Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою в якій просить суд визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті її батька - [PERSON], померлого [INFO] року. Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] зазначає, що квартира за життя належала на праві спільної сумісної власності її батькам: [PERSON] та [PERSON]. Її мати - [PERSON] померла [INFO] року та після її смерті спадщину фактично прийняв [PERSON] шляхом фактичного користування спадковим майном. [INFO] року її батьком - [PERSON] помер та після його смерті відкрилася спадщина на спірну квартиру. У встановленому Законом порядку вона звернулася до Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про вчинення нотаріальної дії - видачу свідоцтва про право на спадщину, але їй було відмовлено через відсутність документів, що підтверджують право власності на спадкове майно, та нотаріусом їй було рекомендовано звернутися до суду із позовом. Її батьки були власниками спірної квартири, яка знаходиться у кооперативному будинку, та за життя у повному обсязі сплатили вартість квартири. За таких обставин вона вимушена звернутися до суду із позовною заявою. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали та пред'явлений позов просили задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування позову посилалися на обставини викладені у позовні заяві. У судове засідання 24 травня 2016 року не з'явилися, але завчасно, у письмовій формі, сповістили суд про можливість розгляду й вирішення справи за їхньої відсутності. Відповідачі заперечень проти позову не надали, повідомлялися належним чином про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, причин не повідомили, своїх представників до суду не направили, на підставі чого з урахуванням згоди позивача та її представника відповідно до ст. 224 ЦПК України, справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про місце та час судового розгляду, заперечень проти позову не надав, свого представника до суду не направив, але завчасно сповістив про можливість розгляду й вирішення справи за його відсутності. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, вивчивши матеріали справи та надані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] народилася [INFO] року в м. Дніпропетровську. Згідно із свідоцтвом про народження [NUMBER] її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Дошлюбне прізвище позивачки - [PERSON], та вона його змінила в результаті укладання шлюбу. [INFO] року мати позивачки померла в м. Дніпропетровську. Батько позивачки за життя був членом Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив № 98 "Дніпро-2". Спірна квартира [ADDRESS] загальною площею приміщень 43,4 кв.м, житловою 27,7 кв.м. Батько позивачки за життя, ще станом на серпень 1997 року, виплатив в повному обсязі вартість спірної квартири в сумі 4363,0 руб. На момент розгляду справи вартість спірної квартири складає 139350,00 гривень, що підтверджується звітом про незалежну оцінку вартості квартири, складеним ТОВ „МКА". Після смерті матері позивачки у 2010 році, [PERSON] був зареєстрований і проживав в спірній квартирі разом зі спадкодавцем [PERSON] і як спадкоємець першої черги за законом фактично вступив в управління та володіння спадковим майном у вигляді пайових внесків. [INFO] року батько позивачки помер в м. Дніпропетровську, не залишивши заповіту. Після його смерті відкрилась спадщина на спірну квартиру. Позивачка, як рідна донька померлого, є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька у встановлений Законом шестимісячний строк звернулася до Шостої ДДНК з заявою про прийняття спадщини після його смерті, а саме 11 липня 2012 року. Інших спадкоємців окрім позивачки після смерті її батька немає, про що свідчать матеріали спадкової справи наданої на адресу суду Шостою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою. Оскільки за життя батьки позивачки не зареєстрували право власності на спірну квартиру в органах БТІ, позивачка як їхній спадкоємець позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, що й було їй роз'яснено Шостою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою з посиланням на відсутність у позивачки відповідних правовстановлюючих документів. За результатами розгляду заяви позивачки державним нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Частиною 3 ст. 384 ЦК України визначено, що у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність» член житлового, житлового-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Згідно зі ст. 392 Цивільного кодексу України особа має право пред'явити позов про визнання за нею права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати нею документа, який засвідчує право власності. Відповідно до ст. 325 Цивільного кодексу України суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку,призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Власникам квартири у дво - або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Відповідно до ст. 384 ЦК України будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Членом житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпорядження квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Отже, враховуючи, що пайові внески за спірну квартиру були повністю сплачені спадкодавцем за життя ще станом на 1997 рік, то він набув право власності на спірну квартиру, хоч і не зареєстрував його у встановленому законом порядку. За встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Вищевикладені обставини безспірно встановлені судом та підтверджуються поясненнями позивача, а також наданими суду письмовими доказами.

Outcome: approved