Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися в суд з позовом до [PERSON] про визначення порядку користування нерухомим майном та розподіл спільного сумісного майна подружжя, посилаючись на те, що громадянка [PERSON], [INFO], мешканка [ADDRESS], являється власником: половини (1/2 частини) спареного житлового будинку квартири № 2, що розташована в будинку № 15 по вулиці Кармелюка в місті Рахові, Закарпатської області загальною площею 77,94 (сімдесят сім цілих девяносто чотири сотих) квадратних метрів, спільно з обєктами нерухомості літньої кухні, зазначеної на плані літерою «Б», літньої кухні, зазначеної на плані літерою «В», сараю, зазначеного на плані літерою «Г», сараю, зазначеного на платні літерою «Д», гаража, зазначеного на плані літерою «Е» та вбиральні, зазначеної на плані літерою «Ж», на підставі Договору дарування, укладеного 05 березня 2015 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу [PERSON] цього ж числа за реєстровим номером 391; ? (однієї другої) частини земельної ділянки загальною площею 0,0459 (чотириста пятдесят девять) гектара, розташованої по вулиці Кармелюка в місті Рахові, Закарпатської області, цільовим призначенням якої являється будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), на підставі Договору дарування ? частини земельної ділянки, укладеного 05 лютого 2015 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 392; ? (однієї другої) частини нежитлового приміщення кафе з надбудовою другого поверху за №7 (сім), розташованого по вулиці Миру в місті Рахові, Закарпатської області загальною площею 75,914 (сімдесят пять цілих девяносто одна сота) квадратних метрів, на підставі Договору дарування ? частини нежилого приміщення, укладеного 27 лютого 2015 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 355. Інша 1/2 (одна друга) частина даного нерухомого майна, як спареного житлового будинку (квартира №2) з присадибною земельною ділянкою, так і ? (одна друга) частина нежитлового приміщення кафе з надбудовою другого поверху (№7 по вулиці Миру в місті Рахові), належить іншому співвласнику [PERSON], мешканці [ADDRESS] у відповідності до: Договору дарування ? частини половини спареного будинку за №15 (пятнадцять) (квартира №2) та обслуговуючої будівлі гаража в цілій частині, що знаходиться по вулиці Кармелюка в місті Рахові, Закарпатської області, укладеного 04 грудня 2011 року між [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], [PERSON], з другої сторони, посвідченого приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу [PERSON] за №1591; Договору дарування ? частини половини спареного житлового будинку з обслуговуючими будівлями: літньою кухнею (2.Б), літньою. кухнею (3.В), сараєм (4.Г), сараєм (5.Д) та вбиральнею за №15 (пятнадцять), що знаходиться по вулиці Кармелюка в місті Рахові, Закарпатської області, укладеного 08 лютого 2012 року між [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], [PERSON], з другої сторони, посвідченого приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу [PERSON] за №243; Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САС № 659475, виданого 17 січня 2011 року на підставі рішення виконавчого комітету Рахівської міської ради Закарпатської області за №5 від 05 січня 2011 року. Громадянин [PERSON], [INFO], мешканець [ADDRESS], являється співвласником на праві спільної сумісної власності: ? (однієї другої) частини нежитлового приміщення кафе з надбудовою другого поверху за №7 (сім), розташованого по вулиці Миру в місті Рахові, Закарпатської області загальною площею 75,914 (сімдесят пять цілих девяносто одна сота) квадратних метрів, належної [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САС № 659475, виданого 17 січня 2011 року на підставі рішення виконавчого комітету Рахівської міської ради Закарпатської області за №5 від 05 січня 2011 року. Половина спареного житлового будинку (квартира [ADDRESS]) із надвірними будівлями, господарськими спорудами та прибудовами являє собою одноповерхову капітальну будівлю, яка складається із загальної корисної площі 77,94 (сімдесят сім цілих девяносто чотири сотих) метрів квадратних, основної площі 58,18 (пятдесят вісім цілих вісімнадцять сотих) квадратних метрів. Надвірні будівлі, господарські споруди та прибудови являють собою дві літні кухні (літери Б-В), два сараї (літери Г-Д), гараж та вбиральня. Кафе з надбудовою другого поверху над частиною приміщення по вулиці Миру, №7 в місті Рахові, Закарпатської області являє собою капітальну будову загальною корисною площею 75,91 (сімдесят пять цілих девяносто одна сота) метрів квадратних, основною площею 43,53 (сорок три цілих пятдесят три сотих) квадратних метрів. На сьогоднішній день вирішити даний цивільно-правовий спір між сторонами, як співвласниками даного нерухомого майна, не являється можливим у звязку із категоричним небажання цього з боку Відповідачки, [PERSON]. У зв"язку з чим просили визначити порядок користування громадянкою [PERSON] та громадянкою [PERSON] шляхом розподілу нерухомого майна пропорційно до часток у праві спільної часткової власності: 1/2 (однією другої) частини спареного житлового будинку квартири № 2, що розташована в будинку № 15 по вулиці Кармелюка в місті Рахові, Закарпатської області; земельної ділянки, розташованої по вулиці Кармелюка в місті Рахові, Закарпатської області, цільовим призначенням якої являється будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка); нежитлового приміщення кафе з надбудовою другого поверху за №7 (сім), розташованого по вулиці Миру в місті Рахові, Закарпатської області, визначити порядок користування громадянином [PERSON] та громадянкою [PERSON] спільним сумісним майном подружжя шляхом розподілу нерухомого майна: ? (однієї другої) частини нежитлового приміщення кафе з надбудовою другого поверху за №7 (сім), розташованого по вулиці Миру в місті Рахові, Закарпатської області, вирішити питання розподілу судових витрат. Ухвалою суду від 17 жовтня 2017 року до участі в справі залучено Комунальне підприємство "Бюро технічної інвентаризації" Рахівської районної ради Закарпатської області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. В ході розгляду справи позивачами збільшено позовні вимоги, якими просили визначити порядок користування нерухомим майном шляхом його розподілу та виділу в натурі часток майна, що є у спільній частковій та спільній сумісній згідно варіантам, визначених судовим експертом на підставі ухвали суду від 20 квітня 2017 року. Позивач [PERSON] та представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримали з підстав, наведених в позові та просять такі задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні змінені позовні вимоги не визнала. Пояснила, що розподіл майна є неможливим. Просить відмовити у задоволенні позову. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували між собою у зареєстрованому шлюбі, укладеному 20 листопада 1993 року в будинку урочистих подій м. Рахів Закарпатської області, про що було зроблено актовий запис за № 147. Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 29 травня 2017 року щлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] відновлено дошлюбне прізвище - Бабич. За період шлюбу між ними придбано певне нерухоме майно та яке являється спільною сумісною власністю подружжя. Зокрема, згідно матеріалів справи позивач [PERSON] являється власником: половини (1/2 частини) спареного житлового будинку квартири № 2, що розташована в будинку № 15 по вулиці Кармелюка в місті Рахові, Закарпатської області загальною площею 77,94 (сімдесят сім цілих девяносто чотири сотих) квадратних метрів, спільно з обєктами нерухомості літньої кухні, зазначеної на плані літерою «Б», літньої кухні, зазначеної на плані літерою «В», сараю, зазначеного на плані літерою «Г», сараю, зазначеного на плані літерою «Д», гаража, зазначеного на плані літерою «Е» та вбиральні, зазначеної на плані літерою «Ж», згідно Договору дарування, укладеного 05 березня 2015 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу [PERSON] цього ж числа за реєстровим номером 391, Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер витягу: 34585319, сформований 05.03.2015 р.; 1/2 (однієї другої) частини земельної ділянки загальною площею 0,0459 (чотириста пятдесят девять) гектара, розташованої по вулиці Кармелюка в місті Рахові, Закарпатської області, цільовим призначенням якої являється будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), згідно Договору дарування 1/2 частини земельної ділянки, укладеного 05 лютого 2015 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 392, Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер витягу: 34586190, сформований 05.03.2015 р.; 1/2 (однієї другої) частини нежитлового приміщення кафе з надбудовою другого поверху за №7 (сім), розташованого по вулиці Миру в місті Рахові, Закарпатської області загальною площею 75,914 (сімдесят пять цілих девяносто одна сота) квадратних метрів, згідно Договору дарування 1/2 частини нежилого приміщення, укладеного 27 лютого 2015 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 355, Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер витягу: 34280973, сформований 27.02.2015 р. Інша 1/2 (одна друга) частина даного нерухомого майна, як спареного житлового будинку (квартира №2) з присадибною земельною ділянкою, так і ? (одна друга) частина нежитлового приміщення кафе з надбудовою другого поверху (№7 по вулиці Миру в місті Рахові), належить іншому співвласнику, відповідачу [PERSON], згідно договору дарування ? частини половини спареного будинку за №15 (пятнадцять) (квартира №2) та обслуговуючої будівлі гаража в цілій частині, що знаходиться по вулиці Кармелюка в місті Рахові, Закарпатської області, укладеного 04 грудня 2011 року між [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], [PERSON], з другої сторони, посвідченого приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу [PERSON] за №1591; договору дарування ? частини половини спареного житлового будинку з обслуговуючими будівлями: літньою кухнею (2.Б), літньою. кухнею (3.В), сараєм (4.Г), сараєм (5.