Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - служба у справах дітей Білгород-Дністровської райдержадміністрації, виконавчий комітет Маразліївської сільської ради про позбавлення батьківських прав, а саме просить суд позбавити [PERSON], [INFO] батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явилася, згідно наданої письмової заяви позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, справу розглянути у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день слухання справи була повідомлена належним чином, через оголошення в пресі, про причину неявки суду не сповістила. Представник третьої особи - служби у справах дітей Білгород-Дністровської райдержадміністрації в судове засідання не з'явився, надавши заяву, згідно якої проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи - виконавчого комітету Маразліївської сільської ради в судове засідання не з'явився, надавши заяву, згідно якої проти задоволення позову не заперечує. Прокурор проти задоволення позову не заперечував. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та всі надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO] зареєстрована [ADDRESS]. За місцем реєстрації характеризується незадовільно, оскільки залишила без піклування дорослих свого неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Неповнолітній [PERSON], [INFO] з квітня 2012 року проживає в родині позивачки [PERSON], у зв'язку із тим, що його мати [PERSON] вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 08 серпня 2012 року була засуджена за сконання злочину до двох років позбавлення волі. Білгород-Дністровською районної державною адміністрацією Одеської області, згідно розпорядження №734/А-2012 від 28 вересня 2012 року було встановлено опіку над малолітнім [PERSON] та призначено опікуном [PERSON] (без позбавлення батьківських прав [PERSON].). Після повернення [PERSON] з місць позбавлення волі дитину вона відвідала лише два рази. Дитина продовжує проживати в родині позивачки. Мати його навчанням та вихованням не цікавиться, не виявляє бажання зустрічатися з ним в майбутньому, матеріально його не забезпечує. Згідно висновку Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 03 жовтня 2016 року №1099 «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON]», є доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] по відношенню до її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. У вищевказаному висновку також зазначено, що [PERSON] не відвідує дитину, не цікавиться його навчанням і не виявляє бажання зустрічатися з сином. У відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно із ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності до п.16 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно із ст..3 "Конвенції про права дитини", прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відповідність позбавлення батьківських прав відповідачки інтересам неповнолітнього [PERSON], [INFO], а отже вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved