Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заяву мотивувала тим, що при оформленні спадщини за померлим чоловіком [PERSON], який помер [INFO], нотаріус помітила розбіжності в даті народження заявниці, зазначеній в паспорті, в свідоцтві про її народження та свідоцтві про укладення шлюбу. Просить суд встановити факт, що в паспорті [NUMBER] від 19.07.2000 року, у свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 20.07.1952 року та свідоцтві про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 09.08.1972 року зазначена одна і та сама особа- [PERSON], [INFO]. Заявник в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - завідуюча Воловецькою державною нотаріальною конторою Дідренцел В.Т. на розгляд справи не з"явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі- на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає до задоволення з слідуючих підстав. Згідно з ч.1 ст.234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Постановою пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" (далі- Постанова) роз"яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 12 Постанови передбачено, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. В порушення зазначених вимог, заявником [PERSON] не надано суду доказів того, що відповідним компетентним органом, який видав документ, їй було відмовлено у видачі паспорта громадянина України у відповідності до свідоцтва про народження. Крім цього, з вимоги, заявленої [PERSON], а саме: встановити факт, що в паспорті [NUMBER] від 19.07.2000 року, у свідоцтві пр народження серії [NUMBER] від 20.07.1952 року та свідоцтві про укладення шлюбу [NUMBER] від 09.08.1972 року зазначена одна і та сама особа- [PERSON], [INFO], вбачається що заявник просить суд встановити тотожність осіб, що в силу ч.2 ст.12 Постанови є неможливим. З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про те, що заява [PERSON] є передчасною, немотивованою та не підтвердженою належними та достатніми доказами, тому задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed