Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-07 00:00:00

16.08.2021 року позивачка звернулася з позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання їх доньки [PERSON] , з 1500 грн. до 3000 грн. до досягненню нею повноліття від дня пред`явлення позову, з урахуванням індексації. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що згідно рішення Первомайського міськрайонного суду від 04.07.2019 року, вона отримує аліменти на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 27.05.2019 року до досягнення дитиною повноліття. На теперішній час їй стало достовірно відомо, що матеріальне становище відповідача значно покращилось. 27.07.2021 року відповідач придбав двокімнатну квартиру [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Матеріальне становище позивачки в порівнянні з днем присудження аліментів погіршилося і вона не може повністю забезпечити та задовольнити потреби доньки одягом, збалансованим харчуванням, відвідуванням необхідних гуртків, тощо. На теперішній час неповнолітня донька потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшуються потреби у навчанні, розвитку тощо. З вересня 2019 року [PERSON] навчається в центрі вивчення англійської мови «Еnglаnd», де вартість навчання складає 900 грн., що підтверджується довідкою від 07.08.2021 року. Аліменти, які виплачує відповідач, не покривають навіть третьої частини витрат, які [PERSON] несе на утримання дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Позивачка вважає, що наявний у відповідача дохід дає змогу сплачувати аліменти на утримання дитини в сумі 3000 (три тисячі) грн. щомісячно. У відповідача відсутні інші неповнолітні діти, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, батьки на його утриманні не перебувають. На підставі ст.ст. 278-279 ЦПК України, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 13.09.2021 р. відповідачем було надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позову. Свої заперечення обґрунтував тим, що матеріальне становище в нього не поліпшилось, він має єдиний дохід у вигляді заробітної плати в сумі 5073,66 грн., квартира буда придбана ним за рахунок зароблених раніше за кордоном коштів, виплачених позивачкою коштів за спільну квартиру та допомоги батьків. На даний час куплена квартира потребує ремонту. Він не має заборгованості по сплаті аліментів, бере додаткову участь в придбанні речей для доньки та забирає її до себе на вихідні. В той же час позивачка офіційно не працює, та має у власності три квартири, їздить з донькою за кордон. Розмір аліментів (1500 грн.) перевищує 1/4 його заробітку (доходу), зазначеного у ч. 5 ст. 183 СК України та 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, передбачений ч. 3 ст. 184 СК України. Він не проти утримувати та виховувати свою дитину, надавати їй допомогу, що робить постійно. Але, на теперішній час не в змозі сплачувати обов`язкові аліменти в тому розмірі, в якому вимагає позивачка. На залишок заробітної плати, після сплати аліментів, йому також потрібно утримувати себе, харчуватись, сплачувати комунальні послуги, накопичувати кошти для ремонту та облаштування придбаної квартири, тощо. 29.09.2021 р. позивачкою були надані документи щодо підтвердження належності їй квартир. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що рішення Первомайського міськрайонного суду від 04.07.2019 року, вона отримує аліменти на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 27.05.2019 року до досягнення дитиною повноліття. Позивачка звернулася до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача, посилаючись на зміну його матеріального стану, у зв`язку придбанням ним квартири та погіршення її матеріального становища в порівнянні з днем присудження аліментів. Згідно ст. 180, ч. 3 ст. 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Крім цього, статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. З Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Положеннями ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 5 Протоколу N 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу N 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У відповідності до ч.2 ст.12, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 cт.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Дослідивши матеріали справи та враховуючи пояснення сторін, суд не знаходить підстав для збільшення аліментів в заявленому позивачкою розмірі 3000,00 грн., так як нею не доведено достатність заробітку відповідача для сплати аліментів, у такому розмірі. З вимогами про стягнення додаткових витрат на дитину позивачка може звернутись окремо від цього позову, подбавши при цьому про докази понесення нею цих витрат, а також про докази, які характеризують дійсний майновий стан відповідача. Проте суд враховує, що за останні роки в країні збільшився розмір прожиткового мінімуму на дитину, зросли ціни на споживчі товари та продукти харчування, а також те, що матеріальне становище відповідача дійсно покращилось, оскільки він придбав квартиру, офіційно працевлаштовався, а тому на переконання суду, може надавати дитині допомогу, у більшому ніж раніше, розмірі. З огляду на викладене, враховуючи матеріальне становище сторін по справі, суд вважає за необхідне збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Первомайського міськрайонного суду від 04.07.2019 року, на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили, до повноліття дитини. Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Судові витрати відносяться на рахунок відповідача відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial