Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на транспортний засіб. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 17 вересня 2014 року нею було придбано легковий автомобіль марки «Порш Каєн», 2013 року випуску у [PERSON]. 13 червня 2016 року Оболонським УП ГУНУ України у м. Києві внесені відомості до ЄРДР за № 120161000500005955 за заявою [PERSON] щодо підробки документів та заволодіння вказаним вище транспортним засобом. Вирок суду у даному кримінальному провадженні відсутній. Враховуючи те, що остання не визнає права власності на вказаний вище транспортний засіб за позивачем, тому різними способами намагається позбавити її права власності на вказаний автомобіль. Спірний автомобіль позивач придбала у [PERSON], а він у [PERSON]. А той у [PERSON], який в свою чергу придбав його у [PERSON], тобто позивач є добросовісним набувачем спірного майна. Вказаний автомобіль був набутий [PERSON]. На підставі договору купівлі-продажу. Тому просить суд визнати за нею право власності на автомобіль марки «Порше» марки «Кайєн», 2013 року випуску, VIN код WPIZZZ92ZELA67319. Відповідачем [PERSON] було подано зустрічний позов до [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, відповідно до якого свої зустрічні позовні вимоги обґрунтовує тим, що оскільки існує кримінальне провадження з приводу підробки документів та заволодіння транспортним засобом у першого його власника [PERSON], що виключає правомірність його вибуття в останньої, тому просить визнати договір купівлі-продажу спірного автомобіля, укладеного між ним та позивачем за зустрічним позовом 17.09.2014 року. Представником позивача [PERSON] [PERSON] було подано відзив на зустрічний позов, відповідно до якого задоволенні зустрічного позову просить відмовити, оскільки договір купівлі-продажу транспортного засобу був укладений з дотриманням норм чинного законодавства, підстав для визнання його недійсним немає. Представник позивача [PERSON] [PERSON]. в судовому засіданні первісний позов підтримав з підстав у ньому наведених, просив суд його задовольнити, зустрічний позов не визнав, щодо його задоволення заперечував. Відповідач [PERSON] позов не визнав, щодо його задоволення заперечував, поданий ним зустрічний позов підтримав у повному обсязі з підстав у ньому наведених, просив суд його задовольнити. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши представлені письмові докази, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що за [PERSON] зареєстровано право власності на автомобіль марки «Порше Кайєн», як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 7), який було зареєстровано на підставі довідки-рахунку (а.с. 8). Раніше вказаний транспортний засіб на праві приватної власності належав [PERSON], потім [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 9-13). 14 червня 2016 року до ЄРДР внесено відомості за № 12016100050005955 за заявою [PERSON], відповідно до якої у червні 2014 року в невстановлений досудовим розслідуванням день та час, за адресою м.Київ вул. Лугова, 12, невстановлена особа шляхом підроблення документів зняла з реєстраційного обліку автомобіль марки «Порше Кайєн», який належить [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Як вбачається із п. 5 Постанови ПВССУ № 5 від 07.02.2015 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК). Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Таким чином, як вбачається із матеріалів справи право власності на спірний автомобіль у встановленому законом порядку зареєстроване за позивачем [PERSON], тобто в силу ч. 4 ст. 334 ЦК України додаткового визнання права власності на вказане майно рішенням суду не потребує. Внесення в ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення за заявою попереднього власника спірного автомобіля [PERSON] про підробку документів, що в подальшому використані для зняття автомобіля з реєстраційного обліку, не є підставою для скасування чи невизнання права власності на вказаний вище автомобіль за позивачем, оскільки обвинувального вироку суду у даному кримінальному провадженні, який би набрав законної сили немає і у суду відсутні дані щодо підстав, передбачених ч.ч. 4-6 ст. 78 ЦПК України, які б ставили під сумнів зареєстроване право власності позивача. Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану. У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі. Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). Державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов'язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються відповідними підрозділами Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху». Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є, зокрема, засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у департаменті державтоінспекції бланках, договори купівлі-продажу транспортних засобів, оформлені в державтоінспекції, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби. Відповідно до роз'яснень, що містяться в листі № 24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року "Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав" Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, зокрема зазначено, що невірним є визнання дійсними договорів купівлі-продажу та право власності на автомобілі на підставі виданих їх власниками довіреностей іншим особам з правом користування та повного розпорядження автомобілем або на підставі розписок про отримання власником грошової суми за проданий автомобіль, оскільки п. 3 ч.1 ст. 208 ЦК України передбачено вчинення правочинів між фізичними особами у письмовій формі на суму, що перевищує у 20 і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, та постанови Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 "Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів", яка також передбачає письмову форму договору купівлі-продажу автомобіля. Таким чином, довідка-рахунок не є договором купівлі-продажу автомобіля, так як не є правочином у розумінні статті 202 ЦК України, а тому положення ст. 215 ЦК України не можуть бути застосовані як підстава для задоволення позову у цій частині. Враховуючи те, що позивачем за первісним позовом [PERSON] не надано суду доказів правомірності набуття нею спірного автомобіля на підставі договору купівлі-продажу, хоча вказаний автомобіль зареєстрований за нею у встановленому законом порядку, тобто визнано право власності на нього, позивачем за зустрічним позовом даний договір оспорюються у завязку з внесенням відомостей про кримінальне правопорушення що призвело до вибуття вказаного автомобіля від попереднього власника поза його волею, однак кінцевого рішення у даному кримінальному провадженні немає, тому підстав для задоволення як первісного так і зустрічного позову немає. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в задоволенні первісного та зустрічного позову слід відмовити.

Outcome: dismissed