Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 27.12.2011 року між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Великобілозерського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №29; стягнути з відповідача на її користь судові витрати з оплати судового збору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спільне життя у неї з відповідачем не склалося, оскільки він зраджував їй. Сім'я розпалась, вони проживають окремо, шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведуть. Зазначає, що збереження сім'ї неможливе, оскільки це суперечить інтересам позивачки та їх спільної дитини. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з позивачкою. Ухвалою суду від 09.11.2018 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 06.12.2018 року. Учасники справи в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач позов підтримала, відповідач позов визнав. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності учасників справи на підставі доказів, які є в матеріалах справи та ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження що відповідає положенню ч.3 ст.200, ч.3 ст.211 та ч.2 ст.247 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 27.12.2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Великобілозерського районного управління юстиції Запорізької області (актовий запис №29), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.13). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження серія [NUMBER] (а.с.14). Згідно ч.1 ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ст. 3 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є різні погляди на сімейне життя і ведення спільного господарства, фактичне припинення шлюбних стосунків, у зв'язку з чим, суд не вбачає підстав для надання сторонам строку на примирення, передбаченого ст. 111 СК України. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст. 110 ч. 1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч.3 ст. 200, ч.1, ч.4 ст. 206 ЦПК відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З огляду на визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім'ю не бажають, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, суд вважає за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення про задоволення позову. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на бажання позивача, суд вважає, що після розірвання шлюбу їй слід залишити шлюбне прізвище "[PERSON]". Відповідно до ст.141, ч.1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 Закону України "Про судовий збір", з урахуванням того, що відповідач визнав позов повністю до початку розгляду справи по суті, суд вважає необхідним повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, інші 50% - стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved