Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У позовній заяві зазначено, що сторони по справі з 25 березня 2003 року по 10 грудня 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання в них народився син [PERSON], [INFO]. Син проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні та вихованні. Відповідач добровільно коштів на утримання дитини не надає. Працездатний, інших утриманців немає, а тому спроможний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Просила позов задовольнити та стягувати на утримання дитини аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 гривень щомісячно. У судовому засіданні позивачка, представник позивачки позовні вимоги підтримали повністю із підстав, які наведені у позовній заяві. Пояснили, що позивачка неспроможна самостійно утримувати сина, оскільки не працює, є інвалідом ІІІ групи та отримує пенсію по інвалідності. Відповідач, офіційно не працює, однак має систематичний заробіток на тимчасових роботах, а тому спроможний надавати синові утримання. Дали згоду на ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не прибув, не повідомив суд про причини своєї неявки у судове засідання, не подав відзиву на позов, хоча про день, час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується повідомленням про вручення йому судової повістки про виклик у судове засідання. Суд, вислухавши доводи сторони позивача, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим 27 липня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рогатинського районного управління юстиції Івано-Франківської області. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. За ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 р. № 2402-III кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частинами 7-10 статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України обов'язок надавати утримання неповнолітнім дітям, які не досягли 18 років, покладається рівною мірою на обох батьків. Неповнолітні діти не здатні самі здобувати кошти для існування. Обов'язок батьків з утримання своїх дітей виникає з моменту народження дитини і зберігається до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дітей - моральний обов'язок і найважливіший правовий обов'язок їх батьків. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України). Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, що мають істотне значення для справи, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, ту обставину, що відповідач по справі має нерегулярний дохід, стягнень по виконавчих документах з відповідача не проводиться. Відповідач не визнаний інвалідом, не позбавлений можливості працевлаштуватися та отримувати дохід. Позивачка не працює, неспроможна самостійно утримувати неповнолітню дитину. З урахуванням вимог розумності та справедливості, визначеного Законом України "Про державний бюджет України на 2018 рік" прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, який з 01 липня 2018 року становить 1944 гривні, з 01 грудня 2018 року становитиме 2027 грн., суд визначає розмір аліментів в розмірі 1500,00 грн. щомісячно. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial