Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

10.08.2016 року ПАТ КБ «Правекс - Банк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту № 2199-041/07Р від 02.11.2007 року станом на 14.01.2016 року в сумі 7\~636,32 доларів США. 20.03.2017 року ухвалою суду відкрито провадження по справі. Ухвалою суду від 05.06.2017 року замінено первісного відповідача [PERSON], який помер 24.01.2011 року, належним відповідачем спадкоємцем [PERSON] . Ухвалою суду від 08.09.2017 року до участі у справі залучено правонаступника ПАТ КБ «ПравексБанк» - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія». З позову вбачається, що між ПАТ КБ «ПравексБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2199-041/07Р від 02.11.2007 року за умовами якого банк надав останньому кредит в розмірі 17\~330,00 доларів США зі строком погашення 02.11.2014 року, відсоткова ставка за користування кредитними коштами 11,99% річних. У звязку з порушенням позичальником умов виконання кредитного договору, станом на 14.01.2016 року виникла заборгованість в сумі 7\~634,00 грн., яка складається з: 7634,00 грн заборгованість за кредитом; 1,46 доларів США пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 0,86 доларів США пеня за несвоєчасне повернення відсотків. Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по кредитному договору 7\~634,00 доларів США, 2\~862,75 грн. судові витрати по оплаті судового збору. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав і суду показав, що останній платіж за вказаним кредитним договором був здійснений 02.03.2011 року. В подальшому платежі відповідач не здійснював, що свідчить про пропуск позивачем строку позовної давності. З вказаних підстав у задоволенні позову просить відмовити. Проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 02.11.2007 року між ПАТ КБ «ПравексБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2199-041/07Р від 02.11.2007 року, за умовами якого банк надав останньому кредит в розмірі 17\~330,00 доларів США зі строком погашення 02.11.2014 року, відсоткова ставка за користування кредитними коштами 11,99% річних. (а.с.5-16). Згідно копії актового запису про смерть № 1 від 25.11.2011 року, [PERSON] помер 24.01.2011 року. (а.с.39). Згідно листа Другої краматорської державної нотаріальної контори від 25.10.2016 року № 922/01-16, 17.02.2012 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на імя [PERSON] (а.с.35). Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1231 ЦК України, до спадкоємця переходить обовязок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була заподіяна спадкодавцем. Згідно з положеннями ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться . Згідно з положеннями ст. 530 ЦК України, якшо у зобов'язані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Відповідач в порушення вимог ст.ст. 526 , 530 ЦК України зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконували у зв'язку із порушенням ним виконання зобов'язання станом на 14.01.2016 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 7\~636,32 доларів США, яка складається з: 7634,00 грн заборгованість за кредитом; 1,46 доларів США пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 0,86 доларів США пеня за несвоєчасне повернення відсотків. Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по кредитному договору 7\~634,00 доларів США, 2\~862,75 грн. судові витрати по оплаті судового збору. (а.с.17). Сторони встановили термін повернення кредиту до 02.11.2014 року. Згідно п.4.4, 4.5 Кредитного договору, позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 207 доларів США щомісяця до 10 числа наступного місяця. Відсотки підлягають сплаті у термін до 10 числа місяця наступного за місяцем нарахування відсотків. (а.с.10) Оскільки за умовами договору погашення кредиту та процентів повинно здійснюватися позичальником частинами кожного місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (частина перша статті 626 ЦК України). Визначення поняття зобовязання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобовязання" (статті 530, 631 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Як убачається з матеріалів справи, сторони встановили як строк дії договору до повного погашення позичальником заборгованості за кредитом, кінцевий строк повернення кредиту 02.11.2014 року включно, так і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів щомісяця до 10 числа наступного місяця. (п.4.4, 4.5 Кредитного договору) а.с.10. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Про правові наслідки порушення зобовязання боржником йдеться також у частині першій статті 611, частині другій - четвертій статті 612 ЦК України, частині першій, другій статті 220 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника. Перевіряючи доводи сторін щодо позовної давності до спірних правовідносин, суд виходить з такого. Як зазначалося вище, сторони встановили як строк дії договору до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобовязань, так і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню у строк до 02.11.2014 року. Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України). Відповідно розрахунку заборгованості за договором № 2199-041/07Р від 02.11.2007 р. наданого позивачем, станом на 14.01.2016 р. відповідач мав заборгованість в розмірі 7\~636,32 доларів США. (а.с.17). Станом на 02.03.2011 року дата останнього платежу відповідачем, відповідно вищевказаного розрахунку, [PERSON] мав заборгованість - 7\~636,32 доларів США, яка складається з: 7634,00 грн заборгованість за кредитом; 1,46 доларів США пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 0,86 доларів США пеня за несвоєчасне повернення відсотків.(а.с.17- оборотна сторона). Вказана сума заборгованості не змінювалась. Позивач звернувся до суду із вказаним позовом 10.08.2016р. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина пята статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У справі, яка розглядається, судом установлено, що згідно з умовами кредитного договору (пунктами 4.4, 4.5) позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом. Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, враховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватися позичальником частинами до 10 числа кожного місяця, наступного за звітним, у рахунок якого вносяться кошти, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобовязань. Як встановлено судом, [PERSON] перестав з 02.03.2011 року виконувати щомісячні зобовязання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом, у звязку із чим з 02.03.2011 року у нього виникла заборгованість за кредитним договором. У свою чергу банк звернувся до суду з даним позовом 10.08.2016 року. Отже, аналізуючи умови договору сторін і зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежа. Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 1 липня 2015 року у справі № 6-757цс15, які згідно зі ст.\~360-7 ЦПК України\~є обов'язковою для судів. На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позивачу слід відмовити у задоволенні позовних вимог. На підставі ст.141 ЦПК України, судові витрати не підлягають відшкодуванню позивачу, у звязку з необґрунтованістю заявлених вимог.

Outcome: dismissed