Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

09 серпня 2016 року позивачем подано позов про надання дозволу на тимчасові багаторазові виїзди з неконтрольованої території в районі проведення антитерористичної операції та в'їзди до цієї території неповнолітньому [PERSON], [INFO] без дозволу батька [PERSON], [INFO], до досягнення сином [PERSON] шістнадцятиріччя. Свої вимоги обґрунтовує тим, що знаходилась з відповідачем [PERSON] у шлюбі, зареєстрованому 10 листопада 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у місті Донецьку, за актовим записом № 792. Від спільного проживання мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час шлюб між ними розірвано. В травні 2012 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON]. Після припинення стосунків з відповідачем по справі син проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. У зв'язку з тим, що смт. Старомихайлівка Мар'їнського району Донецької області, де вона зареєстрована і проживала разом з дітьми, є тимчасово окупованою територією і поблизу розташованих містах йдуть бойові дії, вони змушені були тимчасово переїхати до Волноваського району Донецької області в с. Златоустівка. На теперішній час вона разом з дітьми зареєстрована як внутрьошньо переміщена особа. Однак, незважаючи на ситуацію, яка склалася в Донецькій області, вони змушені періодично навідуватися за місцем своєї колишньої реєстрації, тобто на непідконтрольну Україні територію. Вона неодноразово намагалася отримати від відповідача по справі дозвіл на вивіз їх спільної дитини, [PERSON] на тимчасово окуповану територію, де проводиться антитерористична операція. Однак, вона не може отримати від нього дозвіл на вивіз їх спільної дитини на цю територію. Просить суд надати дозвіл на тимчасові багаторазові виїзди з неконтрольованої території в районі проведення антитерористичної операції та в'їзди до цієї території неповнолітньої дитини строком до досягнення сином [PERSON] 16-річчя без дозволу батька. В подальшому позивач уточнила свої позовні вимоги, надавши письмову заяву, в якій просила суд надати тимчасовий виїзд з неконтрольованої території в районі проведення антитерористичної операції та в'їзд до цієї території неповнолітньому [PERSON], [INFO] без дозволу батька [PERSON], [INFO], у супроводі матері [PERSON] строком до 31 грудня 2020 року. Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 27/0/38-14 дана позовна заява підлягає розгляду Дзержинським міським судом Донецької області. Позивач у судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні. Належно повідомлений через розміщення інформації на веб-сторінці Дзержинського міського суду Донецької області у розділі «Виклик учасників процесу до суду, які знаходяться в зоні АТО» 13.12.2016 року відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності суду не подавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено на підставі ксерокопії свідоцтва про шлюб (а.с. 5) сторони по справі знаходились у шлюбі, зареєстрованому 10 листопада 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у місті Донецьку, за актовим записом № 792. Згідно свідоцтва про народження [INFO] народився хлопчик [PERSON], матір'ю якого записана [PERSON], а батьком дитини записаний відповідач по справі - [PERSON] (а.с. 7). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 6) шлюб між сторонами по справі розірвано 19 серпня 2010 року. Згідно свідоцтва про шлюб (а.с. 8) позивач по справі 04 травня 2012 року зареєструвала шлюб з [PERSON]. Після укладення шлюбу подружжя обрало спільне прізвище «[PERSON]». Як зазначено у позові після припинення стосунків з відповідачем по справі неповнолітній син [PERSON] залишився разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. На даний час у позивача по справі виникло питання з приводу неможливого отримання дозволу у відповідача на тимчасовий виїзд та в'їзд дитини до неконтрольованої території в районі проведення антитерористичної операції та назад. У зв'язку з цим суд зазначає. Згідно із частинами 1 і 3 статті 151 Сімейного Кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Згідно з частиною 1 статті 154 Сімейного Кодексу України батьки мають право на самозахист своєї дитини. Частиною 3 ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України та порядок розв'язання спорів у цій сфері визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII. Частина 2 ст. 3 зазначеного Закону визначає, що правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України. Зазначені правила затверджені постановою КМУ від 27.01.1995 року №57. Згідно п. п. 3, 4 даних Правил, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється, зокрема: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Пунктом 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно з пунктом 5.1.1 «Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей» в»їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57. Згідно з пунктом 5.1.2 вказаного Тимчасового порядку виїзд з неконтрольованої території громадян України які не досягли 16-річного віку, здійснюється за умови пред'явлення свідоцтва про народження дитини, будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України "Про громадянство України" або статтею 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16-річного віку виїжджають з неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи. Тобто виїзд з неконтрольованої території на територію України не вимагає дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України. Звертаючись з позовною заявою, [PERSON] просила надати дозвіл її неповнолітній дитині - [PERSON], [INFO] на в'їзд/виїзд на тимчасово неконтрольовану територію (зону проведення АТО) без згоди та супроводу батька [PERSON], в її супроводі для відвідування свого дому та близьких родичів за місцем проживання в смт.Старомихайлівку Донецької області. Вирішуючи питання щодо надання дозволу позивачці на в*їзд/виїзд її дитини у смт.Старомихайлівку Донецької області, де вони зареєстровані, суд враховує, що саме позивачка, як матір дитини, має переважне право перед іншими особами на особисте виховання і на самозахист своєї дитини, її вимоги зводяться на отримання дозволу на виїзд не за межі України, а переміщення в межах території України за місцем її проживання в смт.Старомихайлівку Донецької області, лише території, яка тимчасово неконтрольована українською владою, діючими Законами України такі обмеження на пересування громадян України в межах території України не передбачені, на території, яка тимчасово непідконтрольна українській владі, знаходиться житло позивачки, її близькі і родичі і вони не можуть бути позбавлені права на підтримання родинних відносин з ними. Таким чином, суд вважає позовні вимоги доведеними, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved