Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою відповідно до якої просила суд винести рішення яким встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] з 01 жовтня 1995 року по 01 листопада 2001 року, визнати майно, а саме: квартиру [ADDRESS] вартістю 267 015 грн., газову плиту вартістю 6424,92 грн., кутову шліфувальну машинку Matrix АG 1100 вартістю 382,00 грн., зварювальний апарат «Русич» 180 вартістю 6600,00 грн., повітряний компресор Werk ВМ 24/5 вартістю 798,00 грн., електричний лобзик Matrix EJS 8750 вартістю 350,00 грн., електроконвектор настінний «Термія», вартістю 245,50 грн. - об'єктом спільної власності подружжя, визнати за нею право власності в порядку спадкування за померлим [PERSON] на 1/2 частину майна, а саме: квартиру [ADDRESS], газової плити, кутової шліфувальної машинки Matrix АС1100, зварювального апарату «Русич» 180, повітряного компресора Werk ВМ 24/5, електричного лобзика Matrix EJS 8750, електроконвектора настінного «Термія», загальною вартістю 140907,71 грн., скасувати право спільної часткової власності та стягнути з відповідача, [PERSON] на її користь грошову компенсацію вартості частки в праві спільної власності наступного майна: 1/2 частини автомобіля Шевроле Авео д/н [NUMBER], вартість частки становить 25421,62 грн., 1/2 частини газової плити вартість частки становить 3212,46 грн., 1/2 частини кутової шліфувальної машинки Matrix АС 1100, зварювального апарату «Русич» 180, повітряного компресора Werk ВМ 24/5, електричного лобзика Matrix EJS 8750, електроконвектора настінного «Термія», загальною вартістю частки 4 187,75 грн., а загалом 32 821,83 грн., стягнути з відповідача, [PERSON], судові витрати в розмірі 1663,29 грн. та витрати з отримання правової допомоги адвоката 5000 грн. В подальшому позивачка уточнила позовні вимоги та просила суд остаточно ухвалити рішення, яким встановити факт проживання однією сім»єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] з 01.10.1995 року по 01.11.2001 року, визнати майно, а саме: 1/2 частину квартири [ADDRESS] вартістю 267 015 грн., платежі за кредитом на придбання газової плити в сумі 2 571 грн. 84 коп., кутову шліфувальну машинку Matrix АG 1100 вартістю 382 грн., зварювальний апарат «Русич» 180 вартістю 6600 грн., повітряний компресор Werk ВМ 24/50 вартістю 798 грн., електричний лобзик Matrix EJS750 вартістю 350 грн. - об»єктом спільної власності подружжя, визнати за нею право власності в порядку спадкування за померлим [PERSON] на 1/4 частину квартири [ADDRESS], 1/2 частину платежів за кредитом на придбання газової плити, на 1/2 частину кутової шліфувальної машинки Matrix АG 1100, на 1/2 частину зварювального апарату «Русич» 180, на 1/2 частину повітряного компресора Werk ВМ 24/50, на 1/2 частину електричного лобзика Matrix EJS750, скасувати право спільної часткової власності [PERSON] на 1/2 частину автомобіля Chevrolet Aveo [NUMBER] д.н. [NUMBER], на 1/2 частину платежів по кредиту на придбання газової плити на 1/2 частину кутової шліфувальної машинки Matrix АG 1100, на 1/2 частину зварювального апарату «Русич» 180, на 1/2 частину повітряного компресора Werk ВМ 24/50, на 1/2 частину електричного лобзика Matrix EJS750, стягнути з [PERSON] на її користь грошову компенсацію вартості частки у праві спільної власності на 1/2 частину автомобіля Chevrolet Aveo [NUMBER] д.н. [NUMBER], на 1/2 частину платежів по кредиту на придбання газової плити на 1/2 частину кутової шліфувальної машинки Matrix АG 1100, на 1/2 частину зварювального апарату «Русич» 180, на 1/2 частину повітряного компресора Werk ВМ 24/50, на 1/2 частину електричного лобзика Matrix EJS750 в сумі 30 772 грн. 54 коп.. Свої вимоги мотивувала там, що з жовтня 1995 по 2012 рік її батько, [PERSON] проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON]. [INFO] року [PERSON] помер. 25 вересня 2012 року їй було видано свідоцтво про право на спадщину на автомобіль ВАЗ 2106 [NUMBER]. 04 жовтня 2012 року їй було видано свідоцтво про право на спадщину на рахунки №[NUMBER], №[NUMBER], №[NUMBER] 20 травня 2013 року Крюківським районним судом м. Кременчука винесено рішення за позовом [PERSON] по справі №1615/5810/2012, яким визнано факт проживання однією сім'єю [PERSON] і [PERSON] без реєстрації шлюбу та визнано автомобіль Шевроле Авео д/н [NUMBER] спільним майном [PERSON] та [PERSON]., та визнано право власності у порядку спадкування на вказане майно за [PERSON]. 04 липня 2013 року апеляційним судом Полтавської області винесено рішення по справі №1615/5810/12, яким скасоване рішення Крюківського районного суду м. Кременчука по справі №1615/5810/2012 та винесено нове рішення, яким визнано за нею право власності в порядку спадкування на 1/2 частину автомобіля Шевроле Aveo SF48Y, 2005 р.