Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, свій позов мотивуючи тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка постійно проживала в с.Іванівка Новоукраїнського району Кіровоградської області, після смерті якої відкрилась спадщина за заповітом, яка складається із земельної ділянки площею 5,09 га, яка розташована на території Іванівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, що належала спадкодавцю на підставі державного акту серії КР №3524081800:02:00225 від 20.04.2000 року та земельної ділянки площею 5,09 га, яка розташована на території Іванівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, що належала спадкодавцю на підставі державного акту серії КР №020579 від 03.09.2002 року, кадастровий номер земельної ділянки 3524081809:02:000:224. За життя [PERSON] заповіла позивачу вищевказані земельні ділянки. Позивач не звернувся у шестимісячний строк до нотаріуса, оскільки, не знав про смерть спадкоємця, про що дізнався лише в вересні 2019 році, не підтримував зв`язок зі спадкодавцем, необізнаний про заповіт та спадкове майно. Вважає ці обставини поважною причиною пропуску строку, просить позов задовольнити. У підготовче судове засідання позивач не з`явився, 12.12.2019р. подав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, а справу розглядати у його відсутності (а.с. 34). Представник Іванівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, подано заяву суду, відповідно до якої просив розглянути справу у його відсутності, позов задовольнити (а.с.33). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] , померла [INFO] (а.с. 8). Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема, на земельну ділянку площею 5,09 га, яка розташована на території Іванівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, що належала спадкодавцю на підставі державного акту серії КР №3524081800:02:00225 від 20.04.2000 року(а.с.11), та на земельну ділянку площею 5,09 га яка розташована на території Іванівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, що належала спадкодавцю на підставі державного акту серії КР №020579 від 03.09.2002 року, кадастровий номер земельної ділянки 3524081809:02:000:224 (а.с.12). Відповідно до заповіту, складеного 14.08.2008 року та посвідченого секретарем Іванівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, зареєстрованого в реєстрі за №763, [PERSON] заповіла [PERSON] земельну ділянку площею 5,09 га передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Іванівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області (а.с.20). Відповідно до заповіту, складеного 30.03.2004 року та посвідченого секретарем Іванівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, зареєстрованого в реєстрі за №111, [PERSON] заповіла [PERSON] земельну ділянку площею 5,09 га передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Іванівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області (а.с.21). Відповідно до довідок виданих виконкомом Іванівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області від 06.09.2019 року про те, що померла [PERSON] до дня смерті - [INFO] року проживала та була зареєстрована у будинку одна в с.Іванівка Новоукраїнського району Кіровоградської області, заповіти складені та посвідчені у виконкомі Іванівської сільської ради (а.с.22,23). 09.09.2019 року до приватного нотаріуса Новоукраїнського районного нотаріального округу Кіровоградської області надійшла заява [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, якому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з пропущенням строків встановлених ст.1270 Цивільного Кодексу України для подачі заяви про прийняття спадщини, що підтверджується постановою від 09.09.2019 року (а.с.9). Судом встановлено, що позивач [PERSON] не звернувся у строк, встановлений ст. 1270 Цивільного кодексу України, із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , оскільки не знав про смерть спадкодавця, про що дізнався лише у вересні 2019 року та не знав про існування заповітів. Статтею 1272 ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як роз`яснено у п. 2 постанови спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" відповідно до змісту ст.1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. При цьому суди переважно правильно вирішують питання поважності причин пропуску зазначеного строку та визнають поважними тривалу хворобу, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в ЗСУ тощо. Як зазначено у п. 24 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008р. "Про судову практику у справах про спадкування", вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Верховний Суд у Постанові від 26.06.2019 року у справі № 565/1145/17 зауважив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. При вирішенні цивільно-правового спору суд враховує, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року№ 15-рп/2004у справі № 1-33/2004. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд враховує, що такі причини визначаються поважними в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Таку позицію висловив Верховний Суд у постанові від 17.10.2018 р. при розгляді справи №681/203/17-ц. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 06.09.2017 р. у справі №6-496цс17, у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Судом встановлено, що посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій мала встановити наявність складених [PERSON] на користь [PERSON] заповітів, які були посвідчені секретарем Іванівською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області та вчинити всіх необхідних дій для повідомлення спадкоємця за заповітом, однак не вчинили усіх необхідних дій для повідомлення позивача про відкриття спадщини, не здійснила виклик позивача як спадкоємця за заповітами, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчить про неналежне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця, хоча достовірні дані про обізнаність позивача про існування заповіту у посадової особи були відсутні. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, нотаріус при заведенні спадкової справи повинен перевірити за даними Спадкового реєстру наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту та вчинити дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, здійснити виклик спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця. Оглянувши матеріали справи, вивчивши докази в їх сукупності, суд визнає поважними причини пропуску [PERSON] строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , а тому, приходить до висновку про надання йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті останньої терміном у два місяці. Задовольняючи позовні вимоги, суд враховує те, що [PERSON] не є родичем спадкодавця за заповітом, не підтримував постійний зв`язок зі спадкодавцем, повідомлення про смерть [PERSON] не публікувались у регіональній пресі, про смерть заповідача позивач дізнався лише в вересні 2019 році, заповіти на момент ухвалення рішення є чинними, посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій не вчинив дії для повідомлення [PERSON] про відкриття спадщини, не здійснював виклик позивача як спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця [PERSON] , а також враховуючи зміст волевиявлення спадкодавця, сформульоване у складених ним за життя заповітах від 30.03.2004 року та 14.08.2008 року, враховуючи принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав позивача за зустрічним позовом в аспекті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі ст.141 ЦПК України судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved