Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

25.01.2016 року заявниця звернулася в суд з даною заявою. Посилалася на те, що 19.06.2004 року між нею та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, актовий запис № 354 від 19.06.2004 р., складений відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Донецька Донецької області. Відповідно до довідки управління соціального захисту населення Волноваської РДА від 24.12.2015 року № 1438027623 вона перебуває на обліку, як внутрішньо переміщена особа з тимчасово окупованої території України. У зв'язку з ускладненнями під час другої вагітності та враховуючи рекомендації медиків вона була госпіталізована до пологового будинку Центральної міської клінічної лікарні № 6 м. Донецька Донецької області. [INFO] о 11-40 годині вона народила дитину - дівчинку, вагою 3870 грамів. Дитина народилася доношеною на 39-40 тижні вагітності, при одноплідних пологах, за рахунком дана вагітність друга, пологі - другі. У матері одна жива дитина, дата останніх попередніх пологів - 2006 р., попередня вагітність закінчилась народженням однієї живої дитини. Батьки дитини перебувають в зареєстрованому шлюбі. Ці данні зазначені у медичному свідоцтві про народження № 1056 та відповідають дійсності. Дитина була народжена в пологовому будинку, який розташований на тимчасово окупованій території в м. Донецьку, де було видане дане свідоцтво про народження дитини. На жаль вона не має можливості отримати медичне свідоцтво про народження дитини українського зразку. Таким чином, медичне свідоцтво про народження № 1056 від 03.12.2015 року є недійсним та не створює правових наслідків. 16.12.2015року вона звернулась до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції у Донецькій області, з метою зареєструвати народження дитини, але їй відмовлено та рекомендовано звернутися до суду з заявою про встановлення факту народження дитини, оскільки довідка про народження дитини не відповідає діючому законодавству України. Згідно ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення юридичного факту необхідне для реалізації її батьківських прав, для державної реєстрації народження дитини та отримання соціальної допомоги по догляду за дитиною. У судове засідання заявниця не з'явилася, в заяві просила розглянути справу за її відсутності. Представник заінтересованої особи відділу реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 7 ч. 1ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. 19.06.2004 року між заявником та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, актовий запис № 354 від 19.06.2004 р., складений відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Донецька Донецької області. Відповідно до довідки управління соціального захисту населення Волноваської РДА від 24.12.2015 року № 1438027623 заявниця перебуває на обліку, як внутрішньо переміщена особа з тимчасово окупованої території України. У зв'язку з ускладненнями під час другої вагітності та враховуючи рекомендації медиків заявниця була госпіталізована до пологового будинку Центральної міської клінічної лікарні № 6 м. Донецька Донецької області. [INFO] о 11-40 годині заявниця народила дитину - дівчинку, вагою 3870 грамів. Дитина народилася доношеною на 39-40 тижні вагітності, при одноплідних пологах, за рахунком дана вагітність друга, пологі - другі. У матері одна жива дитина, дата останніх попередніх пологів - 2006 р., попередня вагітність закінчилась народженням однієї живої дитини. Батьки дитини перебувають в зареєстрованому шлюбі. Ці данні зазначені у медичному свідоцтві про народження № 1056 та відповідають дійсності. Дитина була народжена в пологовому будинку, який розташований на тимчасово окупованій території в м. Донецьку, де було видане дане свідоцтво про народження дитини. На жаль заявниця не має можливості отримати медичне свідоцтво про народження дитини українського зразку. Таким чином, медичне свідоцтво про народження № 1056 від 03.12.2015 року є недійсним та не створює правових наслідків. 16.12.2015року заявниця звернулась до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції у Донецькій області, з метою зареєструвати народження дитини, але їй відмовлено та рекомендовано звернутися до суду з заявою про встановлення факту народження дитини, оскільки довідка про народження дитини не відповідає діючому законодавству України. Згідно ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення юридичного факту необхідне для реалізації її батьківських прав, для державної реєстрації народження дитини та отримання соціальної допомоги по догляду за дитиною. Відповідно до ч.1ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Відповідно дост.7 Закону України "Про громадянство України", особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно дост.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Згідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації народження дитини є об'єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявник та його дитина, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту народження дитини, бо законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати громадянці України [PERSON] свідоцтво про народження її дитини, виданого державним органом України.

Outcome: approved