Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 22 жовтня 2011 року. Позивач вказує, що вони мають різні характери, відсутнє взаєморозуміння та довіра, припинені сімейно-шлюбні відносини, поновляти, які не бажають. Суперечок про поділ майна немає. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], яка проживає разом із нею. Згода про утримання дитини після розірвання шлюбу досягнута. Посилаючись на вищевказані обставини просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». У судовому засіданні позивач на задоволенні позову наполягала, відповідач проти задоволення позову не заперечував. З наслідками задоволення позову сторони ознайомлені. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, суд знаходить за необхідне позов задовольнити, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що передбачено ч.1 ст.24 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст.112 цього ж Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 22 жовтня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області , що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Актовий запис №361 (а.с.4). Сімейно-шлюбні стосунки між ними припинені. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується фотокопією свідоцтва про її народження (а.с.6). Згідно довідки Бурбулатівської сільської ради Близнюківського району Харківської області №02-25/25 від 09.01.2015 року [PERSON] разом зі своєю донькою [PERSON] зареєстрована [ADDRESS](а.с.7). Зазначене підтверджується і даними її паспорта(а.с.5). Спору по поділ майна, яке є їх сумісною власністю, не виникає. Вбачається, що сім'я сторін розпалася остаточно і зберегти її неможливо у зв'язку із небажанням позивача за вказаних обставин зберегти шлюб, особисто - неприязними стосунками, що склалися. Наведене свідчить, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Отже, підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї неможливе, шлюб фактично розпався та існує формально, а тому позов і підлягає задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивач надалі бажає іменуватися шлюбним прізвищем "[PERSON]", про що вказала в позовній заяві. Таким чином, позивач має право після розірвання шлюбу на прізвище -"[PERSON] ". Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. При поданні позовної заяви судовий збір сплачено. Вимога про стягнення сплаченого судового збору із відповідача на користь позивача не заявлена. А тому,

Outcome: approved