Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

26 грудня 2015 року, у відповідності до поштового відправлення, ПАТ КБ «Приват Банк» через свого представника за довіреністю, звернулися до суду з позовом, в якому просили стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором б/н від 08.08.2007 року в сумі 7870 грн 25 коп, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом. [INFO] року [PERSON] померла, спадкоємцями після смерті якої є відповідачі, які прийняли спадщину у встановленому законом порядку та мають сплатити заборгованість у розмірі, що відповідає його частці у спадщині. В подальшому представником позивача була надана заява про уточнення позовних вимог, у відповідності до якої збільшено позовні вимоги та банк просив стягнути з відповідачів заборгованість в сумі 8 161,65 грн за кредитним договором б/н від 08.08.2007 року в межах вартості успадкованого майна. В судове засідання представник позивача не з"явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши про підтримання позовних вимог на суму 8 161,65 грн. Відповідач [PERSON], будучи повідомлений належним чином про день та час розгляду справи, в судове засідання не з»явився, про причини неявку суд не повідомив. Відповідач [PERSON], [INFO], на день звернення з позовом до суду був неповнолітнім, а тому до участі у справі в якості законного представника неповнолітнього протокольно була залучена [PERSON], що є піклувальником на підставі рішення виконавчого комітету Новозаводської районної у м.Чернігові ради № 241 від 10 листопада 2014 року. ( а.с.37) Законний представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні, оскільки про кредит їм нічого не було відомо та майно у спадкодавця відсутнє. Відповідач [PERSON], [INFO] є малолітньою особою, а тому до участі у справі в якості законного представника малолітньої протокольно була залучена [PERSON], що є опікуном на підставі розпорядження в.о. голови Чернігівської районної державної адміністрації № 365 від 18 вересня 2014 року ( а.с.44) Законний представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні, оскільки про кредитні зобов»язання їм нічого не було відомо, померла завжди своєчасно погашала кошти за кредитними зобов»язаннями та в кінці 2015 року з банку надходили листи на ім»я малолітньої щодо погашення кредитної заборгованості. Представник за дорученням законного представника [PERSON] - адвокат Сапон К.Л. позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні, оскільки банк не довів взагалі факту укладення кредитного договору з [PERSON] 08.08.2007, так як такого договору не існує, у відповідності до умов та правил надання банківських послуг форма договору складається з заяви, пам»ятки клієнта, умов та правил надання банківських послуг та тарифів, що не було в повній мірі надано представником позивача, процента ставка у наданому розрахунку є завищеною, а вартість спадкового майна дорівнює нулю, оскільки мається постанова нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Оскільки [PERSON] та [PERSON] фактично проживають за місцем проживання їх опікуна та піклувальника, то до участі у справі протокольно в якості третьої особи залучено Новозаводську районну у місті Чернігові раду. В судовому засіданні представник третьої особи вважала, що позов не підлягає задоволенню, оскільки порушує права та законні інтереси малолітньої [PERSON]. Заслухавши осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши обставини справи, надані представником позивача документи на обґрунтування позову, судом встановлено наступне. До позову представником ПАТ КБ «ПриватБанк» надана заява, яка підписана [PERSON] та представником банку 28 серпня 2008 року. ( а.с.7) З цієї ж заяви встановлено, що дата відкриття рахунку має незастережні виправлення та не відповідає даті підписання заяви, оскільки зазначається про відкриття рахунку нібито 28.08.2007. Представником ПАТ КБ «ПриватБанк» надано розрахунок боргу за договором від 08.08.2007, у відповідності до якого заборгованість за кредитом складає 7 967,12 грн, заборгованість за відсотками складає 194,53 грн.( а.с.106-109) Заявляючи позовні вимоги, які неодноразово уточнювались представником позивача, останні просили стягнути заборгованість за договором від 08.08.2007. Суд погоджується з доводами адвоката законного представника відповідача, що договір, за яким надано розрахунок від 08.08.2007 між банком та [PERSON] не укладався, оскільки у відповідності до поданої заяви між банком та [PERSON] виникли договірні відносини тільки 28.08.2008. Таким чином, позивач не підтвердив укладення договору між банком та [PERSON] 08.08.2007, на якій посилається в поданій позовній заяві. Також, суд погоджується з доводами адвоката щодо не підтвердження в повній мірі представником банку укладення договору про надання банківських послуг, оскільки не надано пам»ятки клієнта, яка є складовою частиною договору про надання банківських послуг разом із заявою, та тарифами. В заяві сторони погодили базову процентну ставку в розмірі 19% в місяць на залишок заборгованості та щомісячну комісію в розмірі 1%. Представником позивача надана виписка з рахунку [NUMBER] щодо руху коштів ( а.с.89-98) під час дослідження якого судом встановлено, що після смерті [PERSON] [INFO] року ( а.с.15) продовжувалось користування карткою, а саме 18.08.2014 проводилось зарахування переводу з карти через відділення в сумі 76,87 грн, 11.09.2014 закриття заборгованості з поповненням карти на суму 321 грн 97 коп., що ставить під сумнів факт користування вказаною карткою [PERSON]. 17 грудня 2014 року позивач звернувся до Першої Чернігівської державної нотаріальної контори, із претензією кредитора, в порядку ст. 1281 ЦК України з метою встановлення кола спадкоємців померлої [PERSON]. (а.с.16). В подальшому 13 лютого 2015 року позивач звернувся до Чернігівської районної державної нотаріальної контори з метою встановлення кола спадкоємців [PERSON] ( а.с.17) За інформацією Чернігівської районної державної нотаріальної контори від 28.01.2015 року спадщину після померлої [INFO] року [PERSON] прийняли її діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. У відповідності до реєстру 29 березня 2015 року ПАТ КБ «Приват Банк» надіслав на ім»я [PERSON], неповнолітнього на той час [PERSON] та малолітньої [PERSON] лист - претензію, вказавши про розмір заборгованості за кредитним договором від 08.08.2007 станом на дату смерті складає 7 870,25 грн. ( а.с.21-23) Згідно з положеннями статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України. Так, згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України "Здійснення права на спадкування") та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України "Оформлення права на спадщину). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Разом з тим необхідно враховувати наступне. Оскільки зі смертю боржника зобов'язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов'язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України кредитор заявив вимоги до спадкоємців. Так, згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Виходячи зі змісту вказаних норм закону, які регулюють відносини спадкоємця з кредитором спадкодавця, належним способом захисту порушеного права є звернення кредитора спадкодавця до суду з позовом до спадкоємця, який прийняв спадщину, про стягнення на майно, що було передано спадкоємцю в натурі й лише за умови, що спадкоємець відмовився від задоволення вимог банку шляхом сплати одноразового платежу. ПАТ КБ «ПриватБанк» в своїх листах - претензіях звертався до неповнолітнього [PERSON] та малолітньої [PERSON] про погашення боргу в сумі 7 870 грн 25 коп., однак не врахував, що останні в силу свого віку не є працездатними особами та не мають можливості погасити вказаний борг. Разом з тим, в листах - претензіях банк вказував про необхідність погашення боргу в сумі 7 870 грн 25 коп., однак в судовому засіданні збільшив позовні вимоги та просив стягнути 8 161,65 грн, але на вказану суму лист-претензія не надсилалась. Як встановлено в судовому засіданні спадкоємці звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини та просили видати свідоцтво про прийняття спадщини на нерухоме майно, а саме ? частину житлового будинку [ADDRESS] однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки вказана частина будинку не зареєстрована у встановленому законом порядку за померлою [PERSON] ( а.с.56-64) За повідомленням КП «Чернігівське районне бюро технічної інвентаризації» право власності на житловий будинок в [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON]. Уклавши 12 грудня 2012 року договір купівлі-продажу на ? частину житлового будинку в [ADDRESS] [PERSON] не зареєструвала своїх прав на вказану частину житлового будинку у встановленому законом порядку. Виходячи з принципів змагальності судового розгляду та враховуючи те, що суд має бути справедливим, неупередженим та не діяти на користь якоїсь із сторін, суд позбавлений можливості за власною ініціативою витребувати нові докази в справі. ПАТ КБ «Приватбанк» як позивач, звертаючись до суду з позовом в порядку ч.2 ст.1282 ЦК України має визначити частину майна, яка належить кожному зі спадкоємців, вартість цього майна, що буде відповідати частці кожного спадкоємця, довести факт існування договірних відносин між банком та померлою за укладеним кредитним договором або в судовому засіданні заявляти відповідні клопотання про призначення експертизи, витребування нових доказів. Як встановлено з досліджених матеріалів справи, свідоцтво про право на спадщину спадкоємцям не видавалось, а тому в матеріалах справи відсутні докази щодо обсягу спадкового майна, часток майна, які успадковані кожним із спадкоємців та їх вартість. Будь-яких клопотань про витребування нових доказів або проведення експертних оцінок спадкового майна від позивача не надходило. За таких підстав, в силу вимог ч.2 ст.1282 ЦК України суд позбавлений можливості ухвалити обґрунтоване та законне рішення щодо задоволення вимог кредитора у відношенні кожного із спадкоємців особисто, у розмірі, який відповідає його частці. Разом з тим, слід додатково зазначити, що звертаючись до суду з позовом. ПАТ КБ «Приват Банк» вказував відповідачем [PERSON], [INFO], яка є малолітньою та відповідно до ст.29 ЦПК України не наділена цивільною процесуальною дієздатністю, а отже не може виступати відповідачем в суді. Враховуючи встановлені обставини справи в їх сукупності, доводи позову, заперечення законних представників відповідачів щодо обставин укладеного договору, визначеної суми, відсутність спадкового майна та можливості встановити наявність спадкового майна з визначенням частки кожного спадкоємця і її вартості, що має суттєве значення, виходячи з положень ч.2 ст.1282 ЦК України, межі заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову щодо стягнення заборгованості з відповідачів в сумі 8 161,65 грн за кредитним договором б/н від 08.08.2007 в межах вартості успадкованого майна. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed