Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], в якому з урахуванням уточнень просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача суму боргу за договором позики в розмірі 51 232, 18 грн. та судовий збір в розмірі 512 грн. 32 коп. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 11 лютого 2012 року між сторонами укладено договір, відповідно до якого позивач передав відповідачу автомобіль марки "Джіллі" д.н. [NUMBER], про що складено відповідну розписку. Відповідно до розписки відповідач зобов'язався кожного місяця, першого числа сплачувати 200 доларів США поки не сплатить 5 300 доларів США. Сплативши 850 доларів США відповідач відмовився в подальшому виконувати зобов'язання після чого позивач був змушений звернутися до Комінтернівського РВ ГУМВС України в Харківській області. В кримінальному провадженні відповідач надав в письмовому вигляді зобов'язання виплачувати борг щомісячно по 125 доларів США, щомісячно, до 15-го числа кожного місяця із строком погашення заборгованості до 1 січня 2015 року. У порушення умов розписки, відповідач зобов'язання за договором належним чином не виконує, не сплачує щомісячні платежі. У судове засідання позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. У відповідності до приписів ч. 9 ст. ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті. Враховуючи викладене, відповідачі належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. У відповідності до приписів ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] отримав від [PERSON] автомобіль марки "Джіллі" д.н. [NUMBER], що оформлено письмовою розпискою. Згідно розписки [PERSON] зобов'язався кожного місяця, першого числа сплачувати 200 доларів США поки не сплатить 5 300 доларів США. Судом встановлено та не заперечено сторонами, що відповідачем сплачено позивачу 850 доларів США на виконання договору від 11.02.2012 року. Згідно зобов'язання від 18.05.2013 року, складеного в рамках кримінального провадження, [PERSON] зобов'язався повернути грошові кошти в розмірі 4 700 доларів США на умовах виплати суми частково, кожного п'ятнадцятого числа щомісячно виплачувати по 125 доларів США, із кінцевим строком погашення заборгованості до 01.01.2015 року. Судом встановлено, що відповідач належним чином свої зобов'язання не виконував, у визначені договором строки погашення заборгованості не здійснив. Відповідно до ч. 1 ст. 1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання , то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно зобов'язання від 18.05.2013 року термін погашення заборгованості встановлено 01.01.2015 року. Враховуючи прострочення відповідачем сплати основної заборгованості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про дострокове стягнення заборгованості. Враховуючи, що відповідач зобов'язання з повернення грошових коштів у строки, визначені сторонами, не виконав, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача боргу у розмірі 51 232, 18 грн. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved