Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до Дзержинського районного суду м .Харкова з позовом (який уточнила ) до [PERSON] , 3-ті особи: Харківська міська рада, Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Мусієнко Олена Іванівна, Дванадцята Харківська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання [PERSON] однією сім'єю з [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] р. та [PERSON] [INFO] яка померла [INFO] р. за адресою: [ADDRESS] у періоди з 2002 року по 25.10.2003 року та з 24.10.2008 року по [INFO] року.Визнати [PERSON], [INFO] , яка зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS], єдиною спадкоємицею 4 черги за Законом всієї спадщини [PERSON], померлої [INFO] року. Виключити [PERSON] зі складу спадкоємців, згідно її заяви. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та представник позивачки [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти позовних вимог [PERSON] 3-ті особи Харківська міська рада, Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Мусієнко Олена Іванівна, Дванадцята Харківська державна нотаріальна контора в судове засідання не з*явились, про час та дату розгляду справи повідомлені належним чином , про що в матеріалах справи маються розписки. Суд , вислухавши пояснення позивача , його представника , відповідача , дослідивши матеріали справи , прийшов до наступного. Відповідно до вимог ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається , як на підставу своїх вимог або заперечень , крім випадків , встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено : [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 11.02.2015 року , актовий запис № 2402 ,виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції ( а.с 15 ). Після смерті [PERSON], залишився заповіт від 17 квітня 2014 року на [PERSON], згідно якого [PERSON] на випадок її смерті зробила розпорядження: все її майно , де б таке не було , та з чого б воно не складалось , і в загалі все те , що їй буде належати на день її смерті , та на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] [PERSON] подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, але отримати свідоцтво не змогла, так як померла.( а.с.67,17). [INFO] року [PERSON] померла , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 01.07.2015 р., актовий запис 10192 , виданий Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції .(а.с. 17) Після її смерті, [PERSON], яка вела спільне з померлою господарство та мала спільний бюджет, погасила всі борги за комунальні послуги та грошові зобов'язання [PERSON] перед [PERSON], що підтверджується доданими до позову розписками. Після смерті [PERSON] [PERSON], яка не є її спадкоємицею будь-якої черги, подала заяву про прийняття спадщини, але свідоцтво не отримала, у зв'язку з відсутністю доказів, підтверджуючись ступень рідного зв'язку. Таким чином, після смерті [PERSON] та [PERSON] відкрилася спадщина на нерухоме майно, що належало померлій [PERSON] на праві власності, на підставі свідоцтва про право власності, виданого центром приватизації за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині та інших спадкоємців за законом чи заповітом у померлих немає. Поховання здійснювалось [PERSON], що підтверджується наявними в неї свідоцтвами про смерть, свідоцтвами про поховання, оскільки вони жили разом, вели спільне господарство. У встановлений законом шестимісячний строк після смерті [PERSON], [PERSON] звернулась до ПН ХМНО Мусієнко О.І. із заявою про прийняття спадщини. Відкривши спадкову справу, нотаріус запропонувала звернутись до суду, із заявою про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцями протягом останніх п'ять років. У відповідності з ч. 1 п. 5 ст. 234, п. 1 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON]та [PERSON] підтвердили , що з померлою [PERSON] [PERSON] жили разом, вели спільне господарство, їздили разом відпочивати, що підтверджується фотокартками, доданими до позову, [PERSON] зберігала в [PERSON] всі свої особисті документи (трудову та ощадну книжки, паспорт та інші). Після її смерті [PERSON] погасила всі комунальні борги за [ADDRESS], що підтверджується копіями квитанцій, погасила борг [PERSON] перед [PERSON] Стаття 1264 Цивільного Кодексу України визначає, що У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. За приписами ч. 2 ст. З СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», встановлено, що Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті З СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхіднообчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Матеріалами справи, зокрема довідкою Червонозаводського РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області від 30.05.2015 року , підтверджується факт проживання [PERSON] за адресою : [ADDRESS], але не вказується період який [PERSON] проживала за вказаною адресою.( а.с.20) Судом встановлено , [PERSON] з 2002 року по 25.10.2003 року та з 24.10.2008 року по час смерті проживала за адресою: [ADDRESS], що також підтверджується показами свідків. Починаючи з 2002 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] жили однією сім*єю за адресою : [ADDRESS] та мали спільний побут. Квартиру , яка належала [PERSON], остання здавала в оренду , кошти надавала до спільного бюджету. Вони разом купували продукти , готували їжу , прибирали у квартирі , прали , тобто проживали однією сім*єю,були пов*язані спільним побутом , мали взаємні права та обов*язки , вели сумісне господарство. За сумісні гроші робили ремонт в квартирі , купили телевізор , речі для сумісного користування, мали спільне дозвілля. Окрім того , оскільки [PERSON] хворіла , потребувала догліду та останнім часом не мала самостійно піклуватися про себе, [PERSON] та [PERSON] майже постійно перебували біля неї , надавали відповідну допомогу. В період з 25.10.03 року по 24.10.08 року [PERSON] не проживала за вказаною адресою, у зв'язку з тим, що відбувала покарання у виправній колонії, але після звільнення, з 24.10.08 року, знову проживала з [PERSON] та [PERSON] однією родиною за адресою [ADDRESS] на момент смерті [PERSON] ([INFO] р.) жила в цій квартирі до дня своєї смерті [INFO] р. Померлу [PERSON], [PERSON] та [PERSON] поховала за спільні кошти , а померлу [PERSON], [PERSON] поховала за свої кошти. Інша спадкоємиця померлої [INFO] р. [PERSON] - [PERSON], 28.07.15 року подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. В судовому засіданні [PERSON] пояснила , що вона проживала в Луганській області, мала там квартиру, яку продала та приїхала до м.Харкова. Померлій [PERSON] вона зайняла, згідно розписки від 01.06.2014 року, яку надала до суду, 24000 гривень, які не були повернуті. У зв*язку з чим , вона звернулась до нотаріуса після смерті [PERSON] про прийняття спадщири. У зв*язку з тим , що [PERSON] відділа борг за померлу [PERSON] [INFO] року . 29.03.16 року [PERSON] надіслала нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини. Листом від 29.03.16 року приватним нотаріусом ХМНО Мусієнко О.І. було надано [PERSON] відповідь про те, що відмовитись від спадщини вона не може у зв'язку із закінченням строку відмови від прийняття спадщини,встановленим с. 1273 ЦК України. Отримав відмову нотаріуса в прийнятті заяви, [PERSON], 22.03.16 року, знаючи про розгляд мого позову судом, та розуміючи, що у інший спосіб вона не зможе відмовитись від прийняття спадщини, надала до Дзержинського суду аналогічну заяву. Спадкоємців , які б мали право на обов*язкову частину у спадщині, спадкоємців 1,2,3 черги за Законом , чи за Заповітом у померлих [PERSON] та [PERSON] не має. За життя [PERSON] заповіт складено не було. На даний час [PERSON] залишилася єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] У встановлений 6-ти місячний строк після смерті [PERSON] [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса ХМНО Мусієнко О.І. із заявою про роз*яснення порядку прийняття спадщини від померлої [PERSON]. 09 липня 2015 року була заведена спадкова справа за № 8/2015, в реєстрі за № 16 (а.с.79-90) Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов*язків (спадщини) від фізичної особи , яка померла ( спадкодавця) ,до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст..1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти , право на прийняття належної йому частки спадщини . крім права нна прийняття обов*язкової частки у спадщини , переходить до його спадкоємців ( спадкова трансмісія) Враховуючи , що у [PERSON] відсутні документи , які підтверджують родинні відносини між нею та померлими [PERSON] та [PERSON], вона позбавлена можливості оформити своє право на спадщину інакше ніж через суд. В силу ч. 2 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до вимог ст. 256 ЦПК України суд встановлює факти, що мають юридичне значення, зокрема, факт проживання однією сім'єю. Тому, законодавець у ч. 2 згаданої норми зазначив, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Ст. З Сімейного Кодексу України визначено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Враховуючи положення ст. З Сімейного Кодексу України та п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від ЗО травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. До таких спадкоємців слід віднести тих осіб, які не пов'язані із спадкодавцем кровним спорідненням, не були його родичами, не знаходилися у шлюбі та інших осіб, які з певних причин проживали однією сім'єю. При цьому, ст. 2 Сімейного Кодексу містить відкритий перелік осіб, які належать до членів сім'ї. Однак, поняття "проживання однією сім'єю" та "член сім'ї" не є тотожними. Особа може бути близьким родичем спадкодавця, тобто відноситися до членів сім'ї, проте не проживати з ним однією сім'єю. Центральною ознакою проживання спадкоємця однією сім'єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї. При цьому важливою ознакою є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем . До кола осіб, які можуть одержати право на спадкування за ст. 1264 ЦК України відносяться й інші родичі спадкодавця, причому ними можуть бути - також особи однієї статі зі спадкодавцем, або особи, які взагалі не пов'язані спорідненням зі спадкодавцем. Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу права на спадкування законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім'єю не менш п'ять років до часу відкриття спадщини. Отже, спадкоємцями четвертої черги спадкування за законом є фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини та проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.ст.59,60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Для застосування ст. 1264 ЦК України доказуванню підлягає факт проживання із спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Статтею 57 ЦПК України передбачено, що докази - це будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 цієї статті передбачено перелік джерел доказів. Це, зокрема, пояснення сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідки, показання свідків, письмові та речові докази, зокрема звуко і відеозаписи, висновки експертів. Судом встановлено , що [PERSON], [PERSON] та [PERSON], починаючи з 2002 року по 25.10.2003 р та з 24.10.2008 року по день смерті [PERSON] та [PERSON] проживали разом за адресою : [ADDRESS]. В період з 25.10.2003 року по 24.10.2008 року [PERSON], відбувала покарання у виправній колонії. А після повернення з колонії вона знову проживала разом з [PERSON] та [PERSON] за адресою : [ADDRESS].. вели сумісне господарство , проживали однією сім*єю, були пов*язані спільним побутом, мали взаємні права та обов*язки. На підставі викладеного , суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved