Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

22.08.2016 року до Заводського районного суду м. Миколаєва звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON], Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім», в якому посилаючись на завдання їй матеріальної шкоди завданої ушкодженням здоров'я внаслідок ДТП, після уточнення позовних вимог, просила стягнути: - з [PERSON] 29232 грн. втрати професійно працездатності за період з 01.04.2015р. по 01.04.2016р., 95000 грн. моральної шкоди; - з ПАТ "Київський страховий дом" 16200 гривень витрат на лікування та 5000 грн. моральної шкоди. Позовні вимоги позивач обгрунтувала тим, що 06.10.2014 р. з вини [PERSON], цивільна відповідальність якої була застрахована в ПАТ "Київській страховий дом", сталась ДТП внаслідок якої позивач отримала ушкодження здоров'я та моральну шкоду. Позивач та її представник в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась вчасно належним чином, причин неявки суду не повідомила. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з'явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги не визнає, заперечує проти задоволення позову. Представник відповідача ПАТ «Київський страховий дім» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно належним чином, до суду надав заперечення на позов, в яких заявлені позовні вимоги не визнає, заперечує проти задоволення позову, з тих підстав, що: 1) позивач протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду заяву про страхове відшкодування страховику не подала, а зробила це лише 20.07.2016 року; 2) позивач та відповідач не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово не надали страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу, що має наслідком відшкодовання шкоди тільки завдавачем шкоди; 3) невиконання потерпілим своїх обов'язків, визначених Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; 4) витрати на лікування потерпілого позивачем не доведені, а саме: необхідність їх здійснення не підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров'я; 5) вимоги про солідарне стягнення шкоди з страховика та винуватця ДТП не грунтуються на законі. З'ясувавши позиціх сторін, дослідивши надані ними докази, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 06.10.2014 р, близько 12 год. 15 хвил. відповідач [PERSON] керуючи транспортним засобом ВАЗ-11194, реєстраційний номер [NUMBER] в м. Миколаєві по вул. Бульвар Офіцерів та виїжджаючи з прилеглої польової території на проїжджу частину автодороги 0-151618 «Ульянівка-Миколаїв» не прийняла мір до зупинки свого автомобіля перед проїжджою частиною на яку збиралася виїдати, та виїхавши на неї допустила зіткнення з автомобілем «КІА RIO», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], що здійснював рух по автодорозі 0-151618 «Ульянівка-Миколаїв» в напрямку с. Матвіївка (далі -ДТП). В момент ДТП Позивач знаходилась в якості пасажира в автомобілі «КІА RIO», реєстраційний номер [NUMBER] та в результаті пригоди отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої вертлюжної западини, що за ступенем тяжкості відносяться до категорії середніх (висновок СМЕ № 59-К від 25.05.2015 року). Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 грудня 2015 року [PERSON] визнано винноюу вчиненні злочину передбаченому частиною 1 статті 286 КК України за наведених вище обставин та встановлено порушення [PERSON] п.п. 2.3 «б», 10.1, 10.2, 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України. Згідно виписок з медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] та виписки з її історії хвороби (а.с.9-10 т.1), чеків з аптек, які є закладами охорони здоров'я, [PERSON] внаслідок ДТП проходила діагностику, лікування та реабілітацію в закладах охорони здоров'я, в домашніх умовах та придбала ліки (а.с.11-15 т.1). До ДТП [PERSON] працювала в Матвіївській дитячій школі мистецтв № 3 на посаді викладача хореографії. Висновком МСЕК № 93/4 від 30.03.2015 р. їй встановлено третю групу інвалідності (а.с.16-17 т.1), а висновком Судово-медичної експертизи № 81-К від 26.06.2015 р. встановлено прямий причинний зв'язок між травмою отриманою внаслідок ДТП та інвалідністю встановленою МСЕК. Цим же висновком судово-медичної експертизи визначено ступень втрати професійної працездатності - в розмірі 40 % (а.с.18-23 т.1). Відповідно до п.1 ч. 1ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеною небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 1195 частиною 1 ЦК України встановлено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 1197 ЦК України розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Частина 2 статті 1197 ЦК України визначає, що середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров'я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. Згідно довідки наданої Управлінням з питань культури та охорони культурної спадщини Миколаївської міської ради № 229 від 18.08.2015 р. середній заробіток [PERSON] до ушкодження здоров'я з розрахунку за дванадцять місяців складав 3595, 58 грн. Станом на 06 жовтня 2014 р. (момент отримання тілесних ушкоджень) розмір мінімальної заробітної плати складав 1218 грн. П'ятикратний розмір мінімальної заробітної плати складав 6090 грн. Відтак, враховуючи той факт, що момент втрати професійної працездатності було встановлено МСЕК 30.03.2015 р. та визначено групу інвалідності, то і розрахунок необхідно проводити саме з цієї дати терміном до 01.04.2016 р. (строк встановлення 3-ої групи інвалідності згідно висновку МСЕК). Таким чином при втраті 40 % професійної працездатності розмір втраченого заробітку станом на 30.03.2015 р. становить 2436,00 грн. (6090*40%). Таким чином, загальний розмір втраченого позивачем внаслідок ДТП заробітку (доходу) за період з 01.04.2015 р. по 01.04.2016 р., складає 29 232 грн. (2436,00*12). Вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача [PERSON] відповідно до положень п.1 ч.1 ст.1188, 1195, 1197 ЦК України. Позовні вимоги до ПрАТ «Київський страховий дім» про стягнення витрат на лікування та моральної шкоди підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Також судом встановлено, що цивільно-правова відповідльність [PERSON], як водія транспортного засобу ВАЗ-11194, реєстраційний номер [NUMBER], на час ДТП була застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім» (страховий поліс № АІ/1641222). За змістом правил статей 1166 та 1167 ЦК України майнова та моральна шкода, завдана особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Страхування відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу є видом обов'язкового страхування, і правовідносини в цій сфері врегульовані нормами глави 67 ЦК та Законом «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 1961-IV, в редакції від 05.07.2012 р., чинній на час дорожньо-транспортної пригоди 06.10.2014 р. (далі - Закон №1961). Норми Закону №1961 передбачають підстави виникнення права на страхове відшкодування, обсяг відповідності страховика, а також умови, порядок здійснення та розмір страхових виплат. Згідно з п.22.1 ст. 22 Закону №1961 в редакції від 05.07.2012 р., чинній на час дорожньо-транспортної пригоди 29.10.2014 р.), У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Пунктом 23.1. ст. 23 Закону №1961 передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; Як встановлено пунктом 24.1. ст.24 Закону №1961, у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров'я. Статтею 26-1 Закону №1961 передбачено, що потерпілому також відшкодовується моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Статтею 23 вказаного закону встановлено, що Шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Відповідно до п.16 Пояснень до переліку закладів охорони здоров'я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я від 28.10.2002р. №385, Аптека - заклад охорони здоров'я, основним завданням якого є забезпечення населення, закладів охорони здоров'я, підприємств, установ і організацій лікарськими засобами і виробами медичного призначення. Відповідно до статті 1194 ЦК України у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, аналіз зазначених норм цивільного законодавства дає підстави для висновку, що ПрАТ «Київський страховий дім» має обов'язок відшкодувати матеріальну шкоду завдану ДТП (з урахуванням встановленого договором ліміту) в межах обґрунтованих витрат на купівлю медичних препаратів, необхідність здійснення яких документально підтверджено відповідним медичним закладом, та моральну шкоду в межах п'яти відсотків від страхової виплати. У разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування матеріальної та моральної шкоди різницю між фактичним розміром та страховою виплатою повинен сплатити обвинувачений. Надані позивачем докази (виписки з медичної карти, з історії хвороби, чеки з аптек, які є закладами охорони здоров'я, та інші) підтверджують здійснення ним витрат на лікування внаслідок ДТП, необхідність здійснення яких підтверджуються закладами охорони здоров'я, в сумі 4812,84, а саме: - витрати на придбання ліків на суму 1616,84 (аналгетики, антибіотики, орнігіл, інфулган, орзіт, лакто, перев'язки (чеки з апетк - а.с.11-15; виписки із медичної карти стаціонарного хворого та історії хвороби (а.с.9-10)); - витрат пов'язаних із операцією 14.10.2014р. позивача в сумі 2546,00 грн. (а.с.10-11), - витрат на придбання медичного обладнання в сумі 650,00 грн.(система «скелетного вытяжения» - 285грн., ходунки - 365 грн., за призначенням лікаря, а.с.12,15). Вказана сума матеріальної шкоди заподіяної позивачу підлягає стягненню із страхової компанії, як сума страхової виплати, яка належить до сплати позивачу внаслідок ДТП. Крім того, із Страхової компанії слід стягнути моральну шкоду заподіяну ДТП відповідно до положень статті 26-1 Закону в розмірі 5% від вказаної суми страхової виплати, що дорівнює - 240,64 грн. (4812,84 х 5%). Судом не приймаються до уваги заперечення ПрАТ «Київський страховий дім» щодо відсутності підстав для виплати за пунктом 1 та 2 заперечень, оскільки відповідно до преамбули Закону №1961, він прямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, а потерпіла, в силу завданих їй внаслідок ДТП тілесних ушкоджень, була тривалий час позбавлена можливості вільно пересуватись, що істотно істотно вплинули на спосіб її життя і вона об'єктивно не могла виконати вказані формальні обов'язки по поданню до страхової компанії заяви та письмового повідомлення про ДТП. Невиконання своїх обов'язків по договору страхування іншим відповідачем - винуватцем ДТП, ні в якому разі не може в даному випадку слугувати підставою для позбавлення права позивача на страхове відшкодування шкоди спричиненої її здоров'ю. Крім того, в даному випадку не йде річ про відшкодування шкоди майну позивача, а за такого не має значння місцезнаходження майна та характер його пошкодження. Що стосується заперечення ПрАТ «Київський страховий дім» за пунктом 3, то вони також не можуть бути взяті до уваги, оскільки факт дорожньо-транспортної пригоди, її причини та обставини її настання встановлені вироком суду, а за такого, додаткового встановлення не потребують. Розмір же шкоди завданої здоров'ю позивача, яка в даному випадку оспорюється страховою компанією, підлягає встановленню судом в цій справі. Іншим доводам страхової компанії (твердження недоведеності позивачем необхідності здійснення витрат на лікування через непідтвердження їх документально відповідним закладом охорони здоров'я) судом дано оцінку при визначені розміру витрат, які підлягають стягненню зі страхової компанії, та їх обґрунтованості виписками з історії хвороби та чеками з аптек, які є закладами охорони здоров'я. Крім того, позивач змінив позовні вимоги під час розгляду справи і не просив стягнути шкоду завдану зборов'ю солідарно з відповідачів. Що стосується вимог про стягнення моральної шкоди з відповідача [PERSON], то вони підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Згідно статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Пункт перший частини другої цієї статті визначає, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При визначенні суми моральної шкоди завданої позивачу, яка підлягає стягненню з [PERSON], суд бере до уваги характер та обсяг фізичних і душевних страждань позивача, яка внаслідок ДТП мала ретроградную амнезію, отримала ушиби та ссадини обличчя, оскольчатий перелам зі зміщенням вертлужної впадини (порушення тазової цілостності у місцізнаходженні суглобної ямки тазостегнового суглобу), що призвело до необхідності операційного втручання та тривалого (два місяці) постельного режиму, і режиму поступової реабілітації, втрати частини працездатності позивача, робота якої пов'язана з використанням опорно-рухового апарату - хореограф, а також приймаючи до уваги тривалість таких страждань (порушення опорно-рухового апарату згідно наданих висновків МСЕК тривало до березня 2017року), суттєве зменшення реалізації звичок позивача протягом вказаного часу, обсяг додаткових зусиль для організації життя після ДТП та подальші негативні наслідки. На підставі ст. ст. 23, 1167 ЦК України, виходячи з викладеного, а також з засад розумності і справедливості, суд вважає, що розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню та стягненню з [PERSON] на користь позивача має дорівнювати 60 000 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до суми задоволених позовних вимог, а саме: - з [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 892,32 грн. ((60000 грн. + 29232 грн.) х1% = 892,32), - з ПрАТ «Київський страховий дім» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 168,00 грн. (заявлено вимог на суму21200 грн., стягненню підлягає 5053,48 грн., а за такого: 5053,48 : 21200,00 х 704,80 (мінімальна сума судового збору) = 168,00). На підставі наведеного та

Outcome: partial