Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

09.08.2019 року [PERSON] звернувся до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої злочином, заявою від 02.03.2020 року (т.1, а.с. 230) уточнив позовні вимоги та просить стягнути з [PERSON] на його користь 811542 грн., з яких: 510 грн. - вартість франшизи, 804168 грн. - сума моральної шкоди, 6864 грн. - вартість експертного дослідження по визначенню моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.10.2017 року сталося ДТП за участю [PERSON] та [PERSON] Вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.06.2018 року у кримінальній справі № 500/1767/18 [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 КК України. Цивільна відповідальність [PERSON] була застрахована в страховій компанії «Європейський страховий альянс». Внаслідок ДТП позивач залишився інвалідом 2 групи з обмеженим фізичним навантаженням. Стан його здоров`я потребує постійного лікування. На фоні отриманих травм у [PERSON] розвинувся сахарний діабет та остеохондроз грудного відділу хребта, внаслідок неправильного зрощування кісток ребер рана постійно нагноюється внаслідок чого він потребую постійного медичного втручання. Все це триває вже більше двох років і весь цей час позивач вимушений терпіти моральні і фізичні страждання. Крім того, позивач не може користуватись своїм автомобілем, адже він пошкоджений в результаті ДТП. Згідно відзиву від 29.09.2019 року [PERSON] не заперечував проти задоволення позовних вимог, щодо стягнення вартості франшизи в розмірі 510 грн. Стосовно позовних вимог про стягнення моральної шкоди, зазначає, що заявлена позивачем сума являється завеликою та не відповідає вимогам розумності та справедливості. Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09.08.2019 року було відкрите провадження за позовом [PERSON] до [PERSON] , про відшкодування шкоди, завданої злочином. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.09.2019 року було задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів від ПрАТ «Європейський страховий альянс». Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.01.2020 року було залучено у якості співвідповідача ПрАТ «Європейський страховий альянс». Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.03.2020 року було закрито провадження по справі в частині стягнення з ПрАТ «Європейський страховий альянс» на користь [PERSON] 18991, 36 грн. на відшкодування завданої матеріальної шкоди. Виключено ПрАТ «Європейський страховий альянс» з кола відповідачів та залучено ПрАТ «Європейський страховий альянс» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10.06.2020 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ПрАТ «Європейський страховий альянс» про відшкодування шкоди, завданої злочином та справа призначена до судового розгляду. Позивач в судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти задоволення позовних вимог про стягнення вартості франшизи в розмірі 510 грн. та моральної шкоди в розмірі 5000 грн., витрати на проведення експертизи просив стягнути пропорційно з обох сторін. Крім цього, зазначив про недопустимість наданого позивачем висновку експертного дослідження №18-5128 у зв`язку із не попередженням експерта про кримінальну відповідальність та у висновку не зазначена інформація про те, що висновок підготовлений для подання до суду або долучення до матеріалів кримінального провадження (у разі проведення експертизи на підставі письмового звернення особи, яке містить таку інформацію). Також частину моральної шкоди повинна сплатити страхова компанія, до якої [PERSON] не подавав позову. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду сповіщений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ст.129 Конституції України, ст.ст.12,81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено, що 02.10.2017 року сталося ДТП за участю [PERSON] та [PERSON] . Вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.06.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, засуджено до чотирьох років позбавлення волі та звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на один рік (т.1, а.с. 8). Цивільний позов потерпілого [PERSON] залишено без розгляду та роз`яснено про можливість потерпілого після проведення експертиз звернутися до суду в порядку цивільного провадження без сплати судового збору. Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, встановлено, що 02.10.2017 року дорожньо-транспортна пригода за участю [PERSON] та [PERSON] сталася з вини [PERSON] , який порушив п. 16.12 Правил дорожнього руху України. В наслідок зіткнення, водію [PERSON] заподіяно тілесні ушкодження у вигляді комплексу травм грудиної клітини та живота з пошкодженням їх внутрішніх органів, які згідно з висновком судово - медичного експерта № 510 від 11.01.2018 року і відповідно до п. 2.1.3 «й» і «к» «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Згідно висновка експерта №510 від 11.01.2018 року (т.1., а.с. 16) за результатами судово-медичної експертизи громадянина [PERSON] , [INFO] , даних медичної документації, громадянину [PERSON] були заподіяні наступні тілесні ушкодження: закрита травма живота у вигляді розриву тканини селезінки, внутрішньочеревною кровотечею та подальшим видаленням; закрита травма грудної клітини у вигляді множинних переломів ребер зліва по різним анатомічним лініям супроводжувалися забоєм правої легені і двостороннього гемопневмоторексом. Дані ушкодження заподіяні дією тупих предметів. Множинна масивність та поєднання ушкоджень характерні дорожньо-транспортній травмі. З урахуванням обставин справи (зіткнення легкових автомобілів) вони могли утворитися від контакту тулуба з деталями салону автомобіля, що рухався. Вказані пошкодження завдані незадовго до надходження постраждалого в стаціонар і таким чином могли бути заподіяні у спосіб вказаний у постанові від 02.17.2017 року. Комплекс травм грудної клітини та живота з пошкодженням їх внутрішніх органів, згідно п. 2.1.3 «й» та «к» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертної комісії серії 12ААА № 891379, [PERSON] , [INFO] , 26.02.2018 року встановлено другу групу інвалідності на строк до 01.03.2019 року (т.1., а.с. 50). Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертної комісії серії 12ААА №887281, [PERSON] , [INFO] , 27.02.2019 року встановлено другу групу інвалідності (повторно) та інвалідність встановлена на строк до 01.03.2020 року (т.1., а.с. 51). На підставі довідки до акту огляду медико-соціальною експертної комісії серії 12ААА № 244868, [PERSON] , [INFO] , 03.03.2020 року встановлено безстроково другу групу інвалідності (т.1., а.с. 251). Крім того, відповідно до висновку експертного дослідження №18-5128 складеного 10.06.2019 року (т.1., а.с. 40) за результатами проведення експертного дослідження з визначення моральної шкоди отриманої внаслідок ДТП яке сталося 02.10.2017 року, встановлено, що актуальний стан [PERSON] характеризується високим рівнем тривоги, емоційною нестійкістю, відчуттям загрози і страху за своє життя, депресивною пригніченістю, зниженням стресостійкості, фіксацією на своїх негативних переживаннях, невпевненістю в своїх силах, стурбованістю щодо своєї відгородженості і труднощами у соціальній адаптації, страхом за своє майбутнє і майбутнє своєї сім`ї, пригніченістю. У зв`язку із чим посилюється внутрішнє напруження, проявляється дратівливість, зниження саморегуляції, загострення почуття провини і відповідальності за те, що відбулося. Таким чином, виявлені в результаті психологічного дослідження, особливості актуального стану [PERSON] свідчать про наявність стресогених обумовлених проблематизацією його життя на психофізичному, особистісному і соціальному рівнях, яка виникла в наслідку ДТП від 02.10.2017 року. За результатами психологічного обстеження [PERSON] , було встановлено, що внаслідок обставин які досліджуються, підекспертний тривалий час відчував спустошеність, безпомічність, страх та небажані зміни у своєму повсякденному житті. При цьому його немайнові витрати призвели до змін у функціонуванні окремих структур особистості. Враховуючи, що в результаті ДТП [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження, у зв`язку із чим, виникає ряд життєвих проблем: втрата здатності до повноцінної трудової діяльності для матеріального забезпечення сім`ї, інвалідизація, відсутність можливості виконувати фізичну роботу по господарству, необхідність постійного медичного спостереження і лікування, неможливість в повній мірі відновити фізичне благополуччя, зміни в емоційному стані після ДТП. Ситуація, що досліджується за справою є психотравмувальною для [PERSON] . Останньому завдані страждання (моральна шкода). [PERSON] спричинені страждання (моральна шкода) за умов ситуації, що досліджується, а саме в результаті отримання тяжких тілесних ушкоджень при ДТП від 02.10.2017 року. Попередній орієнтовний розмір грошового еквіваленту за завдані [PERSON] страждання (моральну шкоду) складає від 350 000 (трьохсот п`ятидесяти тисяч) до 804 168 (восьмисот чотирьох тисяч ста шістдесяти восьми) гривень. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 цієї статті унормовано , що ці дані встановлюються такими засобами 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до частини 1 статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Окрім того, згідно преамбули Закону України "Про судову експертизу" цей Закон визначає правові, організаційні і фінансові основи судово-експертної діяльності з метою забезпечення правосуддя України незалежною, кваліфікованою і об`єктивною експертизою, орієнтованою на максимальне використання досягнень науки і техніки. Відповідно до положень цього Закону висновок судової експертизи та висновок експертного дослідження є окремим документами у сфері досліджень. Згідно пункту 4.23 розділу ІV «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року №53/5 (з відповідними змінами та доповненнями, в редакції на момент проведення дослідження) експертні дослідження виконуються в порядку, передбаченому для проведення експертиз. Хід і результати таких досліджень викладаються у висновку експертного дослідження. Висновок експертного дослідження складається за структурою та змістом висновку експерта, за такими винятками: у вступній частині висновку зазначається, хто і коли звернувся до установи чи безпосередньо до експерта із замовленням про проведення дослідження; опускається запис, який стосується відповідальності особи, що проводить дослідження, за надання завідомо неправдивого висновку. Отже, висновок експертного дослідження №18-5128 складений 10.06.2019 року за результатами проведення експертного дослідження з визначення моральної шкоди отриманої внаслідок ДТП яке сталося 02.10.2017 року, складений судовим експертом Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Ракул О.В. за заявою [PERSON] відповідає вимогам вказаних нормативних актів, не є висновком експертизи, проте є письмовим доказом у цій справі, оскільки містить дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Таким чином, доводи представника відповідача про недопустимість наданого позивачем висновку експертного дослідження №18-5128 у зв`язку із не попередженням експерта про кримінальну відповідальність, суд вважає безпідставними, оскільки згідно п. 4.23. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998р. № 53/5, у висновку експертного дослідження опускається запис, який стосується відповідальності особи, що проводить дослідження, за надання завідомо неправдивого висновку. Що стосується не зазначення у висновку експертного дослідження №18-5128 інформації про те, що висновок підготовлений для подання до суду або долучення до матеріалів кримінального провадження (у разі проведення експертизи на підставі письмового звернення особи, яке містить таку інформацію), суд зазначає, що висновок експертного дослідження №18-5128 був складений 11.06.2019 року, а зміни стосовно зазначення такої інформації були внесені до Інструкції Наказом Міністерства юстиції № 667/5 від 24.02.2020 року, тобто після складання висновку. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт. Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди в наслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю і стражданнях які особа отримала в наслідок ушкодження здоров`я, у душевних стражданнях яких зазнала фізична особа в зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї, у душевних стражданнях які особа зазнала в зв`язку з приниженням її честі гідності та ділової репутації. Частиною 2 ст.23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей особи. В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 (зі змінами до пункту 9 внесеними постановою від 25.05.2001 р. № 5), роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру - немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, а також враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.06.2018 року встановлено, що 02.10.2017 року саме в результаті дій [PERSON] було ушкоджено здоров`я [PERSON] . Суд вважає, що діями відповідача [PERSON] позивачу було завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що в результаті ДТП та в наслідок ушкодження здоров`я позивач відчував фізичну біль і страждання, позивач відчував душевні страждання, яких він зазнав у зв`язку із отриманням тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок ДТП позивач залишився інвалідом 2 групи, втратив здатності до повноцінної трудової діяльності для матеріального забезпечення сім`ї, у нього відсутня можливості виконувати фізичну роботу по господарству, є необхідність постійного медичного спостереження і лікування, є неможливість в повній мірі відновити фізичне благополуччя та наявні негативні зміни в емоційному стані після ДТП. Суд погоджується із мінімальним розміром грошового еквіваленту за завдані [PERSON] страждання (моральну шкоду), у розмірі 350 000 грн., який зазначений у висновку експертного дослідження №18-5128 складеного 10.06.2019 року. Відповідачем не було надано доказів на спростування висновку експертного дослідження №18-5128 складеного 10.06.2019 року, у якому зазначений розмір грошового еквіваленту за завдані [PERSON] страждання (моральну шкоду), який складає від 350 000 (трьохсот п`ятидесяти тисяч) до 804 168 (восьмисот чотирьох тисяч ста шістдесяти восьми) гривень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню та підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості у відшкодування моральної шкоди грошова компенсація у розмірі 350 000 (триста п`ятдесят тисяч) гривень. Стосовно твердження відповідача, що частину моральної шкоди повинна сплатити страхова компанія, до якої [PERSON] не подавав позову, суд зазначає наступне. Позивач вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування, або шляхом звернення до страховика, в якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність. Також позивачем заявлено вимогу про стягнення витрат за проведення експертного дослідження у розмірі 6864,00 грн. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №31 від 12.02.2019 року (т.1, а.с.54) [PERSON] сплати витрати на оплату проведення експертного дослідження у розмірі 6864,00 грн. Відповідно до ч. 1, п.2 ч.3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Тому, оскільки позивачем сплачені витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 6864,00 грн., що підтверджується належними доказами, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до п. 12.1. ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. За таких обставин, суд приходить до висновку, що підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] вартості франшизи у розмірі 510 грн. Відповідно до частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Також підлягають стягненню з [PERSON] в дохід держави судовий збір у розмірі 768,4 грн.

Outcome: partial