Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

27 квітня 2017 року позивач звернувся до суду із вказаними вимогами, мотивуючи їх тим, що 15 січня 2007 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка загальною площею 3,3739 га, розташована на території [PERSON] сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач, як спадкоємець за заповітом, спадщину прийняв, але не може її оформити в нотаріальному порядку, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку втрачений. Позивач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява з проханням справу слухати без участі позивача. Відповідач [PERSON] сільська рада Козелецького району Чернігівської області в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява за підписом сільського голови про визнання позовних вимог. Третя особа Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області в судове засідання не зявилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, в матеріалах справи міститься заява третьої особи, в якій остання просить суд проводити судове засідання за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 29.08.2002 на імя [PERSON] на підставі рішення [PERSON] сільської ради від 05.04.2001, було виготовлено та видано державний акт серії І-ЧН № 034928 на право приватної власності на землю площею 3,37 га у межах згідно з планом, розташовану на території [PERSON] сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва /а.с. 10/. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЕЛ № 287369, виданого 15.01.1997 /а.с. 9/, між [PERSON] та [PERSON] 15.01.1997 відділом реєстрації актів громадянського стану Козелецької райдержадміністрації Чернігівської області, зареєстровано шлюб. Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище «Ромашова» на «Пенська». 15 січня 2007 року [PERSON] померла (копія свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 053213, видане 16.01.2007 виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Козелецького району Чернігівської області) /а.с. 7/. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка загальною площею 3,3739 га, розташована на території [PERSON] сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно заповіту посвідченого 19.01.2005 секретарем Берлозівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, зареєстрованого в реєстрі за № 2, [PERSON] все своє майно де б воно не знаходилось, і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати, і на що за законом матиме право, заповіла [PERSON] позивачу у справі /а.с. 8/. Позивач, як спадкоємець за заповітом, спадщину після смерті [PERSON] прийняла, що підтверджується копією спадкової справи № 54/2007, яка надійшла на запит суду з Козелецької районної державної нотаріальної контори /а.с. 25/. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування розяснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Позивач просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, оскільки державний акт був втрачений, про що в пресі розміщено оголошення /а.с. 18/. Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. У відповідності до\~ ст. 152 ч. 3 п. "а" ЗК України - "захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав". При розробленні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки та внесенні до автоматизованої системи відомостей про земельну ділянку належну [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧН № 034928 від 29.08.2002, було встановлено, що фактична площа земельної ділянки становить 3,3739 га, з яких: 2,6248 га рілля, кадастровий номер 7422080900:86:092:0521, 0,4910 га сіножать, кадастровий номер 7422080900:86:129:0521, 0,2581 га пасовище, кадастровий номер 7422080900:86:136:0521 /а.с. 14, 15, 16/. Відповідно до п. 2 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 жовтня 2012 року, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом, тому суд вважає, що саме в витязі з Державного земельного кадастру більш повно та достовірно визначено площу земельної ділянки. Таким чином, суд дійшов висновку, що за позивачем в порядку спадкування підлягає визнанню право власності на згадану земельну ділянку.

Outcome: approved