Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

28.08.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя. У подальшому двічі уточнювала позов, останній раз 09.03.2016 року. Позивачка зазначила, що 03.10.1987 року уклала шлюб з [PERSON] В період шлюбу, 10.11.1988 року ними було придбано житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. Крім цього, в період шлюбу було придбано майно: кухоний куток, вартістю 2000 грн., 2 дивана, вартістю 5000 грн., холодильник «Норд», вартістю 6000 грн., стіл, вартістю 700 грн., телевізор «Рейнфорд», вартістю 3000 грн., тумбу під телеввіор, вартістю 800 грн., 2 крісла, вартістю 3000 грн., сервант, вартістю 3000 грн., шафу-купе, вартістю 3000 грн., мотоблок «Булат», вартістю 7000 грн., косарку ГБ2600, вартістю 1200 грн., насос «Водолей», вартістю 3000 грн., а всього на суму 37700 грн. Шлюбні відносини припинено, відповідач відмовився вирішити питання щодо поділу майна. Він забрав собі мотоблок, косарку, насос. Решта майна знаходиться у житловому будинку за вказаною адресою. [PERSON] просить поділити майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Виділити їй та визнати право власності на ? частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель за адресою: [ADDRESS]. Виділити їй та визнати право власності на холодильник « Норд», вартістю 6000 грн., телевізор «Рейнфорд», вартістю 3000 грн., стіл, вартістю 700 грн., два крісла, загальною вартістю 3000 грн., кухонний стіл, вартістю 2000 грн., тумба під телевізор, вартістю 800 грн., диван, вартістю 2000 грн., всього на загальну суму 17500 грн. Відповідачу виділити та визнати за ним право власності на диван, вартістю 3000 грн., сервант, вартістю 3000 грн., шафу-купе, вартістю 3000 грн., мотоблок «Булат», вартістю 7000 грн., косарку ГБ 2600, вартістю 1200 грн., насос « Водолей», вартістю 3000 грн., а всього на загальну суму 20200 грн. У судовому засіданні [PERSON] наполягала на задоволенні позовних вимог. Вона пояснила, що влітку 2015 року відповідач забрав мотоблок, косарку, насос та виїхав на інше невідоме їй місце проживання. З тих пір він не спілкується з нею та сином. Все інше майно знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Нею та [PERSON] в період шлюбу на спільні кошти було придбано житловий будинок за вищевказаною адресою, на половину якого вона має право. Шлюб з [PERSON] розірвано у 2015 року. Відповідач [PERSON] повідомлявся про час та місце розгляду справи, в тому числі й шляхом публікації оголошення в пресі, направлення смс-повідомлень в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки не повідомив. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. [PERSON] не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Ознайомившись з матеріалами справи, заслухав пояснення позивачки, дослідив надані докази, суд приходить до наступного висновку. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 03.10.1987 року, який було зареєстровано Чемужівською сільською радою Готвальдівського району Харківської області, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER]. (а.с.7) Копією договору купівлі-продажу від 10.11.1988 року підтверджується, що [PERSON] придбав у [PERSON] житловий будинок в с.Соколово Готвальдівського району Харківської області. Будинок належить [PERSON] на підставі запису погосподарської книги Соколівської сільської ради н/д під № 621. (а.с.10) Згідно довідки директора КП «Зміївське БТІ» від 25.08.2015 року за № 2206, згідно архівних матеріалів КП «Зміївське БТІ», житловий будинок за адресою: [ADDRESS] значився за [PERSON], якій 01.09.1988 року надавалась довідка для відчуження будинку. До матеріалів інвентаризаційної справи залучено договір купівлі-продажу, посвідчений виконкомом Соколівської сільської ради 10.11.1988 року р-р №105 по якому [PERSON] продала [PERSON] житловий будинок, але право власності в КП «Зміївське БТІ» станом на 31.12.2012 року не було зареєстровано. (а.с.8) Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставінаказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Копією технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS] станом на 18.08.2015 року підтверджується наявність спірного майна. (а.с.11) Копіями паспортів та документів на побутовий центробіжний насос «Водолей», бензиновий 4-тактний двигун «Булат», холодильник «Норд» та товарний чек на нього, бензинову косарку ГБ-2600 та чек про її придбання підтверджується придбання вказаного спірного майна. (а.с.33-38) Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Ч. 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено між ними.(ст. 63 СК України) Згідно ч.1 ст.69 СК України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Даних про те, що відповідачем оспорюється факт придбання вищезазначеного майна в період шлюбу з позивачкою не надано, а рівно як і того, що мотоблок «Булат», косарка ГБ 2600, насос « Водолей» знаходиться у нього в користуванні. Інше зазначене позивачкою майно, за її твердженнями знаходиться за адресою: [ADDRESS] і це не спростовано. Суд приходить до висновку, що житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS], кухоний куток, 2 дивана, холодильник «Норд», стіл, телевізор «Рейнфорд», тумба під телевізор, 2 крісла, сервант, шафа-купе, мотоблок «Булат», косарка ГБ2600, насос « Водолей» є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON]. Заперечень щодо оцінки майна не надано. За таких обставин позов [PERSON] щодо поділу майна підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За варіантом поділу майна, запропонованим позивачкою, відповідачу виділяється майна на 2700 грн. більше. З урахуванням того, що [PERSON] не ставить питання про грошову компенсацію, суд в порядку ст.11 ЦПК України, розглядає справу у межах заявлених вимог. Суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки витрат по сплаті виготовлення технічного паспорту на спірний будинок в КП « Зміївське БТІ», оскільки вказані витрати на відносяться до судових на підставі ст. 79 ЦПК України. Разом з тим, згідно ст.88 ЦПК Україїни, стягненню підлягають витрати по сплаті судового збору на користь позивачки.

Outcome: approved