Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

08 липня 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», Товариство) звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому просило стягнути з нього заборгованість за кредитним договором в розмірі 27397грн. 70коп. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що між публічним акціонерним товариством (далі - ПАТ) "Платинум Банк" та відповідачем укладено кредитний договір № 635/5233LPL2C від 16 серпня 2012 року на суму 23600 грн. За умовами згаданого договору [PERSON] зобов'язався повернути банку кредит, сплатити проценти за його користування, а також виконати інші договірні зобов'язання в повному обсязі. Товариство також зазначило, що відповідач перестав повертати кредит, внаслідок чого за договором виникла заборгованість на загальну суму 27397грн.70коп. Посилаючись на те, що на підставі договору факторингу, укладеного 19 червня 2013року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», банком відступлено позивачу право вимоги від відповідача коштів за кредитним договором, позивач вважав, що є підстави для стягнення на його користь з [PERSON] заборгованості у зазначеному вище розмірі. В судове засідання представник позивача не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлена. Подала суду клопотання, в якому просила розглянути справу без участі представника Товариства, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач, який належним чином поінформований про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явився. Про причини неявки суд не повідомив. Суд, у зв'язку з повторною неявкою відповідача та неповідомленням про причини неявки в судове засідання, зі згоди позивача ухвалює заочне рішення у справі в порядку, визначеному главою 8 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні письмові докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що 16 серпня 2012року між ПАТ "Платинум Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір зі страхуванням життя позичальника №635/5233LPL2C, за умовами якого банк зобов'язався надати відповідачу грошові кошти у розмірі 23600грн. на поточні потреби на строк 36 місяців, з процентною ставкою за користування кредитом - 15% річних, комісією за обслуговування кредиту у розмірі 590грн., з кінцевою датою повернення кредиту - 15.08.2015року (а.с.7). Відповідно до п.п.2.7, 2.8 цього договору [PERSON] зобов'язався погашати суму заборгованості за кредитом, процентами за його користування та комісією з обслуговування кредиту шляхом здійснення щомісячних ануїтетних (рівномірних) платежів у сумі 1409грн. Згідно з п.3.10 договору відповідач зобов'язався сплатити одноразово банку страхову премію, що складає 3600грн. За змістом п.п.4.1, 4.2 договору [PERSON] відповідає перед банком по зобов'язаннях, що виникають з кредитного договору, та у разі отримання вимоги банку про дострокове погашення кредиту, зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі. Крім того, сторони дійшли згоди, що у разі прострочення сплати процентів за користування кредитом та/або частини кредиту відповідач зобов'язаний сплатити пеню у розмірі 0,3% від простроченої суми нарахованих процентів та/або комісії з обслуговування кредиту, та/або від несплаченої частини суми кредиту за кожний день прострочення. Як вбачається з банківської виписки по особовим рахункам відповідача та квитанції про видачу готівки згідно заяви №123996809 [PERSON] отримав від банка кредитні кошти в розмірі 20000грн. та 3600грн. на сплату страхової премії згідно з договором (а.с.а.с.5, 9-11). В судовому засіданні встановлено, що станом на 18.06.2013року за згаданим кредитним договором утворилася заборгованість на загальну суму 27397грн.70коп., з яких 23054грн.45коп. - тіло кредиту, 1661грн.83коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом та 2681грн.42коп. - пеня за порушення графіку погашення заборгованості, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором, наданим позивачем (а.с.13). З матеріалів справи також вбачається, що 19 червня 2013року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20130619-К, за умовами якого банк відступив позивачу права вимоги до боржників банку, зазначених у реєстрі заборгованостей (а.с.а.с.16, 17). З виписки з реєстру боржників від 19.06.2013року слідує, що [PERSON] включений до реєстру боржників банка із загальною сумою заборгованості за кредитним договором у розмірі 27397грн.70коп. (а.с.4). З повідомлень ПАТ «Платинум Банк» та Товариства від 25.06.2013року, направлених на адресу відповідача, вбачається, що сторони договору факторингу поінформували [PERSON] про відступлення права грошової вимоги до нього із зазначенням нового кредитора (фактора) та розміру грошових вимог за кредитним договором, що підлягають сплаті (а.с.а.с.14, 15). Вирішуючи спір, що виник між сторонами із зобов'язальних правовідносин, суд виходить з такого. Відповідно до ч.1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 ст.16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, до яких відноситься примусове виконання обов'язку в натурі (п.5 ч.2 ст.16 ЦК). Визначення поняття зобов'язання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України. Так, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормами ст.ст.526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у визначений у зобов'язанні строк. Договором, відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). При цьому у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст.611 ЦК ). Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначені у ст.1050 ЦК України. Зокрема, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Статтею 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події (ч.2 ст.1078 ЦК). Відповідно до ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові, і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. З огляду на викладене, суд вважає, що оскільки відповідачем було порушено договірні зобов'язання перед банком, що призвело до виникнення заборгованості на загальну суму 27397грн.70коп., при цьому права вимоги банка до [PERSON] відступлено позивачу у встановленому цивільним законодавством порядку із дотриманням процедури інформування боржника про відступлення права грошової вимоги, є підстави для стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» суми заборгованості за кредитним договором. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Частиною 1 ст.88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом встановлено, що при подачі позову позивач сплатив судовий збір у розмірі 264грн. (а.с.3). За таких обставин, сплачений ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь Товариства. З огляду на викладене,

Outcome: approved