Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом. Останній мотивувала тим, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами від 07 листопада 2016 року, який посвідчено приватним нотаріусом Козелецького районного нотаріального округу Чернігівської області, Ткаченко Н.В. та зареєстровано в реєстрі 298 - є власницею будинку [ADDRESS] . В даному будинку [PERSON] зареєстрована та проживає. Разом з нею в даному будинку зареєстрований її чоловік - [PERSON] , а також відповідач у справі - [PERSON] , який є онуком позивачки. З 2016 року і по теперішній час відповідач не проживає за вказаною вище адресою, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, в будинку особистих речей немає, його місце проживання невідоме. Оскільки [PERSON] не проживає у спірному будинку понад рік, перешкод у проживанні в цьому будинку йому не чинилось, [PERSON] просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . Ухвалою Козелецького районного суму Чернігівської області від 07.08.2019 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позовні вимоги підтримав, посилаючись на докази, які містяться в матеріалах справи та на обставини, які викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, однак судова повістка повернулась до суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання", тому судом було розміщено оголошення про виклик до суду на офіційному сайті "Судова влада". Згідно із ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Відповідно до ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно із ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місця знаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання правами не допускається. У зв`язку з викладеним, суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі ст. ст. 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд, дослідивши повно та всебічно обставини в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, вислухавши представника позивача, показання свідків, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та їм правовідносини. Відповідно до договору купівлі - продажу від 07.11.2016 [PERSON] продав, а [PERSON] купила житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] ), договір посвідчений приватним нотаріусом Козелецького районного нотаріального округу Чернігівської області Ткаченко Н.В., за реєстровим № 298. Судом встановлено, що в житловому будинку, крім позивача [PERSON] , також зареєстрований [PERSON] . Відповідач [PERSON] за адресою реєстрації не проживає з 2016 року без поважних причин, що підтверджується актами від 28.09.2018 року та 18.05.2019 року, підписаними власником / [PERSON] /, сусідами / [PERSON] , [PERSON] /, та депутатом Одинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області - [PERSON] Свідок [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , з 1986 року, дала показання, що [PERSON] не бачила приблизно 5 років. Раніше [PERSON] проживав в будинку, проте припинив проживати давно, причини чого їй невідомі, його речей в будинку свідок не бачила. Свідок [PERSON] , мешканка [ADDRESS] , дала показання, що [PERSON] бачила дуже давно, чому він не проживає в будинку вона не знає. В будинку речі [PERSON] не знаходяться. Де проживає [PERSON] свідок не знає; знає, що кудись виїхав, але не знає куди саме. За твердженнями свідка, [PERSON] не проживає приблизно 6 років. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. За ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Частиною 1 ст. 383 ЦК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до статті 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, що проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку (квартири) на користування цим жилим приміщенням може виникати та існувати лише у осіб, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство або при їх вселенні була інша угода про порядок користування цим приміщенням. У разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік він втрачає право на користування цим будинком. Такі ж вимоги стосуються і колишніх членів сім`ї власника житла. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов позивача підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати в розмірі 768,40грн.

Outcome: approved