Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

13 березня 2018 року [PERSON] звернувся до Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області із заявою про визнання факту народження дитини на окупованій території України. В обґрунтування своєї заяви зазначив, що 23 лютого 2018 року на тимчасово окупованій території в м. Донецьку в його дружини [PERSON] народилась дитина чоловічої статі, що підтверджується медичним свідоцтвом про народження № 135/200, виданим 23.02.2018 року Донецьким клінічним територіальним медичним обєднанням. Вказане медичне свідоцтво про народження оформлене не у відповідності до вимог діючого законодавства України. 13 березня 2018 року [PERSON] звернувся до Кальміуського районного у місті Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області із заявою про видачу свідоцтва про народження дитини встановленої форми, однак йому було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду. У зв'язку з чим просив, встановити факт народження 23 лютого 2018 року у [PERSON] дитини чоловічої статі, яка народилась у неї в м. Донецьку, вказати батьками дитини [PERSON] та [PERSON], а також надати дитині прізвище батька «Цирпель». Заявник [PERSON] надав заяву, в якій просив провести розгляд справи за його відсутності, заяву підтримав у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Кальміуського районного у місті Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, будучи належним чином повідомленими про час, день та місце розгляду справи, свого представника до суду не направив. Дослідивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Зі змісту ст.4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п.7 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, про народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною [PERSON] України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. У відповідності до свідоцтва про шлюб серії І-НО № 4350007, виданого 09.12.2015 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] та [PERSON] 09 грудня 2015 року зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис № 734. Після реєстрації шлюбу дружині залишено прізвище [PERSON]. Судом встановлено, що 23 лютого 2018 року у [PERSON], [INFO], на тимчасово окупованій території України, а саме в м.Донецьку народилась дитина чоловічої статі, що підтверджується медичним свідоцтвом про народження № 135/200, виданим 23.02.2018 року Донецьким клінічним територіальним медичним обєднанням. Однак, зазначена медична установа не здійснила своє переміщення з тимчасово неконтрольованої території. Після народження дитини 13.03.2018 року [PERSON] звернувся до Кальміуського районного у місті Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області за видачею свідоцтва про народження, однак листом вих. № 43/15.3-26 від 13.03.2018 року йому було відмовлено через те, що державна реєстрація народження відповідно до діючого законодавства проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження, за формою затвердженою наказом МОЗ України, на якому має бути кутовий штамп та кругла печатка лікарської установи, а документи, видані державними органами на окупованій території є недійсними і не створює правових наслідків. У звязку із чим заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про народження та запропоновано звернутися до суду для встановлення факту народження дитини. Постановою Кабінету [PERSON] України від 02 грудня 2015 року №1275-р було затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно якої м. Донецьк відноситься до такої території де органи державної влади не здійснюють свої повноваження в повному обсязі внаслідок проведення антитерористичної операції. Відповідно до ст.7 Закону України "Про громадянство України", особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Згідно ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована одразу після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст.18 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації народження сина. Відповідно до ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом [PERSON] України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. На підставі викладеного, з метою захисту законних прав та інтересів громадянина України, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту народження дитини та зазначення батьками дитини [PERSON] та [PERSON], оскільки на сьогоднішній час заявник позбавлений можливості в позасудовому порядку отримати свідоцтво про народження сина, який народився в м.Донецьку, на території де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, що надасть можливість заявнику отримати свідоцтво про народження його дитини, видане державним органом України. Щодо вимоги заявника про надання дитині прізвища батька, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.145 Сімейного кодексу України, прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Реєстрація новонароджених, складання актових записів про народження із зазначенням їх прізвища, імя та по батькові, а також видача відповідних свідоцтв, відноситься до компетенції органів РАЦС та проводиться у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції від 24.12.2010 року №3307/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 28.12.2010 року за № 1371/18666). Як вбачається з положень Рекомендації Комітету [PERSON] Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом [PERSON] 11.03.1980 року, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Таким чином, суд не може підміняти державний орган та давати вказівки щодо вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

Outcome: partial