Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

29.07.2020 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14 березня 2019 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 126. На обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, від якого мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . З травня 2019 року фактичні шлюбні відносини припинено, відповідач, без пояснення причин, зібрав речі і виїхав з квартири де вони проживали в м. Харкові, з того часу проживають окремо, взаєморозуміння та почуття любові втрачено, строк для примирення за таких обставин не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків, спільне господарство не ведеться. Донька проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Спору про розподіл спільного майна не мають. Після розірвання шлюбу просила присвоїти дошлюбне прізвище " [PERSON] ". Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом. Ухвалою Великобурлуцького районного суду Харківської області від 12.08.2020 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 27.08.2020 о 09:00 годині. 27.08.2020 та 09.09.2020 належним чином повідомлені учасники судового процесу в судове засідання не з`явилися, у зв`язку з чим судовий розгляд відкладено. 16.09.2020 сторони повторно на судовий розгляд не з`явилися. Позивач [PERSON] разом з позовною заявою подала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , який повідомлявся рекомендованими листами, направленими йому судом на адресу зареєстрованого місця проживання (а. с. 34, 44, 45), не повідомив про причини повторної неявки в судове засідання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавав. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, який повідомлявся про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, і від якого не надійшли заява про судовий розгляд за його відсутністю, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з частиною 4 статті 223, частиною 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, проти чого не заперечувала позивач. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі змінами, внесеними Протоколом №11, стаття 5, кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідністю зі статтею 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається зі свідоцтв про шлюб серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , сторони перебувають у шлюбі з 14.03.2019, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 126 (а. с. 6, 7). Від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] (а. с. 9). З довідки виконавчого комітету Великобурлуцької селищної ради Великобурлуцького району Харківської області від 03.05.2019 за вих. №08-17/198, вбачається, що [PERSON] зареєстрована проживаючою в [ADDRESS] (а. с. 4). Судом установлено, що шлюбні стосунки та виконання обов`язків подружжя, передбачених статтями 54, 55 Сімейного кодексу України, фактично припинені, спільне господарство сторони не ведуть, спору про поділ майна немає, відповідач будь-якої зацікавленості у збереженні шлюбу не виявляв, а позивач, у свою чергу, вважає цей шлюб таким, що суперечить її інтересам. За таких обставин, оскільки позивач [PERSON] у заяві наполягала на розірванні шлюбу, а відповідач [PERSON] відзив проти позовної заяви не надав, чим виявив байдуже ставлення до збереження сім`ї, подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд дійшов висновку, що позовна заява про розірвання шлюбу є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Малолітня дочка сторін [PERSON] після розірвання шлюбу залишається проживати разом з матір`ю [PERSON] . Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] просила після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище " [PERSON] ". Ухвалою Великобурлуцького районного суду Харківської області від 12.08.2020, позивачу сплату судового збору за подання заяви про розірвання шлюбу було відстрочено до ухвалення судового рішення по справі. У відповідності до частини 2 статті 136 Цивільного процесуального кодексу України, якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть сплачені, заява відповідно до статті 257 цього Кодексу залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли сплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення. Витрати по сплаті судового збору позивач просила стягнути з відповідача. Згідно зі статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 840 грн. 40 коп.

Outcome: approved