Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-14 00:00:00

[PERSON] (надалі по тексту також позивач) звернулася до суду із позовом до [PERSON] (надалі по тексту також відповідач), в якому просила: - стягнути з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , 92 568,75 доларів США заборгованості за договором позики від 01 грудня 2016 року, з яких: 40 000 доларів США - основний борг, 51 950,67 доларів США - проценти за користування позикою та 618,08 доларів США - 3% річних. В рахунок погашення заборгованості [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , перед [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , за договором позики грошей від 01 грудня 2016 року в сумі 92 568,75 доларів США, з яких: 40 000 доларів США - основний борг, 51 950,67 доларів США - проценти за користування позикою та 618,08 доларів США - 3% річних, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: будівлю, бойні площею 382,1 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 494841318231, та земельну ділянку площею: 0,5915 га, кадастровий номер: 1823187300:07:003:0012, місце розташування: Житомирська область, Любарський район, Юрівська сільська рада, цільове призначення: для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, реєстраційний номер в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 577543618231, шляхом продажу на прилюдних електронних торгах у межах процедури виконавчого провадження. В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що 01 грудня 2016 року між нею та відповідачем укладено договір позики грошей, за умовами якого позивачкою передано [PERSON] у власність 40 000 доларів США, які він зобов`язався повернути до 31 грудня 2017 року зі сплатою процентів у розмірі 1000 доларів США за кожен місяць користування позикою. З метою забезпечення виконання зобов`язання за вказаним договором позики, між позивачем та відповідачем укладено договір іпотеки від 13 грудня 2016 року, який посвідчено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Кузьміною Л.Л. за реєстровим №3695. Предметом іпотеки виступило нерухоме майно, яке належить на праві власності відповідачу, а саме: 1) Будівля, бойні площею 382,1 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав): 494841318231. 2) Земельна ділянка площею: 0,5915 га, кадастровий номер: 1823187300:07:003:0012, місце розташування: Житомирська область, Любарський район, Юрівська сільська рада, цільове призначення: для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, реєстраційний номер в Державному реєстрі прав: 577543618231. 13 грудня 2016 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Кузьміною Л.Л. проведено державну реєстрацію обтяження нерухомого майна іпотекою, номери записів про іпотеку в Державному реєстрі прав: 18006069 та 18006103. 31 травня 2018 року між позивачем та відповідачем укладено договір про внесення змін до договору позики грошей, яким змінено граничний термін повернення позики до 31 травня 2020 року. У зв`язку з цим сторонами внесено відповідні зміни до Іпотечного договору. Так, приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Кузьміною Л.Л. посвідчено договір про внесення змін до договору іпотеки від 31 травня 2018 року за реєстровим №1768 та внесено зміни до записів про іпотеку в Державному реєстрі прав. 17 червня 2020 року відповідач звернувся до позивача із заявою, в якій просив у черговий раз змінити умови договору позики та встановити новий граничний термін повернення позики - 17 грудня 2020 року. Також, з метою досягнення взаємовигідних договірних умов запропонував змінити розмір процентів за користування позикою, встановивши їх на рівні 8,3% від суми позики в місяць. Крім того, просив не розпочинати процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки, сподіваючись на досягнення між ними домовленості про зміну умов договору позики в частині кінцевого строку повернення коштів. У цій заяві відповідач підтвердив, що станом на 02 червня 2020 року розмір його боргу становить 52 000 доларів США, з яких 40 000 доларів США - розмір основного боргу, 12 000 доларів США - проценти за користування позикою. 17.06.2020 сторонами укладено договір про внесення змін до договору позики грошей, яким викладено договір позики у новій редакції. Відповідно до нових умов, розмір процентної ставки становить 8,3% від суми позики в місяць, а граничний термін повернення позики - до 17 грудня 2020 року. Крім того, у п.4) зазначеного договору про внесення змін, позивачка та відповідач підтвердили свої зобов`язання за основним договором, зокрема, зазначили актуальний розмір боргу в сумі 52 000 доларів США, з яких 40 000 доларів США - розмір основного боргу, 12 000 доларів США - проценти за користування позикою. У зв`язку з цим, іпотечний договір також викладено у новій редакції. Договір про внесення змін до договору іпотеки посвідчено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Кузьміною Л.Л. 12 серпня 2020 року за реєстровим №2272. Оскільки відповідач свої зобов`язання перед позивачем не виконав та не повернув взяті у борг грошові кошти та не виплачував проценти за користування позикою, станом на 22 червня 2021 року він зобов`язаний сплатити на користь позивача 92 568,75 доларів США, з яких: 40 000 доларів США - основний борг; - 51 950,67 доларів США - проценти за користування позикою; - 618,08 доларів США - 3% річних. Ухвалою суду\~від 09\~серпня 2021\~року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] 04 жовтня 2021 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовної заяви. У відзиві відповідач зазначає, що дійсно, між [PERSON] (надалі - Позикодавець) та [PERSON] (надалі - Позичальник), укладено Договір позики грошей від 01 грудня 2016 року. Крім того, між [PERSON] (надалі - Іпотеко держатель) та [PERSON] (надалі - Іпотекодавець), укладено Договір іпотеки від 13 грудня 2016 року. Також, [PERSON] та [PERSON] укладалися Договора про внесення змін до договору іпотеки від 31.05.2018, від 12.08.2020, згідно з якими змінювався граничний термін повернення грошей. Однак, в зв`язку із скрутним фінансовим становищем, яке виникло в 2019 році після проведення ГУ ДФС у Житомирській області документальної планової виїзної перевірки діяльності фізичної особи-підприємця [PERSON] , відповідач не зміг здійснити повернення всіх коштів [PERSON] . Окрім того відповідачем зазначено, що 29 липня 2020 року постановлено ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира Полонця С.М., по справі № 295/8889/20, якою накладено арешт на майно що належить на праві приватної власності, а саме: будівлю, бойні, площею 382,1 кв.м., яка знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 1823187300:07:003:0012, адреса: [ADDRESS] . 22 липня 2020 року постановлено ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира Перекупки І.Г., по справі 1-кс/295/3415/20, якою накладено арешт на земельну ділянку [PERSON] , кадастровий номер 1823187300:07:003:0012, площа 0,5915га, цільове призначення: для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної, іншої промисловості, землі промисловості, адреса: Житомирська обл., Любарський р-н, Юріївська сільська рада. Таким чином, з метою відшкодування ФОП [PERSON] завданої внаслідок вчиненого кримінального правопорушення шкоди, було накладено арешт на майно для запобігання можливості його пошкодження та відчуження. Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає, що на даний час неможливо звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: будівлю, бойні, площею 382,1 кв.м, яка знаходиться за адресою: Житомирська область, Любарський район, Юрівська сільська рада, комплекс будівель і споруд № [NUMBER] та земельну ділянку, площею 0,5915 га, яка знаходиться за адресою: Житомирська область, Любарський район, Юрівська сільська рада, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, до моменту розгляду справи № 282/920/20 у Любарському районному суді Житомирської області, та зняття накладеного арешту на майно [PERSON] , яке водночас є предметом іпотеки. 04 жовтня 2021 року на адресу суду від представника позивача адвоката Зарицького М.А. надійшла відповідь на відзив. Просить відхилити доводи [PERSON] та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зазначає, що подані відповідачем докази суд не може взяти до уваги, оскільки на їх підставі не можна встановити чи дійсно виникли обтяження (арешти) щодо нерухомого майна, яке є предметом іпотеки. Окрім того вказано, що наявність обтяжень (арештів) на предмет іпотеки, зареєстрованих після проведення державної реєстрації іпотеки, не є перешкодою у зверненні стягнення на предмет іпотеки. Ухвалою суду від 04 жовтня 2021 року підготовче засідання у даній цивільній справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Також вказав, що заборгованість відповідача підтверджено належними доказами, розрахунки заборгованості відповідачем та його представником не оспорено, доказів погашення заборгованості до суду не надано. Накладення арешту на майно, на яке позивач просить звернути стягнення, не може слугувати підставою для відмови у задоволенні вказаної позовної вимоги, оскільки в даному випадку іпотекодержатель має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок майна, забезпеченого іпотекою, оскільки таке право виникло до накладення на нього арешту. Відповідач та його представник в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Так, відповідачем вказано, що дійсно в 2016 році він за договором позики отримав у позивача 40000 доларів США, яку і визнає, як суму заборгованості. Разом з тим, у зв`язку з проведенням податковими органами перевірки відповідача та накладення арешту на його майно, він опинився у вкрай невигідних умовах та був змушений укласти договори про внесення змін до договору позики, внаслідок чого його борг істотно збільшився. Таким чином відповідач вказав, що у нього відсутній обов`язок щодо сплати відсотків за користування позикою. Представник відповідача також вказав, що у зв`язку з накладенням ухвалами слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира арешту на майно, на яке позивач просить звернути стягнення та враховуючи те, що позовні вимоги [PERSON] є взаємопов`язаними, до розгляду кримінального провадження та зняття арешту з майна відповідача, позовні вимоги задоволенню не підлягають. Також Представник позивача вказав, що ні договором позики, ні договорами про внесення змін до нього, не передбачено сплату 3 відсотків річних, тому дана вимога є безпідставною та задоволенню не підлягає. Перед судовими дебатами за клопотання представника позивача оголошено перерву до 10 год. 00 хв. 15 грудня 2021 року. В судове засідання 15 грудня 2021 року представник позивача не з`явився, подав до суду клопотання про проведення судового засідання за його відсутності. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. 01 грудня 2016 року між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) укладено договір позики грошей. Відповідно до п. 1 договору сторони домовились про те, що [PERSON] передає у власність [PERSON] грошові кошти, а [PERSON] зобов`язується повернути [PERSON] таку ж суму грошових коштів, а саме: 40000 (сорок тисяч) доларів США, що станом на 01.12.2016 еквівалентно 1080000,00 грн. Строк повернення до 31.12.2017 зі сплатою відсотків у розмірі 1000 доларів США за кожен місяць користування грошовими коштами. 13 грудня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір іпотеки. Підпунктом 1.1. пункту 1 Договору встановлено, що згідно з Законом України "Про іпотеку" та ЦК України іпотекодавець передає, а іпотекодержатель приймає майно, вказане в пп. 1.2 п.І, в забезпечення виконання зобов`язання щодо повернення грошей, переданих за Договором позики грошей від 01.12.2016 (далі по тексту - «Договір позики») укладеного між сторонами цього договору на суму 40000 (сорок тисяч) доларів США 00 центів, що станом на 13.12.2016 (тринадцяте грудня дві тисячі шістнадцятого) року еквівалентно 1080000,00 (один мільйон вісімдесят тисяч гривень 00 коп.) гривень, зі строком повернення, що визначений Договором позики, а також сплату неустойки (штрафу) за Основним зобов`язанням, відшкодування збитків, завданих несвоєчасним виконанням Основного зобов`язання, відшкодування витрат по зверненню стягнення на Предмет Іпотеки в повному обсязі (в тому числі витрати за виконавчим написом), визначеному на момент фактичного задоволення вимог. Порядок виконання Основного зобов`язання встановлено у зазначеному вище Договорі позики. У відповідності до даного Договору, [PERSON] має право у випадку невиконання [PERSON] своїх зобов`язань за Договором позики грошей отримати задоволення своїх вимог за рахунок майна, переданого в іпотеку на нижче вказаних умовах. Пп. 1.2. п. 1 Договору, Предметом іпотеки є нерухоме майно: нежитлова будівля: будівля, бойні, загальною площею 382,1 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка, площею 0,5915 га, що знаходиться за адресою: Житомирська область, Любарський район, Юрівська сільська рада - надалі (предмет іпотеки). Відповідно до пп. 5.1 Договору Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється: - за рішенням суду; - у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; - шляхом продажу іпотекодержателем предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України Про іпотеку - згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Кузьміною Л.Л., зареєстровано в реєстрі № 3695. 31 травня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про внесення змін до договору іпотеки, посвідченого 13.12.2016 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Кузьміною Л.Л. за р. № 3695. Сторони домовились Підпункт 1.1. даного договору викласти в наступній редакції: «Згідно з ЗУ «Про іпотеку» та ЦК України Іпотекодавець передає, а іпотекодеожатель приймає майно, вказане в пп.1.2 п.І, в забезпечення виконання зобов`язання щодо повернення грошей, переданих за договором позики грошей від 01 грудня 2016 року - надалі Договір позики та Договором про внесення змін до Договору позики грошей від 31.05.2018 року, укладених між сторонами цих договорів на суму 40000,00 (сорок тисяч) доларів США 00 центів, що станом на 13.12.2016 (тринадцяте грудня дві тисячі шістнадцятого) року еквівалентно 1080000,00 (один мільйон вісімдесят тисяч гривень 00 коп.) гривень, зі строком повернення, що визначений Договором позики та Договором про внесення змін до Договору позики грошей, а також сплату неустойки (штрафу) за Основним зобов`язанням, відшкодування збитків, завданих несвоєчасним виконанням Основного зобов`язання, відшкодування витрат по зверненню стягнення на Предмет іпотеки в повному обсязі (в тому числі витрати за виконавчим написом), визначеному на момент фактичного задоволення вимог. Порядок виконання Основного зобов`язання встановлено у зазначених вище Договорі позики та Договорі про внесення змін до Договору позики грошей». 31 травня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про внесення змін до договору позики грошей, укладеного 01.12.2016. Зокрема сторони погодили строк повернення грошових коштів до 31.05.2020. 17 червня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про внесення змін до договору позики грошей укладеного 01.12.2016 зі змінами внесеними договором про внесення змін до договору позики грошей від 31.05.2018. Сторони погодили змінити умови основного договору та викласти його у новій редакції: № 1. Позикодавець передала у власність Позичальникові, а Позичальник прийняв від Позикодавця у власність грошові кошти у сумі 40 000 (сорок тисяч) доларів США (далі - Сума позики). 2. Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві Суму позики до сімнадцятого грудня дві тисячі двадцятого року включно зі сплатою 8,3 (вісім цілих три десятих) відсотків (процентів) від Суми позики в місяць (далі ~ Проценти). Сума позики може бути повернена Позичальником достроково; пп. 4 п. 13 Сторони підтверджують свої зобов`язання за Основним договором, зокрема, що станом на день укладення цього договору про внесення змін сума боргу Позичальника перед Позикодавцем за Основним договором становить 52 000 (п`ятдесят дві тисячі) доларів США з яких 40 000 (сорок тисяч) доларів США - розмір основного боргу, 12 000 (дванадцять тисяч) доларів США - проценти за користування позикою. 12 серпня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про внесення змін до договору іпотеки із усіма змінами укладених між сторонами. Сторони домовились змінити умови Договору іпотеки та викласти його у новій редакції, а саме: 1. Предмет договору: 1.1. Іпотекодавець, з метою забезпечення належного виконання Зобов`язання, передає в іпотеку, а Іпотекодержатель приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених у цьому договорі, Предмет іпотеки, що належить Іпотекодавцеві на праві власності, Під зобов`язанням, яке забезпечується цією іпотекою, встановленою цим договором (далі - Зобов`язання), слід розуміти зобов`язання Іподекодавця (в повному обсязі або окремій його частині), що випливають з договору позики грошей від 01 грудня 2016 року, укладених між Сторонами у простій письмовій формі із усіма подальшими змінами (далі - Договір позики), у тому числі, але не виключно: сплатити іпотекодержателю до сімнадцятого грудня дві тисячі двадцятого року загальну суму коштів у розмірі 52000,00 (п`ятдесят дві тисячі) доларів США 00 центів, що станом на 11.08.2020 (одинадцяте серпня дві тисячі двадцятого) року еквівалентно 1440400,00 (один мільйон чотириста сорок тисяч чотириста) гривень 00 копійок, з яких 40000,00 (сорок тисяч) доларів США розмір основного боргу, 12000,00 (дванадцять тисяч) доларів США - проценти за користування позикою; сплатити на користь іпотекодержателя пеню у випадку неналежного виконання зобов`язань за Договором позики грошей, а також інші платежі, що підлягають сплаті згідно умов Договору позики грошей. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Кузьміною Л.Л., зареєстровано в реєстрі № 2272. 13 грудня 2016 року до державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотек внесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32901262 від 13.12.2016, підстава виникнення: договір іпотеки, р. № 3695 виданий 13.12.2016 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Кузьміною Л.Л., строк виконання зобов`язання до 13.12.2016. Об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка з кадастровим номером 1823187300:07:003:0012. 31 травня 2018 року до реєстру внесено зміни в частині строку виконання основного зобов`язання до 31.05.2020, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотек №125951527 від 31.05.2018. 12 серпня 2020 року до реєстру внесено зміни в частині строку виконання основного зобов`язання до 17.12.2020, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотек №№ 220070438 від 12.08.2020. 13 грудня 2016 року до державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотек внесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32901192 від 13.12.2016, підстава виникнення: договір іпотеки, р. № 3695 виданий 13.12.2016 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Кузьміною Л.Л., строк виконання зобов`язання до 31.12.2017. Об`єкт нерухомого майна: будівля, бойні, адреса: [ADDRESS] загальною площею 382,1 кв.м, основною площею 341,1 кв.м., земельна ділянка місця розташування 1823187300:07:003:0012. 31 травня 2018 року до реєстру внесено зміни в частині строку виконання основного зобов`язання до 31.05.2020, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотек №125951116 від 31.05.2018. 12 серпня 2020 року до реєстру внесено зміни в частині строку виконання основного зобов`язання до 17.12.2020, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотек №220064324 від 12.08.2020. 17 червня 2020 року [PERSON] склав заяву, посвідчену приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Євдокимовим С.М., яка адресована [PERSON] про усунення порушень від 02 червня 2020 року, наступного змісту: «Так, дійсно, 01 грудня 2016 року між мною та Вами, [PERSON] , було укладено договір позики грошей, відповідно якого я отримав у власність 40 000 (сорок тисяч) доларів США, які зобов`язався повернути Вам до 31 грудня 2017 року. За кожен місяць користування грошовими коштами я також зобов`язався сплачувати проценти в розмірі 1000 (одна тисяча) доларів США. Договором про внесення змін до договору позики грошей від 31 травня 2018 року було викладено абзац 2 пункту 1 договору позики грошей від 01 грудня 2016 року у новій редакції. Зокрема було змінено строк виконання зобов`язання до 31 травня 2020 року. Цією заявою підтверджую, наявність невиконаного мною грошового зобов`язання за вищевказаним договором. Так, дійсно, станом на 02 червня 2020 року, розмір наявної у мене перед Вами, [PERSON] , заборгованості складає 52 000 (п`ятдесят дві тисячі) доларів США, з яких 40 000 (сорок тисяч) доларів США - розмір основного боргу, 12 000 (дванадцять тисяч) доларів США - проценти за користування позикою. Разом з тим, прошу черговий раз змінити умови договору позики в частині кінцевого строку виконання зобов`язання до 17 грудня 2020 року. З метою, досягнення взаємовигідних договірних умов також пропоную змінити розмір процентів за користування позикою, встановивши їх на рівні 8,3 (вісім цілих три десятих) відсотків від суми позики в місяць. Окрім того судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 22.07.20202 по справі № 295/8634/20 накладено арешт на об`єкт нерухомості, який належить підозрюваному [PERSON] , [INFO] на праві приватної власності, а саме: земельну ділянку кадастровий номер 1823187300:07:003:0012, площа 0,5915 га., цільове призначення: для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівельної та іншої промисловості, землі промисловості, адреса: Житомирська обл., Любарський р-н., Юрівська сільська рада. 24 липня 2020 року відомості про арешт вказаного нерухомого майна внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 29.07.20202 по справі № 295/8889/20 накладено арешт на об`єкт нерухомості, який належить підозрюваному [PERSON] , [INFO] на праві приватної власності, а саме: будівлю, бойні площею 382,1 кв.м., які знаходяться на земельній ділянці з кадастровим номером 1823187300:07:003:0012, адреса: [ADDRESS] . 31 липня 2020 року відомості про арешт вказаного нерухомого майна внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. 09.02.2021 позивачем направлено на адресу [PERSON] вимогу про усунення порушеннь, яка отримання відповідачем 16.02.2021. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Відповідно до\~ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до\~ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з ч. 1\~ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до\~ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1\~статті 526 ЦК України\~(далі ЦК України) передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частини 1\~статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до\~статті 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Частиною 1\~статті 1050 ЦК України\~передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. За змістом частини 2\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У своїй постанові від 16 січня 2019 року по справі № 373/2054/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України, належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Згідно наданих розрахунків позивача та на підставі перевірених судом доказів вбачається, що на 22.06.2021 заборгованість відповідача пере позивачем становить 92\~568,75\~доларів США,\~з яких:\~ 40\~000\~доларів США\~-\~основний борг;\~-\~51\~950,67\~доларів США\~-\~проценти за\~користування позикою;\~-\~618,08\~доларів США\~-\~3%\~річних. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, \~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відтак, в силу принципу змагальності сторін відповідач [PERSON] не надав суду жодних доказів, або ж фактичних обставин на спростування суми наявної у нього заборгованості та розрахунку вказаної заборгованості наданої позивачем, а відтак, суд вважає такий розрахунок заборгованості обґрунтованим та достовірним, а позовні вимоги в частині стягнення позики, процентів за користування позикою та трьох відсотків річних такими, що підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд виходить з наступного. В статті 1 Закону України «Про іпотеку» № 898-IV від 05.06.2003 (з подальшими змінами на момент виникнення спірних правовідносин, далі за текстом -\~Закон № 898-IV) іпотека визначається як вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно зі\~ст. 12 Закону № 898-IV,\~у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. У частині 4\~статті 33 Закону № 898-IV,\~законодавець визначив наступні способи звернення стягнення предмету іпотеки: на підставі рішення суду; на підставі виконавчого напису нотаріуса;\~згідно із договором про задоволення вимог іпотекодержателя. За змістом положень в ч. 1-2\~ст. 36 Закону № 898-IV\~сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього\~Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. У ч. 3\~ст. 36 Закону № 898-IV\~визначено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати, зокрема: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому\~статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому\~статтею 38 цього Закону. Згідно із ч. 2\~ст. 36 Закону № 898-IV\~визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються, серед іншого, спосіб реалізації предмета іпотеки (ч.1 ст. 39 Закону). Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (ст. 39 Закону України Про іпотеку); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (ст. 38 Закону України Про іпотеку). Згідно із ч. 1 ст. 39 Закону України "Про іпотеку", у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зокрема зазначаються, в тому числі,\~загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки, а також спосіб реалізації предмета іпотеки. Відповідно до ч. 2\~ст. 39 Закону № 898-IV,\~у разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Згідно із\~ст. 41 Закону № 898-IV,\~реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України Про виконавче провадження, з дотриманням вимог цього\~Закону. Отже, позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню із визначенням в порядку ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» початкової ціни на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення\~виконавчих дій, але на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна. Що стосується доводів відповідача та його представника в частині неможливості задоволення позовних вимог у зв`язку з накладенням ухвалами слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира арешту на спірне майно, суд виходить з наступного. Статтею 3 Закону України «Про іпотеку»\~визначено, що пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Велика Палата Верховного Суду в п. 39 постанови від 08 червня 2021 року у справі № 346/1305/19 дійшла висновку, що у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації (частина шоста та сьома\~статті 3 Закону України «Про іпотеку»\~у редакції, чинній на час звернення позивачки до суду). У п. 40 постанови від 23 жовтня 2019 року у справі 922/3537/17 Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що заборона відчуження або арешт майна, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті подальше звернення стягнення на таке майно в разі задоволення позову. Іпотека або арешт нерухомого майна, що накладається виконавцем у межах виконавчого провадження, мають ту ж саму мету. Тому іпотека або арешт, що зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно раніше, мають вищий пріоритет, ніж заборона відчуження або арешт майна, накладені судом, які були зареєстровані пізніше. У цьому разі заборона відчуження або арешт майна, накладені судом, не є перешкодою для реалізації майна, а покупець такого майна набуває право власності на нього вільним від зазначених обтяжень. Якщо ж майно не буде реалізоване, а іпотека буде припинена або буде знятий арешт, накладений виконавцем (зокрема, у випадку повного виконання боржником свого обов`язку), то заборона відчуження або арешт майна, накладені судом, і надалі виконуватимуть функцію забезпечення позову. Відповідно до частини 4\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом встановлено, що обтяження на предмет іпотеки внесено до державного реєстру речових прав на нерухоме майно у зв`язку з укладенням між сторонами договору іпотеки 13.12.2016, а арешт на вказане майно, яке є предметом іпотеки, накладено ухвалами слідчого судді та внесено до реєстру 24.07.2020 та 31.07.2020, тобто значно пізніше реєстрації договору іпотеки. Вказане, з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду надає змогу зробити висновок про те, що доводи відповідача про неможливість на даний час застосувати стягнення на предмет іпотеки у зв`язку з його перебуванням під арештом по кримінальному провадженні є необгрунтованими, оскільки договір іпотеки зареєстровано до реєстру значно раніше, аніж накладено арешт, що відповідно не є перешкодою для реалізації спірного майна. З огляду на викладене, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до абз. 6 ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір», за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. Відтак, враховуючи те, що позовні вимоги [PERSON] задоволені в повному обсязі, те що вона звільнена від сплати судового збору на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», суд дійшов висновку, що із відповідача в дохід Держави підлягає стягненню судовий збір в сумі з урахуванням ціни позову, яка визначена в іноземній валюті з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на звернення [PERSON] до суду із даною позовною заявою.

Outcome: approved