Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

22 травня 2015 року [PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до [PERSON], у якій просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 15 грудня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області, за актовим записом №325. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з 2010 року подружніх відносин вони не підтримують, хоча проживали разом, проте спільного господарства не вели, спільний бюджет не мали, а з січня 2015 року проживають окремо. Причинами припинення подружніх стосунків стали несумісність характерів, різні погляди на шлюб і сім`ю, ведення побуту, що супроводжувалося постійними сварками та скандалами, які у свою чергу, негативно впливали і на малолітніх дітей, що призводило до неможливості жити разом. 14 липня 2015 року ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області провадження по справі зупинено та надано подружжю "[PERSON]" строк на примирення шість місяців. В судовому засіданні позивачка позов підтримала у повному обсязі на підставах, що викладені в ньому та просила задовольнити. При цоьму зазначила, що у наданий судом срок на примирення вони з відповідачем не примирились, оскільки відповідач жодного кроку на примирення не робив, тому вона вважає що їх см'я розпалась остаточно і примирення в ній неможливе та не бажає цього. Відповідач, [PERSON], в судовому засіданні заперечував проти розірвання шлюбу, вважає, що сім'ю можливо зберегти. При цьому пояснив, що у наданий судом строк на примирення він з позивачем не встиг примирятись, так як у нього не було часу навідувати її, оскільки знаходився у іншому місті. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 15 грудня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області, за актовим записом №325 (а.с.5). При цьому дошлюбне прізвище позивачки «[PERSON]». Позивач та відповідач мають спільних дітей, сина - [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], батьками яких являються відповідно до свідоцтв про народження останніх (а.с. 13,14). Однак, з 2010 року подружні стосунки між сторонами були припинені хоча продовжували проживати разом, але з січня 2015 року проживають окремо і на даний час відновлювати відносини [PERSON] з [PERSON]не бажає, сторони ведуть окреме господарство спільного бюджету не мають, шлюбні стосунки не підтримують. Причиною розпаду сім'ї стали несумісність характерів, різні погляди на шлюб і сім`ю, ведення побуту, різні релігійні погляди, що супроводжувалося постійними сварками та скандалами, які у свою чергу, негативно впливало і на їх малолітніх дітей, що призводило до неможливості жити разом. Судом були вжиті заходи щодо примирення сторін, передбачені ч. 1 ст. 111 СК України, але після закінчення призначеного судом строку, примирення між сторонами не відбулося. З пояснеь сторін, наданих в судомоу засіданні встановлено, що вони в наданий строк не намагалися примиритися, так як кожен з них займався особистими справами. Відповідач в судовому засіданні, після закінчення терміну, наданого на примирення, не заперечував, що примирення не відбулось. Спір про місце проживання дітей і розподіл майна між сторонами відсутній. За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу - одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами існує формально і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитеме інтересам одного з них та інтересам їх дітей, а відтак його необхідно розірвати. При цьому, позивач, яка змінила своє прізвище, у зв'язку із реєстрацією шлюбу, бажає у подальшому іменуватись прізвищем "[PERSON]". Відповідно до ст. 88 ЦПК України із відповідача необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: approved