Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

10 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Хмельницького міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки від суми несплачених аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що згідно рішення Хмельницького міськрайонного суду у справі № 2-5190 від 13.04.2005 року ухвалено стягувати аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання двох синів [PERSON], [INFO] та Данила, [INFO], у розмірі 1/3 всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 21.03.2005 року і до повноліття дітей. На виконання рішення суду було видано виконавчий лист. Вказує, що виконавчий лист, виданий на виконання рішення суду знаходиться на примусовому виконанні Другого відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції. З часу набрання рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 13.04.2005 року законної сили відповідач не виконував належним чином судового рішення, а відтак будучи добре обізнаним із обовязком утримувати та виховувати власних дітей, виконувати рішення суду, не надавав позивачу своєчасно та у повному обсязі матеріальної допомоги на їх утримання, внаслідок чого виникла заборгованість за аліментами станом на 26.09.2016 року в сумі 95428, 39 гривень, з яких 5 450 гривень сплачено, тобто всього заборгованість за період з 21.03.2005 року по 26.09.2016 року становить 89 978, 39 гривень. Всього, за період з 21.03.2005 року по 30.09.2016 року сума неустойки, яку відповідач зобовязаний сплатити на користь позивача складає 27 607,12 гривень. Представник позивача в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надійшло. У відповідності до ст. ст. 169 ч. 4, 226 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, згідно наступних підстав. Так, судом встановлено, що згідно рішення Хмельницького міськрайонного суду у справі № 2-5190 від 13.04.2005 року ухвалено стягувати аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання двох синів [PERSON], [INFO] та Данила, [INFO], у розмірі 1/3 всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 21.03.2005 року і до повноліття дітей. На виконання рішення суду було видано виконавчий лист, що підтверджується копією виконавчого листа. На виконання рішення суду було видано виконавчий лист, що підтверджується копією виконавчого листа. Виконавчий лист, виданий на виконання рішення суду знаходиться на примусовому виконанні Другого відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції. З часу набрання рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 13.04.2005 року законної сили та предявлення його до виконання, відповідач не виконує належним чином судового рішення, аліменти не перераховуються, відповідач ухиляється від їх сплати, що вбачається із довідки розрахунку № 32605 від 26.10.2016 р. Заборгованість відповідача за вказаним рішенням суду станом на 26.09.2016 року становить 95 428, 39 гривень, з яких 5 450 гривень сплачено, тобто всього заборгованість за період з 21.03.2005 року по 26.09.2016 року становить 89 978, 39 гривень, що підтверджується довідкою Другого відділу ДВС м. Хмельницький № 32605 від 26.10.2016 р. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від\~\~\~\~\~20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України встановлено обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обовязку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно із частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. За правовою природою аліментні зобовязання це періодичні платежі, які боржник зобовязаний сплачувати щомісячно і несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобовязань, які виникають у боржника щомісяця, то і пеня має триваючий характер і обраховується за прострочення кожного зобовязання окремо. За змістом статті 549 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) це вид забезпечення виконання зобовязання. Її завдання сприяти належному виконанню зобовязання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обовязку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Саме така правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України\~від\~1\~липня\~2015\~року\~в\~справі\~№ 6-94цс15; \~від 16.12.2015 р. в справі № 6-2696цс15; від 03.02.2016 р в справі № 6-1477цс15. А тому, розмір неустойки за період з 21.03.2005 року по 30.09.2016. становить 27 607,12 гривень: за березень 2005 року: 77,95 грн. (заборгованість зі сплати аліментів) х 1% х 10 (кількість днів прострочення) = 7,80 грн. (розмір пені); за квітень 2005 року 67,62 грн.; за травень 2005 року 72, 74 грн.; за червень 2005 року 32, 65 грн.; за липень 2005 року 67,65 грн.; за серпень 2005 р 79,74 грн.; за вересень 2006 р. 49,56 грн.; за жовтень 2005 року 70,90 грн.; за листопад 2005 року 87,02 грн.; за грудень 2005 року 70,04 грн.; за січень 2006 року 65, 30 грн., за лютий 2006 року 64,48 грн.; за березень 2006 року 78,02 грн.; за квітень 2006 року 76,72 грн.; за травень 2006 року 83, 34 грн.; за червень 2006 року 88, 26 грн.; за липень 2006 року 108,98 грн.; за серпень 2006 року 104,29 грн.; за вересень 2006 року 74 грн.; за жовтень 2006 року 107,94 грн.; за листопад 2006 року 78, 36 грн.; за грудень 2006 року 126, 68 грн. Аналогічно розраховано за 2007 р. вересень 2016 р. Згідно пункту 22 Постанови Пленуму ВС України від 15.05.2006р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" Передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Згідно положень ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. У відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ч.2\~ст.196 СК України\~розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Цивільне судочинство\~\~здійснюється\~\~на засадах\~\~змагальності сторін. Однак, відповідачем доказів про відсутність його вини, тяжке матеріальне становище, сімейне становище,\~\~або\~\~інших доказів\~\~неможливості сплати аліментів суду не надано. У зв'язку із чим, суд приходить до висновку, що вимога щодо стягнення пені є обґрунтованою та підлягає до задоволення. Отже, враховуючи викладене вище, а також вимоги\~ст. 8 Закону України " Про охорону\~\~дитинства", відповідно до яких, кожна\~\~дитина\~\~має право\~\~на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку, що батьки несуть\~\~відповідальність за створення\~\~умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, а також беручи до уваги, що відповідачем не подано доказів, які б могли бути взяті до уваги судом при визначенні розміру пені, що підлягає стягненню, тому позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. Судові витрати розподіляються відповідно до\~ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved