Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

14.08.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Фізичної особи підприємця [PERSON], Приватного акціонерного Товариства «Державний [PERSON] банк України» в особі територіально відокремленого безбалансового відділення №10004/02711- А Донецького обласного управління про розірвання договору та стягнення сплачених за договором коштів. 07.12.2017 року позивач подала до суду заяву, в якій від позовних вимог до ПАТ «Ощадбанка» відмовилась, про що судом винесено ухвалу про закриття провадження в цій частині. Із позову вбачається, що в березні 2017 року з реклами, розклеєної та розповсюджуваної у інший спосіб, в тому числі із рук в руки у м. Краматорську, позивачка дізналась про можливість утеплення квартири за рахунок встановлення рам на балконі, утеплення балкону та знижки в оплаті за ці роботи до 20-30 відсотків, які надаються громадянам. Також позивачка чула, що урядовою програмою передбачено можливість оформити так званий «теплий» кредит зі знижкою 20-25 відсотків і вирішила скористатись цією програмою. Вона зателефонувала на вказаний в рекламі номер і повідомила, що хотіла б скористатися програмою «теплий» кредит, а саме: утеплити балкон та встановити на ньому рами. У цей же день, до неї у вказану квартиру прийшов чоловік, відрекомендувався Паша, що він від ФОП [PERSON]. Чоловік запропонував утеплити балкон, а саме змонтувати рами зі склом, зробити все «під ключ». При цьому він показав на об лаштований таким чином балкон сусіднього будинку і запевнив, що у позивачки буди такий самий. То був дійсно обшитий зовні і зсередини балкон з рамами, що відкриваються. Паша запропонував позивачці зробити раму із склопластика ПВХ з подвійним склом, над рамою буде збудована покрівля з метало черепиці, яка починається від стіни будинку та накриває весь балкон, боки буде утеплено знизу до рам, та облицьовано зсередини та зовні сайдінгом, на що позивачка погодилась. Тоді чоловік повідомив, що ця робота за договором буде коштувати 12300грн. Після узгодження обсягу робіт, Паша сказав, що вони поспішають та запропонував підписати договір. Текст договору було надруковано дрібним шрифтом і складно викладено для сприйняття, тому вона не змогла його досконало вивчити. Після підписання договору, Паша сказав позивачці, що повинна зараз же заплатити йому готівкою 1230грн. Вона віддала йому гроші, а він їй товарний чек на вказану суму з круглою печаткою і підписом ФОП [PERSON], де записав «внесено за конструкції ПВХ 1230грн». Пізніше, вона виявила, що на цьому товарному чеку зазначена дата 26 лютого 2017 року. Маючи на руках договір з ФОП [PERSON] на другий день, 27.03.2017 року, вона пішла з ним до [PERSON] банку і уклала кредитний договір №71-2017 від 27.03.2017 року. За цим договором банк надав позивачці кредит у сумі 10770грн. з терміном погашення впродовж 36 місяців. Після спливу 40 робочих днів з моменту укладеного договору із відповідачем, тобто з 1 червня поточного року, вона стала ходити в офіс відповідача та вимагати виконати роботу, за яку банк вже перерахував гроші. Після невиконання чергової обіцянки відповідача найближчим часом виконати роботу, вона була вимушена звернутися зі скаргою до прокуратури. Після реагування правоохоронних органів, відповідач направив до позивачки інших замірювальників, які зробили відповідні заміри, і 26.06.2017 року позивачці привезли та встановити на балконі три рами, одну спереду і дві з боків. Рами виявилися однокамерними. Просила розірвати договір від 31.03.2017 року, укладений між позивачкою та фізичною особою підприємцем [PERSON]. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали та просили його задовольнити, а саме розірвати договір від 31.03.2017 року. Представник ФОП [PERSON], [PERSON] проти задоволення позову заперечував, пославшись на наступне. Відповідач [PERSON] не заперечує факт укладення з позивачкою 31 березня 2017 року спірного договору. За даним договором відповідач [PERSON] прийняв на себе зобовязання щодо виготовлення метало-пластикових віконних конструкцій позивачу у відповідності до умов договору. Вказані металопластикові віконні конструкції були виготовлені та встановлені позивачу, що зокрема не заперечувалось позивачем та її представником. Однак позивач наполягала на тому, що відповідач [PERSON] обіцяв їй ще провести утеплення фасаду балкону позивача. Однак, вказане не було предметом договору, що зокрема підтверджується самим договором та додатками до нього. З боку позивача також не було надано жодного допустимого та належного додаткового доказу з цього приводу. Між позивачкою та відповідачем [PERSON] був укладений фактично договір підряду, за яким сторони прийняли на себе певні зобовязанні, зокрема і відповідач [PERSON] по виготовленню метало пластикових віконних конструкцій, які виготовив та встановив позивачу. При цьому, позивач була згодна з умовами договору, їй були розяснені положення договору, а також відповідні вимоги чинного законодавства в даній сфері. Відповідач [PERSON] вважає, що під час розгляду справи не було встановлено, щоб відповідачем були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі. Більш того, було встановлено, що відповідач своєчасно виконав обсяг робіт, вікна були виготовлені, та встановлені позивачці. Більш того, позивач добровільно виконала кредитні зобовязання перед банком, що на думку сторони відповідача в черговий раз підтверджує, що позивач прийняла надані відповідачем [PERSON] послуги з виготовлення метало-пластикових віконних конструкцій та не мала претензій до них та договору, який був укладений між нею та [PERSON], тому у задоволенні позову просив відмовити. В судовому засіданні представник ПАТ Державний [PERSON] пояснив, що дійсно позивачка уклала з ними кредитний договір 71-2017 від 27.03.2017 року. За цим договором банк надав позивачці кредит у сумі 10770 грн з терміном погашення впродовж 36 місяців. Позивачка добровільно достроково виконала кредитні зобовязання.Просить відмовити позивачу у задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в повному обсязі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 31 березня 2017 р. між позивачем та ФОП [PERSON] укладений договір №107 про надання послуг, а саме: ФОП [PERSON] зобовязався виготовити ПХВ конструкції на протязі 40 робочих днів з моменту підписання договору, а позивачка зобовязується оплатити заказ та прийняти конструкції з ПХВ, вартість конструкцій ПХВ складає відповідно договору 12300грн (а.с.7-9). 06.03.2017 року надав [PERSON] рахунок-фактуру на суму 12300грн. на світлопрозорі конструкції (а.с.46). 14.03.2017 року [PERSON] звернулася до АТ «Ощадбанк» із заявою про отримання кредиту на світлопрозорі конструкції з енергозберігаючим склом (крім однокамерних), у тому числі вікна та балконні двері, та відповідне додаткове обладнання і матеріали до них для квартири у багатоквартирному житловому будинку за адресою: Донецька область. М.Краматорськ, вул. Двірцева, 27-14. (а.с.50). 27.03.2017 року між позивачкою [PERSON] та ПАТ «Державний ощадний банк України» укладено кредитний договір №71-2017, згідно якого позивачка отримала кредит у розмірі 10770 грн на 36 (тридцять шість) місяців з терміном повернення не пізніше 26 березня 2020 року для придбання «світлопрозорих конструкцій з енергозберігаючим склом (крім однокамерних), в тому числі вікна та балконні двері, та відповідне додаткове обладнання і матеріали до них (а.с.12-17). в повному обсязі після підписання Замовником, [PERSON], акту прийому передачі конструкцій ПХВ. 27.03.2017 року, [PERSON] отримав від ПАТ «Ощадбанк» 10770 грн для встановлення конструкцій ПХВ [PERSON] (а.с.47). Згідно довідки ПАТ «Ощадбанк» від 05 жовтня 2017 року, [PERSON] здійснила погашення кредитної заборгованості у повному обсязі (а.с.48). З додатку до договору вбачається, що [PERSON] замовила у ФОП [PERSON] конструкції ПХВ: 300 ?3400 + 300?950 (2 один) та 150 ? 330 +150 ?900 (2 один). (а.с.9) та остання погодилась з даними розмірами про що свідчить її підпис. [PERSON] не оспорює про те, що на додатку до договору, стоїть її підпис. Так, правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» та главою 61 розділу ІІІ підрозділу 1 книги п'ятої ЦК України, яка регулює договірні зобов'язання, зокрема договір підряду. Відповідно до ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Відповідно до ч.1 ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Відповідно до ч.1 ст.846 ЦК України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Згідно ст.865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Відповідно до ст.867 ЦК України, замовник має право у будь-який час до здачі йому роботи відмовитися від договору побутового підряду, сплативши підрядникові частину встановленої ціни роботи пропорційно роботі, фактично виконаній до повідомлення про відмову від договору, та відшкодувавши йому витрати, здійснені до цього моменту з метою виконання договору, якщо вони не входять до частини ціни роботи, яка підлягає сплаті. Умови договору, що позбавляють замовника цього права, є нікчемними. Як вказувалось вище, матеріалами справи встановлено, що між позивачкою та відповідачем [PERSON] був укладений фактично договір підряду, за яким сторони прийняли на себе певні зобовязанні, зокрема і відповідач [PERSON] по виготовленню метало пластикових віконних конструкцій, які виготовив та встановив позивачу. При цьому, позивач була згодна з умовами договору, їй були розяснені положення договору, а також відповідні вимоги чинного законодавства в даній сфері. Замовник може відмовитися від договору згідно ст.872 ЦК України, якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, виконаній із матеріалу замовника, він має право вимагати за своїм вибором: 1) виготовлення іншої речі з однорідного матеріалу такої самої якості;\~ 2) розірвання договору та відшкодування збитків. У разі виявлення інших відступів від умов договору або інших недоліків у роботі замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного усунення цих недоліків у розумний строк або відшкодування його витрат на усунення недоліків чи відповідного зменшення плати. Вимога про безоплатне усунення недоліків роботи, виконаної за договором побутового підряду, які можуть становити небезпеку для життя або здоров'я замовника та інших осіб, може бути пред'явлена замовником або його правонаступником протягом десяти років з моменту прийняття роботи, якщо у встановленому законом порядку не передбачені більш тривалі строки (строки служби). Така вимога може бути пред'явлена незалежно від того, коли виявлено ці недоліки, у тому числі й при виявленні їх після закінчення гарантійного строку.\~У разі невиконання підрядником цієї вимоги замовник має право протягом цього ж строку вимагати повернення частини ціни, сплаченої за роботу, або відшкодування його витрат на усунення недоліків. Згідно ч.1 ст.10 ЗУ "Про захист прав споживачів", споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Відповідно до ч.2, ч.3, 6 ст.19 ЗУ "Про захист прав споживачів", якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно:\~ 1) основних характеристик продукції, таких як: її наявність, переваги, небезпека, склад, методи використання, гарантійне обслуговування, метод і дата виготовлення або надання, поставка, кількість, специфікація, географічне або інше походження, очікувані результати споживання чи результати та основні характеристики тестів або перевірок товару; 2) будь-яких застережень щодо прямої чи опосередкованої підтримки виробником продавця або продукції; 3) ціни або способу розрахунку ціни чи наявності знижок або інших цінових переваг; 4) потреби у послугах, заміні складових чи ремонті; 5) характеру, атрибутів та прав продавця або його агента, зокрема інформації про його особу та активи, кваліфікацію, статус, наявність ліцензії, афілійованість та права інтелектуальної або промислової власності, його відзнаки та нагороди; 6) права споживача або небезпеки, що йому загрожує. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Забороняються як такі, що вводять в оману: 1) пропонування для реалізації продукції за визначеною ціною, якщо існують підстави вважати, що продавець або виконавець не зможе надати таку продукцію за такою ціною або у таких обсягах, що можна передбачити з огляду на пропоновану ціну та характеристики продукції; 2) пропонування з метою реалізації однієї продукції до реалізації іншої; 3) відмова від пред'явлення споживачу товару, що пропонується, та прийняття замовлення або ненадання товару протягом розумного строку чи демонстрування дефектного зразка товару; 4) недостовірне повідомлення про наявність обмеженої кількості товарів або з метою спонукання споживачів до прийняття швидкого рішення позбавлення їх достатнього періоду часу для прийняття свідомого рішення; 5) пропонування до вільної реалізації продукції, яка вилучена з обігу або щодо обігу якої існують обмеження; 6) недостовірне твердження, що існуватиме загроза особистій безпеці споживача або його сім'ї, якщо він не придбає чи не замовить продукцію; 7) утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції; 8) використання повідомлення про розпродаж у зв'язку із припиненням суб'єкта господарювання, його структурного підрозділу або припинення відповідного виду господарської діяльності, тоді як це не відповідає дійсності. Перелік форм підприємницької практики, що вводить в оману, не є вичерпним. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Суб'єкти господарювання, їх працівники несуть відповідальність за нечесну підприємницьку практику згідно із законодавством. Але, позивач не зверталась до суду з позовом про визнання укладеного договору недійсним. Судом встановлено, що відповідач своєчасно виконав обсяг робіт, вікна були виготовлені, та встановлені позивачці. Більш того, позивач добровільно виконала кредитні зобовязання перед банком, що підтверджує, що позивач прийняла надані відповідачем [PERSON] послуги з виготовлення метало-пластикових віконних конструкцій та не мала претензій до них та договору, який був укладений між нею та [PERSON] Таким чином, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed