Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та встановити їх в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) боржника, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Відповідно до вимог статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 1 липня складає 2 510 грн. Відповідач є фізичною особою - підприємцем, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина в належному розмірі. З часу ухвалення судового рішення про стягнення аліментів пройшло 9 років і на теперішній час розмір аліментів не відповідає діючому законодавству, є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку сина, що погіршує матеріальний стан моєї родини. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 17.08.2021 відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. 07.10.2021 від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву в якому [PERSON] просить суд позов про зміну способу стягнення аліментів залишити без задоволення. Збільшити розмір аліментів та щомісячно стягувати з нього на користь [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі 2000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина [PERSON] до його повноліття. [PERSON] належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду від представника позивача - адвоката Дубінкіна Ю.М. надійшла заяву про розгляд справи за його та позивача відсутності. Позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву в якій просить розглядати справу за його відсутності, відзив на позовну заяву підтримує в повному обсязі. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»). У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судовим розглядом встановлені наступні факти та відповідним їм правовідносини. За рішенням Южного міського суду Одеської області від 03.10.2012 року у справі № 1533/1244/2012 з відповідача на користь позивача стягуються аліменти щомісячно в твердій грошовій сумі 1 000 грн. на утримання сина [PERSON] до його повноліття, тобто до [INFO] . Постановою старшого державного виконавця від 30.10.2012 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 1533/1244/2012 від 18.10.2012. Позивач вказує, що відповідно до вимог статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 1 липня складає 2 510 грн. З часу ухвалення судового рішення про стягнення аліментів пройшло 9 років і на теперішній час розмір аліментів не відповідає діючому законодавству, є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку сина, що погіршує матеріальний стан родини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року). Згідно частини\~другої статті\~182\~СК України\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів\~за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.\~З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Згідно роз`яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Тобто, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, само по собі не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів (правова позиція Верховного суду, викладена в постановах від 12.09.2018 року № 459/2181/17 та від 20.06.2019 року № 632/580/17). Відповідно до статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого\~Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення. Звертаючись до суду із позовом, [PERSON] просила змінити розмір аліментів, які стягуються щомісячно в твердій грошовій сумі 1000 грн. з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , та встановити їх в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) боржника, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, тобто фактично ставила питання про збільшення розміру аліментів, а не про зміну способу їх стягнення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що збільшення розміру аліментів лише у зв`язку зі зміною законодавства не ґрунтуються на зазначених вимогах закону. При цьому будь-яких інших належних та допустимих доказів в обґрунтування позову, зокрема щодо зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін, позивачем не надано. Разом з цим, відповідач у відзиві на позовну заяву визнав позов в частині стягнення з нього аліментів щомісячно в твердій грошовій сумі 2000 грн. Відповідно до ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial