Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

22.12.2014р. представник позивача- Цуркан В.В. звернувся до Охтирського міськрайонного суду Сумської області з заявою про ухвалення додаткового рішення по даній справі, в якій просить суд ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору та за правову допомогу, оскільки при ухваленні рішення судом не вирішено питання про судові витрати. В судове засідання [PERSON] та його представник не з'явились, надали заяву про розгляд заяви за їх відсутності. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти відшкодування витрат на правову допомогу, посилаючись на те, що в період з 16.01.2014р. по 05.06.2014р., тобто під час розгляду справи, позивач був відсутній на території України, тому не отримував правову допомогу. Також викликає сумнів хто підписав акт виконаних робіт по договору про надання правової допомоги. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що є підстави для ухвалення додаткового судового рішення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Охтирського міськрайонного суду від 25.03.2014 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково: зменшено розмір аліментів, стягуваних з [PERSON] за рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05.11.2012р. та стягувати з [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 400 (чотириста) грн. 00 коп. щомісячно на утримання доньки [PERSON], 12.03.2007р.н., до досягнення нею повноліття, починаючи стягувати з дня набрання законної сили даним рішенням суду, та аліменти сплачувати [PERSON]. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Судом встановлено, що під час розгляду даної справи судом не вирішено питання про судові витрати, а саме: по стягненню судового збору та витрат на правову допомогу, які поніс позивач [PERSON] Згідно ч.1, ч. 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Відповідно ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків, надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно ст.1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" - розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 47 Постанови Пленуму ВССУ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах " № 10 від 17.10.2014р. при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Відповідно до ст. 56 ЦПК України, правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем в галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. В рішенні від 16.11.2000 року № 13-рп/2000 Конституційний Суд України, заначив, що аналіз чинного законодавства України з питання визначення певного кола суб'єктів надання правової допомоги та їх повноваження, дає підстави визначити, зокрема, такі види суб'єктів надання правової допомоги: державні органи України, до компетенції яких входить надання правової допомоги (Міністерство юстиції України, Міністерство праці та соціальної політики України, нотаріат тощо); адвокатура України як спеціально уповноважений недержавний професійний правозахисний інститут, однією з функцій якого є захист особи від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах (частина друга статті 59 Конституції України); суб'єкти підприємницької діяльності, які надають правову допомогу клієнтам у порядку, визначеному законодавством України; об'єднання громадян для здійснення і захисту своїх прав і свобод (частина перша статті 36 Конституції України). Встановлено, що [PERSON] брав участь у справі як представник позивача на підставі довіреності та був допущений ухвалою суду як особа, яка надає правову допомогу, що підтверджується матеріалами справи. Під час судового розгляду справи, в обґрунтування наявності витрат на правову допомогу представником позивача [PERSON], надано договір про надання правової допомоги від 13.01.2014р., укладений між [PERSON] та [PERSON], квитанцію про оплату правової допомоги від 15.01.2014р. на суму 1200,00 грн., акт виконаних робіт, копії свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця [PERSON], диплома спеціаліста за спеціальністю правознавство, свідоцтва платника єдиного податку КВЕД-діяльність у сфері права. (а.с. 59-62). Згідно акту виконаних робіт, наданих представником позивача, фахівець в галузі права [PERSON], окрім участі в судовому засіданні, вчиняв наступні процесуальні дії поза судовим засіданням, а саме: підготовка позовної заяви, заяви про приєднання доказів, підготовка правових обґрунтувань в судове засідання, клопотання про виклик свідків, підготовка скарги. Судом встановлено, що фахівцем в галузі права [PERSON] надавалась правова допомога під час участі в судовому засіданні, а саме: 18.02.2014р. з 09 год. 05хв. по 09 год.17хв. - тривалістю 12хв., 03.03.2014р. з 14 год. 55 хв. по 14 год. 57 хв. - тривалістю 2 хв. , 12.03.2014р. з 13 год.11 хв. по 14год. 51 хв. - тривалістю 1 год.40хв., 25.03.2014р. -з 09 год. 21 хв. по 09 год. 40 хв. - тривалістю 21 хв., що підтверджується журналами судового засідання по даній справі. Розрахунок граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу фахівця в галузі права при наданні правової допомоги в судовому засіданні наступний: 2 год. 15 хв. (час участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні) х (1218,00грн. (мінімальна зарплата) х 40 %) = 1096,20грн. Враховуючи характер спірних правовідносин, ступінь складності справи та необхідний і фактично наданий фахівцем обсяг правової допомоги, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, розмір компенсації, яка може бути стягнута за вказані дії особи, яка надає правову допомогу, суд оцінює в 1196,20грн.. Відповідно до квитанції № 2035.326.1 від 13.01.2014р. [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 243,60грн.(а.с.1) Враховуючи, що позов [PERSON] задоволено частково на 82,4 %, суд приходить до висновку, що судові витрати позивача підлягають відшкодуванню в розмірі: 200 грн. 73коп.- судового збору, - 985грн. 67 коп. - на правову допомогу. Доводи відповідача та її представника про те, що позивач в період з 16.01.2014р. по 05.06.2014р., тобто під час розгляду справи, був відсутній на території України не впливають на прийняте судом рішення, оскільки договір про надання правової допомоги від 13.01.2014р., укладений між [PERSON] та [PERSON] та квитанція про оплату правової допомоги від 15.01.2014р. на суму 1200,00 грн. датовані до 16.01.2014року. На підставі викладеного,

Outcome: approved