Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

30 червня 2016 року позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 05 листопада 2012 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу у них 13 лютого 2013 року народився син - [PERSON]. На даний час вони з відповідачем разом не проживають, в травні 2016 року останній заявив, що в подальшому відмовляється добровільно сплачувати аліменти на сина. Дитина потребує матеріальної допомоги. Позивач перебуває в скрутному становищі. Змоги працевлаштуватись не має, адже вона є студенткою, доходів не отримує, проживає з батьками, які допомагають їй утримувати сина. Відповідач згідно з контрактом проходить військову службу на сході України. На його утриманні інших неповнолітніх дітей немає, аліментів не сплачує, стягнення за виконавчими листами з нього не проводиться. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги, у зв'язку з відсутністю інформації про місце перебування відповідача та розмір його доходу просить стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1 200 грн. щомісячно. В решті позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у відповідності до ч.5 ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Про поважні причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що з 05 листопада 2012 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ЕГ № 075431 від 05 листопада 2012 року (а.с.2). Від спільного подружнього життя у них народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЕГ № 172238 від 25 лютого 2013 року та з якого вбачається, що його батьком є відповідач [PERSON] ( а.с.3). Із матеріалів справи вбачається, що сторони разом не проживають, дитина проживає із матір'ю - позивачем [PERSON] та знаходиться на її утриманні (а.с.4-6). Судом встановлено, що відповідач не приймає належної участі в утриманні своєї малолітньої дитини. Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст. 182 СК України). Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує, що дитина [PERSON] на даний час знаходиться на утриманні матері, остання непрацевлаштована, регулярного доходу не має, навчається стаціонарно на контрактній формі навчання у ВКНЗ "Володимир-Волинський педагогічний коледж ім. А.Ю. Кримського" (а.с.7). Відповідачем не надано жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували його непрацездатність, наявність на утриманні інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення. Згідно із ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років з 1 травня 2016 року становить 1228 грн. Виходячи із норм СК України, обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладається рівною мірою на матір і батька. Враховуючи зазначене, а також положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 СК України, відповідно до яких під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітнього [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду - 30 червня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. В решті позову необхідно відмовити. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. Згідно із п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial