Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , Квасівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, Управління Держгеокадастру у Рахівському районі Закарпатської області про скасування рішення сільської ради та визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю. В позовній заяві зазначила, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,25 га, з яких 0,15 га. для обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель, 0,10 га для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується державним актом на право приватної власності серії [NUMBER] від 04.11.2002 року. На опис меж державного акту її земельної ділянки, на відрізку від точок В до Г, суміжним землекористувачем є [PERSON] , на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 05.01.1997 року, площа земельної ділянки згідно державного акту 0,25 га, цільове призначення для обслуговування житлового будинку та господарських споруд в [ADDRESS] . Всередині 2013 року за її замовленням ТОВ «Землемір» було розроблено та виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі погоджено з суміжним землекористувачем Карпатським біосферним заповідником. Про те, між нею та [PERSON] виник спір з приводу межі земельної ділянки, що проходить на відрізку меж від точок В до Г з тильної сторони житлового будинку [PERSON] в ході розгляду судової справи за №305/1855/13-ц було призначено земельно-технічну експертизу, за висновком якої їй стало відомо, що межі земельних ділянок [PERSON] та її, що розташовані в [ADDRESS] , відповідно до правовстановлюючих документів на ці ділянки, накладаються одна на одну, і площа накладання становить 0,0067 га (67 м?). 28 жовтня 2013 року комісія у складі заступника начальника Держсільгоспінспекції в Закарпатській області [PERSON] , начальника управління контролю за використанням та охороною земель Попадюк [PERSON] ., інспектора [PERSON] , а також фізичної особи-підприємця [PERSON] , здійснено заміри земельних ділянок її та [PERSON] . Згідно експлікації земельних угідь вбачається, що масштаб креслення зовнішніх меж фактичного використання земельної ділянки [PERSON] не відповідають плану зовнішніх меж, зазначених у державному акті на право власності на землю [PERSON] Накладка державного акту [PERSON] у площині 0,0214 га на її державний акт на право власності на землю, дає підставу вважати, що виготовлення та видача державного акту [PERSON] відбулася з порушеннями норм чинного законодавства, нехтуючи фактично існуючим межам, які існують ще з 70-х років. Отже, висновок земельно-технічної експертизи судового експерта та зйомка ФОП [PERSON] підтверджують невідповідність конфігурації земельної ділянки згідно державного акту на право власності на землю [PERSON] фактичній конфігурації меж в натурі. Оскаржуваний нею державний акт [PERSON] також суперечить її проекту забудови земельної ділянки індивідуального житлового будинку, що виданий їй на підставі рішення виконкому Рахівської районної ради депутатів трудящих від 14.10.1977 року за №208 та державному акту на право приватної власності на землю, виданого їй 04.11.2002 року IV-ЗК №034388. Так, існує достатня кількість фотографій, якими підтверджується факт того, що огорожа, її конструкція та матеріали, які використані для її побудови вздовж її земельної ділянки, належить їй, і існувала ще з моменту будівництва її будинку з 1977 року. Межа між їхніми земельними ділянками, згідно проекту забудови земельної ділянки індивідуального житлового будинку від 14.10.1977 року №208 проходить на відстані 15 метрів від старого будинку [PERSON] , в той час як відстань від вказаного будинку в Генплані [PERSON] становить 20,7 метрів. [PERSON] 04.12.2000 року особисто погоджена спільна межа та підписано акт погодження меж земельної ділянки при виготовленні [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] від 04.11.2002 року. Судовим експертом та рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 01.10.2015 року у справі №307/1855/13-ц, залишеним в силі ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 01.12.2015 року досліджено порушення особистих майнових прав [PERSON] та доведено накладання земельної ділянки [PERSON] на земельну ділянку [PERSON] , оскільки Ковбаснюк підписано акт погодження меж земельної ділянки при погодженні спільної межі та виготовленні державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] від 04.11.2002 року [PERSON] . Акт про погодження меж земельної ділянки [PERSON] при виготовленні йому державного акту на право власності на земельну ділянку в 1997 році відсутній. Погодження меж [PERSON] . Квасівською сільською радою згідно проекту забудови земельної ділянки від 1997 року, що не є правовстановлюючим документом, здійснено з порушенням вимог ст. 125 Земельного кодексу України. Крім того, згідно висновку земельно-технічної експертизи №12/14 від 6 березня 2015 року встановлено, що фактичне розташування будівель, споруд та інших об`єктів, що розташовані на земельній ділянці [PERSON] в [ADDRESS] , не відповідають їх розташуванню згідно правовстановлюючих документів, проекту забудови земельної ділянки від 1997 року та проекту забудови земельної ділянки 2002 року. Межі та конфігурація земельної ділянки [PERSON] визначені технічною документацією, розробленою у 2013 році ТОВ «Георан», не відповідають її межам і конфігурації, що визначені згідно державного акту серії [NUMBER] від 05.01.1997 року. Судовим експертом встановлено, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] розроблена у 2013 році ТОВ «Георан», не відповідає положенням та вимогам п.2.8, 3.12 та додатку 2 Інструкції про встановлення меж та порушує вимоги п.«б» ч.2 ст. 198 Земельного кодексу України. [PERSON] в квітні 2014 року було подано в районну газету «Зоря Рахівщини» оголошення про те, що ним втрачено вказаний державний акт на право власності на землю, який він просив вважати недійсним (випуск газети №27-28 від 12.04.2014 року), а тепер стверджує, що він є власником земельної ділянки на підставі втраченого державного акту. [PERSON] було подано заяву щодо державної реєстрації земельної ділянки до державного реєстратора управління Держземагенства у Рахівському районі від 03.03.2014 року №ЗВ-2100484682014, в якій він просив зареєструвати земельну ділянку площею 0,25 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Тобто, заяву про державну реєстрацію земельної ділянки було подано до публікації в місцевій газеті «Зоря Рахівщини (12.04.2014 року) оголошення про втрату державного акта. При цьому, з порушенням ч.5 ст. 24 Закону України «Про земельний кадастр», державним реєстратором внесено відповідні відомості до державного земельного кадастру, які перевірено реєстратором та земельній ділянці площею 0,25 га в с.Кваси присвоєно кадастровий номер [NUMBER] . В подальшому реєстраційною службою Рахівського районного управління юстиції Ковбаснюку С.І. видано свідоцтво про право власності від 25.04.2014 року за №20981531. Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 01.10.2015 року у справі №305/1855/13-ц, залишеним в силі ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 01.12.2015 року визнано недійсним рішення Квасівської сільської ради №357 від 23 грудня 2013 року «Про погодження межі [PERSON] », визнано недійним свідоцтво про право власності на нерухоме майно [PERSON] серії [NUMBER] від 25 квітня 2014 року. Вказані обставини були досліджені судом та встановлені судом рішенням у справі №305/1855/13-ц, яке набрало законної сили, а тому згідно ст. 61 ч.3 ЦПК України вони не підлягають повторному доказуванню. Враховуючи вищевикладене вважає, що рішення Квасівської сільської ради 18 грудня 1996 року про передачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,25 га [PERSON] є протиправним і таким, що порушує її права та права суміжних землекористувачів, у зв`язку із чим має бути скасоване. Про накладку державного акту на право власності на землю [PERSON] на її державний акт на право власності на землю їй стало відомо лише у 2013 році під час розгляду судової справи №305/1855/13-ц, а тому нею не пропущено строки позовної давності. Просить суд скасувати рішення Квасівської сільської ради від 18 грудня 1996 року про передачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,25 га [PERSON] та визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю [PERSON] IV- [NUMBER] від 05.01.1997 року. Відповідач [PERSON] надіслав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що в 1975 році йому колгосп виділив 0,07 га земельної ділянки під будівництво житлового будинку, і такий розмір земельної ділянки колгосп виділяв всім, хто не був колгоспником. Земельна ділянка межувала із земельною ділянкою його батьків з південної сторони, а з північної сторони земля була незабудована (колгоспна), яка була непридатна для користування, був чагарник і болото. Так як в його сім`ї народилось п`ятеро дітей, двоє з яких інваліди, він вирішив збільшити земельну ділянку для того, щоб в подальшому діти мали можливість побудувати собі будинок, так як в одному будинку всі п`ять дітей-сімей жити не будуть мати можливість. Він звернувся в управління колгоспу, щоб додали його сім`ї земельну ділянку, яка пустує і не придатна для сільського господарства, так як колгосп нею не користується. Голова колгоспу сказав йому, що вони не можуть офіційно дати йому більшу земельну ділянку як 0,07 га, так як він не є членом колгоспу, але він може користуватися ділянкою, яка пустує. Він вичистив дану ділянку, засипав гравієм, висушив, поставив огорожу, так як він користувався і користується земельною ділянкою 0,25 га. В 1997 році колгосп виділив земельну ділянку поза його огорожею 0,07 га [PERSON] під будівництво жилого будинку. Сусід почав завозити будівельні матеріали і із-за відсутності дороги він їздив по його вже висушеній земельній ділянці, зруйнував його огорожу, але сусід пообіцяв, що зробить собі дорогу і відновить огорожу, яка була прямою межею відповідно до схеми земельної ділянки його державного акту IV-ЗК №007256, але так склалося, що дорогу сусід підписав не по прямій, а зробив відхилення в сторону його земельної ділянки. Він не захотів сваритися з сусідом, нагнітати обстановку, він вирішив нехай буде межа між заїзними дорогами, як це вказано в проекті забудови земельної ділянки від 3 лютого 1997 року. В 2013 році син [PERSON] зруйнував огорожу, яка була відповідно до проекту забудови земельної ділянки від 3 лютого 1997 року і примкнув огорожу до кутів його будинку, чим заблокував йому доступ до обслуговування будинку. Він вимушений був звернутися в Квасівську сільську раду, щоб комісія припинила самоуправство Боклажука, але на зауваження і припис комісії Боклажук не реагував. Йому прийшлося звернутись з позовною заявою в Рахівський районний суд, і, як потім йому стало відомо, він не мав право вимагати змінювати межу відповідно до проекту забудови земельної ділянки від 3 лютого 1997 року, якщо вже була межа, визначена державним земельним актом № [NUMBER] ЗК [NUMBER] . В Ухвалі касаційного суду від 11 квітня 2016 року дане пояснення, що дійсно, підстава погодження меж згідно з Генпланом від 1997 року, який при наявності державного акту від 1997 року не є правовстановлюючим документом. Він хотів, щоб Боклажук розблокував його будинок і на тім спір закінчився, але Боклажук обманним шляхом вводить суд в оману, посилаючись на земельну експертизу без ліцензії, згідно якої схеми, будинки розташовані в кожній схемі в різних боках. Суд неодноразово викликав з цього приводу експерта в суд, але вона так і не з`явилася. В справі є повторна експертиза, де зрозуміло все, але чомусь [PERSON] більш підходить його підроблена експертиза. Справа №305/1855/13-ц до даної справи не має ніякого відношення. Також відповідач зазначив, що підстав для скасування його державного акту на земельну ділянку серії [NUMBER] від 05.01.1997 року, який був виготовлений на п`ять років раніше від виготовлення державного акту на земельну ділянку [PERSON] , не має, землевпорядник Квасівської сільської ради допустила помилку, вчинивши накладку на його земельну ділянку, не керувалася вже встановленою межею п`ять років раніше, а робила заміри по вказівці [PERSON] Захоплення частини його земельної ділянки було вчинено раніше, але він не хотів неприязних відносин по сусідству і лише після того як син [PERSON] зруйнував огорожу - межу і примкнув огорожу до кутів його будинку, що було вдруге вчинено порушення - захоплення частини його земельної ділянки, він звернувся в суд, щоб змінити межу, яка відповідає проекту забудови земельної ділянки від 03.02.1997 року та державного акту на земельну ділянку [PERSON] .. Згідно кадастрової карти с. Кваси між земельним ділянками №1 [PERSON] та № [ADDRESS] земельна ділянка №3 [PERSON] , яка не має кадастрового номера є 0,18 га вільна, що ніяк не може впливати на те, що [PERSON] має якусь втрату, а навпаки має можливість узаконити, збільшити свою земельну ділянку замість 0,15 га відповідно свого земельного акту на 0,18 га. Просить суд відмовити в задоволенні позову (Том 2 а.с.215-218). Представник відповідача Квасівської сільської ради надіслав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що [PERSON] набув право власності на земельну ділянку, розташовану в [ADDRESS] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 05.01.1997 року, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №32. [PERSON] набула право власності на земельну ділянку, розташовану в с [ADDRESS] Кваси [ADDRESS] , на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 04.11.2002 року, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №153. При виготовленні вищевказаних державних актів обміри проводились землевпорядником Квасівської сільської ради за допомогою рулетки та без прив`язки до державної геодезичної мережі. При цьому накладення земельної ділянки [PERSON] на земельну ділянку [PERSON] може бути пов`язане з помилкою землевпорядника при проведенні обмірів та виготовлення картографічних матеріалів. Виходячи з вищенаведеного та зважаючи на те, що [PERSON] набув право власності на земельну ділянку раніше від [PERSON] та беручи до уваги висновок земельно-технічної експертизи №3, де встановлено що вищевказані земельні ділянки накладаються одна на одну, площа накладання 0,0256 на і при цьому розмір земельної ділянки [PERSON] не співпадає з площею зазначеною в державному акті, Квасівська сільська рада заперечує проти позовних вимог. Узгоджувальна комісія розглянула 15.05.2013 року заяву [PERSON] про вирішення земельного спору між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] та на межі огорожа відсутня. Межа - огорожа змінена, загороджено в бік кутів житлового будинку [PERSON] , чим змінено конфігурацію земельної ділянки [PERSON] , відповідно до Генплану забудови земельної ділянки. З північної сторони земельної ділянки [PERSON] доступ закрито до житлового будинку (Том-1 а.с.233, 241). Просить в задоволенні позову відмовити. Представник позивачки [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні заперечили проти позову, посилаючись на подані письмові заперечення та додатково пояснили, що у 2016 році [PERSON] згідно договору дарування відчужив спірну земельну ділянку доньці [PERSON] , однак позивачка та її представник не заявили клопотання про залучення [PERSON] як нового власника земельної ділянки до участі в справі в якості належного відповідача. Також вважають, що позивачка пропустила строк позовної давності. звернення до суду із заявленими позовними вимогами, що також є підставою для відмови у позові. Представник Квасівської сільської ради в судове засідання не з`явився, так як надіслав до суду заяву про розгляд справи в їх відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечує, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів (Т.1 а.с.150). Представник Управління Держгеокадастру у Рахівському районі Закарпатської області в судове засідання не з`явився, так як надіслав до суду заяву про розгляд справи в їх відсутності, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів (Т.1 а.с.151-152). Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Квасівської сільської ради від 18.12.1996 року вирішено передати безкоштовно у приватну власність і постійне користування [PERSON] , мешканцю [ADDRESS] , присадибну земельну ділянку, площею 0,25 га біля будинку під № [ADDRESS] для обслуговування жилого будинку по сусідству з землекористувачами між [PERSON] та [PERSON] ( [PERSON] .2 а.с.249). Згідно державного акту на право власності на землю серії [NUMBER] , виданого 05.01.1997 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №32, відповідачу [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка, площею 0,25 га, для обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель, розташована на території земель Квасівської сільської ради (Т.1 а.с.24). Як зазначено у вказаному державному акті він був виданий на підставі рішення Квасівської сільської ради від 18 грудня 1996 року. Відповідно до державного акту на право власності на землю серії [NUMBER] , виданого 04.11.2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №153, позивачу [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка, площею 0,25 га, з яких 0,15 га для обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель, а 0,10 га для ведення особистого селянського господарства та будівель, розташована на території земель Квасівської сільської ради (Т.1 а.с.23). Як зазначено\~у вказаному\~державному акті\~він був\~виданий на\~підставі рішення\~Квасівської сільської\~ради від\~7 жовтня 2002 року. Згідно висновку земельно-технічної експертизи №12/14 від 06.03.2015 року з додатками, межі та конфігурація земельної ділянки [PERSON] в [ADDRESS] , визначені технічною документацією, розробленою у 2013 році ТОВ «Георан», не відповідають її межам і конфігурації, що визначені згідно державного акту серії [NUMBER] від 05.01.1997 року. Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] , мешканцю [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розроблена у 2013 році ТОВ «Георан» не відповідає положенням п.2.8 та Додатку 2 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) та їх закріпленні межовими знаками. В іншій частині технічна документація відповідає земельному законодавству. Фактичне землекористування між [PERSON] та [PERSON] в с [ADDRESS] Кваси, [ADDRESS] та [ADDRESS] ) не відповідає правовстановлюючим документам на земельні ділянки як [PERSON] так і [PERSON] Межі земельних ділянок [PERSON] і [PERSON] в с. Кваси, [ADDRESS] та [ADDRESS] ( [NUMBER] ) відповідно до правовстановлюючих документів на ці земельні ділянки накладаються одна на одну і площа накладання становить 0,0067 га. (67 кв.м.). Фактичне розташування будівель, споруд, та інших об`єктів, що розташовані на земельній ділянці [PERSON] не відповідають їх розташуванню згідно правовстановлюючих документів, проекту забудови земельної ділянки від 1997 року та проекту забудови земельної ділянки від 20027 року (Т.1 а.с.4-20). Протоколом земельно-узгоджувальної комісії при Квасівській сільській раді №14 від 15.05.2013 року стверджується, що комісія розглянула заяву [PERSON] про вирішення земельного спору між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] та встановила, що межа-огорожа відсутня, змінена, загороджено в бік кута будинку [PERSON] , чим змінено конфігурацію земельної ділянки [PERSON] відповідно до Генплану забудови земельної ділянки. З північної сторони земельної ділянки [PERSON] доступ закрито до будинку (Т.1 а.с.21). Заступник начальника Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області звернувся з листом №04/4034 від 29.07.2013 року в адресу в.о. прокурора Рахівського району та [PERSON] , в якому зазначив, що на вимогу прокуратури Рахівського району №73р.(1035) від 05.05.2013 року та за зверненням [PERSON] , мешканця [ADDRESS] , які надійшли до Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області щодо неправомірних дій його сусідкою [PERSON] було проведено перевірку та встановлено, що [PERSON] , мешканка [ADDRESS] , знищила межові знаки та самовільно зайняла земельну ділянку орієнтовною площею 0,0015 га, яка на праві приватної власності належить [PERSON] , мешканцю [ADDRESS] , чим порушила вимоги земельного законодавства, а саме ст.211 (б, е) Земельного кодексу України. Громадянці нараховано розмір шкоди заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки в розмірі 31 гривні 35 копійок. [PERSON] було видано припис за №000000433, про усунення порушення земельного законодавства, шляхом звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки [PERSON] В даному приписі вказано термін щодо усунення даного порушення. В разі невиконання припису [PERSON] буде притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.. 188-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення (Т.1 а.с.54, 55, 60). Відносно [PERSON] 16 липня 2013 року, 4 червня 2013 року проведено перевірки дотримання вимог земельного законодавства та в результаті яких складено протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст.53-1, 56 КУпАП, у зв`язку з порушенням ст..211 (б,е) Земельного кодексу України(Т.1 а.с.56, 57, 58, 59). В листі начальника Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області №04/К-594 в адресу прокуратури Закарпатської області та [PERSON] зазначено, що на виконання листа прокуратури Рахівського району від 08.05.2013 року за №73р., даного за результатами розгляду звернення [PERSON] , мешк. с.Кваси [ADDRESS] Рахівського району, щодо неправомірних дій суміжного землекористувача [PERSON] , 04.06.2013 року з даного питання Державною інспекцією сільського господарства в Закарпатській області здійснено позапланову перевірку та встановлено, що [PERSON] знищено межові знаки земельної ділянки [PERSON] , що належить йому на праві приватної власності, згідно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, площею 0,25 га для обслуговування жилого будинку та господарських будівель та споруд, виданого на підставі рішення 8-сеісї 22 скликання Квасівської сільської ради від 18 грудня 1996 року. Відповідно за скоєне правопорушення відносно [PERSON] порушено адміністративне провадження за статтею 56 КУпАП та накладено адміністративне стягнення штрафу на суму 170 гривень. Приписом від 04.06.2013 року [PERSON] зобов`язано усунути порушення вимог земельного законодавства у 30-денний термін, про що повідомити державного інспектора 04.07.2013 року. Перевіркою від 16 вересня 2013 року встановлено, що умови припису [PERSON] не виконано. За результатами перевірки, проведеної 16 липня 2013 року, встановлено, що [PERSON] самовільно пригороджено частину земельної ділянки площею 0,0015 га [PERSON] Відносно [PERSON] порушено адміністративне провадження та винесено припис від 16.07.2013 року №0000433 з вимогою усунути зайняту земельну ділянку в 30-денний термін, про що повідомлено державного інспектора у строк до 15.08.2013 року. Шкоду заподіяну самовільним зайняття земельної ділянки нараховано в сумі 31 гривні 35 копійок. У зв`язку з тим, що [PERSON] постанову від 22.07.2013 року №0000219 оскаржено до Держсільгоспінспекції України, провадження було призупинено. За розглядом листа Держсільгоспінспекції постанову від 22.07.2013 року за №0000219 не скасовано та підстави скасування такої відсутні. Відповідно до наказу Держсільгоспінспекції в Закарпатській області проведення повторної перевірки призначено у термін із 26 вересня 2013 року по 4 жовтня 2013 року, за результатами якої додатково буде повідомлено прокурора Рахівського району (Т 1. а.с.61). Листами Рахівської районної державної адміністрації в адресу [PERSON] №Б-922/07-10 від 21.08.2013 року та №К-1263/06-10 від 25.10.2013 року стверджується, що звернення розглянуто та запропоновано [PERSON] у відповідності до чинного законодавства спільно з [PERSON] встановити межу між їхніми земельними ділянками та спільно утримувати її в належному стані, або ж вирішувати питання в судовому порядку. Всі будівлі на земельній ділянці [PERSON] розміщені відповідно до виконавчого креслення за індивідуальним проектом №945 1997 року, виданого відділом архітектури Рахівського району (Т.1 а.с.63-65,66). В проекті забудови земельної ділянки [PERSON] в [ADDRESS] . зазначено схему її розміщення в плані населеного пункту Кваси, місце знищення межових знаків (Т.1 а.с.67). Згідно протоколу №14 земельно-узгоджувальної комісії при Квасівській сільській раді від 15.05.2013 року комісія розглянула заяву [PERSON] , мешканця [ADDRESS] про вирішення земельного спору між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] , та встановла, що межа-огорожа відсутня, змінена, загороджено в бік кута будинку [PERSON] , чим змінено конфігурацію земельної ділянки [PERSON] відповідно до Генплану забудови земельної ділянки. З північної сторони земельної ділянки [PERSON] доступ закрито до будинку. І у зв`язку із вищенаведеним комісія просить вирішити спірне питання в судовому порядку (Т 1 а.с.72) Згідно технічного завдання із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на підставі заяви [PERSON] повинні бути виконані відповідні роботи на земельній ділянці, площею 0,1500 га, яка знаходиться в с. Кваси, 221 і кінцевим результатом робіт є встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками (Т.1 а.с.108-112). Проектом забудови земельної ділянки індивідуального житлового будинку в с.Кваси стверджується, що забудовником земельної ділянки, площею 0,07 га. є [PERSON] на підставі рішення виконкому Рахівського районної ради депутатів трудящих №208 від 14.10.1977 року (Т.1 а.с.116). Рішенням Квасівської сільської ради від жовтня 2002 року погоджено [PERSON] . виготовлення державного акту на земельну ділянку в с [ADDRESS] Кваси,184 для обслуговування індивідуального жилого будинку, площею 0,15 га та для ведення особистого селянського господарства, площею 0,10 га на підставі рішення восьмої сесії від 04.04.1997 року (Том-1 а.с.127-132). Згідно повідомлення в газеті «Зоря Рахівщини» №27-28 від 12.04.2014 року втрачений державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданий 5 січня 1997 року Квасівською сільською радою на ім`я [PERSON] слід вважати недійсним (Т.1 а.с.133-134). Висновком земельно-технічної експертизи №3 від 06.06.2016 року з додатками стверджується, що згідно конфігурацій земельних ділянок та державних актів на землю (план схема №1), виходячи з вищевказаних розмірів земельних ділянок видно, що ділянки накладаються одна на одну, (план схема №2), площа накладання становить 0,0256 га. Таким чином, документація виготовлена ТзОВ «Георан» не відповідає конфігурації земельної ділянки згідно державного акту, виданим 05.01.1997 року серії IV-ЗК 007256. В іншому будівлі та споруди відповідають їх фактичному розташуванню. Згідно проекту забудови земельної ділянки генплану М 1:500, виданого відділом архітектури Рахівського району від 3 лютого 1997 року, будівлі 1, 2, 3, 4, 5 (план схема №3) розташовані згідно з проектом забудови. При обстеженні було виявлено додаткові тимчасові господарські будівлі, а саме: гараж №6, господарська будівля № [ADDRESS] та добудова літнього коридору до будівлі №2, які не вказані в проекті забудови. На момент виготовлення документації їх не було в наявності. Виходячи з документації ТОВ «Георан» розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] та зареєстровано право власності на земельну ділянку в Державному реєстрі прав на нерухоме майно та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.04.2014 року. Згідно технічної документації площа становить 0,25 га. Розглянувши акт погодження меж земельної ділянки переданої у приватну власність чи користування [PERSON] , яка мешкає в с [ADDRESS] , Рахівського району від 04.12.2000 року, видно, що площа згідно розмірів земельної ділянки становить 0,1745 замість 0,15 га згідно державного акту на право власності на землю. Також, згідно документації видно лінію розмежування від будівлі [PERSON] . 1,4 метра та 1,5 метра (Т.1 а.с.188-204). Згідно свідоцтва садиби №4 [PERSON] та [PERSON] було виділено земельну ділянку площею 0,07 га. під забудову в с. Кваси на підставі рішення виконкому Рахівської районної ради від 25 лютого 1997 року (Т.2 а.с.7). В листі Квасівської сільської ради від 13.01.2017 року за №2 зазначено, що [PERSON] , мешканка [ADDRESS] , набула право власності на земельну ділянку площею 0,15 га, 4 листопада 2002 року відповідно до державного акту серії [NUMBER] , а станом на 5 січня 1997 року [PERSON] не мала документів, які посвідчують право власності чи користування землею, а зазначена земельна ділянка належала їй лише на підставі рішення сесії. А тому, Квасівська сільська рада не має можливості надати копію акту погодження меж суміжними землекористувачами, який був підставою для виготовлення державного акту IV-ЗК №007256 від 5 січня 1997 року, виданого [PERSON] . При виготовленні державного акту, акт погодження меж земельної ділянки [PERSON] погоджувався посадовими особами Квасівської сільської ради та сусідніми землекористувачами (Т.2 а.с.10). Згідно листа Головного Управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 24.01.2017 року за №К-14/0-27/6-17 технічна документація із землеустрою щодо посвідчення права власності на земельну ділянку [PERSON] в управлінні відсутні. До 2005-2006 року землевпорядна документація, а також книги реєстрації та архівні примірники державних актів зберігалися у місцевих радах. В послідуючому книги реєстрації та архівні примірники державних актів були передані до районних управлінь земельних ресурсів. Підставою для виготовлення та видачі державного акту на прав приватної власності на землю була Технічна документація із землеустрою, яка включала, в тому числі, матеріали погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками землі і землекористувачами (Т.2 а.с.12). Згідно письмових пояснень землевпорядника [PERSON] , він повідомив, що 16 липня 2013 року головним спеціалістом відділу оперативного контролю Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області Ревкало В.В. було проведено перевірку за дотриманням вимог земельного законодавства [PERSON] . При розгляді було виявлено самовільне зайняття земельної ділянки, яка є у власності [PERSON] в чому він і розписався (Т.2 а.с.225). Довідкою Квасівської сільської ради №77 від 20.01.2016 року стверджується, що [PERSON] дійсно користується земельною ділянкою, для обслуговування житлового будинку та господарських споруд на підставі рішення сесії від 25 вересня 1975 року №212 по даний час. На вищевказану земельну ділянку у січні 1997 року був виготовлений держаний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] (Т.2 а.с.226). В свідоцтві про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] зазначено, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка кадастровий номер [NUMBER] , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (Т.2 а.с.230). Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 05.09.2018 року за №136693626 стверджується, що на підставі договору дарування житлового будинку від 10 березня 2016 року за №1-179 та договору дарування земельної ділянки від 10 березня 2016 року за 2-180 за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок, загальною площею 69,78 кв.м., в [ADDRESS] та земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER] , площею 0,25 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в с. Кваси, Рахівського району, Закарпатської області (Т.3 а.с.34-36). Відповідно до ч.2 ст.4 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель. Згідно ст.9 ЗК України в редакції від 18.12.1990 року, яка діяла на час ухвалення рішення Квасівської сільської\~ради від\~18.12.1996\~року до відання сільських Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить також надання відповідно до статті 18 цього Кодексу земельних ділянок у володіння або користування, в тому числі на умовах оренди. В ст.18 вказаного Кодексу зазначено, що сільські, селищні Ради народних депутатів надають земельні ділянки для всіх потреб із земель сіл, селищ, а також за їх межами для будівництва шкіл, лікарень, підприємств торгівлі та інших об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням населення, сільськогосподарського використання, ведення особистого підсобного господарства, індивідуального житлового, дачного і гаражного будівництва, індивідуального і колективного садівництва, городництва і традиційних народних промислів. Відповідно до ст..23 цього ж Кодексу право володіння або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, районними, міськими Радами народних депутатів. Згідно ч.1 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі зміни ідентифікаційних даних суб`єкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни суб`єкта управління об`єктами державної власності, відомостей про об`єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, обтяжувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав. У разі якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до Державного реєстру прав вносяться на підставі відповідного рішення суду. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому\~підпунктом "а"\~пункту 2 частини шостої статті 37\~цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. У відповідності до\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд повинен установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Згідно зі\~статтею 41 Конституції України\~ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У силу статей\~321,\~391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом, а припинення права власності можливе лише з підстав, передбачених\~статтею 346 ЦК України. Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Відповідно до ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). У п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року №7 роз`яснено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК). Власник земельної ділянки, права якого порушено, може вимагати відшкодування завданої цим моральної шкоди (частина третя статті 386 ЦК). Згідно ч.1 та ч.2 ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (стаття 155 ЗК України). В судовому засіданні встановлено, що спір між сторонами виник з приводу межі [PERSON] та [PERSON] земельних ділянок, що розташовані в [ADDRESS] . Кваси, [ADDRESS] та [ADDRESS] , [ADDRESS] , Таким чином, позивачка\~\~ [PERSON] мала довести, що вона є землекористувачем або власником земельної ділянки і її право власності чи користування земельною ділянкою було порушене відповідачами Квасівською сільською радою, та [PERSON] при оформленні за [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 2. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до\~ст.77 ЦПК\~України належними\~є докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Предметом\~доказування є\~обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для розгляду\~справи і\~підлягають встановленню\~при ухваленні\~судового рішення. Сторони\~мають право\~обґрунтовувати належність\~конкретного доказу\~для підтвердження\~їхніх вимог\~або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно вимог\~ст.78 ЦПК\~України суд\~не бере\~до уваги\~докази,\~що одержані\~з порушенням\~порядку,\~встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до\~ст.79\~ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Стаття 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є\~докази,\~які у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність\~обставин справи,\~які входять\~до предмета\~доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до вимог\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи. Статтею 89\~ЦПК України\~встановлено,\~що суд\~оцінює докази\~за своїм\~внутрішнім переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд вважає, що позивачкою та її представником в судовому засіданні не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що рішення Квасівської сільської ради від 18 грудня 1996 року про передачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,25 га [PERSON] та виданий на його підставі державний акт на право приватної власності на землю [PERSON] серії [NUMBER] від 05.01.1997 року є незаконними та що відповідач [PERSON] отримав земельну ділянку у приватну власність неправомірно, з порушенням установленого земельним законодавством порядку. Суд не\~бере до\~уваги як\~докази надану\~позивачкою копію\~проекту забудови\~присадибної земельної\~ділянки [PERSON] \~(Т.1\~а.с.116),\~а також\~наданий позивачкою\~ [PERSON] \~державний акт на\~право приватної\~власності на\~землю [NUMBER] від 04.11.2002 року, який виданий на п`ять років пізніше державного акту на право власності на землю відповідача [PERSON] оскільки вони не підтверджують незаконність рішення Квасівської сільської ради від 18 грудня 1996 року про передачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,25 га [PERSON] та виданого на його підставі державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] серії [NUMBER] від 05.01.1997 року При цьому,\~суд зазначає,\~що ні\~висновок земельно-технічної\~експертизи №3\~від 06.06.2016\~року,\~ні висновок\~земельно-технічної\~експертизи №12/14\~від 06.03.2015\~року,\~також не\~вказують на\~незаконність прийнятого\~рішення Квасівської\~сільської ради\~від 18\~грудня 1996\~року про\~передачу у\~приватну власність\~земельної ділянки\~площею 0,25\~га [PERSON] \~та виданого\~на його\~підставі державного\~акту на\~право приватної\~власності на\~землю [PERSON] \~серії [NUMBER] \~від 05.01.1997\~року. Інших належних і допустимих доказів сторонами не наведено. Тлумачення статті 51\~ЦПК України свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом. Як вбачається зі змісту ст.ст. 51, 175\~ЦПК України саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Під час розгляду справи зверталася увага представника позивача, що на даний час відповідач [PERSON] відчужив спірну земельну ділянку [PERSON] , однак позивачкою чи її представником не було заявлено клопотання про заміну неналежного відповідача або залучення співвідповідача у справі. Оцінивши в сукупності зібрані по справі наведені докази, суд вважає, що вимоги позивачки щодо скасування рішення Квасівської сільської ради від 18 грудня 1996 року про передачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,25 га [PERSON] та визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] IV- [NUMBER] від 05.01.1997 року є безпідставними, а тому в їх задоволенні слід відмовити. Судові витрати в частині сплати судового збору слід віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed