Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] , третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, про усунення перешкод у користуванні майном, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування квартирою. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що їй на підставі договору дарування від 24.11.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренком Р.О., зареєстрованого в реєстрі №1326, належить квартира [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] , який є попереднім власником вказаної квартири та колишнім чоловіком позивача, зареєстрований у вказаній квартирі, проте з 2010 року у ній не проживає. Посилаючись на те, що відповідач у вказаній квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує, тому позивач просила суд усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні квартирою, шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] . Позивач у судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Данильченко М.С. надав суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, справу просив слухати за його відсутності, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, а також відзив на позов до суду не надав, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином через офіційний веб-сайт судової влади України, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі договору дарування від 24.11.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренком Р.О., зареєстрованого в реєстрі №1326, належить квартира [ADDRESS] (а.с.13-14). Відповідач [PERSON] , який є колишнім чоловіком позивача, зареєстрований у вказаній квартирі, проте з 2010 року у ній не проживає, що підтверджується відомостями, наданими адресно-довідковим підрозділом ГУ УМВС України у Дніпропетровській області від 05.02.2021 року (а.с.24), а також актами про непроживання особи за місцем реєстрації від 05.10.2019 року та від 12.11.2020 року (а.с. 19,20). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ від 07.02.2014 року N 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" застосовуючи положення\~статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Згідно положень статей\~391,\~396 ЦК України\~позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до п. 2 ч. 1\~ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"\~зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Оскільки відповідач є колишнім чоловіком позивача [PERSON] , не проживає у квартирі більше року без поважних причин, у зв`язку з реєстрацією відповідача за вказаною адресою позивач змушена нести витрати по сплаті поточних платежів з урахуванням кількості зареєстрованих осіб, тому суд вважає усунути [PERSON] перешкоди\~у користуванні та розпорядженні квартирою [ADDRESS] , шляхом визнання [PERSON] таким, що\~втратив право користування\~житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] . Також суд вважає стягнути з відповідача на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 гривень.

Outcome: approved