Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

11 жовтня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить суд встановити факт того, що [PERSON], померлий 27 березня 2017 року, є її батьком. Вимоги заяви мотивує наступним. Вона народилась 24 вересня 1959 року в с. Богданка Шосткинського району Сумської області. Відповідно до записів у свідоцтві про народження в графі батько значиться «Петро». Позивач зазначає, що відомості про її батька вносились до актового запису про народження за вказівкою матері, остання на той час у шлюбі не перебувала, однак на час народження заявника її мати проживала з [PERSON] однією сім'єю. Вони вдвох займалися вихованням заявника та піклувалися про неї весь час. 27 березня 2017 року [PERSON] помер. Заявник, будучи спадкоємицею останнього, не може оформити своїх спадкових прав, оскільки в її свідоцтві про народження в графі батько значиться «Петро». В судовому засіданні заявник вимоги, викладені в заяві підтримала, посилаючись на підстави зазначені в ній. Заінтересовані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, правом на участь у судовому засіданні своїх представників не скористались, подали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Богданівська сільська рада не заперечувала проти задоволення заяви [PERSON] Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення заяви з огляду на наступне. Заявник [PERSON] (дошлюбне прізвище «Левченко») [PERSON] народилась 24 вересня 1959 року в с. Богданка Шосткинського району Сумської області, її матір`ю значиться [PERSON], а батьком значиться [PERSON]. Вказані обставини встановлені на підставі копії свідоцтва про народження серії 1-УР № 023108, виданого 12.10.1959р. (а.с. 11). При цьому, відомості про батька в актовий запис про народження позивача внесено за вказівкою матері у відповідності до ч. 2 ст. 55 КпШС. Допитана в судовому засіданні [PERSON] суду повідомила, що з дитинства вона знає заявника та її батька [PERSON], який що весь час проживав в с. Богданівка разом з матір`ю заявника [PERSON] та їх спільними дітьми: заявником та її братом. Свідок на сімейних фотознімках, наявних в матеріалах справи та зроблених у різний час за різноманітних життєвих обставин, вказала на заявника та її батька [PERSON], при цьому зазначила, що [PERSON] завжди звертався до заявника як до доньки, а заявник до нього як до батька. Свідок [PERSON] суду повідомила, що з заявником вона знайома з самого дитинства, знає її родину: батька [PERSON], матір [PERSON] та молодшого брата, при цьому зазначила, що [PERSON] завжди звертався до заявника як до доньки, а заявник до нього як до батька. Крім власних пояснень заявника та показань свідків, факт спільного проживання та родинних відносин [PERSON], [PERSON] та заявника підтверджуються іншими доказами, зокрема, фотографіями, які зображують фрагменти спільного життя та ставлення [PERSON] та [PERSON] до заявника, як до своєї дитини. Слід зазначити, що за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина 1 статті 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року. При цьому, як роз'яснює Пленум Верховного Суду України у п. 3 своєї постанови №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги дату народження заявника, суд вважає необхідним керуватися при розгляді даної справи нормами КпШС України. Згідно ч. 2, ч. 3 ст. 53 КпШС України в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і батьком до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно з п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року № 5 суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Згідно з п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту батьківства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Таким чином, передумовою звернення до суду із заявою про встановлення батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється. Ураховуючи, що [PERSON] помер 27 березня 2017 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть /а.с. 4/, мати заявника не перебувала у зареєстрованому шлюбі на час народження заявника, остання обґрунтовано звернулась в порядку окремого провадження до суду з вимогою про установлення факту батьківства. Виходячи із змісту пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно із частиною другою статті 315 ЦПК у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Установлення факту батьківства [PERSON] відносно заявника породжує для останньої юридичні наслідки, оскільки дає право на прийняття спадщини після смерті [PERSON]. При цьому, в ході судового розгляду, ураховуючи письмові докази та показання свідків, знайшла підтвердження та обставина, що [PERSON], померлий 27 березня 2017 року, за життя визнавав себе батьком [PERSON] (дошлюбне прізвище «Левченко») [PERSON], [INFO], крім того, він з матір`ю останньої спільно проживали та вели спільне господарства до її народження, а також спільно виховали та утримали дитину (заявника у справі) після її народження. Надані заявником докази суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, зокрема, вони підтверджують факт, який заявник просить установити. За таких обставин, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved