Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

[PERSON] звернулась в суду з позовом до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - АТ «ПУМБ») як правонаступника Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., про визнання виконавчого напису нотаріуса від 06 червня 2018 року, зареєстрований в реєстрі за № 4871, таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначає, що про вчинення виконавчого напису позивачу стало відомо після отримання, на початку березня 2020 року, копії постанови про відкриття виконавчого провадження №56767632 від 13 липня 2018 року, що винесена приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. Підставою до відкриття виконавчого провадження став саме виконавчий напис №4871, виданий 06 червня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., за яким із позивача стягнуто на користь АТ «ПУМБ» заборгованість на кредитним договором №26251028741945 від 18 лютого 2014 року, укладеним поміж [PERSON] та АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ПАТ «ПУМБ», у сумі 20698,82 грн, з яких: 9162 грн - заборгованість за сумою кредиту, 100 грн - заборгованість за комісією, 11156,69 грн - заборгованість за процентами, 280,13 грн - строкова заборгованість за процентами, а також витрати за вчинення виконавчого напису у розмірі 430 грн. Зазначена заборгованість утворилась за період із 24 травня 2017 року по 24 травня 2018 року. Жодних листів та документів від ПАТ «ПУМБ» чи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. позивач не отримувала, заборгованості перед ПАТ «ПУМБ» у сумі 20698,82 грн за період часу із 24 травня 2017 року по 24 травня 2018 року немає. У зв`язку із цим вважає, що оспорюваний виконавчий напис приватного нотаріуса Хара Н.С. не відповідає вимогам ст. 87-88 Закону України «Про нотаріат», оскільки сума боргу, що визначена у виконавчому написі, не є безспірною. Також позивач, в обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що прострочена заборгованість за процентами в сумі 11156,69 грн стягнута на підставі виконавчого напису всупереч умовам кредитного договору, оскільки згідно його умов строк дії договору складає 24 місяці і закінчився 17 лютого 2016 року. Право ж ПАТ «ПУМБ» як правонаступника кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. За викладених обставин, позивачка просить суд визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., який було вчинено 06 червня 2018 року та зареєстровано в реєстрі за №4871, про стягнення із [PERSON] на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором в розмірі 20698,82 грн, таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду від 23 липня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання на 25 вересня 2020 року. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду від 22 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 02 грудня 2020 року. У судове засідання позивач та її представник адвокат Петренко О.В. не з`явилися, проте від представника позивача до суду надійшла заява в якій він просить розглядати справу у його та його клієнтки відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, а також просить стягнути із відповідача понесені позивачкою судові витрати на оплату судового збору та правничу допомогу адвоката. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, відзиву на позовну заяву не направив. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала суду клопотання про розгляд справи у її відсутність. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки матеріали справи містять письмові докази про те, що АТ «ПУМБ» належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, представник відповідача у судове засідання не з`явився без поважних причин, будь-яких повідомлень про причини не прибуття до суду не направив, відзиву не подав, а також, зважаючи на те, що представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, висловлену письмово, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. 06 червня 2018 року, на підставі ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, пропоновано звернути стягнення з громадянки України, якою є [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором № 26251028741945 від 18 лютого 2014 року, укладеним нею із АТ "Банк Ренесанс Капітал", правонаступником якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», на кошти в сумі 20698,82 грн, з яких: 9162 грн - заборгованість за сумою кредиту, 100 грн - заборгованість за комісією, 11156,69 грн - заборгованість за процентами, 280,13 грн - строкова заборгованість за процентами, а також витрати за вчинення виконавчого напису у розмірі 430 грн Стягнення заборгованості провадиться за період з 24 травня 2017 року по 24 травня 2018 року. Цей виконавчий напис набирає чинності з дня його вчинення і може бути пред`явлений до примусового виконання протягом одного року з дня його вчинення. У відповідності до постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л., про відкриття виконавчого провадження №56767632 від 13 липня 2018 року, відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №4871, виданого 06 червня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ "ПУМБ" заборгованості у розмірі 20698,82 грн. З наданих суду приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. документів, на виконання ухвали Смілянського міськрайонного суду від 23 липня 2020 року про відкриття провадження у цивільній справі в частині витребування доказів, встановлено, що 18 лютого 2014 року між АТ «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] укладено кредитний договір №26251028741945 у вигляді пропозиції укласти Договір карткового рахунку та договір страхування (оферта), що містить умови відплатності (пункти 2.5-2.7) та строковості (пункт 2.4). Згідно цього кредитного договору, сума кредиту, що була отримана [PERSON] , становить 5000 грн, а строк, на який кредит був отриманий, становить 24 місяці. Згідно роздруківки із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», станом на день розгляду справи, змінило організаційно-правову форму на Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк». Дослідивши письмові докази, що були надані представником ПАТ «ПУМБ» приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., на підставі яких 06 червня 2018 року нею видано виконавчий напис, що зареєстрований у реєстрі під №4871, а також обґрунтувань щодо відсутності безспірності боргу [PERSON] згідно умов кредитного договору №26251028741945 від 18 лютого 2014 року, суд дійшов такого висновку. Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК україни, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат», визначено умови вчинення виконавчих написів. Так, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. З аналізу вказаних норм матеріального права, суд робить висновок, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Проте, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічний висновок щодо застосуваня вказаних норм матеріального права міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №137/1666/16-ц (провадження №14-84цс19). Із досліджених письмових доказів, зокрема пропозиції укласти Договір карткового рахунку та договір страхування (оферта) від 18 лютого 2014 року, що того ж акцептована АТ «Банк Ренесанс Капітал», судом встановлено, що ліміт овердрафту (сума кредиту) поміж [PERSON] та АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», визначено і він становить 5000 грн. У той же час, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. лишилась не перевіреною, надана представником ПАТ «ПУМБ» Височином Є.М., виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, згідно якої сума основного боргу [PERSON] перед ПАТ «ПУМБ» становить 9162 грн, тобто на 4162 грн більше, аніж вона отримала і зобов`язувалась повернути. При цьому, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, що поміж [PERSON] та АТ «Банк Ренесанс Капітал» чи його правонаступником ПАТ «ПУМБ» було укладено додатковий договір, яким внесено зміни до кредитного договору №26251028741945 від 18 лютого 2014 року у частині, що стосується збільшення основної суми кредиту (ліміту овердрафту) із 5000 грн до 9162 грн. Також судом встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. пропоновано стягнути із [PERSON] заборгованість в сумі 11156,69 грн в рахунок стягнення простроченої заборгованості за процентами, що виникла, згідно умов кредитного договору №26251028741945 від 18 лютого 2014 року, у період з 24 травня 2017 року по 24 травня 2018 року. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. Із досліджених матеріалів справи судом встановлено, що сторони кредитного договору №26251028741945 від 18 лютого 2014 року строк договору окремо не визначили, а погодили строк користування овердрафтом (строк кредитування), що становить 24 місяці. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Враховуючи викладене, суд вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічний висновок щодо застосуваня вказаних норм матеріального права міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс19). З огляду на викладене, суд робить висновок, що зі спливом строку кредитування (закінчився 18 лютого 2016 року) припинилося право АТ «Банк Ренесанс Капітал» та його правонаступника - ПАТ «ПУМБ», нараховувати проценти за кредитним договором №26251028741945 від 18 лютого 2014 року, У зв`язку із цим, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. помилково визнала обґрунтованим та безспірним нарахування процентів за період із 24 травня 2017 року по 24 травня 2018 року у сумі 11156,69 грн. Викладені вище обставини свідчать про відсутність, на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису, безспірної заборгованості [PERSON] перед ПАТ «ПУМБ» як стягувачем, оскільки її розмір, що зазначений у виконавчому написі, не відповідає розміру заборгованості за сумою кредиту, що міститься у документах, які були надані представником ПАТ «ПУМБ» приватному нотаріуса для видачі виконавчого напису, а також розрахунок процентів виконаний не у відповідності до наведених вище норм ЦК України, а тому суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, та підлягають задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 840,80 грн судового збору за подачу позовної заяви та 3750 грн. витрат на правничу допомогу, що підтверджені матеріалами справи (договори про надання правничої допомоги від 21 липня та 24 вересня 2020 року, квитанції про оплату за №23/07/20-2 від 23 липня 2020 року, №25/09/20-2 від 25 вересня 2020 року та за №09/11/20-1 від 09 листопада 2020 року, акти виконаних робіт від 23 липня і 01 грудня 2020 року та детальний опис робіт), а всього 4590,80 грн. З огляду на викладене,

Outcome: approved