в., синього кольору, номер кузову [NUMBER], д/н [NUMBER], свідоцтво про реєстрації ТЗ серії [NUMBER], виданого Кременчуцьким МРЕВ ДАЇ ГУ УМВС в Полтавській області. Однак обраний судом спосіб розподілу майна, а саме виділ в натурі частини неподільної речі (автомобілю) унеможливлює виконання рішення суду. Також вищезазначеним рішенням не було враховано іншого майна, що було набуто її батьком [PERSON] та [PERSON] під час спільного проживання однією сім'єю за період з жовтня 1995 року по [INFO] року, так як суд не виходив за межі позовних вимог. Тому вважає за необхідне звернутись до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, що зазначені у позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні в задоволенні позову просила відмовити та пояснила, що з 1995 року вона з [PERSON] однією сім»єю не проживала. Право власності на квартиру по [ADDRESS] вона набула шляхом укладення договору міни та [PERSON] до набуття у власність цієї квартири ніякого відношення немає. Обладнання у її власності ніколи не перебувало та де воно знаходиться їй невідомо. Газова плита була придбана в кредит та по кредиту на час смерті [PERSON] було сплачено лише чотири платежі на суму 2 571 грн. 84 коп, а інша заборгованість нею сплачувалось за власні кошти. Що стосується автомобіля Шевроле Aveo, то вона не заперечує, щоб цей автомобіль було передано позивачці, а на її користь було сплачено компенсацію. Третя особа - Кременчуцьке міське управління юстиції в Полтавській області в судове засідання свого представника не направила, хоча завчасно надіслала до суду клопотання відповідно до якого просила справу розглядати у їх відсутність. Вислухавши пояснення позивача та її представника, пояснення відповідача та її представника, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Свідок [PERSON] суду пояснила, що з [PERSON] вона знайома з 1988 - 1989 р.р.. В 1996 році вона зустріла [PERSON] і він їй розповів, що живе з іншою жінкою. Розповідав, що його співмешканка займається пошивом одягу. Вона була у [PERSON] та його співмешканки [PERSON] в квартирі, бачила фотознімки [PERSON]. В квартиру вона до них приходила, оскільки співмешканка [PERSON] шила їй костюм. Вона часто спілкувалась з [PERSON] і він їй розповідав, що вони придбали квартиру в дев»ятиповерховому будинку біля мосту. Свідок [PERSON] суду пояснив, що знає [PERSON] з того моменту, коли батько [PERSON] отримав квартиру в будинку по [ADDRESS] приблизно у 1995 році, і вони переїхали туди жити. Коли точно переїхали проживати до цієї квартири не пам»ятає. [PERSON] періодично зникав на тривалий час, а потім повертався. Проживали вони в квартирі десь до 2004 року, а потім переселились. Потягом цього часу бачив їх разом. Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] знає з 1995 - 1996 року, працювали разом у таксі. Дома у нього не був. Підвозив його додому до будинку, який знаходиться по [ADDRESS] за кондитерською фабрикою. [PERSON] йому розповідав, що живе з жінкою, ім»я не пам»ятає. До цього будинку він підвозив його часто. У нього була машина ВАЗ 2101, однак він її згодом продав та придбав машину «Фольцваген». [PERSON] також розповідав, що придбав квартиру в центрі [ADDRESS] Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] її колишній чоловік та батько позивачки. Вони з ним розлучились у 1987 році, однак продовжували спілкуватись до його смерті, підтримували гарні відносини. З його слів, їй відомо, що він жив з жінкою. У 1997 році він возив дочку до себе додому, щоб його жінка пошила їй сукню. Особисто вона вдома в нього не була. Знає, що він працював за кордоном. Свідок [PERSON] суду пояснив, що з [PERSON] познайомився у 1994-1995 року та спілкувався з ним фактично до його смерті. Вони разом з ним працювали в таксі. Після того, як [PERSON] придбав мікроавтобус, фактично перестав таксувати та почав їздити на заробітки. Також він придбав обладнання та займався в гаражах сваркою. Йому відомо, що [PERSON] був розлучений та проживав з іншою жінкою. Вдома він у них не був, однак іноді підвозив його додому по [ADDRESS] до кондитерської фабрики. [PERSON] йому розповідав, що придбав автомобіль «Шевроле» та квартиру в будинку біля мосту. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 22 вересня 1980 року, [PERSON] народилась [INFO] року та її батьком вказаний [PERSON], а матір»ю [PERSON].. Як достовірно встановлено в судовому засіданні [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] після реєстрації якого їй було присвоєно прізвище «[PERSON]. [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], яке видане Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції 23 лютого 2012 року. Як вбачається з рішення апеляційного суду Полтавської області від 04 липня 2013 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] - власниця, [PERSON] - співвласниця та з 13 вересня 2005 року по 06 березня 2012 року був зареєстрований [PERSON]. Згідно рішення Крюківського районного суду м.Кременчука від 20.05.2013 року встановлено факт, що [PERSON] та [PERSON], який помер [INFO] року проживали однією сім»єю без реєстрації шлюбу з 01.11.2001 року по [INFO] року. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] в зареєстрованому шлюбі не перебували. Відповідно до договору міни від 28 квітня 2001 року, що посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького нотаріального округу [PERSON] за р.№4158 [PERSON], діюча за себе та від імені неповнолітньої [PERSON] передали, а [PERSON], [PERSON] прийняли в рівних частках у власність квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право на власності на житло виданого УЖКГ виконкому Кременчуцької міської Ради народних депутатів 24.05.1996 року, згідно розпорядження №7615/1 від 24.05.1996 року, зареєстрованого Кременчуцьким МБТІ в р. книзі №М-1 за р.№181 в порядку обміну на квартиру [ADDRESS] У п.2 цього договору зазначено, що обмін квартир здійснено без грошової доплати. Вказаний договір було укладено 28.01.2001 року та на вказану дату були чинними Закон України «Про власність», КпШС України та ЦК України в ред..1963 року. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 16 від 12.06.1998 року «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», що була чинною на час укладення вказаного договору, судам слід мати на увазі, що правила статей 22, 28, 29 КпШС не застосовують до спорів про поділ майна осіб, які живуть однією сім'єю, але не перебувають у зареєстрованому шлюбі. Такі спори мають вирішуватися згідно з п.1 ст.17 Закону України "Про власність", відповідних норм Цивільного кодексу України і з урахуванням роз'яснень, даних Пленумом Верховного Суду України в п.5 постанови від 22 грудня 1995 р. № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності". Відповідно до ст..17 Закону України «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Згідно ст..ст.241, 242 ЦК України в ред..1963 року за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше. Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує. До договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін. Ст.ст.10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачкою суду не надано жодного належного доказу того, що спірна квартира набута у власність [PERSON] та [PERSON] внаслідок спільної праці [PERSON] та [PERSON], не надано доказів, щоб свідчили про те, що квартира була придбана за спільні кошти [PERSON] та [PERSON] та не надано доказів, щоб свідчили про те, що на її придбання було використано належне [PERSON] на праві власності майно. В свою чергу судом встановлено, що квартира [ADDRESS] набута у власність [PERSON] та [PERSON] на підставі договору міни, тобто за рахунок майна, що належало їм на праві спільної сумісної власності. Згідно ст..74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Відповідно до ст..62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Позивачкою суду не надано жодного належного доказу того, що квартира [ADDRESS] збільшилася у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат [PERSON] та [PERSON] або затрат [PERSON]. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що квартира [ADDRESS] є приватною власністю [PERSON] та [PERSON], а тому позовні вимоги [PERSON] про визнання 1/4 частини квартири [ADDRESS] спільною власністю [PERSON] та [PERSON] та позовні вимоги про визнання за нею права власності в порядку спадкування за померлим [PERSON] на 1/4 частину квартири [ADDRESS] є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. П.5 ч.1 ст..256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно ст.. 259 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до позовної заяви та із пояснень позивачки в судовому засіданні вбачається, що остання звернулась до суду з вимогою про встановлення судом факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] з жовтня 1995 року по листопад 2001 року з метою визнання квартири [ADDRESS] об'єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. Оскільки судом не встановлено підстав для визнання квартири [ADDRESS] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], то у зв»язку з цим і відсутні підстави для встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] з жовтня 1995 року по листопад 2001 року, а тому в задоволенні позовних вимог в цій частині необхідно відмовити. Що стосується позовних вимог [PERSON] про припинення її права власності на 1/2 частину автомобіля марки Chevrolet Aveo SF48, 2005 р.в., кузов № [NUMBER], д.н. [NUMBER] та стягнення з [PERSON] на її користь компенсації вартості 1/2 частини вказаного автомобіля в сумі 25 421 грн. 62 коп., то суд приходить до наступних висновків. Відповідно до рішення апеляційного суду Полтавської області від 04 липня 2013 року визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину автомобіля Шевроле Авео, державний номерний знак [NUMBER] та визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування після померлого [INFO] року [PERSON] на 1/2 частину автомобіля «Шевроле Авео», державний номерний знак [NUMBER]. Згідно позовної заяви, позивачкою визначено вартість вказаного автомобіля у розмірі 50 843 грн. 24 коп., з якою відповідач в судовому засіданні погодилася. Відповідно до ст.. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ст.. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Як встановлено судом, спірний автомобіль, на даний час, перебуває у фактичному володінні відповідача та між сторонами не досягнуто домовленості про порядок володіння та користування цим автомобілем, який є їхньою спільною частковою власністю. Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, а також те, що спірний автомобіль є неподільною річчю, позивач [PERSON] не заперечує проти отримання від відповідача компенсації вартості її частки у праві власності на автомобіль, відповідач [PERSON] із зустрічною позовною заявою щодо вказаного автомобіля до суду не зверталася, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги про припинення права власності позивачки на спірний автомобіль та стягнення з відповідачки на її користь грошової компенсації вартості частки у праві власності на автомобіль є обгрунтованими і підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог [PERSON] про визнання об'єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] платежів за кредитом на придбання газової плити в сумі 2571,84 грн., кутової шліфувальної машинки Matrix АG 1100, зварювального апарату «Русич» 180, повітряного компресору Werk ВМ 24/50, електричного лобзика Matrix EJS750, визнання за нею право власності в порядку спадкування за померлим [PERSON] на 1/2 частину платежів за кредитом на придбання газової плити, на 1/2 частину кутової шліфувальної машинки Matrix АС 1100, на 1/2 частину зварювального апарату «Русич» 180, на 1/2 частину повітряного компресора Werk ВМ 24/50, на 1/2 частину електричного лобзика Matrix EJS750, припинення її права власності на вказане майно із стягненням з відповідачки на її користь вартості частки у спільному майні, то суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім»єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь - якому іншому шлюбі, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Згідно позовної заяви та в судовому засіданні позивачка зазначила, що [PERSON] за час проживання однією сім»єю з [PERSON] придбали кутову шліфувальну машинку Matrix АG 1100, зварювальний апарат «Русич» 180, повітряний компресор Werk ВМ 24/50, електричний лобзик Matrix EJS750 та за кредитні кошти придбали газову плиту. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні не заперечувала факт придбання нею та [PERSON], за час їх спільного проживання однією сім'єю за кредитні кошти газової плити, однак зазначила, що на час смерті [PERSON] ними було сплачено лише чотири платежі по кредиту на загальну суму 2571 грн. 84 коп., а решту заборгованості нею сплачено особисто вже після смерті [PERSON]. Що стосується кутової шліфувальної машинки Matrix АG 1100, зварювального апарату «Русич» 180, повітряного компресору Werk ВМ 24/50, електричного лобзика Matrix EJS750, зазначила, що їй не відомо про факти придбання цього майна [PERSON] та про його місцезнаходження. Відповідно до кредитного договору №002-16073-211011 укладеного 21 жовтня 2011 року між ПАТ «ДельтаБанк» та [PERSON], останньому надано кредит в сумі 6424 грн. 92 коп. для придбання майна в КФ «Технополіс», строком користування до 20 серпня 2012 року. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами по справі, на отримані за договором кредитні кошти [PERSON] та [PERSON] було придбано газову плиту, яка на даний час перебуває у фактичному володінні відповідачки та за період з 21.10.2011 року по 22 лютого 2012 року по вказаному кредитному договору було сплачено кошти сумі 2 571 грн. 84 коп.. Отже, враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що платежі за кредитом на придбання газової плити в сумі 2571,84 грн. були сплачені за рахунок спільних коштів [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст..ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Позивачкою суду не надано жодного належного доказу того, що кутова шліфувальна машинка Matrix АG 1100, зварювальний апарат «Русич» 180, повітряний компресор Werk ВМ 24/50, взагалі придбавались [PERSON], в тому числі і під час проживання однією сім»єю з [PERSON] та на даний час ці речі перебувають у володінні відповідача. Посилання позивачки на товарний чек, відповідно до якого за зварювальний апарат «Русич» 180 сплачено 6600 грн., посилання на товарний чек №62269 від21.09.3010 року, відповідно до якого за повітряний компресор Werk ВМ 24/50 сплачено 798 грн., як на підтвердження факту придбання вказаних речей [PERSON], суд до уваги не приймає, оскільки у вказаних товарних чеках відсутні будь - які відомості, щоб свідчили, що покупцем вказаних речей був [PERSON] чи відповідач [PERSON] і сплачені за них кошти належали останнім. Також в позовній заяві посилається на гарантійний талон, з якого вбачається, що [PERSON] 15.06.2011 року було придбано електричний лобзик Matrix EJS750, однак позивачем не доведено, що на час смерті у володінні [PERSON] та на даний час у володінні відповідача [PERSON] перебуває вказане майно. Згідно ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст..1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Враховуючи вищевикладене, встановлені обставини справи, а також те, що позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги після померлого батька [PERSON], суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання об'єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] платежів за кредитом на придбання газової плити в сумі 2571,84 грн. та визнання за нею право власності в порядку спадкування за померлим [PERSON] на 1/2 частину платежів за кредитом на придбання газової плити в сумі 1285 грн. 92 коп. підлягають задоволенню, а позовні вимоги в частині визнання об'єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] кутової шліфувальної машинки Matrix АС 1100, зварювального апарату «Русич» 180, повітряного компресора Werk ВМ 24/50, електричного лобзика Matrix EJS750, визнання за нею право власності в порядку спадкування за померлим [PERSON] на 1/2 частину кутової шліфувальної машинки Matrix АС 1100, на 1/2 частину зварювального апарату «Русич» 180, на 1/2 частину повітряного компресора Werk ВМ 24/50, на 1/2 частину електричного лобзика Matrix EJS750, стягнення з відповідачки компенсації вартості частки у спільному майні необхідно відмовити за недоведеністю цих позовних вимог. Відповідно до ст..4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Як вбачається із матеріалів справи, при поданні вказаної позовної заяви до суду позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 1778 грн. (квитанція №10950869 від 05.11.2013 року на суму 1663 грн. 29 коп. та квитанція №83 від 17.12.2013 року на суму 114 грн. 71 коп.), а остаточна ціна позову, після зміни та зменшення розміру позовних вимог, склала 97 526 грн. 29 коп., а тому судовий збір, в даній справі, підлягає сплаті у розмірі 975 грн. 27 коп. Згідно ст..7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Оскільки позивачкою зменшено розмір позовних вимог та внесено судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом, то останній необхідно повернути судовий збір у розмірі переплаченої суми, тобто у розмірі 802 грн. 73 коп.. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно ст..79 ЦПК України до судові витрати складаються, зокрема, із судового збору та витрат на правову допомогу. Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 267 грн. 08 коп. (26707,54Х975,27/97526,29). Згідно акту приймання - передачі до угоди про надання правової допомоги адвокатом №03 - 04/25 від 30.09.2013 року [PERSON] адвокату [PERSON] за надання правової допомоги сплачено 5000 грн. Відповідно до ст..1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Враховуючи встановлену законом мінімальну заробітну плату у місячному розмірі, тривалість судових засідань по справі, участь у яких приймав адвокат [PERSON], а також те, що позов підлягає частковому задоволенню, то з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути сплачені нею витрати на правову допомогу у розмірі 668 грн.

Outcome: partial