Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], в якому просила: шлюб, зареєстрований в Центральному відділі РАЦС Полтавського міського управління юстиції м. Полтави 20.10.2006 р., (актовий запис №1851) між нею та відповідачем, розірвати; доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], залишити проживати з нею; після розірвання шлюбу залишити прізвище «Свінчук». Судові витрати просила не відшкодовувати. В обґрунтування позову позивач посилалась на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Шлюб був зареєстрований в Центральному відділі РАЦС Полтавського міського управління юстиції м. Полтави 20.10.2006 р., (актовий запис №1851). Від шлюбу мають дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] З відповідачем вони проживають окремо з липня 2016 р. Їхня сімя розпалася через часті сварки та непорозуміння. Причиною цьому стало зневажливе ставлення до неї відповідача, матеріально сімю він не забезпечував, а потім залишив сімю та став проживати окремо. За даних обставин зберігати їх шлюб стало недоцільним, тому просила шлюб розірвати. Діти проживають і після розірвання шлюбу будуть проживати з матірю. На примирення вона не згодна. Спору про поділ майна на даний час вони не мають. Позивач в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи належним чином була повідомлена, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі та зазначила, що позов підтримує в повному обсязі і просить його задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений, через канцелярію суду подав заяву, в якій позов визнав повністю та не заперечував проти його задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. 20.10.2006 р. між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб в Центральному відділі РАЦС Полтавського міського управління юстиції м. Полтави, про що зроблено відповідний актовий запис № 1851, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ № 023040, виданим 20.10.2006 року (а.с. 6). Від спільного сімейного життя мають дітей: доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КЕ № 102057, виданим 22.12.2009 року Филенківською сільською радою Чутівського району Полтавської області (а.с. 7) та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КЕ № 168632, виданим 19.10.2012 року виконавчим комітетом Филенківської сільської ради Чутівського району Полтавської області (а.с. 8). Як встановлено судом, сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують. Відповідно до ст.ст. 110-112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.\~\~ Відповідно до ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно зі ст. 24 СК України\~\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд зазначає, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, зясувавши позицію сторін та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим. Спір щодо поділу майна відсутній. Спір щодо визначення місця проживання дітей відсутній. Враховуючи вищевикладене, а також з огляду на визнання відповідачем позову, яке є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved