Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 27 лютого 2004 року вона уклала шлюб з [PERSON], і прожила з ним до 20 листопада 2008 року, після чого вони розлучилися. Від шлюбу вони мають сина - [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишився проживати з позивачем. На підставі виконавчого листа Луцького міськрайонного суду № 0308/3519 від 27 лютого 2012 року відповідач зобов'язаний виплачувати в користь позивача 600 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 15 грудня 2011 року. Однак в наслідок злісного ухилення від сплати аліментів, за що [PERSON] у 2013 році притягувався до кримінальної відповідальності, матеріальної допомоги на утримання сина відповідач не надає. В результаті цього станом на 10 листопада 2014 року з відповідачем утворилася заборгованість по виплаті аліментів на утримання сина в сумі 13 050 гривень. За розрахунками позивача, розмір пені від суми несплачених аліментів за період з 01 вересня 2012 року по 10 листопада 2014 року, складає 4 023 гривень. Просить суд стягнути пеню від суми несплачених аліментів в сумі 4 023 гривень. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримують в повному об'ємі, просить позов задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомляв, від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою ст.181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, на аліментні грошові зобов'язання, що виникли з рішення суду, в силу ч. 5 ст. 11 ЦК України поширюються загальні положення про зобов'язання, встановлені розділом першим книги п'ятої Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.ст.526, 530, 610, 612 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до рішення суду. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у встановлений строк. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення Судом при розгляді справи встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 лютого 2012 року вирішено стягувати з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи з 15 грудня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 6). Також судом встановлено, що загальна сума заборгованості відповідача за період часу з вересня 2012 року по жовтень 2014 року, станом на 01 листопада 2014 року становить 13 050 гривень. Із суми вказаної заборгованості, позивачем складено розрахунок неустойки, який становить 4 023 гривень, які підлягають стягненню з [PERSON] (а.с. 7). Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що у [PERSON] наявна заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини. Так як позивачем складено розрахунок неустойки у відповідності до вимог ст. 196 Сімейного кодексу України, який становить 4 023 гривень. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення неустойки за несплату аліментів.. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судом при розгляді справи встановлено, що [PERSON] як позивач по справі звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" при подачі позовної заяви про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року № 3674-VІ передбачено, що при зверненні до суду із позовною заявою майнового характеру, сплачується ставка судового збору в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, що в гривневому еквіваленті становить становить 243,60 - 3 654 гривень. Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду заявлено позовну вимогу майнового характеру. Таким чином 1 відсоток ціни позову становить 40,23 гривень. При цьому мінімальний розмір судового збору з позову майнового характеру становить 243,60 гривень. А тому до сплати підлягає судовий збір в сумі 243,60 гривень як за позовну вимогу майнового характеру. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, тому він стягується з відповідача в дохід держави. При цьому мінімальний розмір судового збору з позову майнового характеру становить 243,60 гривень. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави судового збору в сумі по 243,60 гривень.

Outcome: approved