Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

10 лютого 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі прожиткового мінімуму для дитини, щомісячно, починаючи з дня подачі нею позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначала, що 17 листопада 2012 року вона та [PERSON] уклали шлюб, від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні. Протягом останніх чотирьох років стосунки з чоловіком розладилися, через несумісність їхніх характерів, зникло між ними взаєморозуміння та взаємоповага, частими стали сварки. У провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області на розгляді перебуває позов про розірвання шлюбу між сторонами. Домовленості щодо матеріального утримання та виховання дитини вони не досягли. Забезпечити дитині належний рівень життя вона одна забезпечити не може, тому батько, який є здоровим і працездатним, повинен сплачувати аліменти на малолітнього сина на рівні розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав повністю, проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що із 17 листопада 2012 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у шлюбі, від цього шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] належним чином своїх батьківських обов`язків не виконує, матеріальної допомоги позивачу на утримання їхнього сина [PERSON] добровільно він постійно не надає. Домовленості щодо утримання дитини батьком, який проживає окремо, між сторонами не досягнуто. Відповідно до положень ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року № 2402-III кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно із ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач [PERSON] добровільно матеріальної допомоги позивачу на утримання сина [PERSON] постійно не надає, позов визнав, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню. У ч. 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року № 3674-VI у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору звільняються. Виходячи з наведеного, із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн. відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved