Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулася до Уманського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ) в якому просила: - розірвати шлюб зареєстрований 21 вересня 2013 року Відділом реєстрації актів громадського стану Уманського міського управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 499, між [PERSON] та [PERSON] ; - стягнути з відповідача суми судових витрат в розмірі 1607 грн 50 коп., з них 840 грн 80 коп. судовий збір та 766 грн 70 коп. - кваліфікована правова допомога. На обґрунтування позову позивач зазначила, що між нею та відповідачем 21 вересня 2013 року укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадського стану Уманського міського управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 499. Також, позивач зазначає, що від даного шлюбу у них є троє дітей: дочка - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] та дочка - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у позивача та відповідача не склалося, між ними постійно виникають сварки, що призвело до того, що станом на момент звернення позивача до суду із цим позовом сторони фактично припинили шлюбні стосунки, що підтверджується довідкою Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області від 20 травня 2020 року № 383 про склад сім`ї. Позивач вказує, що спору про поділ майна подружжя не має, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини позивач не вбачає, тому на цих підставах вона звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу. Позивач будучи належним чином, відповідно до вимог ЦПК України, повідомленою про місце, дату та час проведення судового засідання, в судове засідання не з`явилася. Однак на адресу суду подала заяву від 15 червня 2020 року, в якій розгляд справи просила проводити у її відсутність. Відповідач будучи належним чином, відповідно до вимог ЦПК України, повідомленим про місце, дату та час проведення судового засідання до суду не з`явився. Однак на адресу суду подав заяву від 20 серпня 2020 року, в якій розгляд справи просив проводити у його відсутність, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 21 вересня 2013 року, між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у Відділі держаної реєстрації актів цивільного стану по місту Умані реєстраційної служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 499, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (виданим повторно), серії [NUMBER] від 21 вересня 2013 року. Відповідно до довідки Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області від 20 травня 2020 року № 383 виданої [PERSON] [INFO] , зареєстрованої та проживаючої за адресою: [ADDRESS] , склад сім`ї включає: Мати - [PERSON] , 1973 року народження, дочка - [PERSON] 2012 року народження, син - [PERSON] - 2016 року народження, дочка - [PERSON] , 2018 року народження, чоловік - [PERSON] , 1979 року народження (зареєстрований, але не проживає). На даний час сім`я [PERSON] розпалася остаточно, шлюб носить лише формальний характер, позивач просить суд шлюб розірвати. Згідно зі статтею 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, які мають істотне значення. Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Нормами статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сім`я розпалась і зберегти її при встановлених обставинах неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що має істотне значення, шлюб існує формально, а тому підлягає розірванню. Приписами частини першої статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, за правилами статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати із сплати судового збору в розмірі 840 грн 80 коп. Відповідно до частини першою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Приписами частини четвертої статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною першою статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Нормами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Отже, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Проте, в цій справі позивачем на підтвердження складу та розмірів витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги не надано до суду будь-яких належних та допустимих доказів. Відповідно до ст. ст. 104, 105, 109, 110, 112 СК України,

Outcome: partial