Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

30.01.2018 позивач [PERSON] подав до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до Хащівської сільської ради Турківського району Львівської області, третя особа: Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, в якій просить визнати право власності на 1/1 (одну цілу) частку нерухомого майна в порядку спадкування. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він є спадкоємцем за заповітом своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] . До складу спадщини, що відкрилась після смерті його матері входить житловий будинок зі всіма допоміжними приміщеннями за адресою [ADDRESS] . Інші спадкоємці відсутні. У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно він не взмозі в нотаріальному порядку оформити спадкові права, а тому змушений звернутись до суду. Згідно з протоколом повторного авторозподілу справи між суддями від 30.07.2020 для розгляду справи визначено суддю Турківського районного суду Львівської області Кшик О.І. Ухвалою суду від 12.08.2020 справу прийнято до провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 22.09.2020 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі, позов підтримує. Відповідач представник Хащівської сільської ради Турківського району Львівської області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки засобами поштового зв`язку, в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву не подав. Представник третьої особи Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. 22.12.2020 постановлено ухвалу суду про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.05.1965 матір`ю позивача [PERSON] , [INFO] є [PERSON] [INFO] померла [PERSON] , про що 27.11.2001 Стебницькою міською радою Львівської області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.11). За життя [PERSON] склала заповіт, який був посвідчений 26.10.2001 головою Хащівської сільської ради Турківського району Львівської області, яким на випадок своєї смерті розпорядилася належним їй майном: житловий будинок, стайня, які розташовані в с. Лопушанка Турківського району Львівської області, а також належну їй присадибну земельну ділянку заповіла своєму синові [PERSON] (а.с.21). До складу спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] , як вказує позивач, входить право померлої на житловий будинок та допоміжні приміщення за адресою [ADDRESS] . Згідно з довідкою виконавчого комітету Хащівської сільської ради Турківського району Львівської області від 03.10.2017 № 665, [PERSON] , яка померла [INFO] до дня смерті проживала за адресою [ADDRESS] одиноко (.а.с. 20). Згідно з довідкою виконавчого комітету Хащівської сільської ради Турківського району Львівської області від 11.10.2017 № 694, згідно запису погосподарської книги №3 за 2001-2005 роки житловий будинок [ADDRESS] був зареєстрований за [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 19). Будучи спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON] позивач звернувся із заявою до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав, проте 25.01.2018 нотаріусом йому було відмовлено у оформленні спадкових прав, оскільки в нього відсутні правовстановлюючі документи на право власності на житловий будинок разом з приналежними йому господарськими будівлями та спорудами (а.с.23). Відтак, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини, які є спадковими, а позивач, через відсутність правовстановлюючих документів на спірний будинок, позбавлений права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав, а тому звернувся до суду. Вирішуючи спір суд виходить з наступного. Відповідно до абз.3 п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Як зазначено у п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року (далі - Інструкція). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". У період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної ради. Суд встановив, що спірний будинок є збудований в 1982 році, що доводиться технічним паспортом, та такий не містить відмітки про самочинне будівництво, будинок знаходиться в задовільному стані, конструктивні елементи та будівля в цілому придатні до експлуатації, встановлено її відповідність вимогам надійності та безпечної експлуатації, чинним державним будівельним нормам і правилам, що доводиться технічним звітом від 19.04.2018 за №7 (а.с.45-54), а належність будинку покійній доводиться довідкою сільської ради. Також суд встановив, що право власності на такий житловий будинок не зареєстровано у встановленому законом порядку в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Проте, як зазначено у п. 3.3. згаданого вище Листа ВССУ, перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Відтак, суд дійшов до висновку, що позивач, як спадкоємець майна покійної підставно просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок зі всіма допоміжними приміщеннями, перерахованими в технічному паспорті, так як інший правовий механізм оформлення таких прав у нього відсутній. При цьому, сам факт відсутності правовстановлюючого документу на ім`я спадкодавця не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог про оформлення права власності, за умов доведення таких обставин як належність спадкодавцю цього майна. За таких обставин справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових прав, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі\~ст.\~1220,\~1223,\~1233\~ЦК\~України,\~ст. 4, 10, 12, 13, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved