Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої дорожньо - транспортною пригодою. Позов мотивовано тим, що 17.07.2019року в 18.35 в м. Вінниця по вул. Пирогова, 14Б, водій автомобіля "Ауді А4" д.н.з [NUMBER] , [PERSON] , не вибрав безпечної швидкості не дотримався безпечної дистанції, допустив зіткнення з автомобілем «БМВ 523і» д.н.з. [NUMBER] , що рухався попереду що призвело до пошкодження транспортних засобів. [PERSON] є власником транспортного засобу марки «ВМВ 523і» д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок ДТП Позивачу по справі завдано матеріальної та моральної шкоди. Вина водія [PERSON] підтверджується Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.09.2019 року, якою Відповідача по справі притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Свою вину у скоєнні ДПТ Відповідач визнав повністю. 14.11.2019року на прохання і за замовленням Позивача був складений Звіт № 19-273 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу. Для проведення вищезазначеної оцінки була витрачена грошова сума в розмірі - 3500грн. Згідно вищезазначеного звіту, вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу Позивача, становить 108 715грн. 15коп. Винні дії відповідача, внаслідок яких відбулось ДТП та пошкодження транспортного засобу, завдали позивачу моральної шкоди. Автомобіль сторони позивача отримав значних пошкоджень, а тому він не має змоги використовувати його за призначенням, внаслідок чого змушений постійно користуватись послугами таксі. Професійні обов`язки позивача передбачають постійні проведення різного роду переговорів та зустрічей, на які він має прибути вчасно, а використання таксі не завжди гарантує та забезпечує таку можливість, що в свою чергу негативно впливає на взаємовідносини в професійному плані та має негативний вплив на репутацію. Постійні переживання та нервовий стрес, викликані внаслідок даної ситуації, призвели до погіршення його самопочуття та стану здоров`я. Крім того, позивач на наступний день після ДТП відчув болі в відділі хребта, у зв`язку з чим звертався до медичного закладу для обстеження. Витрачено на обстеження 2600грн. Моральну шкоду сторона Позивача оцінює у 20 000грн. Просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , 114 815грн. 15 коп. - на відшкодування майнової шкоди, з якої 108 715грн. 15коп. - вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, 3500грн. - витрати на проведення оцінки вартості відновлювального ремонту, 2600грн. - витрати на проведення медичного обстеження; на відшкодування моральної шкоди - 20000грн., а також судові витрати в сумі 1 988грн 15коп. 22.12.2020 року на електронний суд представник позивача надав суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої просить стягнути з відповідача 59815,15грн. - на відшкодування майнової шкоди, з яких: 53715,15грн. - вартість відновлювального ремонту, 3500,00грн. - витрати на проведення оцінки вартості транспортного засобу, 2600,00грн. - витрати за проведення медичного обстеження та 20000,00грн. - у відшкодування моральної шкоди. Ухвалою суду від 02.12.2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач не з`явився просив розглядати справу у його відсутність, позов підтримав за обставин викладених в ньому, просив позов задовольнити. Не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників судового процесу, постановивши по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997року № 475/97-ВР « Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Судом встановлено, що 17.07.2019року в 18.35 в м. Вінниця по вул. Пирогова, 14Б, водій автомобіля "Ауді А4" д.н.з [NUMBER] , [PERSON] , не вибрав безпечної швидкості не дотримався безпечної дистанції, допустив зіткнення з автомобілем «БМВ 523і» д.н.з. [NUMBER] , що рухався попереду що призвело до пошкодження транспортних засобів. [PERSON] є власником транспортного засобу марки «ВМВ 523і» д.н.з. [NUMBER] . Вина водія [PERSON] підтверджується Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.09.2019 року, якою Відповідача по справі притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тобто, наявність вини в діях відповідача у настанні дорожньо-транспортної пригоди встановлена і не підлягає доказуванню. 14.11.2019року на прохання і за замовленням Позивача був складений Звіт № 19-273 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу. Згідно вищезазначеного звіту, вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу Позивача, становить 108 715грн. 15коп. Згідно листа СК «Альфа - Гарант» [PERSON] було сплачено 55000,00грн. в рахунок відшкодування збитків згідно договору обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО-5789081 від 30.06.2019р. Відповідно до положень ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. За змістом ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 1ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частинами 2, 5 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. За правилами статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. (п.1 ч.1). За змістом ст. 1192 ЦК України суд, з урахуванням обставин справи, за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що розмір матеріального збитку завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідача, який визнаний винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, необхідно стягнути на користь позивача 53715,15 грн. матеріального збитку завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Щодо стягнення з відповідача 3500,00 грн. витрат на проведення оцінки вартості збитків та 2600грн. - витрати на проведення медичного обстеження, то суд зазначає, що зазначені вимоги не підлягають задоволенню з підстав того, що вказані витрати не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України. При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що вказані витрати здійснені позивачем особисто для забезпечення доказів по справі та також не є судовими витратами, відповідно до положень ст. 133 ЦПК України. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до п. 9 постанови ВСУ №4 від 31.03.1995року « Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» - розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди позивачу, суд виходить характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач внаслідок вчинення ДТП, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, зокрема, що позивачу були спричинені душевні страждання, оскільки пошкоджено його майно, майнову шкоду відповідач у добровільному порядку не відшкодував, що поглиблює страждання позивача. При визначені розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню, суд враховує те, що тяжких наслідків у результаті дорожньо-транспортної пригоди для позивача не настало, тому з огляду на засади розумності та справедливості приходить до висновку про часткове задоволення позову в цій частині в сумі 10 000,00 гривень. Згідно ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1681,60грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного, згідно ст. ст.23, 1167, 1187 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)»,

Outcome: partial