Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

[PERSON] згідно із уточненими позовними вимогами, звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за межі України без згоди та супроводу батька, треті особи орган опіки та піклування Покровської міської ради, Покровський районний відділ Державної міграційної служби України ГУ ДМС в Донецькій області, вказуючи на те, що з відповідачем з 17.09.1999 року знаходилась у шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO], яка на підставі свідоцтва про зміну імені стала [PERSON]. Відповідач не надавав їй матеріальної допомоги, у звязку з чим, аліменти з нього були стягнуті у судовому порядку. Шлюбні відносини між ними не склалися, у звязку з чим 11.04.2005 року шлюб між ними було розірвано. З цього часу дитина мешкає разом з нею, вона займається її вихованням, належним чином піклується про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач після розірвання шлюбу вихованням доньки не займається, матеріально забезпечує тільки сплатою аліментів, не приймає участі у фізичному, духовному та моральному розвитку дитини, життям дитини не цікавиться, всі питання щодо виховання доньки вирішує вона самостійно, опікується дитиною, виховує та утримує доньку. Донька навчається у 10 класі Красноармійського міського ліцею "Надія", закінчила музичну школу по класу гітари. Крім того, донька з 2013 року перебуває на "Д" обліку в амбулаторії № 3 Центра ПМСД та за станом свого здоров'я потребує курсів протирецидивного лікування, а також санаторно-курортного лікування. В даний час в країні дуже неспокійна обстановка, вона турбується за доньку. Донька також дуже тяжко морально переживає цю ситуацію, у звязку з чим вона вирішила за проханням доньки відвезти її на оздоровлення, відпочинок та для загального розвитку до іншої країни. Вона зі свого боку має бажання та матеріальну можливість забезпечити своїй дитині різноманітні поїздки за кордон, та вважає, що такі поїздки матимуть неабияке значення для духовного та фізичного розвитку дитини, завдяки значній фінансовій допомозі, яку надає її чоловік [PERSON], з яким вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 12.02.2011 року. До досягнення 16-річного віку їх донька неодноразово виїжджала за кордон по Шенгенській візі. Відповідач по справі не надавав згоди на поїздки їх доньки за кордон, то такі поїздки відбувались згідно рішення Новогродівського міського суду Донецької області від 04.12.2012 року, згідно якого дозвіл на оформлення проїзних документів та на виїзд їх дитини було надано до досягнення донькою 16-річного віку. Зараз доньці виповнилось 16 років. При її звернені до відповідача по справі з проханням надати дозвіл на виїзд доньки за кордон, відповідач відмовив. Свою відмову він не чим не обґрунтовує та жодних пояснень з цього приводу він також не надає. Вважає, що така позиція відповідача по справі шкодить інтересам дитини та не сприяє її всебічному та гармонічному розвитку. Короткочасний виїзд доньки за межі України ніяким чином не вплине на можливість батька спілкуватися з дитиною і приймання участі у її вихованні, при наявності в нього самого такого бажання. Донька навчається в школі, вони мають постійне місце проживання, вона має постійне місце роботи в м. Покровськ, та вони не мають намір залишатися за кордоном. Посилається на ст.154 СК України, ст.ст.8,11 ЗУ «Про охорону дитинства», Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», ПКМУ №231 від 31.03.1995 року «Про затвердження Правил оформлення видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документу дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», які передбачають, що відомості про дітей вносяться в паспорти батьків чи одного з батьків на підставі заяви громадянина. На дітей віком від 5 до 18 років, які виїжджають разом із законними представниками і відомості про яких вписуються у їх паспорти, подаються фотокартки, які вклеюються у ці паспорти і скріплюються печаткою. Оформлення проїзного документу здійснюються на підставі заяви батьків, а у разі коли батьки не перебувають у шлюбі, того з ким проживає дитина. За наявності заперечень одного з батьків, документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Посилається на ст.313 ЦК України, щодо право на вільний самостійний виїзд за межі України, особою яка досягла 16 років. Кодексом Спільноти з візових питань (Візовий кодекс), затвердженого Європейським парламентом 16.06.2009 року дозвіл батьків або законного опікуна є необхідним при подачі неповнолітнім документів для вирішення консульством питання надання йому візи Шенген. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Чинним законодавством передбачено можливість вирішувати питання про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, які відповідають міжнародному праву, зокрема нормам Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року. Відсутність згоди з боку батька щодо виїзду неповнолітньої доньки за межі України на відпочинок суперечить вимогам ч.7 ст.7, ч.2 ст.155 СК України, Конвенції про права дитини, та порушує право неповнолітнього як фізичної особи на свободу пересування, передбачене ч. 1 ст.313 ЦК України, а тому підлягає судовому захисту. Просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої [PERSON], [INFO], за межі території України, а саме: до Польщі з метою навчання, оздоровлення та для туристичних поїздок з матірю [PERSON], без згоди батька [PERSON] до досягнення дитиною 18 річного віку, судові витрати покласти на відповідача. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, пояснила, що зверталася до відповідача з приводу надання їм дозволу на тимчасовий виїзд доньки за межі України, як до досягнення донькою 16 річного віку так і після його досягнення, на що відповідач не реагував та дозвіл не надав. Рішенням суду їй було надано дозвіл на виїзд за межі України без дозволу батька, до досягнення [PERSON] 16 років. В даний час донька бажає навчатися у навчальному закладі у Польщі, вона пройшла курси польської мови, має гарні результати, за результатами яких має право навчатися у вибраному нею закладі Польщі, термін навчання та навчальний рік починається з 1 жовтня 2018 року, документи потрібно почати збирати з цього року, обрати начальний заклад, в якому буде навчатися, потрібно відвідати Польщ. За правилами отримання шенгенської візи, необхідна згода батьків на виїзд їх дітей до досягнення ними повноліття. Доньки виповняється повнолітня 07 жовтня 2018 року, в звязку з неотриманням згоди відповідача на виїзд доньки до Польщі, вона буде позбавлена можливості відвідати Польщу та отримати освіту у навчальному закладі Польщі. На неодноразові звернення до відповідача, як її так і органу опіки та піклування, він дозвіл не надає, просить його не турбувати, та каже, що його це не стосується. Вона має матеріальну можливість забезпечити дитині відвідування Польщі з метою відпочинку, вибору навчального закладу та навчання. Просить позов задовольнити, справу розглянути без участі відповідача, винести заочне рішення. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалив слухати справу заочно. Представник третьої особи, орган опіки та піклування Покровської міської ради в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, згідно письмової заяви, просить розглянути справу без її участі, проти позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи, Покровський районний відділ Державної міграційної служби України ГУ ДМС в Донецькій області в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Вислухавши позивача, опитавши свідка, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов [PERSON] до [PERSON] про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за межі України без згоди та супроводу батька, обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню. Свідок [PERSON], показала, що з батьком близько 12 років, не спілкується, вони зверталися до нього з приводу надання дозволу на її виїзд за межи країни, як і до досягнення нею 16 років так і до повноліття, які він проігнорував. Вона бажає навчатися у навчальному закладі Польщі, для цього потрібне поїздка у Польщу у цьому році, вона бажає подивитися навальні заклади, умови проживання, з метою вибрати заклад для навчання, документи потрібно готувати в серпні цього року, начальний рік почнеться у жовтня 2018 року, 18 років їй виповниться 07 жовтня 2018 року, до цього часу виїзд до Польщі можливий лише за згодою відповідача. Судом встановлено, що позивач та відповідач по справі знаходились у зареєстрованому шлюбі з 17.09.1999 року по 11.04.2005 року, від якого мають доньку [PERSON], згідно зміні прізвища та імя, [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем, знаходиться на її утриманні, вихованні та піклуванні. Позивач бажає та має можливість забезпечити доньки проходження навчання у навчальному закладі Польщі, з метою чого потрібує поїздки до Польщі, для ознайомлення з умовами навчання та проживання, окрім того для оздоровлення та для туристичних поїздок. В звязку з недосягненням донькою повноліття, в звязку з нормами міжнародного права, при подачі неповнолітніми документів для надання візи Шенген потрібна згода батьків. Відповідач згоду на тимчасовий виїзд доньки, та дозвіл на оформлення документів для отримання візи не надає, що підтверджено в судовому засіданні свідченнями позивача, свідка, рішенням Новогродівського міського суду від 04.12.2012 року, яким позивачу дозволено без згоди батька [PERSON], оформлювати документи для тимчасового виїзду неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], за межі України, з метою оздоровлення та для туристичних поїздок до досягнення дитиною 16 річного віку та дозволено виїзд без його згоди. Донька позивача [PERSON], 07.10.2016 року досягла 16 років, має проїзний документ дитини, строк дії якого до 16.05.2016 року, відповідно до діючого законодавства України, має право самостійного виїзду за межі України (ст.313 ЦК України), яке конкурує з нормами міжнародного права, а саме порядку вїзду до іноземної держави щодо необхідності згоди батьків відносно неповнолітніх дітей. Відповідно до ст.11 Візова заявка ст.1 Візового кодексу Європейського Союзу, затвердженого Європейським парламентом 16.06.2009 року, кожен заявник зобовязаний надати заповнену та підписану візову заявку, як вказано в Особи, внесені до проїзного документа заявника, повинні надати окрему аплікаційну форму. Неповнолітні особи повинні надати заявку, підписану особою, що виконує постійні або тимчасові батьківські обовязки чи виступає законним опікуном. Надані суду документи, довідка з місця проживання, довідка з лікарні, довідки з ліцею та характеристики сертифікат про проходження курсів польської мови, свідчать про виконання позивачем своїх обовязків по вихованню доньки, її фізичному духовному та моральному розвитку, про постійне місце мешкання позивача та дитини, про інтелектуальний розвиток, творчі здібності навчальні інтереси [PERSON], про необхідність санаторно-курортного лікування дитини. Суд вважає право позивача, як мати при здійснення обовязків по вихованню та розвитку дитини, при вирішенні питання можливість тимчасового виїзду неповнолітньої доньки до Польщі з метою відпочинку, оздоровлення, а головне навчання з метою її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціально розвитку, яке порушується відсутністю згоди відповідача на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон, до досягнення нею повноліття, підлягає судовому захисту. Як, і право неповнолітньої [PERSON] на свободу пересування, на всебічний та гармонійний розвиток, на виїзд за кордон, право вибору начального закладу та країни цього закладу, право на відпочинок. Відповідно до ст.ст.3, 31 Конвенції про права дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, ратифіковану Постановою ВРУ №789 від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави учасниці визнають право дитини на відпочинок і дозвілля. Відповідно до ст.313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Відповідно ч.2 ст.154 СК України, батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Відповідно до ч.2 ст.150, ч.1,3 ст. 151 СК України, батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Відповідно ч.1,3 ст.1 ЗУ «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим законом, та вїхати в Україну. Порядок вїзду до іноземної держави регулюється законодавством відповідної держави. Порушене право дитини на вільне пересування, право тимчасового виїзду за кордон, підлягає захисту шляхом надання дозволу позивачу, без згоди та супроводу відповідача на тимчасовий виїзд неповнолітньої доньки, за межи України, а саме до Польщі з метою навчання, оздоровлення та для туристичних поїздок з матірю-позивачем до досягнення дитиною 18 річного віку, а саме до 07 жовтня 2018 року. Відповідно до ст.88 ЦПК України в звязку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову в розмірі 640 грн.

Outcome: approved