Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

26.01.2021 Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації звернулася до Подільського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення їх батьківських прав відносно їхніх малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , та стягнення з відповідачів аліментів у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50%прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідачі вихованням дітей не займаються, матеріально їх не утримують, не піклуються про них, а вихованням малолітніх займається їх бабуся [PERSON] . Згідно інформації, наданої державною установою «Київський слідчий ізолятор» від 11.12.2020, батько дітей [PERSON] [INFO] , перебуває в ДУ «Київський слідчий ізолятор», а мати [PERSON] , [INFO] , вдома не з`являється, вживає алкогольні напої та самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. За спостереженнями фахівців Центру соціальних служб в квартирі [ADDRESS] ., брудно, зламані старі меблі , брудна постіль, продукти харчування відсутні, діти фактично залишилися без батьківського піклування. Ухвалою судді від 15.02.2021 відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, надано відповідачам строк для подання відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив. Відповідачі у встановлений строк без поважних причин відзив на позов не надали, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив позбавити відповідачів батьківських прав, обґрунтувавши це тим, що відповідачі не займаються вихованням дітей, матеріально не утримують , не дбають про їх духовний та моральний розвиток, самоусунулись від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дітей. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. При цьому, від відповідача [PERSON] , який перебуває в ДУ «Київський слідчий ізолятор», письмово на адресу суду надійшли пояснення в яких він погодився на позбавлення його батьківських прав відносно його дітей [PERSON] і [PERSON] . Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. За змістом статті 164 СК України позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько чи мати вважатимуться такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, коли вони не проявляють до неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Конвенцією про права дитини у ст. 18 визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. У відповідності до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Як встановлено судом, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є батьками малолітніх дітей, а саме [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вказана обставина, зокрема, підтверджується свідоцтвами про народження дітей серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , відповідно. Водночас, як з`ясовано судом, на даний час діти фактично залишилися без батьківського піклування. Зокрема, 07.09.2020 фахівцями із соціальної роботи було відвідано сім`ю [PERSON] , які проживають за адресою [ADDRESS] . На момент відвідування у квартирі перебували самі малолітні діти без нагляду дорослих. Під час складання акту оцінки потреб було з`ясовано, що фактично за дітьми доглядає бабуся, яка постійно з ними не проживає, а навідується декілька разів на день, приносить їм їжу, слідкує за станом здоров`я. Відповідно до довідки КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 Подільського району м. Києва" №1637 від 01.09.2020 на час видачі довідки малолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживали з бабусею, останнє відвідування лікаря [PERSON] мало місце 02.09.2020 та при цьому він перебував у супроводі бабусі. Вказані обставини також з`ясовані судом із пояснень представника позивача, яка у судовому засіданні пояснила, що з серпня 2020 року діти фактично проживають із їхньою бабусею [PERSON] в с. Гончариха Катеринопільського району Черкаської області, де відвідують навчальний заклад. Відповідно до рапорту ДОП Подільського УП ГУНП у м. Києві Є.Самойлика на виконання матеріалів ВХ№11883 від 06.11.2020, які надійшли від Служби у справах дітей та сім`ї при Подільській РДА у м. Києві, ним при перевірці місця проживання сім`ї [PERSON] та [PERSON] , які проживають за адресою [ADDRESS] , було встановлено, що вказана сім`я характеризується з негативної сторони, вказані особи зловживають алкогольними напоями та ведуть аморальний спосіб життя. Згідно з листом ДУ "Київський слідчий ізолятор" №08/25091 від 11.12.2020 [PERSON] , [INFO] , взятий під варту 11.08.2020 по обвинуваченню за ч.3 ст. 185 КК України та рахується за Подільським районним судом м. Києва. Крім того, як з`ясовано судом із пояснень представника служби у справах дітей у судовому засіданні, на даний час [PERSON] продовжує перебувати під вартою. При цьому зі змісту письмової заяви відповідача [PERSON] від 20.05.2021, яка була адресована ним на ім`я заступника начальника Служби у справах дітей та сім`ї при Подільській РДА у м. Києві, вбачається, що останній висловив свою згоду на позбавлення його батьківських прав відносно його дітей [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до висновку органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 08.06.2021 щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] , який був підтриманий представником вказаного органу у судовому засіданні, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення відповідачів [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їхніх малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , оскільки таке відповідатиме інтересам дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання обов`язків по вихованню їхніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , не проявляють батьківської турботи, не піклуються про їхній фізичний і духовний розвиток, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу. Виходячи із оцінки доказів у справі, таке ухилення відповідачів від виконання батьківських обов`язків суд вважає свідомим та умисним, а тому вважає, що позбавлення їх батьківських прав є доцільним і відповідатиме інтересам дітей, у зв`язку з чим наявні підстави для позбавлення обох відповідачів батьківських прав відносно їхніх дітей. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідачів аліментів, то суд вважає, що такі вимоги також є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Так, згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання розміру аліментів, які підлягають стягненню, суд, у відповідності до ст. 182 Сімейного кодексу України, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платників аліментів; наявність у платників аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому суд виходить із наданих стороною позивача доказів, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів на спростування обставин, наведених позивачем в обґрунтування позову, відповідачами до суду не надано. Крім того, судом не здобуто жодних відомостей, які б вказували на наявність обставин, що мають істотне значення при вирішенні питання про стягнення аліментів. При розгляді даної справи судом також приймаються до уваги положення ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України, згідно з якими розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Крім того, при розгляді даної справи суд також виходить із положень статті 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-XII, де передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько(ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, проаналізувавши встановлені вище обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини, виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітніх дітей, а також межі вимог позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] аліменти на користь державного закладу або фізичної особи, яким будуть передані малолітні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , на утримання двох вказаних дітей, у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) кожного з відповідачів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 26.01.2021 і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі по 908,00 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved