Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], третя особа що не заявляє самостійних вимог Крихівецька сільська рада про визнання права власності на 1/3 частки земельної ділянки площею 0.0536 га для садового використання що знаходиться за адресою Крихівецька сільська рада Івано-Франківської міської ради. У позовній заяві зазначено, що [PERSON] був власником земельної ділянки площею 0.0536 га для садового використання що знаходиться за адресою Крихівецька сільська рада Івано-Франківської міської ради, який помер 13.09.2004р.. Із заявами на прийняття спадщини звернулися в нотаріальну контору [PERSON], [PERSON] та [PERSON], яким було видано Свідоцтво про право власності за законом в рівних долях на земельну ділянку площею 0.0536 га для садового використання що знаходиться за адресою Крихівецька сільська рада Івано-Франківської міської ради, однак дане набуте право не зареєстрували у відповідних органах. 18.02.2009р. померла [PERSON], після смерті якої до нотаріальної контори звернулася [PERSON] про прийняття спадщини, але їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки спадкоємцем не надано підтвердження реєстрації такого права у відповідних органах. [PERSON] заяви про прийняття спадщини не подавав. Представник позивача позовні вимоги підтримав з мотивів зазначених у позовній заяві, просив їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав. Третя особа що не заявляє самостійних вимог Крихівецька сільська рада письмово не заперечила про задоволення позову, клопотавши розгляд справи без участі представника. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, які надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, зясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] був власником земельної ділянки площею 0.0536 га для садового використання що знаходиться за адресою Крихівецька сільська рада Івано-Франківської міської ради, згідно Державного акту на право власності на землю (а.с.5). [PERSON] помер 13.09.2004р.. Із заявами на прийняття спадщини звернулися в нотаріальну контору [PERSON] (дружина), [PERSON]В.(дочка) та [PERSON] (син), яким було видано 12.09.2006 року Свідоцтво про право власності за законом в рівних долях на земельну ділянку площею 0.0536 га для садового використання що знаходиться за адресою Крихівецька сільська рада Івано-Франківської міської ради (а.с.6). Дане право підлягало реєстрації у відповідних органах, однак дане набуте право не було спадкоємцями зареєстроване. 18.02.2009р. померла [PERSON] (а.с.7), після смерті якої до нотаріальної контори звернулася позивач [PERSON] (дочка) про прийняття спадщини, але постановою державного нотаріуса першої Івано-Франківської нотаріальної контори від 11.03.2015р. їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки спадкоємцем не надано підтвердження реєстрації такого права на земельну ділянку (1/3 частини) за померлою у відповідних органах (а.с.9). [PERSON] заяви про прийняття спадщини не подавав, що ним підтверджено в судовому засіданні. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину (ст.. 1268 ЦК). Позивач у термін встановлений ст..1270 ЦК України звернулася до нотаріуса про прийняття спадщини. За вимогами стаття 1220, 1223 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). За статтею 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. А стаття 1297 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування». Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. За статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як слідує з ст.. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК України. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обовязків. Підстави та порядок виникнення права на землю зумовлені формою власності на землю. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч. 2 ст. 116 ЗК). Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю) (ч. 1 ст. 81 ЗК). Момент виникнення відповідного права чітко регламентовано ст. 125 ЗК з моменту державної реєстрації цих прав, а оформлення речових прав на земельну ділянку здійснюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (ст. 126 цього Кодексу). Відповідно до статей 1225 ЦК і 131 ЗК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, а також право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Суд прийняв визнання позову відповідачем за ст..174 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про підставність вимог позивача, а тому позов слід задовольнити. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 16, 331, 1218, 1220, 1223, 1225, 1270, 1296, 1297 Цивільного кодексу України,сь.116,125-126, 131 Земельного кодексу України, п.21 Постанови Пленуму ВСУ за № 7 від 16.04.2004 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", ст. ст. 3, 4, 10, 11, 174 ЦПК України,

Outcome: approved