Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до Чорнотисянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області в особі виконавчого комітету Чорнотисянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, треті особи без самостійних вимог: Реєстраційна служба Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області, Рахівська Державна нотаріальна контора Закарпатської області, [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що після смерті її батька, [PERSON], який помер [INFO], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про його смерть, яке видане виконавчим комітетом Чорнотисянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області та про що зроблено відповідний запис про смерть за №16, залишилося як спадкове майно, житловий будинок [ADDRESS]. Дане спадкове майно до відкриття спадщини фактично належало на праві спільної сумісної власності в рівних частинах її батькам [PERSON] та [PERSON], яке було збудоване ними за час проживання у шлюбі, в якому вони проживали до дня своєї смерті та вважали своєю власністю. Однак, як з'ясувалось після їхньої смерті, первинна реєстрація права власності на спадкове домоволодіння за їх життя проведена не була. За свого життя її батьки, як спадкодавці, заповітних розпоряджень відносно спадкового майна не складали. Вона, [PERSON] так і її сестра [PERSON], являються спадкоємцями першої черги спадкоємців за законом після смерті їхньої спільної матері. На час відкриття спадщини після смерті батька, в оперативне управління та володіння спадковим майном уступила її мати , [PERSON], яка і прийняла спадщину в частині 1/2 після смерті свого чоловіка. після відкриття спадщини за її матір'ю [PERSON], вона протягом встановленого ст. 1270 ЦК України, подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини та протягом цього ж строку, від неї не відмовилася. З метою отримання правовстановлюючих документів на спадкове майно, вона як спадкоємець за законом, звернулася до Рахівської державної нотаріальної контори, про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом, однак у видачі такого їй нотаріусом було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що видано відповідну постанову. На підставі наведеного просила визнати за нею право власності в цілій частині на житловий будинок [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка, [PERSON] та її представник [PERSON], позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позовній заяві. На задоволенні позову наполягають у повному обсязі. Представник відповідача виконавчого комітету Чорнотисянської сільської ради в судове засідання не з'явився, однак сільський голова Павлючок І.Д. надіслав заяву, в якій просив розглянути справу без їхнього представника. Позов просить задовольнити. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Рахівської державної нотаріальної контори, в судове засідання не з'явився, однак завідуюча Рахівської ДНК - Пріц О.І., надіслала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, Реєстраційної служби Рахівського РУЮ в судове засідання не з'явився, однак начальник реєстраційної служби, Делятинчук А.І., надіслав заяву, в якій просив розглянути справу без участі їхнього представника. заперечень по даній позовній заяві не мають. Третя особа, без самостійних вимог на предмет спору -[PERSON], в судовому засіданні заявила, що вона не прийняла спадщину за своєю матір'ю, [PERSON] Заперечень проти позову не має. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку. У відповідності до положень частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідачем у справі являється особа, діями якої порушуються права та інтереси відповідача. З матеріалів справи встановлено, що [INFO] помер громадянин [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 25 червня 2002 року. 29.10.2013 року померла громадянка [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 29 жовтня 2013 року. З свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІІ-УР №091103 від 15 квітня 1961 року, встановлено, що громадянин [PERSON] з 31 березня 1961 року по день своєї смерті перебував у зареєстрованому шлюбі з громадянкою [PERSON]. Судом встановлено, що під час перебування у зареєстрованому шлюбі, громадянами [PERSON] та [PERSON] було побудовано житловий будинок [ADDRESS], який належав їм на праві спільної сумісної власності. Після смерті громадянина [PERSON], відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі і на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS]. Оскільки спадщина на за померлим [PERSON] відкрилася [INFO] то дані цивільні правовідносини слід врегульовувати положеннями Розділу VІІ Спадкове право ЦК УРСР (в редакції 1963 року) Згідно із положеннями статті 524 ЦК УРСР (в ред.1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 Кодексу) У відповідності до ст. 549 ЦК УРСР (в ред.1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що громадянка [PERSON] прийняла спадщину за своїм чоловіком [PERSON], вступивши в оперативне управління та спадковим майном. Оскільки спадщина на за померлою [PERSON] відкрилася 29.10.2013 року то дані цивільні правовідносини слід врегульовувати положеннями Книги шостої "Спадкове право" ЦК України (в редакції 2004 року). Згідно ст. ст. 1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Позивачка, [PERSON], являється дочкою померлої [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17 червня 1961 року, а отже вона являється спадкоємцем першої черги за законом спадщини, яка відкрилася після смерті її матері. Іншим спадкоємцем першої черги за законом, являється її сестра по матері [PERSON], однак вона, як спадкоємець першої черги за законом відмовилася від своєї частки у спадщині, яка відкрилася після смерті [PERSON] на користь, позивачки по справі [PERSON], що стверджується її особистою заявою. Звернення позивачки до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням її права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в її користь, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право власності на спадковий будинок. При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно звертається увага на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовується редакція закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, оскільки до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Країні (УРСР) із 1979 року, в яких при визначення року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку, тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд, виданої КП "БТІ" Рахівської районної ради, спірний будинок побудований у 1973 році. З облікової картки об'єкта погосподарського обліку на 2011-2015 роки , встановлено, що житловий будинок [ADDRESS], був зареєстрованим за померлою [PERSON]. За таких обставин, суд констатує, що вище зазначений житловий будинок не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва. Стаття 1268 ЦК України проголошує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №36118819 від 17.12.2013 року, судом встановлено, що позивачка прийняла спадщину, як спадкоємець першої черги за законом. Таким чином, враховуючи, що позивачка по справі є спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом, вона прийняла спадщину, майнового спору з приводу спадкування не існує, оскільки інший спадкоємець першої черги за законом відмовилася від прийняття спадщини, відповідачем позов не заперечено, суд вважає, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню. Питання про відшкодування судових витрат позивачкою не ставилося. На підставі наведеного, ст.ст. 10, 58, 60, 88, 212, 213, 223 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

Outcome: approved