Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

10 вересня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним вище позовом та просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . Відповідач, який є її чоловіком, зареєстрований за вказаною адресою, але не проживає, з 01.04.2016 виїхав на заробітки до Польщі, де перебуває і по цей час, комунальні послуги не сплачує, участі в утриманні житла не бере і взагалі будинком не цікавиться, а тому на підставі ст.405 ЦК України є таким, що втратив право на користування її житлом. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 вересня 2019 року цивільна справа за вищезазначеним позовом була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила задовольнити, посилаючись на обставини, що викладені в позовній заяві. Додатково пояснила, що чоловік останій раз приїздив у серпні 2018 року та знову поїхав на заробітки. Після цього вони майже не спілкуються. На час подання зазначеного позову, відповідач був її чоловіком, а на час розгляду справи, шлюб з відповідачем вона розірвала. Матеріальну допомогу, яку він надсилає дітям - біля 3 тисяч, її недостатньо. В зв"язку з реєстрацією відповідача вона не може оформити субсидію. Відповідач в судове засідання не з`явився, викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, і відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, вважається повідомленим ( а.с. 18). Свідки [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами позивачки, в судовому засіданні зазначили, що останній раз відповідача бачили два роки тому. Вислухавши позивача, свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають за таких підстав. Судом встановлено, що позивачка є власником житлового будинку [ADDRESS] . Право власності на даний житловий будинок позивачем набуто на підставі договору дарування від 22.03.2006 ( а.с.4). Згідно копії довідки №5-1126 від 13.08.2019, виданої Старобілоуським старостинським округом №5 Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] , та має наступний склад сім"ї: чоловік [PERSON] , [INFO] ; дочка [PERSON] , [INFO] ; син [PERSON] , [INFO] ( а.с.5). За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Чернігівській області, відповідач [PERSON] зареєстрований в даному житловому будинку з 01.04.2004 ( а.с.7). Підставою позову позивачка вказувала на те, що відповідач не проживає в спірному житлі без поважних причин з 01.04.2016 року. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України, на яку посилається позивач, член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З пояснень позивачки встановлено, що відповідач з 01.04.2016 поїхав на заробітки до Польщі, де перебуває по теперішній час. Останній раз приїздив додому в серпні 2018 року. На пітвердження факту відсутності відповідача у спірному будинку понад один рік позивачка посилалася на покази свідків [PERSON] та [PERSON] , які вказували, що не бачили відповідача у спірном будинку два роки, в той час як сама позивачка, зазначила, що відповідач приїздив додому рік тому. Суд вважає, що покази лише даних свідків, не можуть бути достатніми доказами для встановлення факту не проживання відповідача у спірному будинку понад один рік. Жодного письмового доказу на підтвердження своєї вимоги та того факту, що відповідач не проживає у вказаному житловому приміщенні більше ніж 1 рік, позивачем не надано. Отож суд доходить до висновку про те, що позивачкою не доведено факт відсутності відповідача без поважних причин понад один рік у будинку [ADDRESS] , що є підставою для відмови у позові. Доводи позивачки про те, що відповідач не сплачує комунальні платежі, не можуть бути визнані законною підставою для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Дана обставина може бути підставою для подання до суду позову про стягнення з нього заборгованості по комунальним платежам та плати за користування житлом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що у задоволенні позову належить відмовити, судовий збір не стягується із відповідача на користь позивача.

Outcome: dismissed