Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків (матері). В заяві вказувала, що відповідач [PERSON] є її сином. Позивач зазначає, що на даний час вона непрацездатна так як є інвалідом 2 групи, та потребує сторонньої допомоги в зв»язку з чим має необхідність в додатковій матеріальній допомозі на лікування та сторонню допомогу. Як вказує позивач, її син - працездатний і має постійне місце роботи, тому прохала стягнути з відповідача аліменти на її користь у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000, 00 грн., щомісячно, починаючи з дати подання позову. В судове засідання позивач [PERSON]не з"явилася, в позовній заяві прохала розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Суд, врахувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.172 СК України дитина, повнолітні дочка, син зобов»язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Судом встановлено, та не заперечувалося сторонами по справі, що відповідач [PERSON], [INFO] є сином позивача [PERSON]. 13.11.2001 року позивачу встановлена 2 група інвалідності, що підтверджується копією довідки Лубенської МСЕК серія МСЕ №0148052 від 13.11.2001 року. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону. Тому відповідно до даного закону позивач являється не працездатною. Відповідно до рішення лікарської-консультативної комісії Лубенської ЦМЛ №15/642 від 11.02.2015 року позивач потребує постійного стороннього догляду. У п. 21 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК ), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст. 204 СК). Судом встановлено, що позивач батьківських прав стосовно сина не позбавлялася, постійно піклувалася про нього та надавала йому матеріальну допомогу, що не заперечувалося сторонами по справі. Відповідно до ч.1 ст.172 СК України дитина, повнолітні дочка, син зобов»язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Відповідно до ч.1 ст.202 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Указана норма не пов'язує обов'язок повнолітніх дітей утримувати батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги в залежності від матеріального стану цих повнолітніх дітей, можливістю надавати батькам матеріальну допомогу та утримання їх батьками в період їх неповноліття. В той же час обов'язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв'язків (усиновлення, факт біопоходження); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов'язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних обставин. Враховуючи вищевказні обставиния суд вважає, що в даній справі наявні всі 3 юридичні факти (відповідач є сином позивача, яка є непрацездатною та являється такою що потребує постійного стороннього догляду та матеріальної допомоги), що є підставою для стягнення даних аліментів. Відповідно до ч.1 ст.205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Оскільки, відповідач фізично здоровий, працездатний, працює начальником охорони Відокремленого підрозділу «Лубенського верстатобудівного заводу» ПАТ «Мотор Січ» стягнення за виконавчими листами з нього не проводяться отже, спроможний сплачувати аліменти на користь позивача на її утримання в зв»язку з її непрацездатністю і потребою в матеріальній допомозі, а тому стягнення з відповідача слід проводити у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000, 00 грн., щомісячно, починаючи з дати подання позову. Відповідно до ст.79 ч.1 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, тобто з 13.02.2017 року. Відповідно до ст.367 ч.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд, приймаючи до уваги, що позивачка звільнена від сплати судового збору та витрат, стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 640, 00 грн. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved