Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що вироком Василівського районного суду від 24 квітня 2015 року встановлено, що 23 вересня 2014 року, приблизно о 10 годині 50 хвилин, [PERSON], який працював у відповідача водієм, керуючи автомобілем [NUMBER], рухався по другорядній автодорозі від с. Відножино в напрямку автодороги Василівка- Дніпрорудне-Веселе, на території Василівського району, Запорізької області. На перехресті нерівнозначних доріг від с.Відножино до автодороги Василівка-Дніпрорудне-Веселе водій відповідача [PERSON], нехтуючи вимогами ПДР України (п. 2.1 «дати дорогу»), не надав перевагу в русі транспортному засобу автомобілю [NUMBER], під керуванням сина позивача - [PERSON], виїхав на головну дорогу Василівка - [PERSON], де скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Вина водія відповідача підтверджується вироком Василівського районного суду від 24.04.2015 року та матеріалами кримінального провадження № 12014080190001788 . Внаслідок порушення водієм відповідача вимог п.п. 10.1,16.11, 33 (2.1) Правил дорожнього руху України, автомобілю « ВАЗ 2115», державний реєстраційний номер [NUMBER], що належить позивачеві на праві приватної власності, завдані технічні пошкодження. Згідно із Висновком експертного дослідження, вартість розміру матеріальної шкоди в результаті пошкодження автомобіля, станом на 24.10.2014 року становить 73.799 гривень. З урахуванням індексу інфляції ( по даним Держстату України) розмір матеріальної шкоди пошкодженого автомобіля становить 111.584 гривень ( 2014 р. жовтень - 102.4%, листопад - 101,9, грудень - 103.0) (2015 р. січень -103,1 лютий -105,3 березень 110,8 квітень 114,0 травень - 102,2 червень 100,4%); 102.4% *101,9%*103,0%*103,1%*105,3%*110,8%*114,0%*102.2%*100,4% = 151,2%; 73,799 гри.* 151,2%= 111,584 грн. Також, позивачем витрачались кошти за проведення дослідження вартості шкоди у розмірі 600 гривень. Крім цього, злочинними діями водія відповідача позивачеві, як власнику майна, завдана моральна шкода, яку він оцінює в 5000 гривен, оскільки, з вини водія відповідача його сім'я тривалий час позбавлена можливості користуватись власним транспортом, він змушений був для вирішення медичних потреб своїх родичів, постраждалих від ДТП, звертатись до сторонніх людей, аби вони допомагали йому доставляти до лікарень продукти харчування, ліки. У зв'язку з цим, він втратив сон, апетит та душевну рівновагу. Відсутність транспортного засобу змінило його спосіб життя, він не міг нормально працювати, вести домашнє господарство, підтримувати активну життєву позицію. На ґрунті цього, зіпсувались відносини у сім'ї, він став роздратований та не міг вчасно приділяти уваги своїм подружніми та сімейним обов'язкам. Крім того, він поніс витрати на залучення адвоката, послуги якого склали 2500 гривень. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача - КП «Облводоканал» ЗОР на його користь на відшкодування: - матеріальних збитків - 111,584 грн.; - оплата за проведення експертного дослідження -600 грн.; - маральної шкоди - 5000 гривень; -витрат на правову допомогу - 2500 гривень, а всього - 119,684 гривень В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги з підстав, викладених у позові, просить суд їх задовольнити, а в частині стягнення з відповідача інфляційних витрат, просить суд вирішити на власний розсуд. Також він пояснив, що до теперішнього часу належний йому автомобіль, який було пошкоджено в результаті ДТП, знаходиться на штрафплощадці Дніпрорудненського МВМ. Його ремонтні роботи не проводилися. В судовому засіданні представник позивача в особі [PERSON] також підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові, просить суд їх задовольнити, а в частині стягнення з відповідача інфляційних витрат, просить суд вирішити на власний розсуд. В судовому засіданні представник відповідача в особі [PERSON] позовні вимоги визнала частково, не заперечує проти стягнення з відповідача : матеріальної шкоди в сумі 73799 грн., витрат на проведення експертного дослідження автомобіля в сумі 600 грн., витрат на правову допомогу адвоката в сумі 2500 грн.. В частині стягнення моральної шкоди на розсуд суду, стягнення інфляційних витрат не визнає.. В судовому засіданні [PERSON] та його представник в особі [PERSON] не заперечують проти стягнення з відповідача : матеріальної шкоди в сумі 73799 грн., витрат на проведення експертного дослідження автомобіля в сумі 600 грн., витрат на правову допомогу адвоката в сумі 2500 грн.. В частині стягнення моральної шкоди на розсуд суду, стягнення інфляційних витрат не визнають. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав: Як було встановлено в судовому засіданні та як видно з матеріалів справи, 23 вересня 2014 року, приблизно о 10 годині 50 хвилин, [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], рухався по другорядній автодорозі від с. Відножино в напрямку автодороги Василівка- Дніпрорудне-Веселе, на території Василівського району, Запорізької області та наблизившись до перехрестя з автодорогою Василівка-Дніпрорудне-Веселе, зупинився. В цей час по головній автодорозі Василівка- Дніпрорудне-Веселе, в напрямку м.Дніпрорудне, рухався автомобіль « ВАЗ 2115», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], в салоні якого знаходилися пасажири: [PERSON] та [PERSON] На перехресті нерівнозначних доріг від с.Відножино до автодороги Василівка-Дніпрорудне-Веселе, водій автомобіля [NUMBER] [PERSON], нехтуючи вимогами ПДР України (п. 2.1 «дати дорогу»), не надав перевагу в русі транспортному засобу, який наближався до перехрестя по головній дорозі, перед початком руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, відновив рух та виїхав на головну дорогу Василівка - [PERSON], де скоїв зіткнення з автомобілем « ВАЗ 2115», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Своїми діями водій [PERSON] порушив вимоги п.п. 10.1, 16.11, 33 (2.1) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, відповідно до яких: - п. 10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»; - п.16.11. «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху»; - п.33. «Дорожні знаки: 2.1 (Дати дорогу) «Водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що підїжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі». Винним в даній ДТП визнано [PERSON] за ч.2 ст.286 КК України та йому призначено покарання у вигляді трьох років позбавлення волі, без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст.ст.75,76 КК України, звільнено [PERSON], від відбуття призначеного покарання з випробувальним строком на один рік, зобовязавши засудженого періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання, роботи. Вищевикладені факти підтверджуються вироком Василівського районного суду Запорізької області від 24.04.2015 року, копія якого є у справі, який оскаржений не був та набрав законної сили 25.05.2015 року. Таким чином, відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, цей вирок обов'язковий для суду, що розглядає дану справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Автомобіль « ВАЗ 2115», реєстраційний номер [NUMBER], яким в момент ДТП керував [PERSON], належить позивачеві - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, копія якого є у справі. Автомобіль ГАЗ 4301» реєстраційний номер [NUMBER], яким в момент ДТП керував [PERSON]М, належить - Комунальному підприємству «Облводоканал» Запорізької обласної ради, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, копія якого є у справі. Той факт, що в момент ДТП [PERSON] працював водієм у Комунальному підприємству «Облводоканал» Запорізької обласної ради та керував зазначеним автомобілем, виконуючи свої професійні обовязки, підтверджується, окрім вищевказаного вироку суду, подорожнім листом від 23.09.2014 року, довідкою та трудовою книжкою, копії яких є у справі. Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Підставою цивільно - правової відповідальності є - правопорушення, яке включає в себе : шкоду, протиправну поведінку, причинний зв'язок, вину. Відповідно до п.4 ч.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України " Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992 р. зі змінами, під володільцем джерела підвищеної небезпеки мається на увазі юридична особа або громадянин, які здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського ведення, оперативного управління або за інших підстав (договорів оренди, довіреностей…). Відповідно до ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, у тому числі, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст.1172 ЦК України, юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Таким чином, Комунальне підприємство «Облводоканал» Запорізької обласної ради несе відповідальність за заподіяну [PERSON], під час виконання ним своїх трудових обовязків, позивачеві матеріальну та моральну шкоду. Внаслідок ДТП було пошкоджено належний позивачеві автомобіль « ВАЗ 2115», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно із Висновком експертного дослідження від 24.10.2014 року, який є у справі, вартість розміру завданої позивачеві матеріальної шкоди в результаті пошкодження автомобіля станом на 24.10.2014 року становить - 73,799 гривень. Ця сума знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, а тому, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, на проведення зазначеного експертного дослідження позивачем було витрачено кошти в сумі 600 гривень, що підтверджується квитанцією, яка є у справі, а тому, ці витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, у тому числі, у випадку, коли вона зазнала душевних страждань у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року зі змінами, моральна шкода - це шкода немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяна фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п.5 Постанови, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. В судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт заподіяння незаконними діями [PERSON] моральної шкоди позивачеві, спричиненої в результаті пошкодження належного йому автомобіля. Тому, сума моральної шкоди, про стягнення якої просить суд позивач, у розмірі 5000 грн., яка знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Ст.ст.79, 84, 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До цих судових витрат відносяться й витрати на правову допомогу. Витрати на правову допомогу адвоката [PERSON], у розмірі 2500 грн., які підтверджені наданими суду квитанцією, Договором, свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю, витягом з Єдиного реєстру адвокатів України, також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми індексу інфляції, суд вважає необґрунтованими, безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, оскільки, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити, у тому числі, суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Однак, як вбачається з матеріалів справи, відсутня вина відповідача у тому, що позивач не звернувся вчасно до суду з даним позовом, тому, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст.ст.79, 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», суд вважає необхідним стягнути з Комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради на користь державного бюджету Василівського району Запорізької області судовий збір у розмірі 1231,19 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial