підтвердження відсутності заборгованості по сплаті орендної плати та висловив свою позицію щодо необхідності паспортизації орендованої земельної ділянки. Відповідач 11 жовтня 2016 року повідомив Позивача про те, що в зв'язку з відмовою Позивача надавати дані агрохімічної паспортизації орендованої земельної ділянки, йому відмовлено в поновленні договору оренди землі. Про наявність заперечень та про своє рішення щодо поновлення договору, Відповідач на протязі місяця Позивача не повідомив. Позивач просить визнати укладеною між Відповідачем та ним, додаткову угоду до договору оренди землі № 222 від 28 вересня 2011 року, який зареєстровано у відділі Держкомзему у Попільнянському районі Житомирської області, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 27 грудня 2011 року за № 182470004001450, у викладеній редакції. Позивач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Представник Позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задоволити, обґрунтувавши його вищенаведеними обставинами. Представник Відповідача в судове засідання не з'явився, надав до суду пояснення, в яких позов не визнав, заперечував проти його задоволення. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Попільнянської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій просив справу слухати без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечував. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з Договору оренди землі № 222 від 28 вересня 2011 року (далі - Договір), Орендодавець - Попільнянська районна державна адміністрація та Орендар - [PERSON] на підставі розпорядження голови райдержадміністрації від 08 лютого 2011 року № 53 надано в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Паволоцької сільської ради, в оренду передано земельну ділянку загальною площею - 12.00 га, у тому числі ріллі - 12.00 га з земель запасу Паволоцької сільської ради, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 71009 гривень, договір укладено строком на 5 років, визначено, що орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі 3 % від нормативно - грошової оцінки у розмірі - 2130.27 гривень. Договір зареєстровано у відділі Держкомзему у Попільнянському районі про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 27 грудня 2011 року № 182470004001450. /а.с.6-7/ Пунктом 8 Договору встановлено, що договір укладено на 5 (п'ять) років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше, ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. /а.с.6/ За умовами Договору: зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв'язується у судовому порядку /пункт 36 Договору/. Дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи-орендаря. Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом /пункт 37 Договору/. Дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом /пункт38 Договору/. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається /пункт 39 Договору/. Цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації /пункт 43 Договору/. /а.с.7/ Згідно Акту про передачу та прийом земельної ділянки із земель державної власності Паволоцької сільської ради, затвердженого головою Попільнянської райдержадміністрації 28 вересня 2011 року, сільський голова в присутності представника Попільнянського районного відділу земельних ресурсів, передав земельну ділянку площею - 12.00 га в натурі Орендарю - [PERSON] /а.с.8/ Судом встановлено, що [PERSON] звернувся 19 липня 2016 року до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області з заявою про поновлення на 7 років терміну дії договору оренди землі № 222, для ведення особистого селянського господарства, ним зазначено відомості про земельну ділянку та додано проект додаткової угоди до договору оренди землі, вказано відомості про земельну ділянку та надано додатки, у відповідь на заяву [PERSON] на його адресу Відповідачем було направлено повідомлення відносно перегляду істотних умов договору оренди та запропоновано прийняти пропозицію щодо встановлення орендної плати у розмірі 8 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, зазначену пропозицію Позивач прийняв та вказав, що готовий переглянути інші істотні умови договору оренди на дану земельну ділянку, наведені обставини підтверджуються заявою [PERSON] від 19 липня 2016 року, проектом додаткової угоди до договору оренди землі, повідомленням головного управління Держгеокадастру у Житомирській області № 19-6-0.6-8536/2-16 від 10 серпня 2016 року, повідомленням [PERSON] від 18 серпня 2016 року. /а.с.11 - 14/ Згідно повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області № 19-6-6.6-9298/2-16 від 06 вересня 2016 року, для належного розгляду клопотання [PERSON] просять надати дані агрохімічної паспортизації орендованої земельної ділянки та відомості про відсутність заборгованості сплати орендної плати. /а.с.15/ Відповідно до листа [PERSON] від 21 вересня 2016 року, направленого на адресу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, обов'язок суцільної агрохімічної паспортизації земель сільськогосподарського призначення не покладається на землекористувачів, а тому вимога про надання даних агрохімічної паспортизації орендованої земельної ділянки, для поновлення строку договору є безпідставною. /а.с.16/ Як вбачається з повідомлення Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області № 1609 від 15 вересня 2016 року, суму орендної плати згідно договору оренди № 222 від 28 вересня 2011 року, за земельну ділянку площею 12 га, що знаходиться на території Паволоцької сільської ради , сплачено в повному обсязі, станом на 15 вересня 2016 року заборгованість по орендній платі відсутня. /а.с.17/ Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області № 19-6-0.6-10427/2-16 від 11 жовтня 2016 року, [PERSON] було відмовлено у поновленні договору оренди землі від 28 вересня 2011 року № 222 в зв'язку з відмовою надавати дані агрохімічної паспортизації орендованої земельної ділянки. /а.с.18/ Згідно довідки Паволоцької сільської ради Попільнянського району № 101 від 29 січня 2018 року, [PERSON], дійсно користується на території Паволоцької сільської ради, земельною ділянкою площею 12 га, кадастровий номер [NUMBER] та вчасно сплачує земельний податок. Відповідно до копії квитанції № 0.0.812314442.1 від 21 липня 2017 року, [PERSON] у 2017 року сплатив бюджетний платіж в розмірі 5606.64 гривень. Відповідно до частини першої статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Статтею 2 Земельного Кодексу України визначено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об'єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї). Відповідно до пункту а) частини першої статі 17 ЗК України (у редакції, чинній на час укладення договору оренди земельної ділянки № 196 від 31 серпня 2011) розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом, належить до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин. Згідно пункту 12 Перехідних положень ЗК України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки (частина перша статті 124 ЗК України (у редакції, чинній на час укладення договору оренди земельної ділянки). Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Статтею 4 вказаного Закону визначено - орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону України «Про оренду землі»). Як було зазначено вище, 28 вересня 2011 року між Попільнянською районною державною адміністрацією (Орендодавець) та [PERSON] (Орендар, Позивач) було укладено Договір оренди землі № 222, відповідно до умов якого Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Паволоцької сільської ради. У пункті 8 договору сторони погодили, що договір укладено на 5 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше, ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Стаття 33 Закону України «Про оренду землі» визначає умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. Так, по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності). Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу. Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди. Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором, орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення. Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачена інша підстава поновлення договору оренди: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Зі змісту зазначеної статті вбачається, що вона фактично об'єднує два випадки пролонгації договору оренди землі: перший випадок передбачений частинами 1 - 5 цієї статті щодо порядку реалізації орендарем свого переважного права на поновлення договору оренди землі на новий строк; частиною 6 цієї статті передбачена інша підстава поновлення договору оренди, а саме: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Ці два випадки поновлення договору оренди землі на новий строк застосовуються самостійно у залежності від конкретних обставин. Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обов'язки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди. Аналогічного висновку щодо застосування статті 33 Закону України «Про оренду землі» у подібних правовідносинах та щодо способу захисту дійшов Верховний Суд України у постанові від 25 лютого 2015 року у справі № 6-219цс14, яка в силу вимог частини першої статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Отже, враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що: - орендар дійсно належно виконує свої обов'язки за договором; - орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; - до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; - орендодавець протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди землі не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення. Таким чином, враховуючи що строк дії договору сплив 28 вересня 2016 року та положення статті 33 Закону України «Про оренду землі», у Позивача дійсно виникло переважне право на поновлення договору оренди землі № 222 від 28 вересня 2011 року. Крім того, пунктом 22 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ Постанова Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2)» встановлено, що при вирішенні спорів щодо права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) слід виходити з того, що згідно зі статтею 1021 ЗК право на таке користування виникає на підставі договору між власником земельної ділянки та особою, яка виявила бажання користуватися нею для сільськогосподарських потреб відповідно до ЦК. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Так, у частині першій статті 777 ЦК України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, після спливу строку договору на укладення договору найму на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права. Крім того, стаття 764 ЦК України передбачає можливість поновлення договору найму, яка зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку дії договору найму та немає заперечень наймодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору. Як зазначалося судом вище, частинами восьмою, дев'ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку; відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. Як свідчать матеріали справи, а саме вищенаведені листи-відповіді Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, Позивачу відмовлено в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі № 222 від 28 вересня 2011 року, чим порушив переважне право Позивача на поновлення вказаного договору оренди. Підставою для відмови Позивачу в поновленні договору оренди землі була його відмова в наданні даних агрохімічної паспортизації орендованої земельної ділянки, яка є безпідставною з огляду на наступне. У статті першій Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) під поняттям «агрохімічна паспортизація земель сільськогосподарського призначення» розуміється обов'язкове агрохімічне обстеження ґрунтів з видачею агрохімічного паспорта поля, земельної ділянки, в якому фіксуються початкові та поточні рівні забезпечення поживними речовинами ґрунтів, рівні їх забруднення токсичними речовинами та радіонуклідами. Відповідно до положень частин першої, четвертої - шостої статті 37 Закону України «Про охорону земель» (в редакції чинній на момент спірних правовідносин) власники та землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок зобов'язані здійснювати заходи щодо охорони родючості ґрунтів, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами України. З метою здійснення контролю за динамікою родючості ґрунтів систематично проводиться їх агрохімічне обстеження, видаються агрохімічні паспорти, в яких фіксуються початкові та поточні рівні забезпечення поживними речовинами ґрунтів і рівні їх забруднення. Дані агрохімічної паспортизації земель використовуються в процесі регулювання земельних відносин при: - передачі у власність або наданні в користування, в тому числі в оренду, земельної ділянки; - зміні власника земельної ділянки або землекористувача; - проведенні грошової оцінки земель; - визначенні розмірів плати за землю; здійсненні контролю за станом родючості ґрунтів. Форму агрохімічного паспорта та порядок його ведення встановлює центральний орган виконавчої влади з питань аграрної політики. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 16 Закону України «Про охорону земель», до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, у галузі охорони земель, належать: забезпечення проведення моніторингу ґрунтів та агрохімічної паспортизації земель сільськогосподарського призначення. Статтею 54 цього Закону передбачено, що моніторинг ґрунтів на землях сільськогосподарського призначення здійснюється уповноваженим органом виконавчої влади з питань аграрної політики і включає в себе агрохімічне обстеження ґрунтів, контроль змін якісного стану ґрунтів, агрохімічну паспортизацію земельних ділянок. У пункті 6.2 «Положення про моніторинг ґрунтів на землях сільськогосподарського призначення», затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики України № 51 від 26 лютого 2004 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 березня 2004 року за № 383/8982, зазначено, що фінансування заходів з агрохімічної паспортизації земель сільськогосподарського призначення проводиться за рахунок державного бюджету з видатків, передбачених на їх фінансування, за рахунок землевласників, землекористувачів та інших джерел фінансування. Згідно пункту 1.2. «Порядку ведення агрохімічного паспорта поля, земельної ділянки» (далі Порядку), затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 536 від 11 жовтня 2011 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2011 року за № 1517/20255, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, агрохімічний паспорт поля, земельної ділянки документ, що містить дані щодо агрохімічної характеристики ґрунтів і стану їх забруднення токсичними речовинами та радіонуклідами, форма якого наведена у додатку до цього Порядку. Відповідно до пункту 3.5. цього Порядку, наявність агрохімічного паспорта поля, земельної ділянки є обов'язковою при передачі земельних ділянок у власність, користування, наданні дозволу на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару) земельної ділянки, консервації та рекультивації земель і в інших випадках, передбачених законодавством. Аналіз вказаних норм законодавчих та підзаконних актів не дає чіткого визначення державного органу, який зобов'язаний видавати агрохімічний паспорт. Стаття 19 Конституції України визначає, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Аналізуючи норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що при вирішенні питання про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі підлягають застосуванню законодавчі акти прямої дії, які безпосередньо регулюють вказані правовідносини. Зокрема, це Земельний кодекс України та Закон України «Про оренду землі», якими визначено порядок передачі земельних ділянок в оренду, органи державної влади, до повноважень яких відноситься вирішення цього питання, а також вичерпний перелік документів, які необхідні для цього. Суд не приймає доводи Відповідача в обґрунтування заперечень проти позовних вимог на те, що Позивачем запропоновано змінити строк дії договору не на той самий строк, який був раніше встановлений, а поновити його на 7 років, що є зміною істотних умов договору, з огляду на наступне. Частиною третьою статті 19 Закону України «Про оренду землі» визначено, що при передачі в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства, особистого селянського господарства строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може бути меншим як 7 років. Таким чином, строк дії договору оренди землі на вказаний такий строк змінений законодавцем. Отже, враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що договір оренди землі № 222 від 28 вересня 2011 року є поновленим в силу статті 33 Закону України «Про оренду землі» та пункту 8 договору оренди на умовах, запропонованих Відповідачем. Проте, відповідач не підписав додаткову угоду до договору оренди землі № 222 від 28 вересня 2011 року, чим порушив статтю 33 Закону України «Про оренду землі» і права Позивача на укладення додаткової угоди до договору оренди землі, тому Позивач у порядку захисту своїх порушених прав може вимагати визнання такої додаткової угоди укладеною за рішенням суду. При цьому, суд вважає за необхідне взяти до уваги принцип "належного урядування", який неодноразово викладався в рішеннях Європейського Суду з Прав Людини (зокрема, справа "Рисовський проти України", п. 70), згідно з яким якщо справа впливає на такі основоположні права людини як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах Беєлер проти Італії [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява №33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, Онер'їлдіз проти Туреччини [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява №48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, Megadat.com S.r.l. проти Молдови (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява №21151/04, п.72, від 8 квітня 2008 року, і Москаль проти Польщі (Moskal v. Poland), заява №10373/05, п.51, від 15 вересня 2009 року). Як визначено частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У справах про дискримінацію позивач зобов'язаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача. Таким чином, поданими Позивачем доказами доведено і Відповідачем не спростовано такі факти: - Позивач як орендар з переважним правом на укладення договору оренди на новий строк, повідомив про це орендодавця у визначений законом строк; - Позивач продовжував користуватися земельними ділянками після закінчення терміну дії договору і користується ними в даний час; - Позивач належно виконує свої обов'язки за договором оренди та сплачує орендну плату за землю; - повідомлення позивачу орендодавцем протягом місяця після його закінчення про заперечення у поновленні договору оренди землі на новий строк з тих підстав, що ним не надано дані агрохімічної паспортизації орендованої земельної ділянки є безпідставними. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які знаходяться в матеріалах справи, та підлягають задоволенню.

Outcome: approved