Д) та вбиральнею за №15 (пятнадцять), що знаходиться по вулиці Кармелюка в місті Рахові, Закарпатської області, укладеного 08 лютого 2012 року між [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], [PERSON], з другої сторони, посвідченого приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу [PERSON] за №243; свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САС № 659475, виданого 17 січня 2011 року на підставі рішення виконавчого комітету Рахівської міської ради Закарпатської області за №5 від 05 січня 2011 року. Позивач [PERSON] являється співвласником на праві спільної сумісної власності подружжя: ? (однієї другої) частини нежитлового приміщення кафе з надбудовою другого поверху за №7 (сім), розташованого по вулиці Миру в місті Рахові, Закарпатської області загальною площею 75,914 (сімдесят пять цілих девяносто одна сота) квадратних метрів, належної [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САС № 659475, виданого 17 січня 2011 року на підставі рішення виконавчого комітету Рахівської міської ради Закарпатської області за №5 від 05 січня 2011 року, Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер витягу: 28654913, сформований 27.10.2015 р. Згідно статті 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Згідно із положеннями статей 364, 367 цього ж Кодексу, кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності, в натурі або його поділ з дотриманням вимог статті 183 Цивільного кодексу України, згідно з частиною першою якої подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна це питання вирішується судом. Відповідно до статті 60, статті 69, частини 1 статті 70, статті 71 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Право спільної сумісної власності, порядок його здійснення та поділу законодавцем визначено також нормами статей 368-369, статті 372 ЦК України, згідно яких спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. У відповідності до положень пунктів 23-24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», судам, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 Сімейного кодексу України, частина 3 статті 368 Цивільного кодексу України, відповідно до частин 2, 3 статті 325 Цивільного кодексу України) можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Крім того, під час вирішення зазначених цивільно-правових спорів слід виходити із положень статті 183, статті 364, статті 367 Цивільного кодексу України, відповідно до яких виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. Разом з тим, відповідно до положень частин 1,3-4 статті 88 Земельного кодексу України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Частиною 4 статті 120 цього ж Кодексу передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Згідно із положеннями пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Цією ж Постановою Пленуму Верховного Суду України законодавець встановив, що у випадках, передбачених статтями 86-89 Земельного кодексу України, учасник спільної власності має право вимагати виділення належної йому частки зі складу земельної ділянки, що відповідає розміру його частки (пункт 18). Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані житловий будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала в користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суд при визначенні частини земельної ділянки, право на користування якою має позивач, має виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виконання останньої. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Звернення позивачів до суду зумовлено відмовою відповідача в добровільному порядку визначити порядок користування спільною частковою власністю та спільним сумісним майном подружжя. Відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи від 15 червня 2017 року складеного судовим експертом [PERSON] на підставі ухвали суду від 20 квітня 2017 року, визначено можливі варіанти розподілу та встановлення порядку користування спільним частковим майном та спільним сумісним майном подружжя, які позивачі просять застосувати при встановленні порядку корситування спірним нерухомим майном. Інших способів визначення порядку користування спірним майном відповідачем [PERSON] не наведено. Враховуючи встановлені обставини, в розумінні зазначених вище правових норм, позивачі [PERSON] та [PERSON] будучи співвласниками спірного нерухомого майна, мають відповідне, гарантоване Законом право на розподіл житлового будинку (квартири), встановлення порядку користування та виділення окремої частки спільної земельної ділянки в натурі для обслуговування цього жилого будинку (його частини) (квартири), пропорційних часток господарських будівель і споруд відповідно належної співвласникам частини житлового будинку (квартири) та нежитлового приміщення, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, з відповідавча в користь позивачів підлягають до стягнення судові витрати, що складаються із судового збору та витрат, пов"язаних з розглядом справи, а саме проведенням експертизи, в загальній сумі 8804 гривень.

Outcome: approved