Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

18 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила усунути перешкоди у здійсненні нею права власника житлового будинку шляхом виселення з нього [PERSON] В обґрунтування вимог зазначила, що вона є власником будинку №64 по вул.Гагаріна в с.Глибоке Татарбунарського району Одеської області. Зазначила також, що у 1988 році її донька [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем, відтоді подружжя почало проживати у її будинку, але у звязку з погіршенням стосунків у 2009 році розлучилося. Вказала, що протягом останніх двох років відповідач постійно провокує сварки з нею, намагається вчиняти бійки, за що неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сімї. Посилаючись на те, що відповідач перешкоджає власнику у реалізації права власності в повній мірі, робить неможливим сумісне проживання з позивачем та її донькою в одному будинку, [PERSON] вважала, що є підстави для усунення їй перешкод у здійснені права власника шляхом виселення [PERSON] з житлового будинку, який їй належить. Позивач та її представник, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Представник позивача надала суду заяву, в якій позов підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала, просила розглядати справу без її участі. В судове засідання відповідач, належним чином поінформований про дату, час та місце розгляду справи, повторно не з'явився. Про причини неявки суд не повідомив. Суд, у звязку з повторною неявкою відповідача та неповідомленням про причини неявки в судове засідання, зі згоди позивача ухвалює заочне рішення у справі в порядку, визначеному главою 8 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні письмові докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку загальною площею 73,2 кв.метри, розташованого по вул.Гагаріна, 64 в с.Глибоке Татарбунарського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим 09.12.2005 року та витягом КП "Татарбунарське БТІ та РОН" від 09.12.2005 року №9226569 (а.с.а.с.5,6). Зі свідоцтва про народження серії І-ЖД №478679, виданого 18.06.1975року Татарбунарським відділом РАЦС вбачається, що позивач є матірю [PERSON], 12 серпня 1958року народження (а.с.10). З матеріалів справи також вбачається, що [PERSON] перебувала з відповідачем з 11.04.1988 року у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 13.01.2009 року розірвано, при цьому прізвище доньки позивача залишено "Пономаренко" (а.с.а.с.8,9). Зі змісту довідок Глибоківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області від 12.09.2016року №661 та від 17.11.2016року №773 слідує, що [PERSON], 15.04.1964року народження, зареєстрований та фактично проживає за адресою: [INFO] (а.с.а.с.7, 32). Судом також встановлено, що [PERSON] протягом 2015-2016 років багаторазово притягався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.173 (дрібне хуліганство) та ст.173-2 (вчинення насильства в сім'ї, невиконання захисного припису або непроходження корекційної програми) КУпАП, які вчинялися ним у будинку позивача за адресою: вул.Гагаріна, 64 с.Глибоке Татарбунарський район Одеська область (а.с.а.с.13-16). Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. Кожна особа, згідно з ч.1 ст.15 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 2 ст.16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів, до яких, зокрема належить припинення дії, яка порушує право (п.3 ч.2 ст.16 ЦК). Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч.1 ст.137, ч.1 ст.319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.157 Житлового кодексу (далі ЖК) України право вимагати у судовому порядку виселення членів сімї, у тому числі колишніх, власник житлового будинку (квартири) має за наявності обставин, передбачених ч.1 ст.116 цього Кодексу, зокрема, якщо вони систематичними порушеннями правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними. За змістом ст.109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. З урахуванням того, що відповідач не є членом сім'ї [PERSON], при цьому зареєстрований та фактично проживає в її будинку, беручи до уваги те, що він систематично порушує правила співжиття з позивачем та її донькою, що робить неможливим для інших проживання з ним в цьому будинку, створює позивачу, яка є власником будинку, перешкоди, зокрема, у безперешкодному користуванні нерухомим майном, враховуючи, що добровільно відповідач виселятися не бажає, суд вважає, що є підстави для захисту майнових прав власника шляхом усунення перешкод у здійсненні нею права власника та виселення [PERSON] з будинку, що належить [PERSON] Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом встановлено, що при подачі позову, позивач сплатила судовий збір у розмірі 551 грн.20коп.(а.с.1). Докази на підтвердження понесення позивачем інших витрат в матеріалах справи відсутні. За таких обставин, сплачений [PERSON] судовий збір у розмірі 551грн.20коп., підлягає стягненню з відповідача на її користь. З огляду на викладене,

Outcome: approved