Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON], третя особа універсальна товарна біржа GIP, та просив: - зобов'язати [PERSON] не чинити перешкод в користуванні та розпорядженні житловим будинком [ADDRESS], - встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після [PERSON], - встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після [PERSON] та [PERSON], - визнати недійсним договір №95/1316 купівлі-продажу 1/6 частини житлового будинку за адресою:[ADDRESS], укладений 20 липня 1995 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON] та зареєстрований на Одеській універсальній товарній біржі GІР, - встановити факт постійного проживання [PERSON] з бабусею [PERSON] починаючи з 1992 року, - визнати за [PERSON] право власності на 2/3 частини домоволодіння за адресою:[ADDRESS], в порядку спадкування після смерті [PERSON], - встановити факт родинних відносин з [PERSON] та [PERSON], - визнати право власності на 1/6 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті [PERSON], - визнати право власності на 1/6 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті [PERSON], - враховуючи визнання права на 2/3, 1/6 та 1/6 частини домоволодіння, впорядкувати адресу та визнати за [PERSON] право власності в цілому на домоволодіння за адресою:[ADDRESS], що складається з житлового будинку літ.«А» загальною площею 35,4 кв.м, житловою площею 21,7 кв.м., житлового будинку літ. «С» загальною площею 76,4 кв.м., житловою площею 30,0 кв.м., літніх кухонь літ.«К», «Т», вбиральні літ. «Ф», сарай літ. «У». Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є єдиним спадкоємцем після своїх родичів, з дня свого народження проживав в будинку за адресою:[ADDRESS]. Так, він є онуком [PERSON], яка померла [INFO]. За своє життя вона декілька разів укладала шлюб, тому відбувалася зміна її прізвища. [INFO] помер його батько - [PERSON]. Чоловік бабусі [PERSON] помер [INFO]. Прабабуся позивача - [PERSON] померла [INFO]. Чоловік [PERSON] - [PERSON], який є батьком іншої спадкоємиці - [PERSON] - помер [INFO]. За життя бабусі [PERSON] та прабабусі [PERSON] належали 2/3 частки домоволодіння за адресою: [ADDRESS], яку вони успадкували після його прапрадіда [PERSON]. Іншими частками в розмірі по 1/6 частин володіли його прапрабабки [PERSON], яка померла [INFO], та [PERSON], яка померла [INFO]. Його батько, [PERSON], був постійно зареєстрований за вказаною адресою. Бабуся, [PERSON], фактично прийняла спадок після смерті [PERSON] та своєї матері [PERSON], а остання за життя прийняла спадщину у вигляді 1/6 частини після [PERSON], однак свідоцтва про право на спадщину за законом не оформили. Лише під час оформлення спадкових прав, позивачу стало відомо, що 20 липня 1995 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено договір купівлі продажу 1/6 частини будинку. У вказаний рік йому було всього декілька років. Він вважає, що даний договір не міг бути укладеним, оскільки [PERSON], на час його укладення вже померла, тому просив визнати його недійсним, а за ним визнати право власності на спадкове майно. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач та третя особа до суду не з'явилися і з заявами про відкладення розгляду справи не зверталися. Суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення в заочному порядку відповідно до вимог ст.ст.224,225 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. В ході розгляду справи судом встановлено, що батьками позивача [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Ленінським в/ЗАГС 04.07.1992 р. Шлюб між батьками позивача було укладено 9.03.1991 року, Ленінським ЗАЦС м.Одеси 9.03.1991р., про що видано свідоцтво [NUMBER] про укладення шлюбу. Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовської райадміністрації виконкому Одеської міськради 20.10.1998р., [PERSON] помер [INFO]. Згідно зі свідоцтвом про народження [PERSON] [NUMBER], виданим Ленінським ЗАЦС 22.01.1971р., батьками є: [PERSON] та [PERSON]. Бабуся позивача, [PERSON] народилася [INFO]. У свідоцтві про народження [NUMBER], виданому 6.07.1954р., батьками значаться: [PERSON] та [PERSON]. За життя [PERSON] двічі змінювала прізвище у зв'язку з укладанням шлюбу. Так, спочатку [PERSON] вийшла заміж за [PERSON] та розлучилася з ним 15 жовтня 1975 р., що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER], виданим Ленінським ЗАЦС м.Одеси 11.11.1977 р., після розлучення обрала дівоче прізвище-[PERSON]. 15 квітня 1989 р. [PERSON] вдруге вийшла заміж за [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER], виданим відділом ЗАЦС Ленінського райвиконкому м.Одеси 15.04.1089 р.. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 1 лютого 2012 р., виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Одесі Одеського міського управління юстиції. Її чоловік [PERSON] помер [INFO]., що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] виданим відділом РАЦС виконкому Суворовської райради народних депутатів 4.05.1996 р.. Прабабуся позивача, [PERSON], померла [INFO].,свідоцтво про смерть [NUMBER] видане відділом ЗАЦС Суворовського райвиконкому м.Одеси 27.06.1990р.. Чоловік [PERSON] - [PERSON], який є батьком [PERSON] - помер [INFO] (свідоцтво про смерть [PERSON] [NUMBER] видано 22.12.2004р. Першим відділом РАЦС Приморського районного управління юстиції м.Одеси). За життя бабусі [PERSON] та прабабусі [PERSON] належали 2/3 частки домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. Зміна адреси підтверджується листом КП БТІ Одеської міської ради №1741-10/96-Б від 31.03.2014р. Зазначена частка була успадкована спадкоємицями від прапрадіда позивача [PERSON], який помер [INFO], на підставі заповіту від 28 грудня 1967р., посвідченого Четвертою одеською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 13836. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом було посвідчено державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори 20.12.1979р. Право власності [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок було належним чином зареєстровано ОМБТІ 18.01.1980р. За життя [PERSON] та [PERSON] були співвласниками будинку по 1/6 у кожної. [INFO] [PERSON] померла, актовий запис від 09.02.1979 року. [INFO] померла [PERSON], запис акта про смерть №2198 від 09.03.1992 р.. Відповідно ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно домової книги на житловий будинок по [ADDRESS], батько позивача, [PERSON], був постійно зареєстрований та проживав за вказаною адресою. Згідно довідки №77 СОН "Балтський" [PERSON] проживала і постійно була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 30.06.1970р. по день смерті [INFO]. Відповідно до ст.529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно ст. 548 ЦК Української РСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст.549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. [PERSON], фактично прийняла спадок після смерті бабки [PERSON] та своєї матері [PERSON], а остання - після смерті тітки [PERSON], кожна проживала в будинку та вступили в управління спадковим майном. Згідно з довідками Четвертої одеської державної нотаріальної контори від 25.06.2014 р., 16.09.2014 р., 09.10.2014 р., спадкові справи щодо майна [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не заводилися, з заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], яка є сусідкою позивача і проживає з 1960 років поряд, підтвердила факт родинних відносин позивача, посилаючись на те, що він є онуком. В будинку проживала вся їх родина, в тому числі бабуся, прабабусі, і він з народження також там проживав та користувався майном. Також свідок зазначила, що сторонні особи там не проживали. Відповідно до довідки №87 від 02.04.2014р. СОН "Балтський" [PERSON], 1992 р.н. з дня народження постійно мешкає за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи вказані норми, батько позивача, [PERSON], був би спадкоємцем першої черги, якби спадщина його матері відкрилася за його життя, тому [PERSON] є єдиним спадкоємцем щодо майна [PERSON], так як є її онуком. Під час оформлення спадкових документів позивачу стало відомо про існування договору №95/1316 від 20.07.1995 року купівлі-продажу 1/6 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Як видно із змісту вказаного договору він укладався 20 липня 1995 року між [PERSON], [PERSON] з одного боку, та [PERSON], [PERSON], [PERSON], з другого боку, а далі по тексту зазначено про відчуження 1/6 частини житлового будинку, належної [PERSON], і підпис продавця значиться один. Зазначений договір був зареєстрований на Одеській універсальній товарній біржі GIP. Судом вже раніше було встановлено, що [PERSON] [INFO] померла, тобто в день укладення вказаної угоди вона не могла здійснювати відчуження майна, тому зазначений правочин не міг бути укладений. Відповідно до ч.1 ст.41 ЦК УРСР угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов'язків. Згідно з ч.2 ст.44 ЦК УРСР письмові угоди повинні бути підписані особами, які їх укладають. Згідно ст.48 ЦК УРСР, що діяв на момент укладення спірного правочину, недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті немайнові права неповнолітніх дітей. Таким чином, суд приходить до висновку, що договір повинен бути визнаний недійсним, оскільки не було волевиявлення сторони, [PERSON] вже була мертвою і відповідно договір не підписувала. Також, необхідно зазначити, що з моменту народження позивача, з 1992 року, ні в подальшому сім'я [PERSON], ні їх правонаступник за договором дарування від 11.09.2008 року [PERSON], або якісь інші особи за адресою: [ADDRESS] не проживали та майном не користувалися, окрім сім'ї [PERSON]. Відповідно до ст.328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна відповідно до ст.1217 ЦК України. Отже, майно яке [PERSON] прийняла у спадщину знаходилося за адресою: [ADDRESS] і складалося з житлових будинків літ. «А», «С», літніх кухонь літ. «К», «Т», вбиральні літ. «Ф», сарай літ. «У». У відповідність до п.4.15 пункту 4 глави 10 розділу II Положення про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно або видача свідоцтва про право власності на частку у спільному сумісному майні подружжя, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно п.4.18. пункту 4 глави 10 розділу II Положення, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Нормами статті 8 ЦК та ЦПК України регламентовано вирішення справ відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів. Якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини, а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад (цивільного) законодавства. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечності законодавства, що регулює спірні відносини. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи з наведеного, суд вважає, що до спірних правовідносин слід застосовувати Книгу третю ЦК України, зокрема Главу 24 «Набуття права власності» ст.328, оскільки Книга шоста «Спадкове право» ЦК України, не передбачає набуття права власності на спадкове майно за рішенням суду, а у нотаріуса, як особи, чия діяльність направлена на захист цивільних прав, відсутні правові підстави для видачі спадкоємцеві свідоцтва про право на спадщину за законом. На підставі викладеного, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання за позивачем права власності на домоволодіння за адресою:[ADDRESS], що складається з житлового будинку літ.«А» загальною площею 35,4 кв.м, житловою площею 21,7 кв.м., житлового будинку літ. «С» загальною площею 76,4 кв.м., житловою площею 30,0 кв.м., літніх кухонь літ.«К», «Т», вбиральні літ. «Ф», сарай літ. «У», в порядку спадкування за законом після [PERSON]. Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. У відповідності до ст.317, ст.319 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, а також власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В своїй постанові №6-164цс12 від 23.01.2013 року Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого в спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає в нього з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв у спадщину нерухоме майно, ще до його державної реєстрації має право витребовувати це майно від його добросовісного набувача з підстав, передбачених ст. 388 ЦК України, зокрема у разі, якщо воно вибуло з володіння спадкодавця поза волею останнього. Отже, враховуючи вказану постанову, яка згідно ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів, та вимоги ст.ст.387 та 388 ЦК України право власності спадкоємця підлягає захисту, тому реєстрація права власності на 1/6 частини житлового будинку за адресою:[ADDRESS] за [PERSON] підлягає скасуванню, оскільки договір, на підставі якого 20.07.1995 року було оформлено купівлю- продаж 1/6 частини будинку та набуто у власність [PERSON] [PERSON] та [PERSON], є недійсним, і право на відчуження цієї частки на підставі договору дарування не виникало. Не зважаючи на той факт, що [PERSON] є спадкоємцем, вчинив дії щодо прийняття спадщини, [PERSON] відмовляється йому надати оригінали правовстановлюючих документів на домоволодіння,. Оскільки даних фактів вона не спростовувала, тому в цій частині позов також необхідно задовольнити.

Outcome: approved