Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

23.05.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що 04 серпня 2009 року вони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дебальцівського міського управління юстиції Донецької області. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різницю в характерах та відсутність взаєморозуміння, неоднакові погляди на життя. В подальшому спільне життя неможливе з причини небажання цього обома сторонами. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про місце, час та день розгляду справи була повідомлена належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце, час та день розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнав в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] сторони зареєстрували шлюб 04 серпня 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дебальцівського міського управління юстиції Донецької області, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис за №93 (а.с. 4). Згідно з копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дебальцівського міського управління юстиції Донецької області сторони від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5), який після розірвання шлюбу залишається проживати разом з позивачкою. Спору про виховання дитини та розподілу майна, що є спільною сумісною власністю у подружжя не має. Між сторонами часто виникали сварки оскільки мають різні погляди на сім'ю та взаємовідносини між подружжям, шлюбні відносини припинені з квітня 2014 року та спільне господарство не ведеться. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім*ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повинні повно та всебічно з*ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, врахувати наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Причина припинення шлюбних відносин, а саме: різність характерів, відсутність взаєморозуміння, неоднакові погляди на життя є поважною. Відповідно до ст. 113 СК України після розірвання шлюбу позивачка просить залишити собі прізвище - [PERSON] Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їх дітей, сім'я фактично розпалася та її відновлення неможливе, а також враховуючи визнання відповідачем позову у зв'язку з чим, суд вважає за необхідне шлюб розірвати, позов задовольнити. В силу ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір на користь позивачки в сумі 243 гривні 60 копійок. На підставі ст.ст.105,110,112 СК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя",

Outcome: approved