Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON]\~звернувся до\~суду із\~позовом до\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю «ВОГ\~Ритейл» про\~поновлення на\~роботі та виплату йому заробітної плати за час вимушеного прогулу. Свої вимоги обґрунтовував тим, що він працював на посаді начальника станції АЗС структурного підрозділу «Автозаправна станція №05-02 «Богородчани» ТзОВ «Вог Ритейл» з 01.02.2017 року. Відповідно до наказу №2219-к від 28.03.2018 року його було звільнено відповідно до п.1 ст.40 КзпП України. Вважає його звільнення незаконним та безпідставним. 05.12.2017 року він поштою від ТОВ «Вог Ритейл» отримав повідомлення від 29.11.2017 року №1410-УП «Про заплановане вивільнення» з 07.02.2018 року у звязку із скороченням посади начальника АЗС №05-02 «Богородчани», на підставі п.1ст.40 КЗпП України. \~ \~ \~ \~14.02.2018 року та 07.03.2018 року він поштою від Львівської регіональної дирекції ТОВ «Вог Ритейл» отримував повідомлення про перелік вакантних посад на АЗК Івано-Франківської філії станом на 14.02 та 07.03.2018 року. В даних переліках не були вказані вакантні посади начальників станцій АЗС Івано-Франківської філії, які відповідали його професії та спеціальності з урахуванням його освіти, кваліфікації та досвіду, хоча вважає, що такі існували в реальності, крім того даний перелік не містив перелік вакантних посад на АЗК інших філій ТОВ «Вог Ритейл», в інших областях. \~ \~ \~ \~07.03.2018 року він скерував відповідачу заяву, якою проінформував про свою готовність продовжувати працювати у ТОВ «Вог Ритейл» на посаді начальника АЗС №05-02 «Богородчани», оскільки на сайті work.ua від імені Вог було розміщено оголошення про наявність такої вакансії станом на 28.02., 06.03 та 12.03.2018 року. Листом №51 від 27.03.2018 року відповідач проінформував його , що станом на 27.03.2018 року відкрита вакансія начальника АЗС №12-05 «Біла Гора» за адресою: Луганська область, Попаснянський район, с.Біла Гора. \~ \~ \~ \~Таким чином, вважає, що оскільки роботодавцем не було одночасно з попередженням про звільнення запропоновано йому всі вакантні посади на підприємстві, у всіх його структурних підрозділах, в тому числі і в інших областях, які існували на день звільнення, то ним не були виконані вимоги ч.2ст.40, ч.3ст.49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника. У звязку з наведеним просив визнати неправомірним та скасувати наказ про звільнення, поновити його на посаді начальника станції АЗС структурного підрозділу «Автозаправна станція №05-02 «Богородчани» ТзОВ «Вог Ритейл», стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28.03.2018 року по день ухвалення рішення, що складає 17\~093 (сімнадцять тисяч девяносто три ) гривні 76 коп. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, з підстав викладених в позовній заяві. \~ \~ \~ \~Крім того, представник позивача [PERSON] пояснив суду, що звільнення [PERSON] із займаної посади відбулося із грубим порушенням законодавства про працю, оскільки працівнику не було запропоновано усі вакантні посади, які на їх думку, він міг би обіймати відповідно до своєї кваліфікації. А саме серед переліку вибраних посад Івано-Франківської філії тільки персонал, які пропонувались [PERSON] , не було вказано і запропоновано як мінімум 1 вакансія оператора на АЗС №05-02 «Богородчани», яка існувала, що вбачається із штатних розписів підприємства. Крім того, [PERSON] в період з 29.11.2017 року по 28.03.2018 року не пропонувались посади, які згодом обійняли працівники [PERSON], [PERSON], [PERSON] Не пропонувалась йому і посада начальника станції «Порубне», з якої було звільнено [PERSON] 22.01.2018 року. Зазначив при цьому, що протягом зазначеного періоду на ТОВ «Вог Ритейл» прийнято усього 1410 працівників. Просив позов задоволити повністю. \~ \~ \~ \~Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. Підтримав поданий до суду відзив , при цьому зазначив, що в ТОВ «Вог Ритейл» дійсно мали місце зміни в організації виробництва та праці, оскільки наказом №35 від 29.11.2017 року скорочено посаду «начальника станції АЗС структурного підрозділу «Автозаправна станція №05-02 «Богородчани» та виключено її з штатного розпису з метою оптимізації заробітної плати. Дотримано строків повідомлення працівника про наступне вивільнення з 08.02.2018 року, яке [PERSON] отримав 05.12.2017 року, працівнику двічі скеровувались інформаційні повідомлення про наявність вакантних посад на АЗС, які територіально знаходяться в Івано-Франківській області. Більше того, [PERSON] була запропонована рівнозначна посада начальника АЗС в Луганській області, проте позивач відмовився від запропонованої роботи. На уточнюючі запитання пояснив, що підприємство ТОВ «Вог Ритейл» складається із численних філій у всіх областях по всій території України, а тому перелічити всі вакансії позивачу не можливо, листом йому пропонувались вакансії в Івано-Франківській філії, найбільш наближеній до місця його проживання. Наявність додаткової сьомої одиниці штатних посад оператора заправних станцій на АЗС «Богородчани», що відображена в штатному розписі за квітень 2018 року і не запропонована позивачу в переліку запропонованих вакансій Івано-Франківської філії, вважає помилкою у витягу, яка на даний час усунута. З приводу посад не запропонованих позивачу, на які згодом були призначені працівники [PERSON], [PERSON], [PERSON] протягом періоду з 29.11.2017 року по 28.03.2018 року, то пояснив, що зазначені особи були переведені з інших посад, після стажування, однак дані особи не були новопризначеними працівниками, вони вже тривалий час працювали на підприємстві, а тому ці посади не були вакантними , у звязку із чим не пропонувались позивачу. Вважає прерогативою власника якого саме працівника і на яку посаду переводити в межах підприємства. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень , підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов до такого висновку. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1ст.49 ЦПК України, сторони користуються рівними процесуальними правами. Відповідно до\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Cудом встановлено, що відповідно до наказу ТзОВ «Вог Ритейл» №2219-К від 28.03.2018 року [PERSON] звільнено з посади начальника станції АЗС структурного підрозділу «Автозаправна станція №05-02 «Богородчани» з 28.03.2018 року у звязку із скороченням штату, відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України. (а.с.9 том1). Підставою послужив наказ ТзОВ «Вог Ритейл» №35 від 29.11.2017 року «Про внесення змін до штатного розпису» в звязку зі змінами в організації виробництва і праці, скорочено посаду начальника станції АЗС структурного підрозділу «Автозаправна станція №05-02 «Богородчани» та виключено її з штатного розпису з 08.02.2018 року. Наказано у разі наявності, запропонувати працівнику, що підлягає вивільненню, іншу посаду. (а.с.47 том1) Про заплановане вивільнення з 08.02.2018 року на підставі п.1ст. 40 КЗпП [PERSON] був попереджений письмовим повідомленням від 29.11.2017 року №1410-УП, яке він отримав 05.12.2017 року, а дана обставина сторонами визнається та не оспорюється (а.с. 10 том1). Як розяснено в п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст. 5-1 КЗпП України правовий захист від необгрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. \~ \~ \~ \~Ч.2 ст. 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1,2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. \~ \~ \~ \~ Згідно з п.1 ст. 42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обовязок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. \~ \~ \~ \~Так, як вбачається із копії [PERSON] зі штатного розпису ТзОВ «Вог Ритейл» станом на листопад 2017 року на АЗС №05-02 «Богородчани» існувала 1 штатна одиниця начальника станції (АЗС), 1 штатна одиниця адміністратора торгової зали, 1,76 штатна одиниця прибиральник службових приміщень (АЗК), 6\~ штатних\~одиниць оператора\~заправних станцій\~(змінний), 6 штатних одиниць помічника оператора заправних станцій (змінний). (а.с.65-66 том1) Із [PERSON] зі штатного розпису ТзОВ «Вог Ритейл» станом на квітень 2018 року вбачається, що на той момент відсутня посада начальника станції, в той же час збільшилась кількість штатних одиниць посади оператора заправних станцій. Решта посад та кількість штатних одиниць на АЗС №05-02 «Богородчани» залишено без змін. (а.с.67-68 том1) В судовому засіданні [PERSON] звертав увагу суду на те, що зазначена посада оператора на АЗС «Богородчани» Івано-Франківської філії йому не пропонувалась, хоча така реально існувала, що вбачається із штатного розпису станом на квітень 2018 року, а також підтверджується результатом проходження аудиту 03.02.2018 року на АЗС «Богородчани» (а.с.22 том1). У разі наявності такої пропозиції, він би на неї обовязково дав свою згоду. Судом досліджувались повідомлення ТзОВ «Вог Ритейл» від 08.02.2018 року №75-ЛД та від 07.03.2018 року № 81-ЛД, в яких [PERSON] пропонувались ряд вакантних посад на АЗК Івано-Франківської філії, перелік яких складався тільки із обслуговуючого персоналу. (а.с. 17-20 том 1). А повідомленням від 27.03.2018 року №51 позивачу запропоновано відкриту вакансію начальника АЗС №12-05 «Біла Гора» за адресою: Луганська область, Попаснянський район, с.Біла Гора. (а.с.21 том 1). На виконання ухвали суду про забезпечення доказів від 15.06.2018 року (а.с.115-116 том1) з ТзОВ «Вог Ритейл» витребувано копії наказів про призначення [PERSON], [PERSON], [PERSON], які були скеровані на адресу суду, а також інформацію про перелік всіх наявних вакантних посад у всіх структурних підрозділах ТОВ «Вог Ритейл» за період з 29.11.2017 року по 28.03.2018 року, однак така інформація суду не була надана. Так, згідно копії наказу ТзОВ «Вог Ритейл» від 03.01.2018 року №95-К оператора заправних станцій структурного підрозділу «Автозаправна станція №05-01 «Калуш» [PERSON] переведено з 04.01.2018 року на посаду заступника начальника цього ж структурного підрозділу. (а.с.131 том1) Наказом № 979-К від 07.02.2018 року заступника начальника структурного підрозділу «Автозаправна станція №05-01 «Калуш» [PERSON] переведено з 08.02.2018 року на посаду начальника станції АЗС у структурний підрозділ «Автозаправна станція №05-05 «Долина». Наказом №1682-К від 06.03.2018 року [PERSON] прийнята за внутрішнім сумісництвом на посаду начальника станції АЗС на 0,5 ставки в структурний підрозділ «Автозаправна станція №22-06 «Порубне» з 06.03.2018 року. (а.с.132 том1). Наказом №1777-К від 12.03.2018 року [PERSON] прийнятий за основним місцем роботи на посаду заступника начальника на 1 ставку в структурний підрозділ «Автозаправна станція № 05-16 «Івано-Франківськ» з 12.03.2018 року. Таким чином, аналіз досліджених наказів ТзОВ «Вог Ритейл» про переведення та призначення працівників, дає суду підстави вважати, що в Івано-Франківській філії були наявні й інші вакантні посади начальників та заступників начальника АЗС в період 29.11.2017 року - 28.03.2018 року , які відповідали професії [PERSON] та спеціальності, з урахуванням кваліфікації та досвіду, які [PERSON] не пропонувались. \~ \~ \~ \~Крім того, згідно копії трудової книжки [PERSON] БТ-11№0995808, останнього було звільнено з роботи з посади начальника станції АЗС №22-06 «Порубне» за власним бажанням, згідно ст.38 КЗпП України, відповідно до наказу №534-К від 22.01.2018 року ТзОВ «Вог Ритейл» (а.с.100-101 том1). А дане співпадає та узгоджується із наказом №1682-К від 06.03.2018 року про призначення [PERSON] на вільну посаду начальника «Автозаправна станція №22-06 «Порубне» з 06.03.2018 року. Переконання представника ТОВ «Вог Ритейл» про те, що посади на, які були призначені наступні працівники: [PERSON] - заступника начальника «Автозаправна станція №05-01 «Калуш» з 04.01.2018 року, а з 08.02.2018 року начальник станції АЗС у структурний підрозділ «Автозаправна станція №05-05 «Долина»; [PERSON] - заступника начальника в структурний підрозділ «Автозаправна станція № 05-16 «Івано-Франківськ» з 12.03.2018 року та [PERSON] - начальника станції АЗС в структурний підрозділ «Автозаправна станція №22-06 «Порубне» з 06.03.2018 року, насправді не були вакантними, оскільки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вже стажувалися на ці посади, особи не були новоприйнятими працівниками, а призначені в порядку переводу, у звязку з чим згадані вакансії не могли бути запропоновані позивачу, то дане не відповідає дійсності виходячи із наступного. \~ \~ \~ \~ У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", зокрема в п. 31 передбачено, що відповідно до ст.32 КЗпП переведення на іншу роботу допускається тільки за згодою працівника. Переведенням на іншу роботу вважається доручення працівникові роботи, що не відповідає спеціальності, кваліфікації чи посаді, визначеній трудовим договором. \~ \~ \~ \~При цьому слід зазначити, що переведення працівника в межах одного підприємства можливе тільки на незаповнену посаду (вільну вакансію), тобто вільне робоче місце, а тому суд не приймає до уваги посилання представника відповідача, що посади, на які були переведені [PERSON], [PERSON] та [PERSON] , не пропонували позивачу, оскільки не були вільними та вважає такі доводи неспроможними. \~ \~ \~ \~Разом з тим, слід зазначити, що згадані вище посади могли бути запропоновані позивачу оскільки відповідали його кваліфікації та стажу, враховуючи, що [PERSON] обіймав посаду начальника АЗС «Богородчани» в період з 01.02.2017 року по 28.03.2018 року та відповідно не потребував додаткового стажування у разі такого переведення. \~ \~ \~ \~Не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні також доводи представника ТОВ «Вог Ритейл» про те, що [PERSON] за час перебування на посаді оголошувалась догана, оскільки дане не підтверджено жодними доказами по справі, а із копії трудової книжки позивача не вбачається, що останнього було піддано заходам дисциплінарного впливу. \~ \~ \~ \~Відповідно до правового висновку, сформульованого у постанові Верховного Суду України від 18 жовтня 2017 року у справі № 6-1723цс17, роботодавець зобов'язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Оскільки обов'язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2\~КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов'язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з'явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення. \~ \~ \~ \~Як було встановлено в судовому засіданні, ТзОВ «Вог Ритейл» - це паливна компанія, структурні підрозділи, філії яких розміщені по всій території України , у всіх її областях, проте позивачу [PERSON] вакантні посади в інших філіях також не пропонувались, ухвала Кіцманського районного суду від 15.06.2018 року в частині витребування такої інформації відповідачем не виконана. \~ \~ \~ \~А дане дає підстави суду вважати, що в установі не здійснювався аналіз наявних в ТОВ «Вог Ритейл» незаповнених посад (вільних вакансій) за відповідною професією (спеціальністю), що й у працівника [PERSON], якого планувалося скорочувати. \~ \~ \~ \~ В той час коли із листа про надання інформації Луцької [PERSON] у Волинській області від 04.07.2018 року № 1620/10/03-18-08-01-07 вбачається, що за період з 29.11.2017 року по 29.03.2018 року, згідно поданих ТОВ «Вог Ритейл» повідомлень про прийняття працівника на роботу, кількість прийнятих працівників за цей період складає 1410 чоловік. (а.с.142 том 1). \~ \~ \~ \~Таким чином суд приходить до висновку, що звільнення позивача на підставі п.1 ст.40 КЗпП України здійснене із грубим порушенням ТзОВ «Вог Ритейл» вимог трудового законодавства, роботодавцем не було одночасно з попередженням про звільнення запропоновано йому всі вакантні посади на підприємстві, у всіх його структурних підрозділах, в тому числі і в інших областях, які існували на день звільнення, то ним не були виконані вимоги ч.2ст.40, ч.3ст.49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, а тому [PERSON] підлягає поновленню на попередній посаді, а наказ про його звільнення з роботи слід визнати неправомірним та скасувати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Згідно ст.\~235\~КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Час вимушеного прогулу позивача з 29 березня 2018 року по 16 серпня 2018 року становить 96 робочих днів.\~ Згідно довідки про доходи [PERSON], зарплата [PERSON] за останні 2 календарні місяці роботи, що передували звільненню, становила відповідно: січень 2018 року - 3723,00 грн.; лютий 2018 року -372,30 грн., а загальна кількість робочих днів за ці місяці рівна 23, оскільки з 05.02.2018 року по 28.03.2018 року [PERSON] відповідно до наказу №244-В від 01.02.2018 року перебував у відпустці. А звідси середньоденна заробітна плата позивача становить (3723,00+372,30 грн.): (21 день + 2 дні) = 178, 06 грн. Середній заробіток за час вимушеного прогулу належить стягнути за період з наступного дня після звільнення (29.03.2018 року) по день поновлення на роботі (ухвалення судового рішення), що станом на 16 серпня 2018 року становить 17\~093 (сімнадцять тисяч девяносто три ) гривні 76 копійок. (96 днів вимушеного прогулу х 178,06 грн.).\~\~\~\~\~\~ Відповідно до п.2,4 ч.1 ст.430\~ЦПК України суд може допустити негайне виконання рішення у справах, зокрема, про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, а також\~в межах стягнення середнього заробітку за один місяць. Окрім того, суд вважає за необхідне відповідно до вимог ст.141\~ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за вимогу майнового характеру у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який позивач мав би сплатити при поданні позовної заява, а саме в сумі 704,80 грн. та за три вимоги немайнового характеру у розмірі 2114,40 грн., а всього 2819,20 грн.

Outcome: approved