Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , в якому просила: позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] , [INFO] понесені додаткові витрати на дитину [PERSON] , [INFO] у розмірі 6 498,85 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 01.08.1998 між нею та відповідачем було укладено шлюб, який розірвано 27.04.2006. Від шлюбу колишнє подружжя має спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. З моменту припинення шлюбних відносин і по цей час відповідач самоусунувся від виховання дитини та не цікавиться її життям, не відвідує її вдома в навчальних закладах, а також не сплачує аліменти. Так, доньці встановлено діагноз - фіброзна дисплазія середньої треті правої великої бердової кістки, у зв`язку з чим позивач придбала ліки для доньки на суму у розмірі 12 997,71 грн. Враховуючи рівний обов`язок кожного з батьків, просить стягнути з відповідача половину від вказаної суми. Як зазначає позивач, рішенням Київського районного суду м. Харкова у справі № 953/2649/20 стягнуто з відповідача на її користь заборгованість по аліментам у розмірі 166 766,00 грн., пеню за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 52 267,50 грн. На даний час вказане рішення не набрало законної сили. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.12.2020 справу передано для розгляду судді Колесник С.А. Ухвалою суду від 23.02.2021 відкрито загальне позовне провадження по даній справі та почато підготовче провадження. Копію ухвали про відкриття провадження у справі від 23.02.2021, позовну заяву та додані до неї документи було направлено судом відповідачу [PERSON] 01.03.2021 року. Крім того, копію вказаної вище ухвали отримала в суді представник відповідача [PERSON] 01.04.2021. 14.04.2021 до суду надійшла апеляційна скарга відповідача [PERSON] на ухвалу Київського районного суду м. Харкова по справі № 953/21681/20 від 23.02.2021. Ухвалою колегії суддів Харківського апеляційного суду від 23.04.2021 апеляційну скаргу [PERSON] на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2021 року в складі судді Колесник С.А. по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про стягнення додаткових витрат на дитину та позбавлення батьківських прав - повернуто до Київського районного суду м. Харкова для виконання вимог п. 15.11 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 13.05.2021 апеляційну скаргу [PERSON] на ухвалу Київського районного суду м. Харкова по справі № 953/21681/20 від 23.02.2021 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про стягнення додаткових витрат на дитину та позбавлення батьківських прав - повернуто апелянтові на підставі п. 15.11 Перехідних положень ЦПК України. 24.05.2021 до суду від представника Департаменту служб у справах дітей до суду надійшли пояснення по справі, у яких просили розглядати справу без участі представника органу опіки та піклування та Висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . 24.05.2021 до суду від представника позивача - адвоката Шумейко Я.В. надійшло клопотання про долучення доказів. 30.06.2021 до суду від відповідача [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява про усунення перешкод у спілкуванні з неповнолітньою дитиною та встановлення графіку спілкування та участі у вихованні неповнолітньої дитини. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 30.06.2021 зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійні вимоги: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з неповнолітньою дитиною та встановлення графіку спілкування та участі у вихованні неповнолітньої дитини повернуто заявнику. 30.06.2021 до суду від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про виклик та допит свідків - [PERSON] у справі за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] усунення перешкод у спілкуванні та вихованні неповнолітньої доньки. 12.07.2021 до суду від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про виклик та допит свідка - [PERSON] . 12.07.2021 до суду від відповідача [PERSON] надійшов Відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що доводи позовної заяви не відповідають дійсності, оскільки він постійно спілкувався з донькою, остання навіть періодично гостила у нього та його матері. За можливості він завжди приїздив до доньки та вони разом проводили час у парках, кафе, кіно, торгівельних центрах. Відповідач турбувався про доньку, купував їй одяг, взуття, давав гроші на дозвілля та купив доньці собаку. Однак після народження у відповідача третьої дитини, [PERSON] , [INFO] у нього поступово почали погіршуватися відносини з колишньою дружиною і згодом вона взагалі перестала з ним спілкуватися. Його нинішня сім`я проживає у м. Кременчук та йому важко розриватися на два міста та часто відвідувати доньку від попереднього шлюбу, однак він продовжив спілкування з донькою за допомогою телефону та сучасних месенджерів. Зазначив, що під впливом матері, останнім часом донька стала менше спілкуватися з ним. Щодо несплати аліментів зазначив, що розмір аліментів на утримання дитини було встановлено на підставі договору про сплату аліментів на дитину, який посвідчено 11.04.2006 приватним нотаріусом ХМНО Руденко О.Є. та зареєстрований в реєстрі за № 8946. Так, відповідач не надає жодного доказу, що в період з 2006 року нею не отримувалися аліменти. Разом з цим з позовом про стягнення наявної заборгованості по аліментам позивач звернулася лише у 2020 році, тобто на 14-й рік нібито невиконання ним обов`язків зі сплати аліментів. Зазначив, що його поштова адреса не змінювалася та є відомою для позивача, однак за весь цей час йому не надходило жодного листа щодо сплати заборгованості зі сплати аліментів. Також з боку позивача були відсутні звернення з цього приводу до нотаріуса, який посвідчив договір. Вказує, що рахунок для сплати аліментів, що зазначений у договорі був закритий, відомості щодо іншого рахунку, на який він би міг перераховувати аліменти позивач йому не повідомила, у зв`язку з чим він був вимушений сплачувати аліменти іншими доступними йому способами: поштовими переказами, передачею грошових коштів безпосередньо доньці, купівлею дитині речей та передачі їх позивачу або безпосередньо доньці. Вказує, що він ніколи не відмовлявся від виконання своїх батьківських обов`язків з оплати аліментів на доньку, оплачував аліменти та ніде не переховувався. На даний час він знаходиться у скрутному матеріальному становищі, виховує двох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які знаходяться на його утриманні, а також утримує свою дружину [PERSON] та своїх батьків [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та все одно, в межах своїх можливостей забезпечує власну доньку. Також зазначив, що позивач стала впливати на його участь у вихованні та спілкуванні з донькою, у зв`язку з чим він був вимушений звернутися до Департаменту служб у справах дітей з заявою про встановленн графіку спілкування та учаті у вихованні доньки. У зв`язку з чим відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позову. 30.07.2021 до суду від представника відповідача - адвоката Заруцького Р.М. надійшло клопотання щодо виклику до суду позивача для дачі особистих пояснень та допит позивача в якості свідка. 30.07.2021 до суду від представника відповідача - адвоката Заруцького Р.М. надійшло клопотання про зобов`язання сторону позивача усунути недоліки, а саме: належним чином завірити копії документів, що додавались до позовної заяви та що були долучені до матеріалів справи, надати повторно належним чином відксерені копії усіх документів, наявні в матеріалах справи та зобов`язати сторону позивача вручити стороні позивача належним чином завірену копію позовної заяви та додатків до неї, а також усіх наявних в матеріалах справи доказів, які були долучені до матеріалів справи позивачем. Протокольною ухвалою суду від 02.08.2021 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача щодо зобов`язання позивача надати копії документів. Протокольною ухвалою суду від 02.08.2021 задоволено клопотання представника відповідача про виклик позивача для надання пояснень та допиту в якості свідка. Протокольною ухвалою суду від 02.08.2021 задоволено клопотання представника позивача про допит свідків. Протокольною ухвалою суду від 02.08.2021 задоволено клопотання представника відповідача про допит свідка [PERSON] . Протокольною ухвалою від 02.08.2021 прийнято Відзив на позовну заяву представника відповідача та Відповідь на відзив на позовну заяву представника позивача. У відповіді на Відзив від 02.08.2021 представник позивача зазначає, що відповідач не додає копію чеку на купівлю собаки та не зазначає дату її купівлі. Щодо впливу матері на доньку при спілкуванні з батьком, зазначив, що вказане не відповідає дійсності та доказів такого впливу на доньку відповідачем не надано. Щодо відсутності реквізитів для сплати аліментів, зазначив, що відповідач з вимогою про надання реквізитів для оплати аліментів звернувся лише 25.02.2021, на що йому було надано обґрунтовану відповідь із зазначенням актуальних банківських реквізитів. Щодо долученої до матеріалів справи фотокартки зазначив, що відповідачем не зазначено коли воно було зроблено та на підтвердження яких саме обставин надано, позивачу незрозуміло. Щодо звернення до служби у справах дітей із заявою про встановлення графіку у спілкуванні з дитиною, представник позивача вважає, що вказана заява подана формально. 16.08.2021 від представника позивача - адвоката Шумейко Я.В. до суду надійшло клопотання про долучення доказів. Ухвалою суду від 16.08.2021 підготовче провадження у справі було закрито, та справу призначено до судового розгляду на 27.08.2021 о 11:00 год. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив про його задоволення. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, з підстав, викладених у відзиві. У судове засідання 10.11.2021 відповідач та його представник не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені судом своєчасно та належним чином. 08.11.2021 представник відповідача через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату через неможливість явки в судове засідання свідка [PERSON] та відповідача [PERSON] . Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради Харківської області в судове засідання не з`явився, у письмових поясненнях від 24.05.2021 директор Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Малько О.П. зазначив, що Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради в повному обсязі підтримує позовні вимоги [PERSON] , у зв`язку з тим, що [PERSON] тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться станом здоров`я дочки, що відповідно до ч. 2 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення його батьківських прав (т. 1 а.с. 74-77). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що відповідач та його представник належним чином повідомлені про дату, час і місце даного судового засідання, суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи за відсутності відповідача та його представника. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З матеріалів справи вбачається, що сторони з 01.08.1998 по 27.04.2006 перебували у шлюбі, зареєстрованому у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 462. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.03.2004 (т. 1 а.с. 8). Дитина зареєстрована та мешкає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання (т. 1 а.с. 13). Згідно акту обстеження умов проживання від 22.04.2021, за адресою: [ADDRESS] для виховання та розвитку дитини є окрема кімната, в якій знаходиться шафа для одягу, стіл для навчання, ліжко, дитина забезпечена необхідним сезонним одягом та взуттям. Стосунки в сім`ї доброзичливі, довірливі (т. 1 а.с. 77). Факт проживання доньки з матір`ю відповідачем не заперечується. Відповідач мешкає окремо. 13.03.2020 завідувач КЗ «Дошкільний навчальний заклад (Ясла-садок) № 374 комбінованого типу «Ясочка» Харківської міської ради Сівтунова В.М. на адвокатський запит представника позивача [PERSON] , листом № 52 повідомила, що у ДНЗ № 374 не зафіксовано звернень [PERSON] . У ДНЗ № 374 відсутня інформація про зустрічі [PERSON] та [PERSON] . У ДНЗ № 374 відсутня інформація про зацікавленість [PERSON] щодо [PERSON] (т. 1 а.с. 19). Листом № 01-42/263 від 11.03.2020 директор Харківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 17 Харківської міської ради Харківської області Касеко І.І. повідомив представника позивача [PERSON] про те, що зі слів класного керівника [PERSON] батько учениці [PERSON] , [PERSON] за період навчання з 2011 по 2014 навчальні роки, успіхами дитини не цікавився. Зі слів класного керівника 10-В класу [PERSON] за період навчання з п`ятого по десятий клас батько учениці [PERSON] , [PERSON] , не звертався з приводу її навчання, не цікавився станом навчання дитини на її успішністю в школі, не приймав участі у батьківських зборах, не зустрічав дитину зі школи (т. 1 а.с. 15). Згідно інофромації Харківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 17 Харківської міської ради Харківської області № 967 від 26.11.2012 щодо участі батька [PERSON] у вихованні дочки [PERSON] встановлено, що батько [PERSON] протягом 2010-2012 років не опікувався вихованням своєї доньки, учениці 3-А класу, [PERSON] (т. 1 а.с. 22). Згідно відповіді головного лікаря КНП «Міська дитяча поліклініка № 23» ХМР Хижняк В.М. встановлено, що [PERSON] , [INFO] , мешкає за адресою: [ADDRESS] та перебуває під наглядом фахівців поліклініки з народження. За інформацією лікаря - педіатра вихованням дівчинки та забезпеченням її належного догляду, в т.ч. і під час хвороби, займається мати. Амбулаторні прийоми лікаря [PERSON] відвідує в супроводі матері. Батько неповнолітньої дитини [PERSON] , 1976 р.н., до фахівців поліклініки не звертався, станом здоров`я доньки не цікавився (т. 1 а.с. 17). Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Із змісту статті 150 СК України слідує, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про стан її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно договору про сплату аліментів на дитину від 11.04.2006, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Руденко О.Є. та зареєстрованого в реєстрі під № 8946, сторонами узгоджено місце проживання дочки, а також строки та порядок виплати аліментів на її утримання. Так, за домовленістю сторін, малолітня [PERSON] буде проживати разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] зобов`язався сплачувати аліменти на утримання дочки щомісячно не пізніше 25 числа поточного місяця в розмірі 1 010 гривень, що на день підписання договору є еквівалентом 200 доларів США (т. 1 а.с. 11). 26.02.2021 відповідач [PERSON] надіслав на адресу Департаменту служб усправах дітей ХМР заяву від 25.02.2021, в якій просив викликати позивача [PERSON] на прийом (бесіду) до Департаменту служб у справах дітей ХМР з метою: роз`яснення важливості ролі батька у вихованні дитини, посприяти у складенні плану - графіку зустрічей батька [PERSON] з донькою [PERSON] (т. 1 а.с. 139). Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 01.04.2021 у справі № 953/2649/20 н/п 2/953/242/21 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання правочину, стягнення заборгованості, пені та аліменті - задоволені частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по аліментам в сумі 166 766,00 грн., пеню за несвоєчасну сплату аліментів в сумі 52 267,50 грн. В решті позову відмовлено (т. 1 а.с. 79-81). Відповідно до частини першої статті 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. За положеннями частин першої, другої статті 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини восьмої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти (пункти 1, 2 частини першої статті 164 СК України). Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частиною четвертою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, який повинен застосовуватись у випадках свідомого та умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, та з врахуванням того, що такий захід буде застосований в інтересах дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин. Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду, зокрема від 20 жовтня 2020 року у справі № 127/13452/18, від 24 червня 2020 року у справі № 344/6374/18, від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18, від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17, від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц. Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування - Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради № 312 від 21.05.2021, відповідач [PERSON] тривалий час не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться станом здоров`я дочки, її навчанням та дозвіллям. 11.04.2006 між батьками дитини було укладено договір про сплату аліментів. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 01.04.2021 з [PERSON] стягнута заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 166 766 грн. та пеню за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 52 267,50 грн., а тому орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно неповнолітньої доньки [PERSON] . За положенням ч. 6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Тобто, жоден висновок для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами. Таким чином, висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер, а матеріали справи не містять належних та беззаперечних доказів, які б свідчили про винну поведінку відповідача щодо дочки, свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов`язками. З долучених до матеріалів справи копій фіскальних чеків вбачається, що відповідач [PERSON] виконував договір про сплату аліментів на дитину від 11.04.2006 не в повному обсязі. Так, 22.02.2021 ним було оформлено поштовий переказ на суму 300,00 грн. та на 400,00 грн., однак вказані грошові кошти позивачем отримані не були (т. 1 а.с. 98-101). 18.06.2018 на рахунок [PERSON] було надіслано 703,52 грн., 18.01.2019 на рахунок [PERSON] було надіслано 804,02 грн., 04.03.2016 на рахунок [PERSON] було надіслано 502,51 грн., 16.10.2018 на рахунок [PERSON] було надіслано 2010,05 грн. (т. 1 а.с. 102-103). Також, відповідачем було поповнено картку: 15.08.2016 на суму 2 000,00 грн., 18.10.2016 на суму 990,02 грн., 16.03.2016 на суму 805,00 грн., 16.05.2017 на суму 500,00 грн., 19.08.2016 на суму 592,02 грн., 11.08.2016 на суму 2 010,00 грн., 14.09.2016 на суму 882,00 грн., 23.05.2015 на суму 1 381,06 грн., 28.05.2016 на суму 2 900,00 грн., 28.04.2017 на суму 497,50 грн., 08.07.2016 на суму 1 980,05 грн., 16.05.2016 на суму 999,97 грн. (т. 1 а.с. 104), у зв`язку з чим, в подальшому, судом було стягнуто наявну заборгованість по аліментам та пеню. З пояснень відповідача встановлено, що на даний час він знаходиться у скрутному матеріальному становищі, виховує двох малолітніх дітей, утримує дружину та батьків, однак бажає підтримувати з старшою донькою зв`язок, спілкуватись з нею, проводити спільно час, ходити на прогулянки, тощо. Також встановлено, що відповідач не відмовляється від виконання обов`язку з утримання своєї дитини. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що відповідач самоусунувся від виховання власної доньки. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що з 2019 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , знайомий з останньою з 2010 року. За вказаний період часу бачив відповідача тричі. Неповнолітню [PERSON] він виховує як власну доньку, піклується про неї та допомагає. Зазначив, що батько [PERSON] - [PERSON] зустрічався з донькою та ходив з нею до магазину, купив їй велосипед та собаку. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є знайомою позивача. Познайомились приблизно 10 років тому. Про існування відповідача знає виключно зі слів [PERSON] та жодного разу його не бачила. Їй відомо, що останній не надає матеріальної допомоги своїй дитині. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є матір`ю позивача. Зазначила, що дитина виросла на її очах. Зазначила, що вона жодного разу не бачила відповідача, який не приходив та жодного разу не допомагав дитині, не цікавився її життям, не сплачував аліменти. Враховуючи викладене, суд на підставі належним чином оцінених доказів дійшов висновку про те, що позбавлення [PERSON] батьківських прав, тобто природніх прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого за обставин цієї справи не доведена. Крім цього, відповідно до ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Статтею 1 Закону України від 26.04.2001 року № 2402-III "Про охорону дитинства" також визначено, що дитина - це особа віком до 18 років (повноліття), якщо згідно з законом, застосованим до неї, вона не набуває прав повнолітньої раніше. Відповідно до пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцять років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Отже, умовами застосування такої міри відповідальності як позбавлення батьківських прав є: 1) здійснення батьком (матір`ю) правопорушення, передбаченого ст. 164 СК; 2) наявність вини в діях батька (матері); 3) батько (мати) володіють повною цивільною дієздатністю; 4) дитина не досягла повноліття. Зазначені умови для позбавлення батьківських прав мають існувати одночасно. За обставин недоведеності свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, а також враховуючи відносини, що склалися між батьками дитини, які не можуть дійти порозуміння у питаннях виховання спільної дитини, а також те, що батько дитини проти позбавлення батьківських прав заперечує,враховуючи, що на час ухвалення рішення, [PERSON] , [INFO] , досягла повноліття, у зв`язку з чим втратила правовий статус дитини, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в цій частині. Стосовно стягнення з відповідача Ѕ частини понесених позивачем витрат на лікування дитини в сумі 12 997,71 грн., суд зазначає наступне. З наданих документів вбачається, що дитина має певні розлади здоров`я, у зв`язку з чим позивачем було сплачено 12 252,21 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи товарними чеками. Крім того, дитині було призначено лікування медичними препаратами та підтвердження придбання яких позивачкою надано чеки, які представником відповідача визнані у судовому засіданні. Надані позивачем квитанції ФОП [PERSON] , ТОВ «МДЦ-LUX» від 27.12.2013 на суму 300,00 грн. за реєстраційні та інформаційні послуги, а також на суму 300,00 грн. за послуги томографії голені судом не приймаються оскільки матеріали справи не містять доказів про освіту, господарчу чи медичну діяльність, можливість здійснення медичної чи корекційної практики дитини зазначеними особами. Дослідивши надані позивачем документи, суд приходить до висновку, що позивачем підтверджено понесення додаткових витрат на дитину на загальну суму 11 652,21 грн., а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача Ѕ частину понесених позивачем витрат на лікування дитини в сумі 5 826 грн. 10 коп. за період з квітня 2020 року по травень 2020 року. Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 753 грн. 76 коп.

Outcome: partial