Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов`язати відповідачку [PERSON] не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] ; встановити йому способи участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою донькою [PERSON] , [INFO] шляхом: кожної неділі місяця з 10-00 год. до 13-00 год.; у юудні дні за домовленістю з матір`ю; половину всіх шкільних канікул за попередньою домовленістю з матір`ю дитини. В обгрунтування позову вказав, що [INFO] у них з відповідачкою народилася донька [PERSON] . 19.06.2011 року з відповідачкою укладено шлюб. Починаючи з 2013 року шлюбні відносини фактично припинено, відповідачка з донькою проживають окремо. Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 25.04.2014 року з нього на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку. Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 06.10.2015 року шлюб з відповідачкою розірвано, мсце проживання малолітньої доньки визначено з матір`ю. На підставі ст. 158 СК України, він звернувся до органу опіки та піклування виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради для визначення способів участі у вихованні та спілкування з дитиною. Рішенням №127 від 09.11.2018 року йому встановлено способи побачень з дитиною.Однак, відповідачка рішення органу опіки та піклування не виконує, чинить йому перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 09.12.2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13.08.2020 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду за суттю. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, з підстав, викладених у позові, вказав, що відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини, про що свідчить їх звернення до суду з вказаним позовом. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала частково, вказала, що перешкод вона не чинить. з висновком органу опіки та піклування згодна. Представник третьої особи в судове засідання не прибув, подана заява про розгляд справи у відсутність. Суд, заслухавши вступні слова позивача, відповідачки, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому 19.06.2010 року шлюбі, який за рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 06.10.2015 року розірвано (арк. справи 7). Позивач та відповідачка є батьками малолітньої [PERSON] , яка народилася [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.02.2011 року (арк. справи 5). Рішенням виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради від 09.11.2018 року №187 "Про визначення способу участі [PERSON] у вихованні малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] " вирішено визначено спосіб участі [PERSON] у вихованні малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] шляхом спілкування: - кожної неділі місяця з 10.00 до 13.00 год.; - у будні дні за домовленістю з матір`ю дитини; - половину всіх шкільних канікул за попередньою домовленістю з матір`ю дитини (арк. справи 8). Висновок виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради аналогічний змісту визначення способів участі [PERSON] у вихованні малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , рішенню виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради від 09.11.2018 року №187 "Про визначення способу участі [PERSON] у вихованні малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] ". Матеріали справи, поведінка сторін в судовому засіданні свідчать про наявність у сторін особистих неприязнених відносин, відсутність бажання йти на поступки один одному в інтересах дитини, звернення батька до органів опіки та піклування з приводу відносин щодо спілкування з донькою тощо. Статтею 153 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько дитини мають право на безперешкодне спілкування з нею. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 2 ст. 157 Сімейного кодексу України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. За ч. 3 ст. 157 Сімейного кодексу України, той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно вимог ч. 1 ст. 159 Сімейного кодексу України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Згідно ч. 1 ст. 158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкування з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 159 Сімейного Кодексу визначено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. За правилами ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. При цьому, суд, встановлюючи спосіб спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За змістом ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав щодо дитини. Частиною 2 ст.155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Із системного аналізу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ст.ст.7, 141, 159 СК України слідує, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом лише в інтересах дитини. Таким чином, зважаючи, що сторони мають рівні права щодо виховання та розвитку дитини, мають бажання приймати участь у цьому і спілкування між ними та дитиною не перешкоджає нормальному розвитку останньої, однак між батьками виникли непорозуміння з цього приводу, суд дійшов висновку про необхідність визначити [PERSON] , як батьку дитини, спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою [PERSON] . Суд враховує висновок органу опіки та піклування, пояснення сторін та вважає, що відносини, що склалися між батьками, вік [PERSON] , а тому дійшов висновку щодо встановлення порядку спілкування батька з донькою шляхом побачення та спільного відпочинку без присутності матері: - щонеділі з 10 год. до 13 год.; - в будні дні за попередньою домовленістю з матір`ю дитини - [PERSON] ; - під час канікул - 1/2 частина від календарних днів канікул за попередньою домовленістю з матір`ю дитини - [PERSON] . Водночас, дане рішення не є перешкодою в подальшому визначити участь у вихованні дитини у інший спосіб, враховуючи її вік, а також, якщо зростання прихильності дитини до батька та належне виконання останнім своїх батьківських обов`язків обумовить це. До того ж рішення не є перешкодою визначення батьками в добровільному порядку додаткових днів для побачень позивача з дитиною, в тому числі й у присутності матері. Вимоги щодо зобов`язання відповідачку не чинити перешкоди у спілкуванні з донькою задоволенню не підлягають, оскільки вказані вимоги не можуть бути вирішено наперед, крім того, належних доказів вчинення відповідачкою перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною не надано. Оскільки представник позивача в судовому засіданні просив не відшкодовувати судові витрати, суд не здійснює їх розподіл в порядку ст. 141 ЦПК України. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складено 06 травня 2021 року.

Outcome: partial