Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про зменшення розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Просив суд ухвалити рішення, яким зменшити розмір аліментів, визначений рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29.06.2016 року, справа № 348/160/16-ц, та стягувати з нього на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з відповідача в його користь документально підтвердженні судові витрати. У відзиві на позовну заяву [PERSON] , відповідач позов не визнала, вважає його безпідставним та зазначає, що позивачем не надано жодних доказів погіршення його матеріального становища, інших обставин, що впливають на неможливість сплачувати аліменти у визначеному розмірі, а обставини наведені у позовній заяві не відповідають дійсності. Просить суд відмовити [PERSON] в задоволенні його позовних вимог з підстав наведених у відзиві. В судовому засіданніпредставник позивача позовні вимоги [PERSON] підтримав з підстав, наведених в позовній заяві та просив їх задоволити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання 06.05.2020 року не прибула, натомість подала до суду заяву, в якій просила проводити дане судове засідання та розгляд справи без її участі. При розгляді справи по суті просить взяти до уваги її заперечення і додаткові пояснення та в позові [PERSON] відмовити повністю. Суд, вислухавши представника позивача, адвоката Куцого О.С. та відповідача [PERSON] , дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що сторони по даній справі з 22.04.2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 19.10.2017 року. В даному шлюбі в сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] 29.06.2016 року Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області винесено рішення про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, згідно якого з [PERSON] ухвалено стягувати аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.01.2016 року та до досягнення повноліття дитини. На підставі даного рішення було видано виконавчий лист (а.с.5). Крім того, в судовому засіданні перевірено, що рішенням мирового судді судового участку №1 Нєфтєюганського судового району Ханти-Мансійського автономного округу - Югри Російської Федерації (справа №2-8776-2001/2018) від 22.11.2018 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в її користь в розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку щомісячно починаючи з 22.10.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Дане рішення 25.12.2018 року набрало законної сили і виконавчий лист згідно нього знаходиться на виконанні (а.с.6). Згідно довідки ТзОВ "РН-Юганскнефтегаз", м.Нефюганськ, Ханти-Мансійський автономний округ Югра, Російська Федерація від 12.03.2019 року, з перекладом на українську мову, наданої суду позивачем, його заробіток за 2018 рік в переводі з російської грошової одиниці на українську становить 960419 грн. 40 коп. (а.с.8). Позивач у своїх позовних вимогах просить суд зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дочки, стягувати з нього на користь [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання дочки - [PERSON] , [INFO] , 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, оскільки він сплачує аліменти на утримання ще однієї неповнолітньої дочки. Вважає, що зменшення розміру аліментів не вплине на фізичний, інтелектуальний, моральний, культурний, духовний і соціальний розвиток дитини. Таким чином, суд констатує наступне: Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно ст.1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20.11.1989 року, яка набрала чинності для України 27.09.1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до Принципу 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Ч.1 ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Зі змісту ч.1 ст.141 СК України вбачається, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. В силу ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них, в тому числі з новим визначенням розміру аліментів в іншій частці від доходу або в твердій грошовій сумі (постанова Верховного Суду України від 05.02.2014 р. у справі № 6-143цс13). Відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України наведено перелік обставин, за яких суд може ухвалити рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Як роз`яснено у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, положення ст.192 Сімейного кодексу України регулює зміну розміру аліментів, тобто їх зменшення або збільшення. Отже, зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива у випадку зміни матеріального стану платника в бік погіршення, зокрема, в разі зменшення доходу, залишення у його розпорядженні меншої суми грошових коштів тощо, або зміни сімейного стану платника, в результаті чого у нього з`явилися нові утриманці, або погіршення стану здоров`я, що потягло додаткові грошові витрати. Вказані обставини мають виникнути після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів. Верховний Суд України в постанові від 05.02.2014 по справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи викладене, суд зазначає, що позивач надав суду належні і допустимі докази зміни свого сімейного стану після ухвалення 29.06.2016 року Надвірнянським районним судом рішення про стягнення аліментів, а саме: що у нього є ще одна дочка, на утримання якої також сплачує аліменти згідно судового рішення, що відповідно до ст.192 СК України, є підставою для зменшення розміру вже стягуваних аліментів. При цьому суд враховує, що ч.2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2020 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2189 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Разом з тим, частиною 3 ст.181 Сімейного кодексу України встановлено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину: у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст.ст.180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Виконання передбачених ст.150 СК України обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини. Частиною 3 ст.12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Беручи до уваги те, що подані позивачем докази на підтвердження факту погіршення його матеріального становища, що відповідно є підставою для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів, в контексті положень ст.ст.76-80 ЦПК України є належними, допустимими, достовірними та достатніми, суд дійшов до висновку про можливість часткового задоволення позову [PERSON] . На підставі викладеного, з урахуванням наведених обставин та інтересів сторін, суд вважає, що оскільки з часу стягнення аліментів сімейний та матеріальний стан позивача змінився, він одружився вдруге, народилася дочка, яка також знаходяться на утриманні позивача, тобто наявна суттєва зміна матеріального та сімейного стану у платника аліментів, в порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів, враховуючи встановлений законом розмір прожиткового мінімуму для неповнолітніх дітей відповідного віку, зважаючи на те, що утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, розмір стягуваних з [PERSON] аліментів підлягає зменшенню з 1/4 частини до 1/5 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили до повноліття дитини. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказано, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Крім того, згідно вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача в користь позивача слід стягнути 768 грн. 40 коп. сплаченого судового збору. На підставі наведеного ст.ст.180, 181, 182, 183, 192 СК України,

Outcome: approved