Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

15.01.2014 року [PERSON] звернувся з позовом до Державної служби з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва, ДП «ТВК», в якому після уточнень 29.07.2014 року вказав в якості відповідача Державний комітет України з питань регуляторної політики та підприємництва та просив суд стягнути з ДП «ТВК» на користь [PERSON] середню суму заробітку за час затримки виконання рішення у розмірі 272886,72 гривень та судові витрати. Обгрунтовуючи позовні вимоги, [PERSON] посилається на те, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2009 року він був поновлений на роботі на посаді директора державного підприємства «Південь». Рішення в частині поновлення [PERSON] на роботі на посаді директора державного підприємства «Південь» підлягало негайному виконанню. Відповідачем вказане рішення було оскаржене до апеляційного суду Одеської області, який 03 грудня 2009 року залишив рішення Київського районного суду м. Одеси без змін. Незважаючи на те, що рішення суду від 02.10.2009 року щодо поновлення [PERSON] на роботі на посаді директора державного підприємства «Південь» підлягало негайному виконанню та набрало законної сили, воно тривалий час не виконувалося відповідачем, у зв'язку із чим [PERSON] звертався до Президента України, Премєр-Міністра України, Генерального Прокурора України, Голови Служби Безпеки України, Міністра юстиції України, Голови Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва тощо. Лише 20 травня 2010 року згідно наказу № 125 Голови Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва [PERSON] був поновлений на посаді директора державного підприємства «Південь» з 21 травня 2010 року. Позивач зазначає, що за вказаним наказом він мав приступити до виконання обов'язків директора державного підприємства «Південь» з 21.05.2010 року, але для того, щоб фактично приступити до роботи він повинен був з'явитись на робоче місце до ДП «Південь», видати наказ про те, що він приступає до виконання обов'язків директора державного підприємства «Південь», а також надати до відділу кадрів свою трудову книжку для внесення запису по наказу про його поновлення на роботі. Зазначені дії, які є необхідними для фактичного приступу до виконання обов'язків директора, [PERSON] не встиг виконати у зв'язку з тим, що наказом державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва № 126 від 21,05.2010 року [PERSON] було знову звільнено з посади директора ДП «Південь». Таким чином, [PERSON] вказує, що він фактично не приступив до виконання своїх обов'язків директора ДП «Південь», дана обставина не знайшла свого відображення у його трудовій книжці. Окрім викладеного, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2010 року, яке набрало законної сили 08.02.2011 року, з Державного підприємства «Південь» на користь [PERSON] було стягнуто з 03.10.2009 року по 20.05.2010 року оплату за час вимушеного прогулу в розмірі 88 616 грн. 70 коп., та моральну шкоду в розмірі 1 000 грн. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2010 року, яке набрало законної сили 31.03.2011 року, [PERSON] знову було поновлено на посаді директора державного підприємства «Південь», з державного підприємства «Південь» на користь [PERSON] було стягнуто з 21.05.2010 року по 06 грудня 2010 року оплату за час вимушеного прогулу в розмірі 77 058 грн. та моральну шкоду в розмірі 2 000 грн. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців 20 жовтня 2010 року державне підприємство «Південь» одержало найменування державне підприємство «ТВК». [PERSON] зазначає, що на момент подачі позовної заяви рішення суду не виконане та його не поновлено на посаді директора державного підприємства «ТВК», тому він і досі перебуває у вимушеному прогулі, який підлягає оплаті. [PERSON] посилається на довідку про суму нарахованого заробітку з Управління ПФУ в Овідіопольському районі, відповідно до якої його середньомісячна заробітна плата становить 15 572,26 грн.( квітень - 11 340.00 грн. + травень - 19 804.53 грн. =31 144.53 грн. : 2 = 15 572.26 грн.). Середньоденна заробітна плата становить 741.54 грн. ( 31 144.53 грн. : 42 дні (квітень 22 робочих днів, травень - 20 робочих днів ) = 741.54 грн. З 20 березня 2013 року по 09 вересня 2014 року кількість робочих днів становить 368. Таким чином, сума середнього заробітку за час затримки виконання рішення становить 272886,72 грн. (741.54 х 368 = 272886,72грн.), яку [PERSON] просить стягнути з ДП «ТВК». З посиланням на ст. 232, 236, 238 КЗпП України [PERSON] просить суд задовольнити його позов. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представники Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва, а також Державної служби України з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва в судове засідання не з'явились, сповіщені належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення їм судових повісток. Представник відповідача ДП «ТВК» у судове засідання з'явився, у задоволені уточненого позову просив відмовити. Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті. Вислухавши пояснення представника позивача,відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення уточнених позовних вимог, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, наказом Міністра оборони України від 30.07.2008 року [PERSON] було звільнено з посади директора ДП «Південь». Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2009 року [PERSON] було поновлено на роботі на посаді директора ДП «Південь» та стягнуто з відповідача - ДП «Південь» 136777,56 грн. оплату за час вимушеного прогулу та судові витрати. Рішення в частині поновлення [PERSON] на роботі на посаді директора державного підприємства «Південь» підлягало негайному виконанню. Відповідачем вказане рішення було оскаржене до апеляційного суду Одеської області,який 03 грудня 2009 року залишив рішення Київського районного суду м. Одеси без змін. Незважаючи на те, що рішення суду від 02.10.2009 року щодо поновлення [PERSON] на роботі на посаді директора державного підприємства «Південь» підлягало негайному виконанню та набрало законної сили, воно тривалий час не виконувалося відповідачем, у зв'язку із чим [PERSON] звертався зі скаргами до Президента України, Премєр-Міністра України, Генерального Прокурора України, Голови Служби Безпеки України, Міністра юстиції України, Голови Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва. Лише 20 травня 2010 року згідно наказу № 125 Голови Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва [PERSON] був поновлений на посаді директора державного підприємства «Південь» з 21 травня 2010 року. За вказаним наказом [PERSON] мав приступити до виконання обов'язків директора державного підприємства «Південь» з 21.05.2010 року, але для того, щоб фактично приступити до роботи він повинен був з'явитись на робоче місце до ДП «Південь», видати наказ про те, що він приступає до виконання обов'язків директора державного підприємства «Південь», а також надати до відділу кадрів свою трудову книжку для внесення запису по наказу про його поновлення на роботі. Зазначені дії, які є необхідними для фактичного початку виконання обов'язків директора, [PERSON] не встиг виконати у зв'язку з тим, що наказом державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва № 126 від 21.05.2010 року [PERSON] було знову звільнено з посади директора ДП «Південь». Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] фактично не приступив до виконання своїх обов'язків директора ДП «Південь», дана обставина не знайшла свого відображення у його трудовій книжці. Судом також встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2010 року, яке було змінено рішенням апеляційного суду Одеської області в частині визначення розміру моральної шкоди від 08.02.2011 року, з ДП «Південь» на користь [PERSON] було стягнуто з 03.10.2009 року по 20.05.2010 року оплату за час вимушеного прогулу в розмірі 88 616 грн. 70 коп. та моральну шкоду в розмірі 1 000 грн. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2010 року, яке було змінено рішенням апеляційного суду Одеської області в частині розміру моральної шкоди від 31.03.2011 року , [PERSON] знову було поновлено на посаді директора державного підприємства «Південь», з державного підприємства «Південь» на користь [PERSON] було стягнуто з 21.05.2010 року по 06 грудня 2010 року оплату за час вимушеного прогулу в розмірі 77 058 грн. та моральну шкоду в розмірі 2 000 грн. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців 20 жовтня 2010 року державне підприємство «Південь» змінило найменування на державне підприємство «ТВК». З метою примусового виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2010 року в частині поновлення [PERSON] на посаді директора ДП «ТВК» було відкрито виконавче провадження за невиконання судового рішення на Державний комітет України з питань регуляторної політики та підприємництва накладався штраф [PERSON] звертався з позовом до суду про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною, а також з численними скаргами з приводу невиконання судового рішення. У судовому засіданні встановлено, що на момент подачі позовної заяви як і на момент ухвалення рішення у даній справі рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2010 року не виконане у повному обсязі - [PERSON] не поновлено на посаді директора державного підприємства «ТВК», тому він і досі перебуває у вимушеному прогулі, який на переконання суду підлягає повній оплаті. У судовому засіданні судом було оглянуто матеріали цивільної справи № 2-5085/09, у якій було прийняте рішення від 02 жовтня 2009 року про первісне поновлення [PERSON] на посаді та стягнуто з ДП «Південь» 136777,56 грн. оплату за час вимушеного прогулу. У матеріалах цієї справа наявна бухгалтерська довідка (без номеру та дати складання), що була надана суду відповідачем ДП «Південь» щодо розміру середньомісячної заробітної плати [PERSON] У довідці середньоденна заробітна плата [PERSON] визначена у сумі 385,29 грн. Виходячи саме з цього розрахунку, судами, які в подальшому розглядали справи за позовом [PERSON], визначався розмір оплати за час його вимушеного прогулу. Проте, судом встановлено, що відомості, зазначені у цій довідці, не відповідають дійсності. Відповідно до інформації про суму нарахованого заробітку з Управління ПФУ в Овідіопольському районі, судом встановлено, що середньомісячна заробітна плата [PERSON] становить 15 572,26 грн. ( квітень 2008 року - 11 340.00 грн. + травень 2008 року - 19 804.53 грн. =31 144.53 грн. : 2 = 15 572.26 грн.). Середньоденна заробітна плата становить 741.54 грн. ( 31 144.53 грн. : 42 дні (квітень 22 робочих днів, травень - 20 робочих днів ) = 741,54 грн. Представники ДП «ТВК» заперечували проти визначення середньомісячної заробітної плати [PERSON] у такому розмірі та також надали суду відомості з Управління ПФУ в Овідіопольському районі про суму нарахованого заробітку [PERSON] за 2008 рік, з яких вбачається інший та значно менший розмір заробітку позивача. У судовому засіданні представники ДП «ТВК» пояснили суду таку невідповідність тим, що після звільнення [PERSON] ДП «ТВК» надіслало до Управління ПФУ в Овідіопольському районі "відкореговані" відомості щодо розміру його заробітної плати. З цього приводу Київським районним судом м. Одеси розглядалася цивільна справа № 1512/2-2574/11 за позовом ДП «ТВК» до [PERSON] про встановлення факту невідповідності фактичних виплат умовам контракту, встановлення факту рахункової помилки при нарахуванні матеріального забезпечення, стягнення грошових коштів у зв'язку із рахунковою помилкою. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23 травня 2012 року у задоволенні позову ДП «ТВК» відмовлено повністю. Факт невідповідності та помилкового розрахунку середньоденної заробітної плати [PERSON] у сумі 385,29 грн. був встановлений у рішенні апеляційного суду Одеської області від 08.02.2011 року. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Враховуючи преюдиціальне значення вказаних вище рішення Київського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2012 року, ухвали апеляційного суду Одеської області від 23 травня 2012 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 08 лютого 2011 року, суд при здійсненні розрахунку середньомісячної заробітної плати [PERSON] враховує інформацію про суму нарахованого заробітку з Управління ПФУ в Овідіопольському районі до здійснення управлінням "коригування" на підставі уточнених відомостей ДП «ТВК». З 20 березня 2013 року по 09 вересня 2014 року кількість робочих днів становить 368. Таким чином, сума середнього заробітку за час затримки виконання рішення становить 272886,72 грн. (741.54 х 368 = 272886,72грн.), яку [PERSON] просить стягнути з ДП «ТВК». Ст.236 КЗпП України наголошує, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, він стягується з ДП «ТВК» на користь держави.

Outcome: approved