Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

26 липня 2017 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнив. в якому просив стягнути з [PERSON] на його користь, 3 % річних від простроченої суми заборгованості станом на 01 квітня 2017 року ця сума складає 4 052,85 грн., та встановлений індекс інфляції за весь час прострочення, розмір якого станом на 01 квітня 2017 року складає 43 149,30 грн. Заборгованість виникла у звязку із неналежним виконанням відповідачем кредитних зобовязань. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач заперечень проти позову не надала, в судове засідання не зявилась, про день, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила та про розгляд справи за її відсутності не клопотала, на підставі чого відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст.\~197\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Відповідно до ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19\~вересня 2014 року, ухваленому заочно у цивільній справі № 183/3825/14 за позовом Кредитної спілки "Всеукраїнське народне кредитне товариство" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, яке набрало законної сили 30 вересня 2014 року, встановлено, що відповідач [PERSON] має перед позивачем грошове зобов'язання за кредитним договором № 056-75-08 від 20 серпня 2008 року в розмірі 62 320,75 грн., і ця обставина, відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України не доказується при розгляді цієї справи. На день ухвалення рішення у цій справі доказів щодо виконання відповідачем грошового зобов'язання перед позивачем, матеріали справи не містять. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням позовних вимог, а також розрахунком Кредитної спілки "Всеукраїнське народне кредитне товариство", з яким суд погоджується, щодо стягнення з відповідача 3 % річних від простроченої суми та інфляційного збільшення суми боргу, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума 3\~% річних від простроченої суми, яка станом на 01 квітня 2017\~року складає 4 052,85 грн., а також сума інфляційного збільшення заборгованості в розмірі 43 149,30 грн. станом на 01 квітня 2017 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved