Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

15 січня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт народження нею дитини чоловічої статі вагою 3500 гр., зростом 55 см., - 28 листопада 2015 року в Україні, у м. Донецьку. В обґрунтування заяви, зазначила, що вона до 2015 року я разом з своєю старшою дитиною - [PERSON], [INFO] а також із своїм чоловіком [PERSON] проживали у місті Донецьку. Вона планувала зі своєю сім'єю покинути тимчасово окуповану територію, виїхати на проживання та народжувати свою дитину на Україні. Але внаслідок бомбардування та систематичних обстрілів її міста, дуже часто блокували та не дозволяли проїзд через пункти пропуску з тимчасово окупованої території Донецька на Україну. Вона та чоловік дуже хвилювалися, що пологи можуть розпочатися у дорозі чи на пункті пропуску, де їй не зможуть надати кваліфіковану медичну допомогу. У зв'язку із постійним нервовим напруженням, хвилюванням та стресами через постійні бомбардування та обстріли, її стан погіршився, почалися пологи раніше встановленого строку. 28 листопада 2015 року в Донецькому регіональному центрі охорони материнства та дитинства» у пологовому будинку, що знаходиться за адресою: 83114, м. Донецьк, пр. Панфілова, 3, вона народила сина, про що 30 листопада 2015 року їй було видано медичне свідоцтво про народження. Заявниця отримала медичне свідоцтво про народження зразка, що використовується на тимчасово окупованій території. У виданому медичному свідоцтві про народження на бланку увесь текст, що стосується запису про народження дитини здійснено українською мовою. Коли вона звернулася до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції з метою реєстрації народження сина - [PERSON] то дізналася, що взагалі таке медичне свідоцтво про народження дитини не визнається дійсним у зв'язку з тим, що державні органи на території України не визнають документів наданих «державними органами» на території не підконтрольній Україні, у звязку із чим, їй було відмовлено щодо реєстрації народження дитини. Відповідно, їй було рекомендовано звернутися до суду, оскільки даний документ не визнається таким, на підставі якого проводиться державна реєстрація народження дитини. У звязку із викладеним, вона змушена була звернутись до суду, оскільки вона мати двох дітей і до теперішнього часу не має можливості зареєструвати сина, [PERSON], оскільки будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, відповідно документи, видані Донецьким пологовим будинком не визнаються. На даний час, заявниця проживає за адресою: [INFO]. У звязку із викладеним, просила суд винести рішення яким встановити факт народження нею дитини чоловічої статі вагою 3\~500 гр., зростом 55 см., - 28 листопада 2015 року в Україні, у м. Донецьку. Заявник [PERSON] будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду справи, до судового засідання не зявилась. Представник заявника [PERSON] яка діє на підставі довіреності від 18 грудня 2015 року (а.с. 24) в судовому засіданні просила задовольнити заявлені [PERSON] вимоги посилаючись на обставини, викладені у заяві. Зазначила, що під час спроби заявниці зареєструвати у встановленому законом порядку факт народження, у ВДРАЦС м. Словянська, їй було повідомлено, що для належної реєстрації народження в органах РАЦС та отримання чинного витягу та свідоцтва про народження дитини, [PERSON] необхідно надати документи передбачені ЗУ «Про акти цивільного стану», а саме, документи встановленої форми про народження, видані закладом охорони здоровя, або рішення суду про встановлення факту народження. У звязку з тим, що отримати у м. Донецьк відповідні медичні документи неможливо, оскільки медичних установ підконтрольних уряду України у місті не має, заявник змушена була звернутися до суду із даною заявою. Крім того вказала, що її довірительниця як переселенець тимчасово переселилася у с.Олександрівку Словянського району, де стала проживати. За сімейними обставинами змушена була виїхати до м. Донецька, однак повернутися у звяз з АТО не змогла вчасно та народила дитину у м. Донецьку. На теперішній час її довірительниця позбавлена можливості повернутися до свого постійного місця проживання, с. Олександрівка, оскільки у неї відсутнє свідоцтво про народження дитини. Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську Реєстраційної служби Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, до судового засідання не зявився, суду надано клопотання про розгляд справи у відсутності представника відділу, з проханням винести рішення згідно із вимогами діючого законодавства. Відповідно вимог ч.3 ст. 235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 28 листопада 2015 року о 05 год. 10 хв. у Регіональному центрі охорони материнства та дитинства м. Донецька, [PERSON] народила сина, про що їй, 30 листопада 2015 року, було видане медичне свідоцтво про народження №1370 (а.с. 6), яке згідно із положеннями Наказу міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року №953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно ст. 7 Закону України "Про громадянство України", особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Згідно із ч.1ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована відразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявниці для державної реєстрації народження сина. Зі змісту Наказу міністерства юстиції України від 17.06.2014 року №953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, зокрема Державного реєстру актів цивільного стану громадян, на території Донецької області, зокрема м. Донецьк, тимчасово припинено, до закінчення антитерористичної операції на сході України. Тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться, зокрема, на території м. Донецька. Відповідно ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Та обставина, що [PERSON] 28\~ листопада 2015 року народила дитину чоловічої статі, вагою 3500 гр., зростом 55 см., - 28 листопада 2015 року в Україні, у м. Донецьку, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та стверджується даними обмінної карти пологового відділення лікарні м. Донецька (а.с. 7, 7 з.б. ), протоколами ультразвукового обстеження, біохімічного та комбінованого скринінгу, УЗІ, довідкою дитячої консультації, довідками «Центру первинної медико-санітарно допомоги №4 міста Донецька» Амбулаторій №3 (а.с. 8, 9,12,14,11,13,18), а також, фотознімками заявниці разом із дитиною чоловічої статі у різний час, із зображенням ультразвукового обстеження, заявниці у стані вагітності, заявниці із чоловіком, першою дитиною та новонародженою дитиною. Крім того, з представленого суду та безпосередньо дослідженого у судовому засіданні відеозапису видно, що проводилося ультразвукове обстеження заявниці. З врахуванням положень ст. 57 ЦПК України, за якими, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги, та зокрема, можуть бути встановлені на підставі письмових доказів. Суд зазначає, що згідно із статтею 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозвязок доказів у їх сукупності. Вирішуючи питання щодо допустимості та належності доказів у сенсі глави 5 ЦПК України, суд приймає до уваги досліджені у судовому засіданні медичні документи, котрі хоч\~ і не є офіційними документами, які створюють самі по собі правові наслідки, однак, на думку суду, можуть слугувати джерелом тих фактичних даних, які у сукупності із фотозображеннями заявниці із дитиною та відеозаписом, дають можливість суду дійти висновку про народження заявницею дитини за вказаних у заяві обставин. Приймаючи до уваги вказані письмові докази, суд виходить з того, що незважаючи на ситуацію, яка склалася у країни, медичні заклади у звязку із специфікою роботи, повинні надавати медичну допомогу будь-яким особам, і у будь-якій ситуації, отже у тому становищі, в якому опинилася заявниця, вона була позбавлена можливості отримати офіційні документи щодо народження дитини, а тому звертаючись до суду, заявниця надала всі можливі докази, які могла надати у цій ситуації. Суд також зазначає, що вищенаведені медичні документи у сукупності із фотознімками та відеозаписом заявниці [PERSON] з дитиною, на думку суду є належними, допустимими та достатніми, для того щоб дійти висновку, про те, що заявниця народила дитину жіночої статі 28 листопада 2015 року. За змістом ч.2 ст.8 Конвенції з прав та основоположних свобод людини, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоровя чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. У тлумаченні поняття «невтручання органів державної влади у здійснення права до приватного і сімейного життя людини», Європейським судом з прав людини застосовується принцип пропорційності та балансу інтересів, який забезпечується зокрема накладенням на державу позитивних обовязків, властивих дієвій повазі до приватного та сімейного життя. У вказаній конкретній справі, на думку суду, встановлення факту народження заявницею дитини, саме буде відповідати позитивному обовязку держави сприяти заявниці, яка знаходиться під юрисдикцією України щодо визначення статусу новонародженої дитини та самої заявниці. При цьому суд зазначає, що досліджені судом докази у їх сукупності дають підстави вважати, що в даному конкретному випадку встановлення факту народження дитини заявницею має значення для охорони її прав та прав новонародженої дитини, оскільки в такому випадку визначається можливість визначення соціального статусу як заявниці так і новонародженої дитини, а також не порушує балансу інтересів суспільства та/ або держави, за яким на державу покладаються нереальні і непропорційні зобовязання. Суд, розглянувши подані заявницею документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені вимоги [PERSON] про встановлення факту народження дитини, підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість, тому що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявниці свідоцтво про народження її хлопчика, виданого державним органом України.

Outcome: approved