Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі, [PERSON], вонаперебувала в зареєстрованому шлюбі, укладеному 15 лютого 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області від 10.06.2004 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №22. За час спільного проживання у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та син, [PERSON], [INFO]. Шлюб між нею та відповідачем розірвано на підставі рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 07 березня 2012 року. На даний час неповнолітні діти: дочка [PERSON] та син [PERSON], потребують значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв'язку з чим збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому. З урахуванням викладеного, вважає за доцільне збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей до 1000 гривень, на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки на даний час, вона не може повністю забезпечити та задовольнити потреби неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] та сина, [PERSON], [INFO], одягом, продуктами харчування, засобами гігієни, не має змоги оплатити у разі потреби їх лікування, відвідування необхідних гуртків, тощо. На підставі наведеного, просила збільшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Рахівського районного суду із громадянина [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] з 400 гривень, на кожну дитину, до 1000 гривень на кожну неповнолітню дитину, щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Позивач, [PERSON], в судове засідання не з'явилася. Надала через канцелярію суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі у зв'язку із сімейними обставинами. Просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач, [PERSON], в судове засідання також не з'явився. Надав через канцелярію суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, у зв'язку з терміновим виїздом за межі області. Одночасно повідомив про те, що не згідний з позовними вимогами та просив їх зменшити. Поряд з цим, відповідач, у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадженння строк, відзиву на позовну заяву не подавав. Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідачем у встановлений судом строк відзив не подано, в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 15 лютого 2003 року, який між ними було розірвано Рахівським районним судом Закарпатської області, про що винесено рішення від 07 березня 2012 року (справа №709/177/2012). Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], які знаходиться на матеріальному утриманні позивачки, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 20.11.2017 та довідкою виконавчого комітету Рахівської міської ради №5050, виданою 20 листопада 2017 року. Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі рішення Рахівського району Закарпатської області від 06 лютого 2012 року у справі №2-283/12 видано виконавчий лист №2-283/12, згідно якого, з відповідача, [PERSON], в користь [PERSON]стягуються, щомісячно, аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі, по 400 гривень, на кожну дитину, починаючи з 26 січня 2012 року до досягнення дітьми повноліття. На даний час, виконавчий лист №2-283/12 знаходиться на виконанні Рахівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Закарпатській області. Відповідно до положень частини 1 статті 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до абз. 4 п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2ст. 182 СК України. У ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», зазначено про те, що прожитковий мінімум з 01 січня 2018 року на одну дитину віком від 6 до 18 років, встановлений в розмірі 1860.00 грн. Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років не може бути меншим ніж 930 грн. Крім того, у відповідності до пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів на одну дитину має бути відповідним вартісній величині, достатній для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Судом встановлено, що у позивачки змінилося матеріальне становище з часу винесення рішення суду (лютий 2012 року) про стягнення аліментів у розмірі 400 грн. на кожну дитину, щомісячно. У позивачки збільшилися витрати на утримання дітей, оскільки в Україні відбулися безповоротні інфляційні процеси, внаслідок чого відбулося різке, неодноразове підняття цін на товари харчування, в тому числі, дитячого, збільшення цін на дитячий одяг, профілактичні ліки, адміністративні та інші послуги, роботи тощо. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Позивачка надала достатньо доказів того, що змінився її матеріальний стан, однак не надала доказів про матеріальний стан відповідача. Відповідач позовні вимоги визнав частково, разом з цим, не надав жодних доказів про свій стан здоров'я та матеріальне становище, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, тому суд, вважає за необхідне збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], призначивши їх в твердій грошовій у розмірі 930 (дев'ятсот тридцять) гривень, щомісячно, на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до абз. 4 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішення законної сили. Аліменти на утримання дитини згідно ч.1 ст. 191 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, однак, приймаючи до уваги те, що аліменти були вже присуджені рішенням Рахівського районного суду від 06.02.2012, а предметом судового розгляду є зміна розміру аліментів, то в даному випадку, змінений розмір аліментів повинен стягуватись з дня набрання рішенням законної сили. Крім того, приймаючи до уваги, що позивачка [PERSON] при пред'явленні позову, була звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", на виконання вимог ст.141 ЦПК України, суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial