Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

10 вересня 2019 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Колоннейд Україна» (далі ПрАТ «СК «Колоннейд Україна») звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в розмірі 9084 грн 73 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 02 грудня 2016 року з вини відповідача скоєна дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), внаслідок чого транспортний засіб відповідача [PERSON] , автомобіль «MAN», номерний знак [NUMBER] та автомобіль «TOYOTA Land Cruiser», номерний знак [NUMBER] , належний потерпілому від ДТП [PERSON] , отримали механічні пошкодження. Факт вини відповідача у вказаному ДТП підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Києва (справа №761/44342/16-п від 23 грудня 2016 року), якою [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Транспортний засіб «TOYOTA Land Cruiser», номерний знак [NUMBER] , належний потерпілому від ДТП [PERSON] , був застрахований у ПрАТ «СК «Колоннейд Україна», яка в свою чергу з метою відшкодування шкоди завданої відповідачем, на виконання зобов`язання по договору страхування, сплатила йому страхове відшкодування у розмірі 58574 грн 73 коп. Цивільно-правова відповідальність відповідача була зареєстрована в ПАТ «НАСК «Оранта» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/6569456. 09 червня 2017 року до страховика ПАТ «НАСК «Оранта» було направлено заяву про виплату страхового відшкодування в порядку регресу, на що останнім було перераховано компенсацію в розмірі 49490 грн 00 коп. В свою чергу, позивач просить стягнути з відповідача, як з винної особи, в порядку регресу різницю страхового відшкодування в сумі 9084 грн 73 коп. (58574 грн 73 коп. - 49490 грн 00 коп.) Крім того, просить стягнути з відповідача понесені стороною позивача судові витрати. 15 листопада 2019 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. Ухвалу про відкриття провадження від 15 листопада 2019 року разом із позовною заявою та додатками до неї було надіслано відповідачу рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу зареєстрованого місця проживання. (а.с. 62) Станом на 06 лютого 2020 року відзив на позов та заперечення від відповідача [PERSON] до суду не надійшли. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, також не надходили. Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 23 грудня 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн 00 коп. В мотивувальній частині постанови зазначено, що 02 грудня 2016 року о 12 годині 10 хвилин, [PERSON] керуючи автомобілем марки "Ман" д.н.з. [NUMBER] в м. Києві по вул. Ісаакяна, 19/7, під час здійснення повороту з вул. Ісаакяна на вул. Г. Андрющенка, не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого не дотримався безпечного інтервалу та здійснив наїзд на автомобіль марки "Тойота" д.н.з. [NUMBER] , що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів. (а.с. 18, 19) Вартість матеріального збитку згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу №111-12-16 від 06.12.2016 року склала 66795 грн 53 коп. (а.с.28) Із страхового акту №1500017580 від 14.12.2016, вбачається, що сума матеріального збитку, згідно домовленості становить 58574 грн 73 коп. Крім того, у цьому акті зазначено: - страхувальник- [PERSON] ; - договір страхування - CAS0031258; - строк дії договору - 01.03.2016 - 28.02.2017; - застрахований об`єкт - легковий автомобіль - Toyota, модель - Land Cruiser 200/ [NUMBER] . (а.с. 26) 05 грудня 2016 року водієм [PERSON] (потерпілим від ДТП ) подано до ПрАТ «СК «Колоннейд Україна» заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування по страхуванню автомобіля та відповідальності автовласників. (а.с. 21-25) Як вбачається з платіжного доручення №000047271 від 15.12.2016 ПрАТ «СК «Колоннейд Україна», сума в розмірі 58574 грн 73 коп. перерахована ТОВ Віді Автострада, як страхове відшкодування по рах. №ВДиС-0 052200 від 06.12.2016 згідно акту №1500017580 від 14.12.2016, [PERSON] (а.с.51) На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта». 09 червня 2017 року до страховика ПАТ «НАСК «Оранта» була направлена регресна вимога за вих. №R/L22097 про виплату страхового відшкодування в порядку регресу, в результаті чого останнім було перераховано компенсацію в розмірі 49490 грн 00 коп. (а.с. 52, 53) Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV (далі - Закон №1961-IV, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Частиною першою статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно п. 36.4. ст. 36 Закону №1961-IV виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна. Як вбачається із змісту ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 №85/96-ВР (далі - Закон №85/96-ВР) до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За змістом статті 1194 ЦК України в системному зв`язку зі статтею 993 цього Кодексу та статтею 27 Закону №85/96-ВР можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 10 лютого 2016 року у справі № 6-2878цс15. Відповідно до статті 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Пунктом 22.1 статті 22 Закону №1961-IV встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Право регресної вимоги виникло у ПрАТ «СК «Колоннейд Україна» з моменту виплати страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням №000047271 від 15.12.2016. Оскільки, відповідачем не надано доказів добровільного виконання вимоги про відшкодування збитків страховій компанії, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, дійшов висновку, що позов в цій частині обґрунтований, підтверджений доказами та підлягає до задоволення. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати.

Outcome: approved