Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

24 березня 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, в якій просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме проживання однією сім`єю з померлим [PERSON] та [PERSON] , [INFO] ; визнати право власності за [PERSON] , [INFO] на 27/100 житлового будинку розташованого по [ADDRESS] після померлого [PERSON] в порядку спадкування за законом після померлого. Позовна заява мотивована тим, що [INFO] помер троюрідний дядько позивача - [PERSON] . На час смерті позивач мешкала за однією адресою з померлим, а саме: в [ADDRESS] , доглядала його та матеріально забезпечила його поховання, оскільки його вважали членом їх сім`ї. Після смерті [PERSON] , позивач звернулася до нотаріальної контори для отримання свідоцтва на спадщину після померлого за законом, але позивачу було відмовлено з підстав відсутності факту родинних відносин та стосунків. Будь-які спадкоємці на майно померлого [PERSON] відсутні. Померлому належить 27/100 часток житлового будинку [ADDRESS] . На теперішній час відсутні будь-які документи, які б свідчили яким чином померлий [PERSON] став власником спірного майна. Позивач, представник позивача просили позов задовольнити, заявлені вимоги підтримали у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, у вирішенні справи покладався на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази у справі в підтвердження вказаних обставин, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Місце проживання [PERSON] , який помер [INFO] , до дня його смерті було зареєстровано у будинку [ADDRESS] . Згідно довідки квартального комітету м.Павлоград № 5 від 20.01.2020 року [PERSON] на момент смерті [PERSON] , який помер [INFO] , проживала за адресою: [ADDRESS] , яка додана до позову. Згідно довідки квартального комітету м.Павлоград № 5 від 20.01.2020 року [PERSON] постійно з сім`єю проживає за адресою: [ADDRESS] , яка додана до позову. У судовому засіданні свідки [PERSON] , голова квартального комітету №5, [PERSON] , [PERSON] , пояснили суду, що [PERSON] доглядала за [PERSON] , вони проживали однією сім`єю давно, після смерті матері [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] проживає в м.Павлоград десь 10 років, її чоловік та померлий [PERSON] - двоюрідні брати. Свідки пояснили суду, що у [PERSON] не було дружини, дітей, мати померла. Свідки були допитані у відповідності до вимог закону, попереджались про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, склали присягу. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2 ст. 293, ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз`яснень, даних у п. 1 постанови № 5 Пленуму Верховного суду від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються у судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. З урахуванням роз`яснень, які містяться в п. 21 постанови № 7 від 30 травня 2008 року Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про спадкування" при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємця за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Статтею 3 Сімейного кодексу України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Таким чином, обставини проживання [PERSON] на час смерті та тривалий час до смерті [PERSON] підтверджені обставинами справи та показами свідків. Виходячи з наведеного вище, суд вважає встановленим факт проживання однією сім`єю [PERSON] з померлим [INFO] [PERSON] більш ніж п`ять років до часу відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Встановлення факту проживання однією сім`єю більш ніж п`ять років до часу відкриття спадщини для позивача має юридичне значення - виникнення права на спадкування. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , була заведена спадкова справа № 594/2015. Згідно заяви від 20 червня 2015 року, поданої до нотаріальної контори, [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Згідно заяви від 10.07.2015 року [PERSON] , троюрідний брат померлого, відмовився від прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] . Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , була заведена спадкова справа № 476. Згідно заяви від 03 червня 2009 року [PERSON] прийняв спадщину, яка залишилась після смерті матері [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Павлоградської міської ради Дніпропетровської області 06.09.2000 року, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Згідно заповіту від 20 серпня 1997 року [PERSON] заповіла своєму сину [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] . 03.01.1995 року було виготовлено технічний паспорт на будинок [ADDRESS] , де вказано власника - [PERSON] (27/100). Згідно довідки виконкому Павлоградської міської ради Дніпропетровської області від 29 травня 2015 року №714, на момент смерті [INFO] [PERSON] була зареєстрована та проживала з сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно відомостей Реєстру прав власності на нерухоме майно право власності на будинком [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] 23/50 частки 15.05.2009 року на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Павлоградського районного нотокругу Іщиком М.В. та за [PERSON] 27/100 частки на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою 31.01.1995 року, 27/100 на підставі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя виданого Першою Павлоградською державною нотконторою 31.01.1995 року. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою 31.01.1995 року, після смерті [PERSON] успадкувала 27/100 частин житлового будинку [ADDRESS] , його дружина [PERSON] , згідно відмітки вказане право власності зареєстровано. Копія свідоцтва додана до позову. Таким чином, померлий [INFO] [PERSON] успадкував після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , 27/100 частин будинку [ADDRESS] , проте не встиг отримати правовстановлюючі документи до смерті. 17 листопада 2015 року Перша Павлоградська державна нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 27/100 часток житлового будинку [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . У відповідності до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1258, ч.1 ст.1264 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Позивач проживала разом із спадкодавцем, однією сім`єю більш ніж п`ять років до часу відкриття спадщини. Інших спадкоємців за законом або за заповітом при розгляді справи не встановлено, позивач є єдиним спадкоємцем, який прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість визнання за позивачем права власності на 27/100 частин будинку [ADDRESS] після смерті [INFO] [PERSON] .

Outcome: approved