Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-03 00:00:00

08 жовтня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з\~ позовною заявою до [PERSON] сільської ради Великомихайлівського району Одеської області про визнання права на успадкування права на земельну частку (пай), мотивуючи свої вимоги тим, що 15.12.2004 року померла [PERSON], яка з 18 серпня 1979 року перебувала з його батьком [PERSON] в шлюбі, зареєстрованому виконавчим комітетом Комарівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, актовий запис №07. Його батько [PERSON] помер 18 червня 1992 року. Після смерті батька, він спілкувався з мачухою, відносини у них були нормальні, вона завжди відносилась до нього добре. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на право на земельну частку ( пай) розміром 6,4 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості), що належала їй на підставі сертифікату серії ОД 036700, виданого на підставі розпорядження голови Великомихайлівської районної державної адміністрації за № 184/А-1996 від 29.03.1996 року та зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку ( пай) за №196 від 01.10.1999 року по [PERSON] сільській раді. В подальшому, а саме у липні 2018 року, з метою оформлення права на спадщину після смерті [PERSON] він звернувся із відповідною заявою до Великомихайлівської нотаріальної державної контори в Одеській області, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, належне [PERSON] йому було відмовлено, оскільки ним пропущено термін для прийняття спадщини, встановлений ст.1270 ЦК України. Про втрату сертифікату ним було подано оголошення до Великомихайлівської районної газети «Єдність». Заповіту за життя [PERSON] не склала, а єдиним спадкоємцем за законом після її смерті являється він. Тому позивач просить суд визнати за ним право на отримання земельної частки (паю) розміром 6,4 в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться в адміністративних межах [PERSON] сільської ради Великомихайлівського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], яка померла 16.12.2004 року. Право [PERSON] було посвідчене Сертифікатом на право на земельну частку (пай) від 01.10.1999 року, серії ОД № 036700. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав викладених в позові та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Великомихайлівського району Одеської області в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленими про день та час слухання справи. Заяв та клопотань до суду не надали. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, розглянувши позов в межах заявлених вимог, оцінивши\~ надані докази відповідно до ст. 89 ЦПК України,\~ суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що 15 грудня 2004 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №380220, виданим виконкомом [PERSON] сільської ради Великомихайлівського району Одеської області від 16 грудня 2004 року, актовий запис №04 [PERSON] з 18 серпня 1979 року перебувала в шлюбі, зареєстрованому виконавчим комітетом Комарівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, актовий запис №07, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 18.10.2016 року, з його батьком [PERSON], який помер 18 червня 1992 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме їй належало право на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії ОД № 036700 від 01.10.1999 року, розміром 6,4 в умовах кадастрових гектарах на території [PERSON] сільської ради Великомихайлівського району Одеської області. 26 липня 2018 року [PERSON] звернувся до Великомихайлівської районної державної нотаріальної контори з наміром оформити спадщину. Однак державний нотаріус [PERSON] посьмово повідомила позивача, що видати свідоцтво про право на спадщину після смерті матері [PERSON] неможливо у звязку з тим, що ним пропущено термін для прийняття спадщини, встановлений ст.1270 Цивільного кодексу України, тобто на протязі шести місяців від дня смерті спадкодавця. Також судом встановлено, що в свідоцтві про народження [PERSON], серії І-ЯК №402614 від 03 січня 1969 року, актовий запис №01, матір'ю позивача вказана "Баркуца Марія Павлівна" Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповіт щодо свого майна спадкодавець не залишила. Главою 86 ЦК України, передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ст.1258), у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки(ст. 1261), у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст.1262), у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (ст.1263), у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (ст.1264), у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення; у п'яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім'ї. (ст.1265). За приписами п.п. 10, 11\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування» № 7, відповідно до ст.1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (із збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи вищевикладене та надані суду письмові докази по справі, суд прийшов до переконання, що позивач не довів своїх позовних вимог та обставин, викладених ним у позовній заяві. Зокрема, позивачем не доведено, що він є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON]. Посилання позивача на те, що його батько проживав в зареєтрованому шлюбі з померлою не є підставою для визнання його спадкоємцем за законом. Крім того, суд вважає, що у письмовій відповіді на звернення позивача щодо видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус помилково вказала [PERSON] як мати позивача, оскільки з наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження, вказано, що матір'ю [PERSON] є "Баркуца Марія Павлівна". Таким чином, судом не встановлено порушеного, невизнаного або оспорюваного права позивача відповідно до ст.3 ЦПК України, тому суд вважає, що позовні вимоги є недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed