Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

[PERSON], яка діє в інтересах [PERSON], звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому просила: скасувати наказ [PERSON] управління Держгеокадастру у Херсонській області від 23.12.2015 року №21-2183/43-15-СГ; скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 6520680600:04:001:0071 площею 2 га, надану для ведення особистого селянського господарства на території Високівської сільської ради Бериславського району ; стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати. Позовні вимоги позивачі обґрунтовує тим, що її довірителю, [PERSON], на підставі рішення сесії Бериславської районної ради депутатів Бериславського району Херсонської області від 30 вересня 1998 року № 47 було надано у постійне користування земельну ділянку площею 30,49 га для ведення селянського (фермерського) господарства на території Високівської сільської ради. Пізніше, у результаті проведення розпаювання фермерського господарства із загальної площі земель, переданих у постійне користування [PERSON] на підставі рішення 4 сесії 23 скликання Високівської сільської ради депутатів Бериславського району Херсонської області від 20 листопада 1998 року №17 було надано у приватну власність земельну ділянку площею 11,68 га для ведення селянського (фермерського) господарства на території Високівської сільської ради. Таким чином у постійному користуванні залишилася земельна ділянка площею 18,6900 га. З метою встановлення (відновлення) меж залишку земельної ділянки [PERSON] звернувся до розпорядника землі [PERSON] управління Держгеокадастру в Херсонській області з заявою про надання згоди на відновлення меж земельної ділянки площею 18,6900 га, що перебуває у постійному користуванні на підставі державного акту на право постійного користування землею серії ХС від 16.11.1998 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №283. Головне управління погодило дану заяву, видавши наказ від 20.05.2016 року №21/2067/18-16-СГ «Про надання згоди на відновлення меж земельної ділянки». Позивач замовив та за власний кошт та виготовив відповідну технічну документацію, та після її погодження звернувся до Державного кадастрового реєстратора Відділу Держгеокадастру у Бериславському районі з метою проведення державної реєстрації земельної ділянки. Але отримав відмову, у звязку з тим, що в межах його земельної ділянки знаходиться інша земельна ділянка, а саме з кадастровим номером 6520680600:04:001:0071, яка належить на праві власності [PERSON]. Своє право власності [PERSON] зареєстрував 14.02.2016 року на підставі наказу [PERSON] управління держгеокадастру у Херсонській області від 23.12.2015 року №21-2183/43-15-СГ. Внаслідок цього [PERSON] позбавлений змоги реалізувати своє право на отримання земельної ділянки у власність, та використовувати землю, що належить йому на праві постійного користування. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017, яким ЦПК України викладеного в новій реакції. У відповідності до п.9 п.1 Розділу ХІII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. В судовому засіданні адвокат [PERSON], яка дії від імені та в інтересах [PERSON] на задоволенні позовних вимог наполягала з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та пояснив, що державний акт на право постійного користування землею серії ХС на земельну ділянку загальною площею 30,49 га на території Високівської сільської ради Бериславського району [PERSON] отримав 16.11.1998 року. У 1999 році [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку в розмірі земельної частки (паю)загальною площею 11,68 га для ведення селянського фермерського господарства, як члену селянського фермерського господарства. Після отримання у приватну власність земельної ділянки загальною площею 11,68 га [PERSON] необхідно було звернутися до відділу земельних ресурсів Держкомзему України для внесення змін до Державного акту на право постійного користування землею, а саме щодо зменшення площі земельної ділянки, яка перебувала в постійному користуванні, останній таі дії не зробив. Також, щодо дозволу [PERSON] Управління № 21-334/43-15-СГ від 03.07.2015 року [PERSON]П на розробку проекту землеустрою було надано на підставні документів сільської ради. В звязку з цим, наказ [PERSON] управління Держгеокадастру у Херсонській області № 21-2183/43-15-СГ від 23.12.2015 року про затвердження проекту землеустрою та надання [PERSON] у власність земельної ділянки не підлягає скасуванню, так як [PERSON] не виконав всі умови передбачені реєстрації таких прав згідно норм діючого законодавства. Представник відповідача [PERSON] Управління Держгеокадастру у Херсонській області [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову посилаючись на те, що Державний акт на право постійного користування землею серії ХС на земельну ділянку загальною площею 30,49 га на території Високівської сільської ради Бериславського району [PERSON] отримав 16.11.1998 року. Відповідно до ст. 22 Земельного кодексу України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. У 1999 році [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку в розмірі земельної частки (паю)загальною площею 11,68 га для ведення селянського фермерського господарства, як члену селянського фермерського господарства із земель що перебували у нього в постійному користуванні та видано державний акт на право приватної власності на землю серії ХС, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №5. Таким чином, площа земельної ділянки, яка перебувала у нього в користуванні зменшилась. Після отримання у приватну власність земельної ділянки загальною площею 11,68 га [PERSON] необхідно було звернутися до відділу земельних ресурсів Держкомзему України для внесення змін до Державного акту на право постійного користування землею, а саме щодо зменшення площі земельної ділянки, яка перебувала в постійному користуванні. Однак жодних змін, що стосуються зміни площі до нього не вносилось незважаючи на те, що частина земельної ділянки вже перебувала у приватній власності. Тобто вказаний державний акт, згідно норм діючого на той час законодавства вважався нечинним. Стосовно надання [PERSON] управлінням дозволу на розробку про землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] площею 2,00 га із земель запасу Високівської сільської ради Бериславського району. Для отримання дозволу [PERSON] було надано до [PERSON] управління заяву, викопіювання і зазначено орієнтовне місце розташування земельної ділянки, клопотання сільської ради щодо надання земельної ділянки площею 2,00 га у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства. На підставі вказаних документів було підготовлено наказ [PERSON] управління «Про надання гр. [PERSON] дозволу на розробку проекту землеустрою» від 03.07.2015 року №21 -334/43- 15-СГ. Обовязок по контролю за використанням земель відповідно до статті 12 Земельного Кодексу України а також статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» покладено на сільські, селищні, міські ради. Тобто сільські ради на свої території володіють повною та достовірною інформацією стосовно перебування земельних ділянок у власності, користуванні фізичних чи юридичних оскільки на них законодавством покладено такий обовязок. Головне управління при наданні дозволу на розробку проекту землеустрою лише опиралось на інформацію, яка була надана сільською радою. Під час розробки проекту землеустрою приватним підприємством Науково-виробнича фірма «[PERSON] технології -ПС» складено Акт про встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки [PERSON] на території Високівської сільської ради Бериславського району Херсонської області від 16 жовтня 2015 року, який також підписаний сільським головою та землевпорядником підписи скріплені печаткою сільської ради. У цьому акті про встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки міститься особисте зобовязання гр. [PERSON] в якому він підтверджує власним підписом достовірність інформації про суміжників та достовірність їх підписів. А також про те що він бере на себе зобовязання щодо витрат повязаних із виникненням та ліквідацією претензій по межі земельної ділянки та у випадку якщо інформація про суміжників чиї підписи не відповідають дійсності. Представник третьої особи - Високівської сільської ради Бериславського району в судове засідання не з'явився, згідно наданої заяви просили справу розглянути у їх відсутність. Представник третьої особи - науково-виробничої фірми «[PERSON] - ПС» у судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином. Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст. 393 ч. 1 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного Кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно ст. 155 Земельного Кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав. Законодавче закріплення необхідності державної реєстрації права власності на нерухоме майно є, таким чином, визнанням з боку держави публічно - правового інтересу у встановленні приналежності нерухомого майна конкретній особі. Державна реєстрація прав покликана служити забезпеченням стабільності обороту нерухомості, оскільки остання має не тільки майнову, а й соціальну значимість. Подібна стабільність досягається шляхом винесення операцій та інших дій з нерухомістю за рамки приватних інтересів сторін, а також створення особливої, єдиної інформаційної системи, дозволяє всім суб'єктам права отримувати виключно і єдино достовірні дані про правовий статус того чи іншого об'єкта. Фактично ж реєстрація покликана надати відповідну силу правовстановлюючим документам і виступає формальною умовою подальшого захисту (у тому числі і судового) прав особи, що виникають з правовідносин, предметом яких є нерухоме майно. При цьому вона ніяк не впливає на цивільно-правову рівність учасників обороту, автономію волі і свободу договору. Тобто не надає публічно-правового характеру вказаним правовідносинам, що дозволяє зробити висновок про можливість розгляду спорів щодо державної реєстрації виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 26 названого Закону записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Згідно з пп. 10 п. 27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Право власності на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним особам підлягає обов'язковій державній реєстрації, що випливає зі ст.4 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» . Відповідно до положень зазначеного Закону державна реєстрація прав на нерухоме майно та їх обтяжень з 01.01.2013 проводиться державним реєстратором прав на нерухоме майно органу державної реєстрації, а також нотаріусами як спеціальними суб'єктами, на яких покладаються функції державного реєстратора. Ч. 1 і 2 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Судом встановлено: На підставі рішення сесії Бериславської районної ради депутатів Бериславського району Херсонської області від 30 вересня 1998 року №47 [PERSON] було надано у постійне користування земельну ділянку площею 30,49 га для ведення селянського (фермерського) господарства на території Високівської сільської ради, що підтверджується копією державного акту на право постійного користування землею серії ХС від 16.11.1998 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №283 (а.с. 10). На підставі рішення 4 сесії 23 скликання Високівської сільської ради депутатів Бериславського району Херсонської області від 20 листопада 1998 року №17 [PERSON] було надано у приватну власність земельну ділянку площею 11,68 га для ведення селянського (фермерського) господарства на території Високівської сільської ради, що підтверджується копією державного акту на право власності землю серії ХС від 21.10.1999 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №5 (а.с.11). Таким чином у постійному користуванні залишилася земельна ділянка площею 18,6900 га. Згідно рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 22.09.2016 року встановлено факт належності [PERSON] державного акту на право постійного користування землею серії ХС, виданого 16.11.1998 року на підставі рішення сесії Бериславської районної ради народних депутатів Бериславського району Херсонської області №47 від 30.09.1998 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право постійного ористуваня землею за №283 (а.с. 72). 20.05.2016 року Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області видало наказ №21/2067/18-16-СГ «Про надання згоди на відновлення меж земельної ділянки» (а.с.12). [PERSON] замовив та виготовив відповідну технічну документацію (а.с. 16-21). 03.07.2015 року згідно наказу [PERSON] управління Держгеокадастру у Херсонській області №21-334/43-15-СГ, за заявою [PERSON] було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га із земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів на території Високівської сільської ради Бериславського районуу для ведення особистого селянського господарства. На підставі цього наказу, за замовленням [PERSON], ПП Науково-виробничою фірмою «[PERSON] технології-ГІС» було розроблено проект землеустрою, щодо відведення у власність земельної ділянки [PERSON] Згідно висновку №31-28-0.3-3468/2-15 Управління Держгеокадастру у Бериславському районі Херсонській області від 16.11.2015 року [PERSON] погоджено документацію із землеустрою. Наказом [PERSON] управління Держгеокадастру у Херсонській області №21-2183/43-15-СГ від 23.12.2015 року [PERSON] затверджено проект землеустрою та передано у власність земельну ділянку. Під час розробки проекту землеустрою приватним підприємством Науково-виробнича фірма «[PERSON] технології - ПС» складено Акт про встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки [PERSON] на території Високівської сільської ради Бериславського району Херсонської області від 16 жовтня 2015 року, який також підписаний сільським головою та землевпорядником підписи скріплені печаткою сільської ради. У цьому акті про встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки міститься особисте зобовязання [PERSON], в якому він підтверджує власним підписом достовірність інформації про суміжників та достовірність їх підписів. А також про те, що він бере на себе зобовязання щодо витрат повязаних із виникненням та ліквідацією претензій по межі земельної ділянки та у випадку якщо інформація про суміжників чиї підписи не відповідають дійсності. (а.с. 171-182) З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №61217971 від 12.06.2016 року вбачається, що [PERSON] зареєстрував своє право власності 14.02.2016 року на підставі наказу [PERSON] управління Держгеокадастру у Херсонській області від 23.12.2015 року №21-2183/43-15-СГ (а.с. 14). Згідно рішення №РВ-6500050232016 від 06.06.2016 року Державного кадастрового реєстратора Відділу Держгеокадастру у Бериславському районі [PERSON] було відмовлено у проведенні державної реєстрації земельної ділянки у звязку з тим, що в межах його земельної ділянки знаходиться інша земельна ділянка, а саме з кадастровим номером 6520680600:04:001:0071, яка належить на праві власності [PERSON] (а.с. 13). З висновку судової земельно-технічної експертизи №61 від 13.11.2017 року вбачається, що земельна ділянка площею 18,6900 га, що перебуває у постійному користуванні на підставі державного акту на право постійного користування землею серії ХС, зареєстрований в книзі державних актів на право постійного користування землею 16.11.1998р. за №283 та земельна ділянка з кадастровим номером 6520680600:04:001:0071, яка належить на праві власності [PERSON] накладаються (перетинаються), площа накладання становить 2,0 га (т.2 а.с.7-47). Відповідно до приписів ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Суд вважає, що позивач в позовній заяві та його представник в судовому засіданні довели, що наказ [PERSON] управління Держгеокадастру у Херсонській області року №21-2183/43-15-СГ від 23.12.2015 року про затвердження проекту землеустрою та передачу [PERSON] у власність земельної ділянки порушують права позивача на використання земельної ділянки, що належить йому на праві постійного користування. Спірне рішення прийнято з порушенням вимог Земельного кодексу України , оскільки земельна ділянка площею 18,6900 га перебуває у постійному користуванні [PERSON] на підставі державного акту на право постійного користування землею серії ХС, зареєстрований в книзі державних актів на право постійного користування землею 16.11.1998р. за №283, а земельна ділянка з кадастровим номером 6520680600:04:001:0071, належить на праві власності [PERSON] з 14.02.2016 року. В звязку з цим, наказ [PERSON] управління Держгеокадастру у Херсонській області №21-2183/43-15-СГ від 23.12.2015 року про затвердження проекту землеустрою та передачу [PERSON] у власність земельної ділянки є недійсним та підлягає скасуванню. Оскільки судом визнається недійсним рішення про надання [PERSON] дозволу на розробку проекту землеустрою, то відповідно підлягає скасуванню і державна реєстрація права власності [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 2,0 га. За ч.8 ст.6 Закону України "Про судовий збір" розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1102 гривні 40 копійок ( згідно квитанцій №0.0.571519228.1 від 21.06.2016 року, №0.0.571518753.1 від 21.06.2016 року), витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи складають 13090 гривень (квитанція №5889143 від 06.11.2017 року). З огляду на вказане, з [PERSON] та [PERSON] Управління Держгеокадастру у Херсонській області на користь [PERSON] має бути стягнуто по 7096 гривень 20 копійок в рахунок понесених судових витрат з кожного.

Outcome: approved