Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

22 січня 2019 року позивач звернулась до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 02 серпня 2013 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Яготинського районного управління юстиції у Київській області. Від шлюбу мають двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Між ними постійно виникають конфлікти та сварки, відсутнє взаєморозуміння та спільні теми для спілкування. Натепер їхня сім'я фактично не існує, вони проживають нарізно, відсутні будь-які можливості для відновлення шлюбу. Вони мають різні бюджети, матеріальної участі в житті один одного не приймають. Примирення не вбачає за можливе, тому просить шлюб між ними розірвати, після розірвання шлюбу бажає іменуватися прізвищем «[PERSON]», час на примирення не надавати та стягнути із відповідача на її користь понесені судові витрати. У судове засідання сторони повторно не з'явилася, про дату, час і місце його проведення були належним чином повідомлені, відповідач - за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідне оголошення було розміщене також на сайті «Судова влада». Позивач направила заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує повністю, відповідач про причини неявки суду не повідомив, копію позовної заяви з додатками отримав, своїх заперечень та відзиву на позов не подав. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов'язки, вбачається за можливе провести розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Оцінюючи наведені у справі аргументи, ґрунтуючись на засадах верховенства права, на повно і всебічно з'ясованих обставин, об'єктивно та безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 02 серпня 2013 року, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Яготинського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 105, від якого мають двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Прізвище позивача до укладення шлюбу Годунок (а.с.23, 26, 27 - свідоцтво про шлюб та копії свідоцтв про народження). Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства, примирення між ними не вбачається можливим як таке, що буде суперечити інтересам позивача. Після розірвання шлюбу відповідач бажає іменуватися прізвищем «[PERSON]». При поданні позовної заяви позивач сплатила судовий збір у розмірі 768,40 грн (а.с.1 - квитанція). Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Як вбачається із змісту п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зазначено, що "суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права". Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невідємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обовязків цивільного характеру. Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява № 44647/98). При вирішенні спору про розірвання шлюбу суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами припинено, натепер сім'я фактично не існує, вони проживають нарізно та мають різні бюджети, на що посилається позивач та не заперечив відповідач. Дослідивши письмові докази у справі, з'ясувавши фактичні стосунки подружжя, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, так як в судовому засіданні доведено, що сторони припинили шлюбні відносини та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, що має істотне значення. Понесені позивачем судові витрати стягнути із відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved