Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

12.11.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить суд визнати за ним як за спадкоємцем за заповітом після смерті бабусі [PERSON], померлої 31.10.2014 року, право власності на: 1/6 частину квартири [ADDRESS]; земельну ділянку площею 0,063 га, яка розташована на території садівничого кооперативу «Судоремонтник», ділянка № 16 Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, переданої для ведення садівництва (Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ОД№ 068717 виданий 26.05.1998 року Бросківською сільською Радою народних депутатів, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за ОД № 10-16-05), мотивуючи тим, що нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку з тим, що у Державному реєстрі майнових прав на нерухоме майно визначений список адрес місць розташування земельних ділянок, відповідно до якого вказана адреса: Одеська область, Ізмаїльський район, село Броска, «Судоремонтник» садовий кооператив, а у Державному акті на приватної право власності на землю вказана адреса Бросківська сільська рада, садовий кооператив «Судоремонтник». Відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності, в якій просить суд визнати за ним як за спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої 31.10.2014 року, право власності на: 1/6 частину квартири [ADDRESS]. Ухвалою суду від 07.12.2015 року прийнято зустрічна позовна заява [PERSON] та обєднана в одне провадження з первісним позовом [PERSON] 08.12.2015р. до суду надійшла заява [PERSON] про розгляд справи без його участі, в якій останній, у тому числі, зазначив, що визнає позов [PERSON] 22.12.2015р. до суду надійшла заява [PERSON], в якій він зазначив, що визнає зустрічний позов [PERSON] та просить розглядати справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.04.2011 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори в реєстрі за №2-746, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за №69/40 від 28.04.2011 року, Витягу про державну реєстрацію прав КП «Ізмаїльське МБТІ» за № 29815533 від 28.04.2011 року [PERSON] належить на праві приватної спільної часткової власності 1/3 частина квартири [ADDRESS], що також підтверджується довідкою КП «Ізмаїльське МБТІ» №1404 від 14.09.2015 року, Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 50523013 від 22.12.2015 року та інформацією КП «Ізмаїльське МБТІ» за № 2009 від 17.12.2015 року. Як вбачається з державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД №068717, виданого 26.05.1998 року Бросківською сільською Радою народних депутатів, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за ОД №10-16-05 [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,063 га, яка розташована на території садівничого кооперативу «Судоремонтник», ділянка № 16, переданої для ведення садівництва. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 394464 від 03.11.2014 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла 31.10.2014 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, зокрема на 1/3 частину квартири [ADDRESS], та земельну ділянку площею 0,063 га, яка розташована на території садівничого кооперативу «Судоремонтник», ділянка № 16, переданої для ведення садівництва. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 20.08.2010 року приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 3108 [PERSON] заповіла усе своє майно, яке на день смерті буде йому належати та де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, в рівних частках [PERSON], [PERSON]. Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 39537967 від 04.02.2015 року, наданого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою за №39537967 від 04.02.2015 року заповіт [PERSON] чинний, не змінювався та не скасовувався. Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту, після смерті [PERSON], відповідно до ст. 1241 ЦК України немає. Інших спадкоємців немає. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк звернулися з заявами про прийняття спадщини до нотаріусів, що підтверджено відповідними заявами від 04.02.2015р. та 18.02.2015р. На звернення [PERSON] та [PERSON] до державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області з приводу видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом нотаріусом їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку з тим, що у Державному реєстрі майнових прав на нерухоме майно визначений список адрес місць розташування земельних ділянок, відповідно до якого вказана адреса: Одеська область, Ізмаїльський район, село Броска, «Судоремонтник» садовий кооператив, а у Державному акті на приватної право власності на землю вказана адреса Бросківська сільська рада, садовий кооператив «Судноремонтник». Відповідно до ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Як вбачається із матеріалів справи, сторони уклали угоду щодо розподілу спадкового майна між собою. Відповідно до п.п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, у тому числі, з огляду на те, що відповідач визнав позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved