Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

[PERSON] через представника за довіреністю звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами № 9 по провул. Поштовий в смт.Олишівка Чернігівського району та області, в порядку спадкування після померлого 18 вересня 2001 року [PERSON] та померлого 28 грудня 2015 року [PERSON]. В обгрунтування позову зазначено, що 18 вересня 2001 року помер син позивача [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалася з 1/3 частини житлового будинку № 9 по провул. Поштовий в смт.Олишівка Чернігівського району та області. Спадкоємцями після смерті сина були батьки померлого [PERSON] та [PERSON], які звернулися до нотаріальної контори для прийняття спадщини. 28 грудня 2015 року помер чоловік позивача [PERSON], спадкоємцем після смерті якого є позивач, котра звернуляся до нотаріальної контори з відповідною заявою. Тобто, позивач має право в порядку спадкування на 1/6 частину спірного будинку після смерті сина, та на 1/6 частину після смерті чоловіка. Разом з тим, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину у звязку з невідповідністю поданого документа, що посвічує право власності спадкодавця на житловий будинок з надвірними будівлями вимогам чинного законодавства. У судове засідання представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши про підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] селищна рада Чернігівського району та області, будучи повідомленими належним чином про день та час розгляду справи, не забезпечили явку свого представника в судове засідання, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Житловий будинок № 9 по провул. Поштовий в смт.Олишівка Чернігівського району та області належав до категорії «колгоспний двір», головою якого був [PERSON], членами колгоспного двору були дружина голови [PERSON] та їх син [PERSON], про що зазначається в рішенні виконавчого комітету [PERSON] селищної ради Чернігівського району та області № 80 від 09 червня 2011 року, наданого на запит суду архівним відділом Чернігівської районної державної адміністрації. Відповідно до ст.120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. Відповідно до ч.2 ст.123 ЦК УРСР частки кожного члена колгоспного двору рівні, включаючи неповнолітніх та непрацездатних членів двору. Таким чином голова колгоспного двору [PERSON] і його члени [PERSON] та [PERSON] мали право кожний на 1/3 частину спірного домоволодіння на праві спільної сумісної власності. 18 вересня 2001 року помер син позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-ЕЛ № 125112 від 19 вересня 2001 року. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складалася з 1/3 частини спірного будинку. У відповідності до наданої копії спадкової справи № 351/2002, заведеної після померлого 18 вересня 2001 року [PERSON], із заявою про прийняття спадщини за законом в Чернігівську районну державну нотаріальну контору звернулася [PERSON], яка діяла від імені [PERSON] та [PERSON]. Тобто [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті сина [PERSON] по 1/6 частині спірного будинку кожний, але, як вбачається зі спадкової справи, свідоцтво про право на спадщину на це майно не отримували. 28 грудня 2015 року помер чоловік позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ЕЛ № 265173 від 28 грудня 2015 року. 20 квітня 2016 року на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини за законом в Чернігівській районній державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу № 265/2016 до майна померлого 28 грудня 2015 року [PERSON] Спадщина крім іншого складається з 1/6 частини житлового будинку № 9 по провул. Поштовому в смт Олишівка Чернігівського району, яку спадкодавець не оформив як спадщину після смерті 18 вересня 2001 року сина [PERSON] 09 серпня 2016 року винесено постанову про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] на 1/6 частину спірного житлового будинку у звязку з невідповідністю поданного документа, що посвічує право власності спадкодавця на житловий будинок вимогам чинного законодавства. Аналогічну постанову винесено 12 серпня 2016 року про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті сина [PERSON] на 1/6 частину житлового будинку у звязку з невідповідністю поданного документа, що посвічує право власності спадкодавця на житловий будинок вимогам чинного законодавства. З вказаних постанов вбачається, що державний нотаріус при огляді документу, що посвідчує право власності спадкодавця [PERSON] на 1/3 частину спірного житлового будинку, встановив, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом [PERSON] селищної ради Чернігівського району Чернігівскої області 11 вересня 2011 року на імя померлого 18 вересня 2001 року [PERSON] після його смерті, тобто після припинення у останнього цивільної дієздатності, що суперечить нормам чинного законодавства. За таких обставин, за життя спадкодавець [PERSON] не оформив та не зареєстрував своє право власності на 1/3 частину спірного житлового будинку. Це унеможливлює реалізацію спадкових прав позивача, як спадкоємця за законом першої черги та перешкоджає у реєстрації її речових прав. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму ВСУ від 04.10.1991 року "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на житловий будинок" право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої Ради. З введенням в дію Закону України "Про власність" та Цивільного кодексу України в редакції 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 року в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачається, самовільно збудованими вони також не являються так як будувалися і реєструвалися згідно діючого на той час законодавства. Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який діє з 01 липня 2004 року, встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Частина 5 ст.1268 ЦК України визначає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину і відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ураховуючи, що за життя спадкодавець [PERSON] не оформив та не зареєстрував своє право власності на вказане вище нерухоме майно, це потягло за собою неможливість реалізації спадкових прав позивача, як спадкоємця за законом першої черги після смерті сина та, в свою чергу, після смерті чоловіка. Таким чином, її право підлягає відновленню в судовому порядку, а заявлені позовні вимоги задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач є спадкоємцем після померлих 18 вересня 2001 року [PERSON] та померлого 28 грудня 2015 року [PERSON], а [PERSON] як член колгоспного двору мав право на 1/3 частку майна, а саме житлового будинку з господарськими спорудами № 9 по провул. Поштовий в смт.Олишівка Чернігівського району Чернігівської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved