Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

16 вересня 2014 року позивачі звернулися до суду з зазначеним позовом. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2014 року позовні вимоги було задоволено (т.1 а.с.100-108). Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2014 року апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» відхилено. Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2014 року залишено без змін (т. 1 а.с.243-249). Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2014 року за заявою начальника Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції роз'яснено рішення Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 19 вересня 2014 року, а саме спосіб виконання (т. 2 а.с.130-131). Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30 грудня 2014 року за заявою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «АКТАБАНК» роз'яснено рішення Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 19 вересня 2014 року, а саме спосіб його виконання (т.2 а.с.141-142). 15 грудня 2015 року цивільна справа за позовом [PERSON], \~[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Климентієвича, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] акціонерного товариства «АКТАБАНК» та [PERSON] про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення заборгованості, передана до Самарського районного суду м. Дніпропетровська на новий розгляд на підставі ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 04 листопада 2015 року. Позовні вимоги позивачі, з урахуванням уточнень від 28 січня 2016 року обґрунтовують тим, що 19.06.2014 року, [PERSON] уклала з ПАТ «АКТАБАНК» договір банківського вкладу «Класик» за № В19-208097/Т на суму 4 400 000,00грн. строк дії якого закінчувався 19.08.2014р. 25.07.2014р. [PERSON] звернулась до ПАТ «АКТАБАНК» з листом за № 1597/1 в якому повідомляла відповідача про відсутність у неї наміру в подальшому продовжувати дію договору банківського вкладу «Класик» за № В19-208097/Т від 19.06.2014 року, та просила на 19.08.2014 року підготовити грошові кошти для остаточного розрахунку відповідно до положень п.2.9 договору. У листі від 28.07.2014 року за № 1913/1 ПАТ «АКТАБАНК» повідомив [PERSON] про відсутність у останнього можливості 19.08.2014 року виконати умови п.2.9 договору № В19-208097/Т від 19.06.2014 року у повному обсязі, та довів до відома про те, що діють обмеження на видачу грошових коштів не більше 150 000 грн. на день, посилаючись на дію постанови правління Національного банку України за № 328 від 30.05.2014 року. [PERSON] того, 19.06.2014 р. укладаючи договір ПАТ «АКТАБАНК» в тексті Договору банківського вкладу «Класик» за № В19-208097/Т не зазначив наявність будь-яких обмежень щодо виконання ним умов договору. 20.08.2014 року [PERSON] за договором банківського вкладу «Класик» за № В19-208097/Т від 19.06.2014р. отримала доступ до виплати грошових коштів, а також саме з цієї дати на грошові кошти [PERSON] проценти не нараховувалися. 21 та 22 серпня 2014 року це дало їй змогу згідно платіжним дорученням отримати відповідно 25 000 грн. і 140 000 грн., тобто депозит був доступний. З 22 серпня по 10 вересня [PERSON] кожен робочій день отримувала готівку в банку згідно умов Договору банківського вкладу «Класик» за № В19- 208097/Т. Після цього залишок грошових коштів згідно довідки наданої банком ПАТ «АКТАБАНК», станом на 10.09.2014 року становить 3 884 000 грн. 22.08.2014р. [PERSON] з однієї сторони та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Климентієвич, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], кожен з яких має право діяти окремо, з другої сторони, а разом - сторони, згідно зі ст. ст. 512 - 519 Цивільного кодексу України уклали Договір № ВЛЄ -14 про відступлення права вимоги про те, що: первісний кредитор [PERSON] передає, а нові кредитори у відповідних частках приймають на себе право вимоги у розмірі 3 800 000, 00грн., що належить первісному кредитору, і стають кредиторами за Договором банківського вкладу «Класик» № В19-208097/Т від 19.06.2014 р. укладеним між [PERSON] та [PERSON] акціонерним товариством «АКТАБАНК» на суму 4 400 000,00. Відступлення права вимоги було здійснено на загальну суму 3 800 000,00грн, Отже, 22.08.2014 р. на момент відступлення прав, після отримання [PERSON] 21 та 22 серпня 2014 року відповідно 25 000 грн. і 140 000 грн., депозиту уже не існувало в цілісному вигляді, і після 19.08.2014 року проценти на нього не нараховувалися. Тому з 20.08.2014 р. за технологією банка кошти з депозитного рахунку переходять на поточний рахунок до моменту витребування коштів клієнтом - але в рамках не виконаного договору вкладу. В забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за договором відступлення права вимоги від 22.08.2014 р. ВЛЄ-14 в частині передачі [PERSON] в рахунок оплати відступленого на користь [PERSON] права вимоги за договором банківського вкладу «Класик» № В19-208097/Т від 19.06.2014р. грошових коштів в сумі 200 000,00 гривень, між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки, за умовами якого [PERSON] зобовязався виконати забезпечений обовязок за [PERSON] у випадку його невиконання [PERSON] Вказаний обовязок був виконаний поручителем [PERSON] в повному обсязі шляхом передачі [PERSON] грошових коштів за договором відступлення права вимоги від 22.08.2014 р. №ВЛЄ-14, що підтверджується Актом приймання-передачі грошових коштів від 22.08.2014р. 26.08.2014 року [PERSON] повідомила ПАТ «АКТАБАНК» про відступлення права вимоги та надала данні про нових вкладників, та копію договору цесіі, також просила відкрити поточні рахунки вищезазначеним особам. 26.08.2014 року [PERSON] повідомив ПАТ «АКТАБАНК» про те, що: [PERSON] як первісний кредитор підписала договір про відступлення права вимоги № ВЛЄ-14 від 22.08.2014 р., за яким відступила право вимоги у розмірі 3 800 000,00 грн. (без врахування річних відсотків) за договором банківського вкладу «Класик» № В19-208097/т від 19.06.2014. укладеним між ПАТ «АКТАБАНК» та первісним кредитором до нового кредитора - [PERSON] перейшло право вимоги у розмірі 100 000,00грн. Також, у цьому листі [PERSON] повідомляв про те, що зобовязання за основним договором підлягає виконанню ПАТ «АКТАБАНК» кожному з нових кредиторів, вказуючи на те, що вказані у договорі ВЛЕ-14 від 22.08.2014р. суми, підлягають сплаті ПАТ «АКТАБАНК» кожному з [PERSON] кредиторів у відповідних частках враховуючи частку депозитного вкладу, та вказував на те, що у разі порушення основного зобовязання з боку ПАТ «АКТАБАНК» за договором банківського вкладу Класик» за № В19-208097/Т від 19.06.2014 року, ПАТ «АКТАБАНК» повинен буде виплачувати також і штрафні санкції і відшкодувати збитки. [PERSON] того, [PERSON] у вищезазначеному повідомленні просив ПАТ «АКТАБАНК» відкрити поточний рахунок на його ім'я для виконання банком зобовязань за основним договором на користь останнього у вищезазначеному обсязі, та надав повний пакет документів. Але, з листа № 2986/1 від 03.09.2014р. від ПАТ «АКТАБАНК» якого було надіслано [PERSON] стало відомо про те, що банк відмовляється виконувати вищезазначені вимоги [PERSON] посилаючись те, що ПАТ «АКТАБАНК» не визнає за ним, [PERSON], право вимоги виконання зобовязання за договором банківського вкладу «Класик» за № В19-208097/Т від 19.06.2014 року укладеного між [PERSON] з огляду на те, що договір ВЛЄ -14 від 22.08.2014 р. був укладений за відсутності згоди ПАТ «АКТАБАНК», та рекомендовано звернутись до суду для визнання договору ВЛЄ-14 від 22.08.2014 р. дійсним. 26.08.2014р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про відступлення прав вимоги №ВЛЄ-14-1, за умовами якого [PERSON] зобовязався передати [PERSON] належне його право вимоги до ПАТ «АКТАБАНК» за договором банківського вкладу «Класик» від 19.06.2014 р. № В19-208097/Т в сумі 90 000,00 грн. яке він отримав за договором відступлення права вимоги від 22.08.2014 р. №ВЛЄ-14. 11.09.2014р. ПАТ «Актабанк» отримав колективне повідомлення від [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Климентієвича, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про відступлення останнім [PERSON] права вимоги у розмірі 3 800 000,00 грн.(без врахування річних відсотків) за договором банківського вкладу «Класик» за № В19-208097/Т від 19.06.2014 р. який було укладено між ПАТ «АКТАБАНК» та [PERSON] До колективного звернення були надані всі документи, які необхідні для відкриття поточного рахунку, що передбачено п.1.15, 1.16 Інструкції НБУ «Про порядок відкриття, використання та закриття рахунків в національній та іноземній валюті». Банк ідентифікував їх як вкладників, що підтверджується тим, що на виконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області, яке залишило без змін рішення Самарського районного суду у виконавчому провадженні 17.11.2014 року банк відкрив поточні рахунки позивачам-клієнтам і перерахував гроші з рахунку [PERSON] на рахунки вкладників у відповідних сумах, зазначених в договорах уступки. 12.09.2014р. вони отримали повідомлення від ПАТ «АКТАБАНК» в якому банк повідомляв про відмову у виконанні вимог, зазначених в колективному повідомленні від 11.09.2014 р. посилаючись на дію постанов Правління Нацбанку за № 516 від 03.12.2003 р. та №492 від 12.11.2003 р. та рекомендовано звернутись до суду для визнання договору ВЛЄ-14 від 22.08.2014 р. дійсним оскільки він укладений без згоди банку. 15.09.2014р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про відступлення прав вимоги №ВЛЄ-15, за умовами якого [PERSON] зобовязалася передати [PERSON] належне їй право вимоги до ПАТ «АКТАБАНК» за договором банківського вкладу «Класик» за № В19-208097/Т від 19.06.2014р. в сумі 200 000,00, яке вона отримала за договором про відступлення права вимоги від 22.08.2014 р. № ВЛЄ-14. 16.09.2014р. було прийнято рішення НБУ, 17.09.2014 року в банк була введена тимчасова адміністрація та розпочато процедуру ліквідації банку. Вони як вкладники банку, права яких порушила бездіяльність банку стосовно не відкриття рахунків та неперерахування вчасно коштів, вважаючи себе субєктивно вкладниками, не подавались до списку кредиторів банку враховуючи, що: їх вклади не перевищують гарантованої суми і на момент виведення банку з ринку вони були вкладниками, а також позивачі не підпадають під ст.38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в якій зазначено які внески не відшкодовуються - позивачі не відносяться до них). Вони є вкладниками ПАТ «АКТАБАНК», оскільки: договір про відступлення права вимоги від 22.08.2014 року за №ВЛЄ-14, Договір про відступлення права вимоги від 26.08.2014 року за №ВЛЄ-14-1 та Договір про відступлення права вимоги від 15.09.2014 року за №ВЛЄ-15 були укладені у простій письмовій формі, що і договір банківського вкладу «Класик» за № В19-208097/Т від 19.06.2014 року, в умовах вищезазначеного Договору вкладу відсутні будь-які обмеження щодо порядку заміни кредитора, Договір про відступлення права вимоги від 22.08.2014 року за №ВЛЄ-14, Договір про відступлення права вимоги від 26.08.2014 року за №ВЛЄ-14-1, Договір про відступлення права вимоги від 15.09.2014 року за №ВЛЄ-15 були укладені до виконання банком свого обовязку повернути кошти в повному обсязі, що у повній мірі відповідає вимогам цивільного законодавства України. Вони не підпадають під жоден з пунктів ч. 4 ст. 26 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Отже, позивачі, яких банк ідентифікував ще до введення тимчасової адміністрації та прийняття рішення про виведення банку з ринку, за вищезазначеними договорами відступлення права вимоги набули статус вкладника, оскільки банк отримав від них заяву зі всіма необхідними документами, і банк зобов'язаний був відкрити на ім'я кожного з них поточний рахунок та перевести на нього кошти у відповідних сумах. Тому не зважаючи на необґрунтовані відмови банку визнавати позивачів вкладниками ще у серпні - вересні 2014 році, вони мають передбачене ст. 26 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» право бути визнані вкладниками, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та мають бути включені в перелік вкладників за ст. 27 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Внески, які банк зобовязаний був видати їм, - це грошові кошти (залишок після часткового одержання первісним кредитором ), які після закінчення строку депозитного зберігання переводяться на транзитний рахунок до вимоги клієнтами на повернення, але в рамках невиконаного договору вкладу, за яким банк зобовязаний повернути кошти після спливу строку депозитного зберігання. Вважають, що через бездіяльність банку та необґрунтовану відмову у відкритті рахунків та виплаті грошових коштів виникла ситуація, яку банк хоче використати на свою користь посилаючись на введення тимчасової адміністрації, ліквідацію банка тощо. На підставі викладеного просять суд визнати з 26.08.2014 р. вкладником ПАТ «АКТАБАНК» - власником поточного рахунку [PERSON] із залишком грошових коштів - у розмірі 190 000,00 грн.(сто девяносто тисяч гривень 00 коп.), а з 11.09.2014 р. визнати вкладниками ПАТ «АКТАБАНК» - власниками поточних рахунків із відповідними залишками грошових коштів: [PERSON] - у розмірі 200 000, 00 грн. (двісті тисяч гривень 00 коп.), [PERSON] - у розмірі 200 000, 00 грн. (двісті тисяч гривень 00 коп.), [PERSON] - у розмірі 200 000, 00 грн. (двісті тисяч гривень 00 коп.), [PERSON] - у розмірі 200 000, 00 грн. (двісті тисяч гривень 00 коп.), [PERSON] - у розмірі 10 000,00 грн.(десять тисяч гривень 00 коп.), [PERSON] - у розмірі 200 000,00 грн. (двісті тисяч гривень 00 коп.), [PERSON] - у розмірі 200 000,00 грн. (двісті тисяч гривень 00 коп.), [PERSON] - у розмірі 200 000,00 грн. (двісті тисяч гривень 00 коп.), [PERSON] у розмірі 200 000,00 грн. (двісті тисяч гривень 00 коп.), [PERSON] - у розмірі 200 000,00 грн. (двісті тисяч гривень 00 коп.), [PERSON] - у розмірі 200 000,00 грн. (двісті тисяч гривень 00 коп.), [PERSON] Климентієвича - у розмірі 200 000,00 грн. (двісті тисяч гривень 00 коп.), [PERSON] - у розмірі 200 000,00 грн. (двісті тисяч гривень 00 коп.), [PERSON] - у розмірі 200 000,00 грн. (двісті тисяч гривень 00 коп.), [PERSON] - у розмірі 200 000,00 грн. (двісті тисяч гривень 00 коп.), [PERSON] - у розмірі 200\~000,00 грн. (двісті тисяч гривень 00 коп.), [PERSON] - у розмірі 200 000,00 грн. (двісті тисяч гривень 00 коп.), [PERSON] - у розмірі 200\~000,00 грн.(двісті тисяч гривень 00 коп.), [PERSON] - у розмірі 200\~000,\~00 грн. (двісті тисяч гривень 00 коп.). Визнати вкладниками ПАТ «АКТАБАНК», які мають право на відшкодування коштів за вкладами в банку за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Климентієвича, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Зобов'язати ПАТ «АКТАБАНК» відкрити поточні рахунки на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Климентієвич, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Зобов'язати ПАТ «АКТАБАНК» перевести грошові кошти відповідно до договору ВЛЕ-14 від 22.08.2014, №ВЛЄ-14-1 від 26.08.2014, №ВЛЄ-15 від 15.09.2014 з рахунку [PERSON] № 26306005607122 на якому розміщені кошти згідно договору банківського вкладу «Класик» за № В19-208097/Т від 19.06.2014 на поточні рахунки, які відкриті в ПАТ «АКТАБАНК» відповідно до п. 3 цього рішення, а саме [PERSON] у розмірі - 190 000, 00 грн. (сто девяносто тисяч гривень 00 коп.), [PERSON] 200\~000,00 грн. (двісті тисяч гривень 00 коп.), [PERSON] - 200 000,00 грн. (двісті тисяч гривень 00 коп.), [PERSON] - 200 000,00 грн. (двісті тисяч гривень 00 коп.), [PERSON] - 200 000,00 грн. (двісті тисяч гривень 00 коп.), [PERSON] - 10 000, 00 грн. (десять тисяч гривень 00 коп.), [PERSON] - 200 000,00 грн. (двісті тисяч гривень 00 коп.), [PERSON] 200 000,00 грн. (двісті тисяч гривень 00 коп.), [PERSON] - 200 000,00 грн. (двісті тисяч гривень 00 коп.), [PERSON] - 200 000,00 грн. (двісті тисяч гривень 00 коп.), [PERSON] 200\~000,00 грн. (двісті тисяч гривень 00 коп.), [PERSON] - 200 000,00 грн. (двісті тисяч гривень 00 коп.), [PERSON] - 200 000,00 грн. (двісті тисяч гривень 00 коп.), [PERSON] Климентієвичу - 200 000,00 грн. (двісті тисяч гривень 00 коп.), [PERSON] - 200 000,00 грн. (двісті тисяч гривень 00 коп.), [PERSON] 200\~ 000,00 грн. (двісті тисяч гривень), [PERSON] 200\~000,00 грн. (двісті тисяч гривень 00 коп.), [PERSON] 200\~000,00 грн. (двісті тисяч гривень 00 коп.), [PERSON] 200\~000,00 грн. (двісті тисяч гривень 00 коп.), [PERSON] 200 000,00 грн. (двісті тисяч гривень 00 коп.). Стягнути з [PERSON] (інн [NUMBER]) на користь [PERSON] суму сплачену за договором поруки від 22 серпня 2014 р. у розмірі 200\~000,00 (двісті тисяч гривень 00 коп.), а також суму судового збору у розмірі 2000,00 (дві тисячі грн. 00 коп.) гривень (т.3 а.с.63-73). В судовому засіданні позивач [PERSON], який також діяв по довіреності від імені [PERSON] підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позові та просив задовольнити. Пояснив, що [PERSON] було видано 600000,00грн. Її договір від 19.06.2014 року не був подовжений. Вона подала заяву на видачу її грошей. З того часу відсотки вже не нараховувалися, а банк не виконав умови договору. Станом на 22.08.2014р. банк виконав обов'язки частково. Депозит повністю вже не існував на момент передачі прав вимоги та запровадження тимчасової адміністрації в банку. Коли подавали заяву банк ще діяв. Банк повідомив, що не визнає уступку прав вимоги, хоча все було здійснено відповідно чинного законодавства та були надані всі необхідні документи. Вони повинні були відкрити рахунки з дати подання заяви. Коли апеляційний суд залишив рішення першої інстанції без змін, то звернулися з ним до виконання. Рішення майже було виконано, було відкрито рахунки та перераховано на них кошти, але отримати з них кошти не має можливості, а виконавче провадження закрито. Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених в уточненій позовній заяві та просив задовольнити. Від інших позивачів на адресу суду надійшли письмові заяви про розгляд справи без їх участі, з проханням задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (т.3 а.с.19-35). Представники відповідача [PERSON] акціонерного товариства «АКТАБАНК» [PERSON] та [PERSON] за довіреністю виданою та підписаною Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АКТАБАНК» [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечували та просили відмовити. Представник відповідача [PERSON] пояснив, що позовні вимоги позивачів ґрунтуються на тому, що рахунки позивача повинні бути відкриті в день подання заяви, але вони відкриті не були тоді. Чого не були відкриті йому невідомо. Формально, коли не була запроваджена в банк тимчасова адміністрація були всі підстави відкрити рахунки. Підтвердив, що рахунки були відкриті і перераховані кошти після рішення суду. Ліквідація почалася з 17.01.2015 року. Відомостей того, що було надано не всі документи позивачами відсутні. Якщо б тоді працівники банку відкрили рахунки, то вони б мали право попасти до переліку вкладників, яким би надали кошти згідно ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Також від відповідача [PERSON] акціонерного товариства «АКТАБАНК» надійшов відзив на позовну заяву, підписаний представником Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АКТАБАНК» [PERSON], який обґрунтовує тим, що позивачі посилаються на укладений ними з [PERSON] Договір про відступлення права вимоги №ВЛЄ-14 22 серпня 2014 року, за яким остання відступила їм в різних частках право вимоги за договором банківського вкладу №В19-208097/Т від 19 червня 2014 року. При цьому, в позовній заяві та матеріалах справи відсутні дані про укладення між позивачами та ПАТ «АКТАБАНК» договорів банківського рахунку або протиправну відмову ПАТ «АКТАБАНК» у відкритті поточних рахунків. Також в матеріалах справи відсутні дані про отримання ПАТ «АКТАБАНК» передбачених законодавством, банківськими правилами та відповідним договором доручень на здійснення переказів з її рахунків. Враховуючи вимоги норм цивільного законодавства, необхідно дійти висновку, що зобов'язання банку відкрити рахунок клієнту та здійснювати операції з приймання, зарахування грошових коштів на вказаний рахунок виникають виключно на підставі відповідно цивільно-правового договору. При цьому, вказаний договір повинен містити всі суттєві умови договору та відповідати вимогам закону, банківським правилам та оголошеним банком умовам. Повідомлення позивачів про відступлення права вимоги від 11 вересня 2014 року, на яке вони посилаються, в обґрунтування порушеного права не містить даних про акцептування певних умов договору банківського вкладу, раніше оголошених ПАТ «АКТАБАНК», а тому не може вважатись підставою для укладення договору банківського рахунку в розумінні ч. 2 ст. 1067 ЦК України. [PERSON] того, вказане повідомлення позивачів не відповідає вимогам банківських правил, що регулюють порядок відкриття банківських рахунків. Так, в повідомленні позивачі просять відкрити їм розрахункові рахунки, що не відповідає вимогам цивільного законодавства і банківським правилам, оскільки такого виду рахунків не існує. Проте в позовній заяві позивачі вже вимагають відкрити їм поточні рахунки. Порядок відкриття поточних рахунків, крім ЦК України та Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», регулюється Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою правління НБУ №492 від 12 листопада 2003 року (далі - Інструкція). Однією з вимог при відкритті поточних рахунків, відповідно до глави 2 Інструкції, є ідентифікація особи клієнта, для якої відкривається рахунок. Така ідентифікація відбувається на підставі офіційних документів, що неможливо зробити заочно на підставі копій паспортів. Порядок відкриття поточних рахунків для фізичних осіб регулюється главою 6 Інструкції. При цьому, відповідно до вимог п. 6.1. Інструкції, фізична особа зобовязана особисто пред'явити документ, за яким її буде ідентифіковано. При цьому, фізична особа зобов'язана заповнити заяву та картку із зразками підпису, а потім укласти відповідний договір банківського рахунку. В матеріалах справи відсутні дані, що позивачі виконали вимоги Інструкції щодо порядку відкриття поточних рахунків, а також дані про протиправну поведінку ПАТ «АКТАБАНК» спрямовану на ухилення від укладення з позивачами договорів банківського рахунку. Таким чином, обов'язок банка відкрити банківський рахунок виникає лише з відповідного договору, укладеного в порядку встановленому цивільним законодавством і банківськими правилами. Укладення фізичними особами між собою договорів відступлення права вимоги не створює у банка зобов'язань з відкриття та ведення банківського рахунку. Таким чином, в разі задоволення вимог позивачів про відкриття ПАТ «АКТАБАНК» поточних рахунків та здійснення операцій з зарахування на них коштів, переведення коштів з депозитного рахунку [PERSON], ПАТ «АКТАБАНК» порушить вимоги ст. 3, 11, 202, 638, 1066, 1067 ЦК України, ст. 7 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», п. 2, 6 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, які встановлюють підстави для виникнення зобов'язань за договором банківського рахунку та порядок укладення договорів банківського рахунку. Окрім того ПАТ «АКТАБАНК» вважає, що договір про відступлення права вимоги №ВЛЄ-14 22 серпня 2014 року є удаваним та порушує публічний порядок, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 228 ЦК України, робить його нікчемним. 25 липня 2014 року [PERSON] повідомляє ПАТ «АКТАБАНК» про небажання продовжити дію Договору банківського вкладу В19-208097/Т від 19 червня 2014 року та вимагає підготувати на 19 серпня 2014 року гроші для повного розрахунку. Таким чином, менше ніж за місяць до укладення договору про відступлення права вимоги №ВЛЄ-14 від 22 серпня 2014 року [PERSON] мала намір отримати повністю суму депозиту з процентами особисто. 28 липня 2014 року ПАТ «АКТАБАНК» повідомило [PERSON] про неможливість видати їй вклад повністю внаслідок обмежень на видачу готівки введених постановою правління НБУ №328 від 30 травня 2014 року. 22 серпня 2014 року [PERSON]Є укладає договір відступлення права вимоги одночасно з дев'ятнадцятьома громадянами, які мешкають в різних регіонах України. При цьому, загальна сума вимог [PERSON], яка становила майже 4 000 000, 00 гривень, ділиться на частки 200 000, 00 гривень. 16 вересня 2014 року постановою правління Національного банку України №576 ПАТ «АКТАБАНК» віднесено до категорії неплатоспроможних. 16 вересня 2014 року виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб постановила рішення №90, яким розпочала з 17 вересня 2014 року процедуру виведення ПАТ «АКТАБАНК» (код ЄДРПОУ 35863708, МФО 307394, місцезнаходження вул. Шевченка, 53, м. Дніпропетровськ, 49000) з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на період з 17 вересня по 17 грудня 2014 року та призначила уповноваженою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «АКТАБАНК» [PERSON]. З дня призначення уповноваженої особи Фонду, відповідно до ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Окрім того, після введення тимчасової адміністрації судом не можуть прийматися як належні докази будь-які листи в т.ч. за підписом голови правління ПАТ «АКТАБАНК» [PERSON], який знаходиться в матеріалах справи та який надійшов до суду, як свідчить відмітка канцелярії суду, 19 серпня 2014 року. 16.01.2015р. на підставі Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за №6 в ПАТ «АКТАБАНК» розпочато процедуру ліквідації ПАТ «АКТАБАНК» з 16 січня 2015р. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АКТАБАНК» призначено [PERSON] строком на 1 рік з 16 січня2015 року по 15 січня 2016 року. 30.12.2015 на підставі Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за №253 в ПАТ «АКТАБАНК» продовжено процедуру ліквідації ПАТ «АКТАБАНК» до 15.01.2018р. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АКТАБАНК» призначено [PERSON] строком на 2 роки з 01.01.2016 по 15.01.2018 р. На підставі викладеного просить суд відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог громадянам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Климентієвичу, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до ПАТ «АКТАБАНК» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб осіб про зобовязання вчинити певні дії та стягнення заборгованості (т.3 а.с.89-90). Вислухавши в судовому засіданні пояснення позивача [PERSON], який також діяв по довіреності від імені [PERSON], представника позивача [PERSON] [PERSON], представників відповідача [PERSON] акціонерного товариства «АКТАБАНК», дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав встановлених в судовому засіданні. Суд встановив, що 19 червня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] акціонерним товариством «АКТАБАНК» був укладений договір банківського вкладу «Класик» № В19-208097Т, за умовами якого [PERSON] передала, а ПАТ «АКТАБАНК» прийняd в якості строкового вкладу 4400000,00 гривень на строк 2 місяця по 19.08.2014р. з процентною ставкою 23 відсотків річних (т. 1 а.с.11-13). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Факт передачі з боку [PERSON] грошових коштів відповідачу ПАТ «АКТАБАНК» підтверджується відомістю по депозитному договору від 10.09.2014р. та довідкою ПАТ «АКТАБАНК» № 229 від 10.09.2014 року та не заперечується самим відповідачем ПАТ «АКТАБАНК». \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до п. 3.4 договору банківського вкладу «Класик» № В19-208097Т від 19.06.2014р. банк зобовязався повернути вкладнику суму вкладу в обумовлений договором строк, тобто 19.08.2014р. та сплатити проценти за вкладом. Станом на 22.08.2014 р. відповідач ПАТ «АКТАБАНК» свої зобовязання за договором банківського вкладу «Класик» № В19-208097Т від 19.06.2014р. щодо повернення [PERSON] основної суми вкладу виконав лише частково в сумі 140712,00 гривень, що підтверджується відомістю по депозитному договору від 10.09.2014р. (т.1 а.с.31-32). З цієї ж відомості вбачається, що станом на 08 вересня 2014 року відповідач ПАТ «АКТАБАНК» має перед [PERSON] не виконане зобовязання за договором банківського вкладу «Класик» № В19-208097/Т від 19.06.2014р. щодо повернення їй основної суми вкладу в розмірі 3884290 гривень. 22 серпня 2014 року [PERSON] з одного боку та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Климентієвич, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], з іншого боку, уклали договір про відступлення права вимоги № ВЛЄ -14, відповідно до умов якого [PERSON] (як первісний кредитор) передала, а [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Климентієвич, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], (як нові кредитори), у відповідних частках прийняли на себе право вимоги у розмірі 3800000,00 гривень, що належить первісному кредиторові, і стають кредиторами за договором банківського вкладу «Класик» № В19-208097/Т від 19.06.2014 р., укладеним між Первісним кредитором ([PERSON]Є.) та [PERSON] акціонерним товариством «АКТАБАНК» на суму 4\~ 400\~ 000,00 (чотири мільйони чотириста тисяч гривень 00 коп. (т. 1 а.с.14-17). Відповідно до п. 1.2 цього договору випливає, що нові кредитори займають місце первісного кредитора зобов'язаннях, що виникли з основного договору в обсязі та на умовах, що існують на момент укладення цього договору, і набувають наступні частки права вимоги за основним договором: [PERSON] 200000,00грн., [PERSON] 200000,00грн., [PERSON] 200000,00грн., [PERSON] 200000,00грн., [PERSON] 100000,00грн., [PERSON] 200000,00грн., [PERSON] 200000,00грн., [PERSON] 200000,00грн., [PERSON] 200000,00грн., [PERSON] 200000,00грн., [PERSON] 100000,00грн., [PERSON] 200000,00грн., [PERSON] 200000,00грн., [PERSON] Климентієвич 200000,00грн., [PERSON] 200000,00грн. [PERSON] 200000,00грн., [PERSON] 200000,00грн. [PERSON] 200000,00грн., [PERSON] 200000,00грн., [PERSON] 200000,00грн., всього 3800000,00грн. У відповідності до акту приймання-передачі коштів від 22 серпня кожен з нових кредиторів сплатив Первісному кредитору кошти у зазначених сумах в п. 1.2 договору про відступлення прав вимоги, суму 200000,00грн. за [PERSON] виконано [PERSON] відповідно до договору поруки від 22.08.2014р. (т. 1 а.с.18). 22 серпня 2014 року між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої було укладено договір поруки, відповідно до якого [PERSON] поручився перед кредитором за виконання обов'язку [PERSON], щодо виконання нею умов договору ВЛЄ від 22.08.2014р. на суму 200000,00грн. (т. 1 а.с.29-30). 26 серпня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про відступлення права вимоги № ВЛЄ 14-1, за умовами якого [PERSON] зобовязався передати [PERSON] належне йому право вимоги до ПАТ «АКТАБАНК» за договором банківського вкладу «Класик» № В19-208097/Т від 19.06.2014 р. в сумі 90000,00 грн., яке він отримав за договором про відступлення права вимоги № ВЛЄ 14 від 22 серпня 2014 року (т.1 а.с.48). З акту приймання-передачі коштів від 26 серпня 2014р. [PERSON] сплатив [PERSON] суму у розмірі 90000,00грн. на виконання договору про відступлення прав вимоги № ВЛЄ-14-1 від 26.08.2014р. (т.1 а.с.49). 15 вересня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про відступлення права вимоги № ВЛЄ-15, за умовами якого [PERSON] зобовязалася передати [PERSON] належне їй право вимоги до ПАТ «АКТАБАНК» за договором банківського вкладу «Класик» № В19-208097/Т від 19.06.2014 р. в сумі 200000,00 грн., яке вона отримала за договором про відступлення права вимоги № ВЛЄ 14 від 22 серпня 2014 року (т.1 а.с.50). З акту приймання-передачі коштів від 15 вересня 2014 р. [PERSON] сплатив [PERSON] суму у розмірі 180000,00 грн. на виконання договору про відступлення прав вимоги № ВЛЄ-15 від 15 вересня 2014 р. (т.1 а.с.51). Тобто умовами договорів № ВЛЄ-14 від 22.08.2014р., № ВЛЄ - 14-1 від 26.08.2014 р. та № ВЛЄ-15 від 15.09.2014 р. було передбачено право нових кредиторів (позивачів) вимагати від боржника виконання ним обов'язків за договором банківського вкладу № В19-208097/Т від 19.06.2014р. після оплати ними права вимоги. 16 вересня 2014 року постановою правління Національного банку України № 576 ПАТ «АКТАБАНК» віднесено до категорії неплатоспроможних (т. 1 а.с.125-127). 16 вересня 2014 року виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб постановила рішення №90, яким розпочала з 17 вересня 2014 року процедуру виведення банку з ринку шляхом запроваджені в ньому тимчасової адміністрації на період з 17 вересня до 17 грудня 2014р. та призначила уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичні; осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «АКТАБАНК» - [PERSON] (т.1 а.с.123-124). Тобто з матеріалів справи вбачається, що дія договору банківського вкладу "Класик" № В19-208097/Т від 19.06.2014 року закінчилася 19.08.2014 року до запровадження в банку тимчасової адміністрації, а також договори про відступлення прав вимоги були укладені до запровадження в банку тимчасової адміністрації, що спростовує твердження представника відповідача, що [PERSON] ініціювала укладення договорів відступлення прав вимоги з метою протиправного заволодіння коштами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. 26.08.2014 року [PERSON] направила на адресу ПАТ «АКТАБАНК» повідомлення про відступлення прав вимоги за договором банківського вкладу "Класик" № В19-208097/Т від 19.06.2014р. у розмірі 3800000,00грн. (т.1 а.с.19). 26.08.2014р. позивач [PERSON] направив до ПАТ «АКТАБАНК» повідомлення про набуття ним прав кредитора за договором банківського вкладу «Класик» №В19-208097/Т від 19.06.201 р. та з вимогою щодо виконання зобов'язань за основним договором шляхом відкриття на його ім'я розрахункового рахунку та перерахування на нього грошових коштів у розмірі 100000,00 грн., який встановлений у договорі відступлення права вимоги № ВЛЄ-14 від 22.08.2014р. (т. 1 а.с.20). 11.09.2014р. всі інші позивачі також направили до ПАТ «АКТАБАНК» колективне повідомлення про набуття ними прав кредитора за договором банківського вкладу «Класик» №В19-208097/Т від 19.06.2014 р. та з вимогою щодо виконання зобов'язань за основним договором шляхом відкриття позивачам розрахункових рахунків та перерахування на ці рахунки грошових коштів у розмірах, встановлених у договорі відступлення права вимоги № ВЛЄ-14 від 22.08.2014р. (т.1 а.с.21-22). Відповідно до листів ПАТ «АКТАБАНК» № 2986/1 від 03.09.2014 року та № 3288 від 12.09.2014р.\~\~ПАТ «АКТАБАНК» заперечує наявність у позивачів відповідного права вимоги, які позивачі просять захистити шляхом визнання за ними цього права, оскільки договори про відступлення права вимоги були укладені без згоди банку (т.1 а.с.23-24). У відповідності до наданих виписок по особовим рахункам з 17.11.2014 року по 20.11.2014р. сформованих 02.12.2014р. за рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19.09.2014р. відповідно до договору про відступлення прав вимоги позивачам відкрито поточні рахунки та перераховані відповідні договору суми (т.3 а.с.37-56). Також слід зазначити, що 22.08.2014 р. на момент відступлення прав, після отримання [PERSON] частини коштів, депозиту вже не існувало в цілісному вигляді, і після 19.08.2014 року закінчення дії договору депозиту проценти на нього не нараховувалися. Тому з 20.08.2014 р. за технологією банка кошти з депозитного рахунку переходять на поточний рахунок до моменту витребування коштів клієнтом - але в рамках не виконаного договору вкладу. Надаючи оцінку характеру правовідносин, що виникли між сторонами договорів \~про відступлення права вимоги № ВЛЄ-14 від 22.08.2014р., № ВЛЄ-14-1 від 26.08.2014 р. та ВЛЄ-15 від 15.09.2014р., суд виходить з наступного. Відповідно до ст.ст. 655, 656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона передає, або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцю), а покупець приймає і зобовязується сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути права вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. Зі змісту договорів про відступлення права вимоги № ВЛЄ-14 від 22.08.2014р., № ВЛЄ 14-1 від 26.08.2014 р. та № ВЛЄ-15 від 15.09.2014р. вбачається, що за цими договорами одна сторона зобовязалась передати (відступити) на відплатній основі іншім особам належне їй право вимоги (п.2.1.1), а інші сторони зобовязались прийняти це право та сплати за нього обумовлену договором ціну (п.2.2.1). При цьому, сторонами цих договорів було досягнуто згоди щодо таких його істотних умов як предмет договору, ціна договору, строки договору та порядок оплати ціни договору. Відтак, суд дійшов висновку, що за своїм змістом вказані договори про відступлення права вимоги є договорами купівлі-продажу, предметом яких є право вимоги за договором банківського вкладу «Класик» № В 19-208097/Т від 19.06.2014 р. Відповідно до умов договору Банківського вкладу «Класик» за № В 19-208097/Т від 19.06.2014 р. [PERSON] надала ПАТ «АКТАБАНК» власні кошти, які з огляду на положення ст.ст. 316-318 ЦК України були її приватною власністю. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У відповідності до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір відступлення права вимоги № ВЛЄ-14 від 22.08.2014 р. повністю відповідає вимогам цивільного законодавства, та жодним чином не порушує публічний порядок, так як [PERSON] уклала договір стосовно свого майна з огляду на положення ст.ст.626-628 ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 656 ЦК України до договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом. У свою чергу правовідносини із відступлення права вимоги \~регулюються ст. ст. 512 - 517 ЦК України. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512, ч. 1 ст. 513, ст. 514, ст.. 516, ст. 517 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого вчинено зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобовязані здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Як встановлено судом та підтверджується відповідними письмовими доказами, договори відступлення права вимоги № ВЛЄ-14 від 22.08.2014 р., № ВЛЄ 14-1 від 26.08.2014 р. та ВЛЄ-15 від 15.09.2014 р. були укладені у письмовій формі (у тій самій формі, що і договір банківського вкладу № В19-208097/Т від 19.06.2014р.), належне [PERSON] право вимоги в частині, що відчужувалось за вказаними договорами, було дійсним, оскільки не було виконано боржником ПАТ «АКТАБАНК». До того ж, договір банківського вкладу «Класик» № В19-208097/Т від 19.06.2014р. не містить вимог щодо можливості відступлення прав за цим договором виключно за згодою боржника ПАТ «АКТАБАНК», тому укладання вказаних договорів без згоди боржника не суперечить ст. 516 ЦК України та є правомірним. Відтак, суд дійшов висновку, що вказані договори відступлення права вимоги № ВЛЄ-14 від 22.08.2014р. № ВЛЄ 14-1 від 26.08.2014 р. та ВЛЄ-15 від 15.09.2014р., як за змістом, так і за формою відповідають встановленим законом вимогам (ст.ст. 203, 205 ЦК України), а тому, відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України є підставою для виникнення у \~сторін цих договорів взаємних прав та обовязків. Відповідно до п. 1.4 договору про відступлення права вимоги № ВЛЄ-14 від 22.08.2014р. право вимоги перейшло від [PERSON] як первісного кредитора до нових кредиторів в момент підписання цього договору, тобто 22.08.2014р. Відповідно до п. 1.4 договору про відступлення права вимоги № ВЛЄ 14-1 від 26 серпня 2014 року право вимоги перейшло від [PERSON] до \~[PERSON] одночасно з підписанням \~договору, тобто 26.08.2014р. Відповідно до п. 1.4 договору про відступлення права вимоги № ВЛЄ-15 від 15.09.2014р., право вимоги перейшло від [PERSON] до [PERSON] \~одночасно з підписанням \~договору, тобто 15.09.2014р. Умовами договорів № ВЛЄ-14 від 22.08.2014р., № ВЛЄ 14-1 від 26.08.2014 р. та № ВЛЄ-15 від 15.09.2014р. було передбачено право нових кредиторів (позивачів) вимагати від боржника виконання ним обовязків за договором банківського вкладу № В19-208097/Т від 19.06.2014р. після оплати ними права вимоги. Так, відповідно до п. 3.1 договору № ВЛЄ-14 від 22.08.2014р. за передану частку права вимоги кожен з нових кредиторів зобовязаний був сплатити [PERSON] грошові кошти у встановленому договором розмірі протягом 10 календарних днів з моменту його підписання. На виконання зазначеного обовязку 22 серпня 2014 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Климентієвич, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] передали [PERSON] в рахунок оплати придбаного права вимоги грошові кошти в сумі 3800000,00 гривень, про що між ними був підписний Акт приймання-передачі коштів. При цьому зобовязання [PERSON] щодо сплати придбаного нею права вимоги в сумі 200000,00 гривень були виконані [PERSON] на підставі договору поруки, укладеного між [PERSON] та [PERSON] в забезпечення виконання [PERSON] своїх зобовязань за договором відступлення права вимоги № ВЛЄ-14 від 22.08.2014 р., що підтверджується Актом приймання-передачі грошових коштів від 22.08.2014р. Відповідно до п. 3.1 договору № ВЛЄ 14-1 від 26.08.2014 р. [PERSON] зобовязаний був сплатити [PERSON] за придбане ним право вимоги грошові кошти в сумі 90000,00 гривень протягом 10 календарних днів після підписання договору. На виконання зазначеного обовязку [PERSON] сплатив [PERSON] вартість придбаного права вимоги в сумі 90000,00 гривень, що підтверджується наявним у справі Актом приймання-передачі коштів від 26.08.2014р. Відповідно до п. 3.1 договору № ВЛЄ-15 від 15.09.2014р. [PERSON] зобовязаний був сплатити [PERSON] за придбане ним права вимоги грошові кошти в сумі 180000,00 гривень протягом 10 календарних днів після підписання договору. На виконання зазначеного обовязку [PERSON] сплатив [PERSON] вартість придбаного права вимоги в сумі 180000,00 гривень, що підтверджується наявним у справі Актом приймання-передачі коштів від 15.09.2014р. До того ж відповідно ст. 517 ЦК України належними доказами набуття прав нового кредитора у зобовязані є факт передавання первісним кредитором новому кредитору документів, які засвідчують права, що передаються. Згідно пункту 6.7 договору про відступлення права вимоги № ВЛЄ-14 від 22.08.2014р. та п. 5.7 договорів про відступлення права вимоги № ВЛЄ 14-1 від 26.08.2014 р. та № ВЛЄ-15 від 15.09.2014р., сторони дійшли згоди, що підписання даного договору свідчить про передачу Первісним кредитором [PERSON] кредиторам всіх документів, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення за Основним договором. Тому, наявність актів до договорів уступки права вимоги № ВЛЄ-14 від 22.08.2014 р. № ВЛЄ 14-1 від 26.08.2014 р. та № ВЛЄ-15 від 15.09.2014р., прямо вказує на виконання сторонами договору вимог ст.ст. 512-519 ЦК України, що в свою чергу вказує на те, що договори відступлення права вимоги були направлені на реальне настання правових наслідків. Таким чином, позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], \~[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Климентієвич, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з 22.08.2014р., а [PERSON] ще 26.08.2014 року та [PERSON] з 15.09.2014р., набули право вимагати від ПАТ «АКТАБАНК» належного виконання зобовязань за договором банківського вкладу «Класик» № В19-208097/Т від 19.06.2014р. в сумі 3800000,00 гривень у відповідних частинах, визначених договорами відступлення права вимоги № ВЛЄ-14 від 22.08.2014р., № ВЛЄ 14-1 від 26.08.2014 р. та № ВЛЄ-15 від 15.09.2014р. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково, тоді як при оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Звертаючись до суду з позовом за захистом позивачі посилаються на невизнання банком їх права вимагати від нього належного виконання зобовязань внаслідок набуття ними прав кредитора відповідно до ст.ст. 656, 512 ЦК України. Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені в ст. 16 ЦК України. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, який полягає в усуненні невизначеності у відносинах між субєктами, створення необхідних умов для його реалізації та запобігання з боку третіх осіб дій, що перешкоджають його нормальному здійсненню. Відповідно до ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обовязків, є серед іншого договори та інші правочини. Судом встановлено, що право вимоги у позивачів виникло на підставі правочинів, а саме договору банківського вкладу «Класик» №В19-208097/Т від 19.06.2014р. та договорів про відступлення права вимоги № ВЛЄ-14 від 22.08.2014р., № ВЛЄ 14-1 від 26.08.2014 р. та № ВЛЄ -15 від 15.09.2014р. При цьому, статтею 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину, зокрема правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він невизнаний судом недійсним. В обґрунтування своїх заперечень представник відповідача ПАТ «АКТАБАНК» вказує на те, що, в разі задоволення вимог позивачів про відкриття ПАТ «АКТАБАНК» поточних рахунків та здійснення операцій з зарахування на них коштів, переведення коштів з депозитного рахунку [PERSON], ПАТ «АКТАБАНК» порушить вимоги ст. 3, 11, 202, 638, 1066, 1067 ЦК України, ст. 7 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», п. 2, 6 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, які встановлюють підстави для виникнення зобов'язань за договором банківського рахунку та порядок укладення договорів банківського рахунку.\~Також,\~\~вважає що договір про відступлення права вимоги №ВЛЄ-14 від 22 серпня 2014 року є удаваним та порушує публічний порядок, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 228 ЦК України, робить його нікчемним. Однак суд не може взяти до уваги зазначені доводи представника відповідача, оскільки відповідно до повідомлення, яке було надіслано позивачами до ПАТ «АКТАБАНК», останні дійсно повідомляли про відступлення права вимоги [PERSON] на їх користь та просили ПАТ «АКТАБАНК» відкрити на їх ім'я розрахункові рахунки, і виконати зобов'язання за основним договором. У відповіді, яка надійшла від ПАТ «АКТАБАНК», вони відмовилися відкривати розрахункові рахунки на ім'я позивачів, посилаючись на дію Постанови Правління НБУ від 07.08.2014 року за № 468, а не на відсутність виконання позивачами вимог ст.ст. 3,11,202,638,1067 ЦК України, ст.7 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», п.2.6 Інструкції про порядок відкриття,використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, які встановлюють підстави для виникнення зобов'язань за договором банківського рахунку та порядок укладання договорів банківського рахунку. [PERSON] того, згідно до відповіді надісланої ПАТ «АКТАБАНК» на адресу позивачів, останній взагалі вважав, що договір відступлення права вимоги є недійсним з огляду на відсутність згоди банку на його укладання. Відповідачем ПАТ «АКТАБАНК» не наведено доказів недійсності вищевказаних правочинів в силу закону, а також не надано доказів визнання їх недійсними в судовому порядку. [PERSON] того, такі дії ПАТ «АКТАБАНК» як здійснення періодичних виплат з повернення частини депозиту первісному кредиторові [PERSON] вже після укладення нею договору про відступлення права вимоги № ВЛЄ-14 від 22.08.2014р. та повідомлення про це ПАТ «АКТАБАНК», свідчать про те, що останній усвідомлював та реально розумів можливість реалізації первісним кредитором відступлення права вимоги на користь нових кредиторів (позивачів), а отже при таких обставинах, укладення [PERSON], [PERSON] та [PERSON] договорів про відступлення права вимоги № ВЛЄ-14 від 22.08.2014р., № ВЛЄ 14-1 від 26.08.2014 р. та № ВЛЄ-15 від 15.09.2014р. було виключно їх власним волевиявленням в своїх інтересах. Відповідно до ст. 26 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Згідно зі ст. 27 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлений порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, а саме: «Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника. Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства». Оскільки позивачі, яких банк ідентифікував ще до введення тимчасової адміністрації та прийняття рішення про виведення банку з ринку, за вищезазначеними договорами відступлення права вимоги набули статус вкладника, оскільки банк отримав від них заяву зі всіма необхідними документами, і банк зобов'язаний був відкрити на ім'я кожного з них поточний рахунок та перевести на нього кошти у відповідних сумах. За таких обставин, зважаючи на те, що відповідачем ПАТ «АКТАБАНК» оспорюється наявність у позивачів відповідного права вимагати від нього виконання зобовязань за договором банківського вкладу «Класик» № В19-208097/Т від 19.06.2014р., яке виникло на встановлених законом підставах, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання позивачів вкладниками ПАТ «АКТАБАНК» та такими, що мають право на відшкодування коштів підлягають задоволенню. На думку суду згідно ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» позивачі повинні бути включені до переліку вкладників та в реєстр вкладників, які мають право на відшкодування. Стосовно позовних вимог в частині зобовязання відповідача ПАТ «АКТАБАНК» вчинити певні дії, суд вважає, що вказані вимоги також підлягають задоволенню з огляду на наступне. Як було встановлено судом, 19.06.2014р. між [PERSON] та [PERSON] акціонерним товариством «АКТАБАНК» був укладений договір банківського вкладу «Класик» №В19-208097Т, за умовами якого [PERSON] передала, а ПАТ «АКТАБАНК» прийняло в якості строкового вкладу 4400000,00 гривень на строк 2 місяця по 19.08.2014р. з процентною ставкою 23 відсотків річних. Відповідно до п. 2.1 вказаного договору для внесення суми вкладу банк відкрив вкладнику депозитний рахунок № 26306005607122 та зарахував на вказаний рахунок належні [PERSON] грошові кошти в сумі 4400000,00 гривень. Відповідно до договорів відступлення права вимоги № ВЛЄ-14 від 22 серпня 2014 року, № ВЛЄ 14-1 від 26 серпня 2014 року та № ВЛЄ-15 від 15 вересня 2014 року, право вимоги від ПАТ «АКТАБАНК» належного виконання зобовязань за договором банківського вкладу № В19-208097/Т від 19.06.2014р. набули позивачі у відповідних частках, розмір яких, встановлений \~цими договорами. Згідно\~ ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, як і встановлені договором. Відповідно до п. 3.2 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, грошові кошти на вкладні депозитні рахунки фізичних осіб можуть бути внесені готівкою, перераховані з іншого вкладного (депозитного) рахунку або поточного рахунку і повертаються банками готівкою або в безготівковій формі на зазначений у договорі рахунок вкладника для повернення коштів чи за заявою вкладника на інший його рахунок.\~ \~\~ Як вбачається з матеріалів справи 11 вересня 2014 року позивачі звернулись до ПАТ «АКТАБАНК» з колективною вимогою належного виконання зобовязань за договором банківського вкладу № В19-208097/Т від 19.06.2014р., а саме повернення ним грошових коштів \~шляхом відкриття поточних рахунків, які відповідно до п.1.4 Інструкції з надання банківських послуг повинні бути відкриті з дати надходження заяви на відкриття рахунків, та зарахування на вказані поточні рахунки грошових коштів з депозитного рахунку [PERSON] у розмірах, встановлених договорами відступлення права вимоги № ВЛЄ-14 від 22.08.2014р., № ВЛЄ 14-1 від 26.08.2014 р. та № ВЛЄ-15 від 15.09.2014р. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, у встановлений в зобовязанні строк. \~Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Відповідно до п. 2.9 Договору банківського вкладу «Класик» №В19-208097/Т від 19 червня 2014 року повернення вкладу та нарахованих процентів здійснюється в день закінчення строку вкладу, тобто 19 серпня 2014 року. Разом з тим, ані у встановлений договором строк, ані на момент розгляду справи судом, відповідач свого обовязку щодо повернення вкладу не виконав. Станом на 04 лютого 2016 року заборгованість відповідача ПАТ «АКТАБАНК» за вказаним договором становить 3800000,00 гривень. Таким чином, з боку відповідача ПАТ «АКТАБАНК» має місце порушення зобовязання, що у свою чергу порушує права позивачів, які підлягають захисту у визначений законом спосіб та відповідає способу захисту права, встановленому ст. 16 ЦК України. [PERSON] того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно зі\~ статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~ 1950 року (далі - Конвенція) кожен, чиї права і свободи, викладені в цій Конвенції, порушуються (для позивачів - стаття 1 Першого Протоколу), має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, що діяли як офіційні особи. Передбачене приведеною нормою право особи на ефективний правовий захист у національному органі не передбачає її обов'язку використовувати неефективні способи, зокрема і судові. Отже, у даному випадку за Конвенцією позивачі мають право на такий ефективний спосіб правового захисту, який унеможливлював би бездіяльність ПАТ «АКТАБАНК» у разі застосування неефективного способу захисту законних прав та інтересів через відкриття поточних рахунків на ім'я позивачів та зобов'язання перерахувати депозитні кошти на поточні рахунки позивачів. Таким чином, для поновлення порушених прав позивачів \~є необхідним відкриття для позивачів \~\~поточних рахунків та подальше перерахування на ці рахунки грошових \~коштів з депозитного рахунку [PERSON] у відповідних частинах. Щодо позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 200000,00 гривень, суд дійшов до висновку, що ці вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за договором відступлення права вимоги № ВЛЄ-14 від 22.08.2014р. в частини передачі \~[PERSON] в рахунок оплати відступленого на користь [PERSON] права вимоги за договором банківського вкладу № В19-208097/Т від 19.06.2014р. грошових коштів в сумі 200000,00 грн., між [PERSON] та [PERSON] 22.08.2014р. був укладений договір поруки, за умовами якого [PERSON] зобовязався виконати зазначений обовязок за [PERSON] у випадку його невиконання з боку [PERSON] Судом встановлено, що вказаний обовязок [PERSON] був виконаний поручителем [PERSON] у повному обсязі шляхом передачі [PERSON] грошових коштів за договором відступлення права вимоги № ВЛЄ-14 від 22.08.2014р., що підтверджується Актом приймання-передачі грошових коштів від 22.08.2014р. Відповідно до ч. 2 ст. 556 ЦК України до поручителя, який виконав зобовязання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобовязані. \~ Враховуючи зміст приведених норм права, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] 200000,00 гривень за договором поруки від 22.08.2014р. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. \~\~ У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 214 Цивільного процесуального кодексу України, під час ухвалення рішення суд зокрема має вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Виходячи з аналізу вищезазначених норм, з врахуванням закріплених в п. 6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, аналізуючи фактично встановленні в судовому засіданні обставини справи, оцінюючи всі докази, які були досліджені судом під час розгляду справи в їх сукупності та розглядаючи позов в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог у заявлений позивачем спосіб. \~Змістом ч. 1 ст. 88 ЦПК України визначено, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. В уточненій позовній заяві позивачі просять суд стягнути суму судового збору на користь [PERSON] з відповідача [PERSON] Тому слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2000 грн. 00 коп.

Outcome: approved