Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

10 березня 2015 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що йому на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, дане право власності зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Позивач зазначає, що на даний час в квартирі зареєстрований він та його син [PERSON], [INFO], однак син фактично не проживає в квартирі з 2009 року, так як виїхав до Російської Федерації разом з матір'ю [PERSON] (колишньою дружиною позивача). Відповідач не проживає в квартирі, не виявляє бажання там проживати, у квартирі відсутні його особисті речі, він не приймає участі в утриманні квартири. Позивач зазначає, що порушуються його права як власника, так як реєстрація відповідача не дозволяє позивачу розпоряджатись належним йому майном, крім того, він несе додаткові витрати на оплату комунальних послуг по числу зареєстрованих осіб. В добровільному порядку відповідач не знімається з реєстрації за даною адресою. Посилаючись на ст.ст. 71, 72, 163 ЖК України, ст.ст. 319, 383, 391 ЦК України, ст.ст. 3, 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання", позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення в пресі. Будь-яких письмових заяв, пояснень чи заперечень відповідач до суду не подавав. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. За вказаних обставин, враховуючи думку позивача, який не заперечує проти постановлення заочного рішення, суд вважає можливим розглянути справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] власником квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Відповідач [PERSON] є сином позивача [PERSON], щ підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 9). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Відповідно до ст. 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення у випадках і у межах строків, установлених частиною 1, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою ст. 71 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як вбачається з довідки КП "Сумижитло" від 16.01.2015 року, в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані дві особи: [PERSON] (власник) та його син [PERSON] (а.с. 10). [PERSON], [INFO], є повнолітньою особою. Судом встановлено, що шлюб між позивачем та його колишньою дружиною (матір'ю відповідача) було розірвано за рішенням Зарічного районного суду м. Суми 10.09.2014 року (а.с. 11). Як вбачається з пояснень позивача, його син [PERSON] без поважних причин не проживає у квартирі з 2009 року, тобто більше п'яти років. Допитані в суді свідки [PERSON] та [PERSON], які є сусідами позивача по під'їзду будинку, підтвердили в суді ту обставину, що син [PERSON] - [PERSON] протягом декількох років не проживає в квартирі з батьком, вони його не бачили дуже тривалий час. Сам відповідач не надав суду будь-яких доказів того, що він з поважних причин був відсутній в квартирі за місцем своєї реєстрації, має намір проживати з батьком в подальшому, тощо. Також суд приходить до висновку, що наявність реєстрації відповідача в квартирі порушує права позивача як власника, так як позивач обмежений у своєму праві розпорядження власністю, а крім того фактично відповідач як член сім'ї в квартирі не проживає, витрат по утриманню житла не несе, і позивач несе зайві комунальні витрати та позбавлений права оформити субсидію. Виходячи з норм ст.ст. 71, 72 ЖК України, суд вважає, що відповідач втратив право користування квартирою, так як він більше шести місяців був відсутній в ній без поважних причин. Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання відповідача втратившим право користування житлом є обґрунтованими, і відповідач [PERSON] втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] в зв'язку з його відсутністю і не проживанням в даній квартирі більше шести місяців без поважних причин. Судові витрати суд залишає за позивачем. На підставі ст. ст. 71, 72, 163 ЖК України, ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved