Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаною заявою у якій прохає суд встановити факт, що свідоцтво про право власності на частку у спільному майні подружжя, видане Державним нотаріусом Роменської державної нотаріальної контори Сумської області 06.08.1970 року, реєстр № 3776 та договір дарування, посвідчений державним нотаріусом Роменської державної нотаріальної контори Сумської області 07.08.1970 року на ім'я [PERSON] в дійсності належить [PERSON], померлій [INFO] року. Свої вимоги мотивував тим, що остання є його матір'ю, але у зв'язку із помилкою в написанні прізвища матері у правовстановлюючих документах на 1/2 частку житлового будинку по [ADDRESS], він не має змоги оформити свої спадкові права. У судовому засіданні заявник вимоги заяви підтримав і прохав їх задовольнити. Представник заінтересованої особи виконавчого комітету Роменської міської Ради надав суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника виконкому, проти задоволення заяви не заперечує (а.с. 18). Представник заінтересованої особи - Роменської міської державної нотаріальної контори, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, до суду не з'явився, в наданому листі розгляд справи прохав проводити у відсутності представника нотаріальної контори, проти задоволення завяи заперечень не має і покладається на розсуд суду. Одночасно повідомляє, що при перевірці Алфавітних книг обліку спадкових справ в Роменській міській державній нотаріальній конторі, після смерті [INFO] року [PERSON], наявність заведеної спадкової справи і заповіту не встановлено (а.с. 17). Суд вислухавши заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення заявлених вимог. З копії свідоцтва про смерть вбачається, що [INFO] року померла [PERSON] (а.с. 4) Після її смерті відкрилася спадщина у виді 1/2 частини житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] Сумської області. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 29.04.2015 року вбачається, що розглянувши подані [PERSON], місце проживання якого [ADDRESS], документи для оформлення спадкових прав та видачі на його ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом, на майно належне померлій [INFO] року [PERSON], було встановлено що свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя, видане державним нотаріусом Роменської державної нотаріальної контори Сумської області 06.08.1970 року, зареєстроване в реєстрі за № 3776 та договір дарування посвідчений державним нотаріусом Роменської державної нотаріальної контори Сумської області 07.08.1970 року, зареєстрований в реєстрі за № 3805 належить [PERSON], тоді як всі інші документи, видані на ім'я [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до п.5 ч.2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року "Про встановлення фактів, що мають юридичне значення" при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 р. "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Судом встановлено, що помилка в правовстановлюючих документах [PERSON], яка полягає в невірному написанні її прізвища з м'яким знаком як «Гонтарь» очевидно є наслідком довільного перекладу її прізвища з російської мови на українську. Встановлення факту належності правовстановлюючих документів необхідно заявнику для оформлення спадкових прав. Допитані судом свідки [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що їм відомо про те, що матері заявника [PERSON] - [PERSON], яка померла [INFO] року дійсно належала частина житлового будинку, по [ADDRESS] Проаналізовані судом докази в сукупності знайшли підтвердження того, що свідоцтво про право власності на частку у спільному майні подружжя, видане Державним нотаріусом Роменської державної нотаріальної контори Сумської області 06.08.1970 року, зареєстроване в реєстрі за № 3776 та договір дарування, посвідчений державним нотаріусом Роменської державної нотаріальної контори Сумської області 07.08.1970 року на ім'я [PERSON] в дійсності належить [PERSON], померлій [INFO] року.

Outcome: approved