Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 09 січня 2002 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу є дочка [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, відсуність поваги один до одного. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання з відповідачем та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та є недоцільним, тому просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та [PERSON] , залишити дівоче прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Згідно з ч. 6 ст. 19 ЦПК України малозначними справами є справи про розірвання шлюбу. За змістом ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Ухвалою суду від 01 лютого 2021 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін, у якій роз`яснено відповідачу право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Копію ухвали надіслано сторонам. У наданий в ухвалі термін від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. 05 лютого 2021 року відповідач отримав копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 16). Відповідач відзив на позов суду не надав. Дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що шлюб між сторонами зареєстрований 09 січня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Галицького районного управління юстиції, актовий запис № 3, що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а. с. 4). Від цього шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , про що зазначено в позові. Відповідно до змісту позову спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, відсуність поваги один до одного. На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, позивачка позовні вимоги підтримує. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України (\~далі -\~СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об?єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Будь-яких доказів, які б спростовували позовні вимоги, відповідач суду не надав. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, зокрема позивача, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Питання із судовими витратами вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved