Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому, з урахуванням збільшення розміру позовних вимог просить - скасувати рішення Рівненської міської ради №1648 від 23 лютого 2012 року «Про видачу державного акта на право власності на земельну ділянку гр. [PERSON].»; Визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0124 га. виданого на [PERSON] на підставі рішення Рівненської міської ради від 23 лютого 2012 року (кадастровий номер [NUMBER]); Визнати недійсним договір дарування земельної ділянки площею 0,0124 га. на [PERSON] від 05 жовтня 2012 року та скасувати його державну реєстрацію; Скасувати Свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 0,0544 га. з кадастровим номером [NUMBER] в [ADDRESS], для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та скасувати його державну реєстрацію права власності; Визнати за ним, [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,0124 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER], а також стягнути судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог зазначається, що на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 27 вересня 2011 року, [PERSON] є власником нерухомого майна, зокрема 15/100 домоволодіння № [ADDRESS] та будівлі кафе - бару «[INFO]» розташованого по [ADDRESS]. При оформленні правовстановлюючого документу на земельну ділянку, що знаходяться під будівлями виявилось, що земельна ділянка необхідною площею 124 кв.м. перебуває у власності [PERSON] Остання є власником 85/100 частини будинку № [ADDRESS], який знаходиться на земельній ділянці площею 420 кв.м., що належить їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 26 січня 2006 року (кадастровий номер [NUMBER]). [PERSON] набула у власність земельну ділянку площею 124 кв.м. від свого батька [PERSON] на підставі договору дарування від 05 жовтня 2012 року. [PERSON] оформив Державний акт на спірну земельну ділянку (124 кв.м.) на підставі рішення Рівненської міської ради № 1648 від 23 лютого 2012 року. При з'ясуванні набуття права власності на будівлю та земельну ділянку по [ADDRESS] виявилось наступне - власником нерухомого майна був [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності від 02 вересня 2002 року. Вся земельна ділянка площею 544 кв.м., належала йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 05 червня 2000 року виданого на підставі рішення Рівненської міської ради № 59 від 02.12.1998 року. В подальшому [PERSON] зробив поділ земельної ділянки на дві - площею 420 кв.м. та 124 кв.м. 21 квітня 2005 року [PERSON] продав для [PERSON] 15/100 частин домоволодіння та кафе - бар «[INFO]», а 07 червня 2005 року земельну ділянку площею 124 кв.м. 17 серпня 2005 року [PERSON] подарував своїй дочці [PERSON] 85/100 частин домоволодіння та під ним земельну ділянку площею 420 кв.м., і остання оформила Державний акт на право власності на земельну ділянку від 26 січня 2006 року (кадастровий номер [NUMBER]). В подальшому дружина [PERSON] - [PERSON] оскаржила Договір купівлі - продажу земельної ділянки площею124 кв.м., з приводу чого існує рішення Рівненського міського суду від 08 грудня 2006 року. Надалі, [PERSON], не будучи вже власником ні 15/100 та 85/100 частин домоволодіння та кафе - бар «[INFO]», звернувся до Рівненської міської ради про видачу йому державного акту на право власності на земельну ділянку 124 кв.м., і 23 лютого 2012 року Рівненською міської радою прийнято рішення № 1648 «Про видачу державного акта на право власності на земельну ділянку [PERSON].», що суперечить положенням ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України. Виготовивши на підставі рішення Рівненської міської ради державний акт на земельну ділянку під будівлею 15/100 частин будинку та кафе - бару «[INFO]», [PERSON] 05 жовтня 2012 року переоформив її за договором дарування для співвласника домоволодіння 85/100 [PERSON] Додатково позов обґрунтовує тим (а.с. 125-126), що Згідно висновку експерта № 50909/2_ЮШ судової інженерно - технічної експертизи від 03 грудня 2015 року, нежитлові приміщення кафе - бару «[INFO]» та частина житлового будинку 15/100 знаходиться на земельній ділянці площею 0,0124 га., кадастровий номер ([NUMBER]). [PERSON] під час розгляду справи в суді, замовила виготовлення технічної документації по об'єднанню двох земельних ділянок - 0,0124 га., з кадастровим номером [NUMBER] та 0,0420 га. з кадастровим номером [NUMBER], для виготовлення правовстановлюючого документу на одну цілу земельну ділянку площею 0,0544 га. Внаслідок цього, Реєстраційною службою Рівненського міського управління юстиції 30 грудня 2015 року [PERSON] видано Свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 0,0544 га. з новим кадастровим номером [NUMBER], взамін двох площею 0,0420 га. та 0,0124 га. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] просив позовні вимоги задоволити повністю. Представник відповідача [PERSON] та відповідач [PERSON] позов заперечували покликаючись на обставини викладені у письмових запереченнях проти позову (а.с.56 - 60, 146 - 152) вказуючи, що [PERSON] будучи власником 15/100 житлового будинку по [ADDRESS] в м. Рівне, права власності на земельну ділянку на якій вона розташована не набув, оскільки таке право відсутнє у попереднього власника нерухомого майна, а відтак посилання у своїх позовних вимог на положення ст. 120 ЗК України, а також ст. 377 ЦК України є безпідставними, а отже відсутні будь - які правові підстави для визнання за ним права власності на спірну земельну ділянку (0,0124 га.). Крім цього, відповідно до ст. 79-1 ЗК України, земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номеру. З моменту видачі Свідоцтва про право власності на земельну ділянку площею 0,0544 га. з кадастровим номером [NUMBER] по [ADDRESS] в м. Рівне, відсутній предмет спору, оскільки у Державному земельному кадастрі відсутня земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER]. Просили відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача Рівненської міської ради Андреєв Р.В. позов заперечив, виловив думку що вирішення спору покладає на розсуд суду. В судове засідання 17 лютого 2016 року [PERSON] та її представник не з'явились. Остання, надіслала суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв'язку з неможливістю з'явитись за викликом суду, оскільки перебуває на стаціонарному лікуванні. На підтвердження долучила лікарське заключення Рівненської центральної районної лікарні від 16 лютого 2016 року, згідно якого вона знаходиться на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні з 11 лютого 2016 року по даний час (а.с.157-158). В судове засідання 01 березня 2016 року відповідач та її представник повторно не з'явились. До початку судового засідання [PERSON] надіслала суду аналогічну заяву, на підтвердження якої долучила лікарське заключення Рівненської центральної районної лікарні від 29 лютого 2016 року згідно якого вона перебуває на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні з 25 лютого 2016 року по даний час (а.с.160-162). Суд звертає увагу на те, що згідно зазначених лікарських заключень, лікування [PERSON] тривало в період з 11 по 16 лютого 2016 року включно, та з 25 лютого по 29 лютого 2016 року включно, в той час коли судові засідання призначались на 17 лютого, 01 березня - 2016 року, відповідно. Відомостей про те, чи продовжить вона лікуванні у лікарських заключеннях не вказано. Відповідно до ч.1 ст. 38 ЦПК України, сторона, третя особа, особа, яка відповідно до закону захищає права, свободи чи інтереси інших осіб, а також заявники та інші заінтересовані особи в справах окремого провадження (крім справ про усиновлення) можуть брати участь у цивільній справі особисто або через представника. Разом з цим, представник відповідача, в судові засідання як 17 лютого так і 01 березня 2016 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Представник позивача висловив думку про можливість продовжити розгляд справи у відсутності відповідача та її представника, оскільки останні повторно не з'явились до суду без поважних причин. Представник відповідача Рівненської міської ради вирішення питання про можливість продовження розгляду справи у відсутності вказаних осіб поклав на розсуд суду. За наведених обставин, суд визнає неявку відповідача та її представника в судові засідання 17 лютого, 01 березня 2016 року без поважних причин, та з урахуванням думки осіб що приймають участь у розгляді справи, вважає можливим закінчити розгляд справи без їх участі. Заслухавши пояснення та доводи сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27 вересня 2011 року, [PERSON] є власником нерухомого майна, а саме будівлі кафе - бару «[INFO]», розташованого по [ADDRESS], яке значиться за спадкодавцем на підставі договору купівлі - продажу /ВЕА № 645945/, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу 04.09.2006, реєстровий № 3564. (а.с.52). На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27 вересня 2011 року, [PERSON] є власником 15/100 часток домоволодіння [ADDRESS], яке значиться за спадкодавцем на підставі договору купівлі - продажу /ВЕС № 156490/, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу 30.09.2006, реєстровий № 2747 (а.с.53). Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, тощо, Реєстраційною службою Рівненського міського управління юстиції 30 грудня 2015 року [PERSON] видано свідоцтво про право власності, серія та номер 51317645 на земельну ділянку площею 0,0544 га. кадастровий номер [NUMBER], для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою [ADDRESS] (а.с.127). Таким чином, до складу земельної ділянки площею 0,0544 га. кадастровий номер [NUMBER] в [ADDRESS], ввійшли земельні ділянки площею 0,0420 га. та 0,0124 га. Аналізуючи набуття права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0544 га. кадастровий номер [NUMBER], що за адресою м. Рівне, [ADDRESS], суд встановив наступне. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія РВ 01247 виданого 05 червня 2000 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності за № 1360 на підставі рішення Рівненської міської ради народних депутатів від 02 грудня 1998 року № 59, [PERSON] була передана у приватну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд земельна ділянка площею 0,0544 га. на території м. Рівне, [ADDRESS]. (а.с.8). Будучи власником нерухомого майна та земельної ділянки по [ADDRESS], в м. Рівне, [PERSON] здійснив поділ земельної ділянки на дві площею 420 кв.м. та 124 кв.м. Згідно Договору дарування частини домоволодіння посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Торкуновою Т.А. 17 серпня 2005 року, реєстровий № 3038, [PERSON] подарував [PERSON] частину домоволодіння по [ADDRESS] в м. Рівне у розмірі 85/100 (а.с.43). Відповідно до Договору дарування земельної ділянки посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Торкуновою Т.А. 17 серпня 2005 року, реєстровий № 3040, [PERSON] подарував [PERSON] земельну ділянку площею 420 кв.м. що розташована по [ADDRESS] в м. Рівне (а.с.44). На підставі даного Договору дарування земельної ділянки [PERSON] 26 січня 2006 року видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER] (а.с.9). 07 червня 2005 року, [PERSON] діючи за довіреністю [PERSON] продав належну останньому частину земельної ділянки площею 0,0124 га. [PERSON], про що укладено Договір купівлі продажу посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 2341 (а.с.50,51). Рішенням Рівненського міського суду від 08 грудня 2006 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 18 квітня 2007 року, по справі зав позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа [PERSON] визнано недійсним Договір купівлі - продажу від 07 червня 2005 року частини земельної ділянки площею 0,0124 га. (а.с.а.с. 111-114, 136-137). 16 липня 2012 року [PERSON] на підставі рішення Рівненської міської ради від 23 лютого 2012 року № 1648 (далі Рішення Рівненської міської ради № 1648) (а.с.7) видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0124 га. що розміщена в м. Рівне, [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER] (а.с.6). В подальшому [PERSON] відповідно до Договору дарування земельної ділянки посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Торкуновою Т.А. 05 жовтня 2012 року, реєстровий № 1386, подарував [PERSON] земельну ділянку площею 0,0124 га. по [ADDRESS], в м. Рівне (а.с.5). Під час розгляду справи, було призначено судову земельно - технічну експертизу. Згідно висновку експерта № 50909/2_ЮШ судової інженерно - технічної експертизи від 03 грудня 2015 року, на земельній ділянці № 1, площею 0,0420 га. кадастровий номер [NUMBER] що в м. Рівне, [ADDRESS], розташовано частина житлового будинку, яка відноситься 85/100. На земельній ділянці № 2, площею 0,0124 га. [NUMBER] що в м. Рівне, [ADDRESS], розташовано нежитлові приміщення кафе - бару «[INFO]» та частина житлового будинку, яка відносить до 15/100, обмежені прибудинковою територією через які здійснюється доступ до іншої частини будинку. Крім того наявне накладення об'єктів нерухомого майна на суміжні ділянки (додаток № 3 графічної частини), а саме: ділянка № 1 розміщена під частиною приміщення житлового будинку, яка відноситься до 15/100. Ділянка накладення має площу 0,4 кв.м. Ділянка № 2 розміщена під частиною приміщення житлового будинку, яка відноситься до 85/100 Ділянка накладення має площу 1,5 кв.м. (а.с.92-110). Згідно ч.1 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Також ч. 4 визначено, що, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до ч.1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Частиною 1 ст. 21 ЦК України встановлено, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. За положенням ч.1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. У відповідності до ч.1 ст. 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 87 - 90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143 - 146, 149, 151, 153 - 158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЦПК України, статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підсудні справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Відповідно до положень ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", міська Рада правомочна розглядати і вирішувати відповідно до закону питання щодо регулювання земельних відносин. Рішення Рівненської міської ради № 1648 підлягає скасуванню, як таке, що прийнято без урахування положень ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України, оскільки при його прийнятті залишено поза увагою наявність нерухомого майна що знаходиться на земельній ділянці 0,0124 га. в м. Рівне, по [ADDRESS], яке належить іншій особі - [PERSON], право власності на яке виникло ще 27 вересня 2011 року з отриманням свідоцтв про право власності за заповітом, про що зазначено вище, та зареєстрованого у встановленому законом порядку (а.с.14,15). Рішення Рівненської міської ради № 1648 не може залишатись законним, оскільки порушує законні права та інтереси [PERSON] фактично позбавивши останнього права володіння, користування земельною ділянкою, на якій розміщено належне йому на праві власності нерухоме майно. Як похідне, суд визнає недійсним відповідний Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0124 га. на ім'я [PERSON] 10 лютого 2012 року, як такий що виданий на підставі незаконного рішення Рівненської міської ради № 1648. Приймаючи рішення про скасування рішення Рівненської міської ради № 1648 та визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,0124 га. що в м. Рівне, по [ADDRESS], на підставі якого він виданий, суд приходить до переконання, що і згаданий Договір дарування від 05 жовтня 2012 року, згідно якого [PERSON] подарував [PERSON] зазначену земельну ділянку також слід визнати недійсним в силу ст. 216 ЦК України, оскільки договір вчинений на підставі незаконних вищезгаданих рішення органу місцевого самоврядування та державного акту. Не може залишатись законним та підлягає скасуванню також Свідоцтво про право власності, серія та номер 51317645 на земельну ділянку площею 0,0544 га. кадастровий номер [NUMBER], для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою [ADDRESS], видане [PERSON] Так, правовстановлюючий документи на земельну ділянку площею 0,0544 га., до складу якої входить і спірна площею 0,0124 га. виготовлений на підставі незаконних Державного акту виданого на підставі рішення Рівненської міської ради № 1648 та Договору дарування від 05 жовтня 2012 року, про що зазначено вище. Такий перехід права власності на земельну ділянку до якої ввійшла земельна ділянка площею 0,0124 га., відповідно до положень ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України, порушує законні права та інтереси [PERSON], як власника нерухомого майна, кафе - бару «[INFO]» та 15/100 житлового будинку по [ADDRESS], в м. Рівне, що розташовані на цій же земельній ділянці (0,0124 га.), що підтверджено згаданим висновком № 50909/2_ЮШ від 03 грудня 2015 року. Згідно ч.1 ст. 153 ЗК України, власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Оскільки згідно зазначеного висновку експерта № 50909/2_ЮШ від 03 грудня 2015 року, наявне накладення об'єктів нерухомого майна на суміжні ділянки (а.с.96), позовна вимога [PERSON], в частині щодо визнання за ним права власності на земельну ділянку площею 0,0124 га. до задоволення не підлягає, тому що в даному випадку матиме місце позбавлення права власності на належну [PERSON] на частину земельної ділянки, яка знаходиться під її нерухомим майном, що перебуває у її власності. При зверненні до суду з даним позовом [PERSON] сплачено судовий збір у розмірі 669,74 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з [PERSON] на користь позивача [PERSON] сума судового збору відповідно до задоволених позовних вимог немайнового характеру, які не підлягають вартісній оцінці, що становить 243,60 грн. На підставі ст. ст. 120, 155, 153 Земельного Кодексу України, ст.ст.21, 377, 393 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved