Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

18 жовтня 2018 року [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 29 березня 1994 року Новомосковським житлово-експлуатаційним об`єднанням його батькові - [PERSON] та брату - [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] . 20 січня 2009 року його батько - [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого заповів йому належну частку вищезазначеної квартири. [INFO] [PERSON] помер, після смерті якого відкрилась спадщина на частку спірної спадкової квартири. У встановлений законом строк він звернувся до приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шевченка О. М. із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з підстав не визначення частки спадкодавця у майні, яким він володіє разом з іншими особами. У зв`язку з чим, позивач просив суд: - визначити частки співвласників квартири [ADDRESS] [PERSON] , померлого [INFO] та [PERSON] (яка отримала частку у праві спільної сумісної власності від [PERSON] на підставі договору дарування) - рівними, а саме по 1/2 частці кожному; - визнати за ним, [PERSON] , право власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Заперечуючи проти позову відповідач [PERSON] 16 січня 2019 року подала суду відзив, у якому не заперечувала проти задоволення вимог позивача в частині визнання за ним права власності на належну спадкодавцю частину спадкового майна в порядку спадкування, однак заперечувала проти задоволення іншої частини вимог з причин їх передчасності (а.с. 55-57). Ухвалою суду від 16 листопада 2018 року було відкрите провадження у справі (а.с. 43-44). Ухвалою суду від 21 січня 2019 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів (а.с. 62-63). Ухвалою суду від 21 лютого 2019 року було закрите підготовче провадження, справа призначена до розгляду по суті вимог. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе провести розгляд справи за його відсутності. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судове засідання не з`явилась, але подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити (а.с. 90). Представник відповідача - Новомосковської міської ради Дніпропетровської області та відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи суду не подавали, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за їх відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 92). У судове засідання представник третьої особи - приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шевченко О. М. не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Судом установлено, що згідно із свідоцтвом про право власності на житло від 29 березня 1994 року, виданого на підставі розпорядження № 01968 від 17 березня 1994 року, квартира площею 61,7 м2, розташована за адресою: [ADDRESS] , дійсно належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] (а.с. 13, 86). Згідно із розпорядженням в.о. голови, секретаря Новомосковської міської ради Дніпропетровської області Горошка С. Г . № 61-р "Про здійснення заходів з декомунізації у м. Новомосковську" від 19 лютого 2016 року, виданого на виконання Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки" , [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS] . Відповідно до технічного паспорту, складеного станом на 28 червня 2018 року, зазначена квартира [ADDRESS] , розташована на першому поверсі дев`ятиповерхового будинку та складається з 3 кімнат, житловою площею 44,2 м2, у тому числі: 1-а кімната - 13,6 м2, 2-а кімната - 18,1 м2, 3-тя кімната - 12,5 м2, кухні площею 7,5 м2, туалету - 1,1 м2, ванної кімнати площею 2,1 м2, коридору - 4,8 м2, вбудованої шафи - 0,4 м2. Квартира обладнана лоджією - 1,6 м2. Загальна площа квартири - 61,7 м2, висота приміщень - 2,55 м (а.с. 14-15). Судом установлено, що [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла у дар належну дарувальнику частку вищезазначеної квартири, що посвідчено відповідним договором дарування від 07 вересня 2017 року, посвідченого державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Носенко А. Г., зареєстрованим у реєстрі за № 1-1804 (а.с. 60), що також підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухому майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 111618424 від 24 січня 2018 року (а.с. 34-35). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 30 червня 2017 року (а.с. 81). Судом установлено, що за життя - 20 січня 2009 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Шевченко О. М., зареєстрований в реєстрі за № 2-173, згідно якого належну йому на праві приватної власності частину житлової квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] заповів [PERSON] , [INFO] (а.с. 79). Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Як встановлено судом, спору між співвласниками домоволодіння з приводу розміру часток, належних кожному з них, за життя [PERSON] у них не було. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що частки співвласників квартири є рівними, тобто [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належало по 1/2 частці квартири під [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шевченка О. М. із заявою про прийняття спадщини (а.с. 74) та 25 січня 2018 року звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Постановою приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шевченка О. М. від 25 січня 2018 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку квартири [ADDRESS] , після померлого [INFO] [PERSON] , у зв`язку з невизначеністю частки спадкодавця у праві спільної сумісної власності на спадкову квартиру (а.с. 88). У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Виходячи із вимог ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. З огляду на те, що спадкодавцю [PERSON] за життя належала 1/2 частина квартири [ADDRESS] , позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , матеріали спадкової справи доказів наявності інших спадкоємців за законом чи заповітом, які звернулися протягом встановленого строку до нотаріуса з приводу прийняття спадщини не містять, доказів на підтвердження переходу права власності на спадкову квартиру після смерті спадкодавців матеріали справи не містять, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову і за позивачем [PERSON] належить визнати право власності на 1/2 частини спірної квартири в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved