Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

27.11.2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 27.11.2009 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO]. З серпня 2012 року подружжя не проживають разом, не ведуть спільне господарство, шлюбні стосунки припиненні. Посилаючись на те, що збереження шлюбу неможливо, просить шлюб розірвати. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, пояснила, що майнового спору та спору щодо місця проживання дитини між сторонами немає, просила не надавати строк для примирення. Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 27 листопада 2009 року Відділом реєстрації актів про шлюб Сімферопольського міського управління юстиції в АР Крим зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (актовий запис № 1680). У шлюбі народилась донька [PERSON], [INFO], яка на даний час мешкає разом із матір'ю. З серпня 2012 року шлюбні відносини між сторонами припинені, спору про місце проживання дитини та майнового спору немає. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України при вирішенні спору про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, і у разі встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, постановляє рішення про розірвання шлюбу. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.10 Постанови Пленуму ВСУ №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, вживати заходів до примирення подружжя у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу. Шлюб - це сімейний союз жінки та чоловіка, заснований на взаємних почуттях любові та поваги, який ґрунтується на їх вільній згоді набути права та обов'язки подружжя. Сторони висловили своє волевиявлення, яке полягає в тому, що вони не бажають проживати однією сім'єю і вважають, що збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам їхньої дитини. Суд не вважає за доцільне призначати строк для примирення, оскільки цей крок робиться судом лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правової основою шлюбу. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд вважає збереження шлюбу неможливим. Позивачка у судовому засіданні заявила клопотання про залишення їй прізвища "Бітнер" при реєстрації розірвання шлюбу.

Outcome: approved