Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

18.04.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (надалі ПАТ «Альфа-Банк»), треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський\~ В.А., Київський відділ державної виконавчої служби м. Харків ГТУ у Харківській області, [PERSON], в якому просить на підставі ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визнати таким, що не належить до виконання виконавчий напис, вчинений 08.10.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським\~ В.А., зареєстрований в реєстрі за №18344 та просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі у розмірі 960,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що 23 липня 2008 року між [PERSON] та ВАТ «СВЕДБАНК» було укладено кредитний договір №2008/0708/55-047 на суму 99 000,00 доларів США. В забезпечення своєчасного виконання зобов'язанъ за кредитним договором, 23 липня 2008 року між [PERSON], [PERSON] та ВАТ "СВЕДБАНК" був укладений Іпотечний договір (під заставу житлової нерухомості) №2008/0708/55-047-Z-1 від 23 липня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Носовою О.В. та зареєстрований за №1662, відповідно до умов якого іпотекодавець-1 [PERSON] та іпотексдавець-2 [PERSON] передали в іпотеку банку нерухоме майно - квартиру [ADDRESS], загальною площею 56,7 кв.м. 25.02.2013 року між ПАТ «СВЕДБАНК» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, згідно якого продавець погоджується продати (відступити) права вимоги, які виникають з кредитного договору №2008/0708/55-047 від 23 липня 2008 р., та передати їх покупцеві, а покупець погоджується купити права вимоги, прийняти їх і сплатити загальну купівельну ціну. 16.06.2012р. між ПАТ «Альфа-Банк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, згідно якого продавець погоджується продати права вимоги, які виникають з кредитного договору №2008/0708/55-047 від 23 липня 2008 р., та передати їх покупцеві, а покупець погоджується купити права вимоги, прийняти їх і сплатити загальну купівельну ціну. Позивачка в своєму позові зазначила, що в квітні 2017 року їй (з листа ДП «СЕТАМ» від 03.04.2017 р. № 2983/18-18-17) стало відомо про те, що у Київському ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області у рамках виконавчого провадження № ВП 52996506 здійснюється реалізація арештованого майна, а саме 64/100 частки 3-х кімнатної квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON] Після ознайомлення представником позивачки з матеріалами виконавчого провадження стало відомо, що виконавче провадження здійснюється на підставі виконавчого напису, вчиненого 08.10.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., зареєстрованого в реєстрі за № 18344. Крім того, позивачці стало відомо про те, що на 27 квітня 2017 року призначені прилюдні торги (повторні) з реалізації нерухомого майна (квартири [ADDRESS], загальною площею 56,7 кв.м.), яке належить [PERSON] Позивачка вважає виконавчий напис вчинений 08.10.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., зареєстрованого в реєстрі за № 18344, таким, що не належить до виконання, оскільки в провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова розглядається справа №638/11486/14-ц за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Судове провадження по зазначеній справі було відкрито ухвалою Дзержинського районного суду від 07.10.2014 року, тобто до вчинення виконавчого напису нотаріуса зареєстрованого в реєстрі за № 18344, та до теперішнього часу провадження по зазначеній судовій справі триває, що виключає безспірність заборгованості. Також, позивачка вказала, що у квітні 2017 року, після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № ВП 52996506 Київського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області їй стало відомо про те, що спірний виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 18344, у порушення п.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій був вчинений не на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, а на окремому нотаріальному бланку. ПАТ «Альфа-Банк» 29.02.2016 року ініціював вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. на іпотечному договорі зареєстрованого в реєстрі за № 3348, відповідно до якого заборгованість за кредитним договором у зв'язку із укладеним у забезпечення зобов'язань договором іпотеки стягується у повному обсязі. У зв'язку з цим у Дзержинському відділі державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області знаходиться виконавче провадження ВП № 50966032, за яким стягується заборгованість на підставі вчиненого виконавчого напису Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. від 29.02.2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3348. Державним виконавцем було винесено постанову від 26 квітня 2016 року про відкриття виконавчого провадження щодо виконання виконавчого напису нотаріуса від 29 лютого 2016 року, реєстраційний № 3348. Таким чином, позивачка вважає, що ПАТ «Альфа-Банк» 29.02.2016 року скориставшись правом на звернення стягнення на нерухоме майно та ініціювавши вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. на Іпотечному договорі (зареєстрованого в реєстрі за № 3348) зловживає наданими йому як іпотекодержателю правами та намагається отримати декілька виконавчих документів для стягнення заборгованості за кредитним договором, що може привести до подвійного стягнення заборгованості позичальника та майнових поручителів за кредитним договором. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, викладених в позові та вказував про відсутність безспірності заборгованості та порушення нотаріусом при вчиненні нотаріального напису вимог чинного законодавства. . Представник відповідача у судовому засіданні з позовом не погодився та просив відмовити в його задоволенні, пояснивши, що виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. від 08.10.2016 року за №18344 вчинений на договорі іпотеки та стосується звернення стягнення на предмет іпотеки, який належить [PERSON] та [PERSON], а виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. від 29.02.2016 р. за №3348 стосується стягнення заборгованості з [PERSON], тобто це два різних виконавчих документа, вчинених на різних підставах та стосуються різних осіб. Враховуючи те, що приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відповідачем в підтвердження наявності заборгованості було подано оригінали кредитного та іпотечного договорів, вимогу про усунення порушення забезпеченого іпотекою зобов'язання за кредитним договором, відомості про розмір заборгованості за кредитним договором, тобто документи, які визначені «Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також те, що позивач жодних заперечень на вимогу банку не подавав, виконавчий напис було вчинено нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту отримання позивачем вимоги, яка залишилася ним не виконаною, а тому, вважає, що правових підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, немає. Представник третьої особи Київського відділу державної виконавчої служби м. Харків ГТУЮ у Харківській області в судове засідання не з'явився, надавши до суду письмові пояснення щодо обставин справи, в яких також зазначив, що дії державного виконавця відділу, які були вчинені при примусовому виконанні виконавчого напису, вчиненого 08.10.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., зареєстрований в реєстрі за №18344, повністю відповідають чинному законодавству, а також є законними та обґрунтованими та просив відмовити позивачці [PERSON] у задоволенні позову в повному обсязі. В судове засідання третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, просив розглядати справу у його відсутність. На вимогу суду надав матеріали, які були підставою для вчинення виконавчого напису. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду письмові пояснення щодо обставин справи, в яких зазначив, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Також пояснив, що на момент вчинення спірного виконавчого напису існував спір щодо розміру основного зобов'язання за кредитним договором (справа №638/11486/14-ц за позовом ПАТ «Альфа-банк» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, провадження за яким було відкрито ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.10.2014 року) та враховуючи той факт, що він не визнає заборгованості за кредитним договором №2008/0708/55-047, вважає, що відсутня одна із головних вимог, необхідних для вчинення виконавчого напису нотаріусом, а саме - безспірність заборгованості. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 24.04.2017 року провадження по справі за позовом [PERSON] відкрито та призначено судове засідання. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 24.04.2017 року було задоволено заяву представника позивача [PERSON] - [PERSON] про вжиття заходів забезпечення позову, зупинено стягнення на підставі вчиненого виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. за №3348 від 29.02.2016 р., на нерухоме майно [PERSON], а саме квартиру [ADDRESS], загальною площею 56,7 кв.м. та зупинено виконавче провадження Київського відділу державної виконавчої служби м. Харкова ГТУЮ у Харківській області по виконанню виконавчого напису, який оскаржується в судовому засіданні до вирішення спору по суті. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 26.04.2017 року було виправлено описку в ухвалі Київського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2017 року. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності, допустимості та достовірності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 23 липня 2008 року між [PERSON] та ВАТ «СВЕДБАНК» було укладено кредитний договір №2008/0708/55-047 на суму 99 000,00 доларів США (а.с.7-11). В забезпечення своєчасного виконання зобов'язанъ за кредитним договором, 23 липня 2008 року між [PERSON], [PERSON] та ВАТ "СВЕДБАНК" був укладений Іпотечний договір (під заставу житлової нерухомості) №2008/0708/55-047-Z-1 від 23 липня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Носовою О.В. та зареєстрований за №1062, відповідно до умов якого на забезпечення виконання основного зобов'язання іпотеко давці [PERSON] та [PERSON] передають в іпотеку банку належне їм на праві власності нерухоме майно - квартиру [ADDRESS], загальною площею 56,7 кв.м.(а.с.12-14). Разом з укладанням договору іпотеки було накладено заборону відчуження вищевказаної квартири, про що приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Носовою О.В. 23.07.2008 року було зроблено відповідний запис, зареєстрований за № 1063 (а.с.14). Згідно договору купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012 року, укладеного між ПАТ «СВЕДБАНК» та ПАТ «Дельта Банк», продавець погоджується продати (відступити) права вимоги, які виникають з кредитного договору №2008/0708/55-047 від 23 липня 2008 р., та передати їх покупцеві, а покупець погоджується купити права вимоги, прийняти їх і сплатити загальну купівельну ціну (а.с.124-138). Як вбачається з договору купівлі-продажу прав вимоги від 15.06.2012 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та ПАТ «Дельта Банк» продавець погоджується продати права вимоги, які виникають з кредитного договору №2008/0708/55-047 від 23 липня 2008 р., та передати їх покупцеві, а покупець погоджується купити права вимоги, прийняти їх і сплатити загальну купівельну ціну (а.с.139-145). За загальним правилом ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Згідно з п.п. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотеко держателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від Іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка Іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов'язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Документи, які підтверджують заборгованість мають відповідати вимогам, встановленим для бухгалтерських документів, на підставі яких відповідно до закону обліковується заборгованість. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Також на підставі ч. 4, 5 ст. 9 зазначеного Закону господарські операції відображуються у облікових регістрах. Аналогічні положення містяться у п. 2.1.1. та 2.1.2. Положення «Про організацію бухгалтерського обліку та звітності у банках України», затвердженого Постановою НБУ № 566 від 30.12.1998 р. Таким чином, лише первинні документи та облікові регістри є доказами, які можуть підтвердити наявність безспірної заборгованості. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Всупереч наведеному, нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора. Так, ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.10.2014 року було відкрите провадження у справі №638/11486/14-ц за позовом ПАТ «Альфа-банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №2008/0708/55-047 від 23.07.2008 року, та згідно даних, наданих з сайту «Судова влада України» перебуває в провадженні до теперішнього часу. Крім того, з письмових пояснень [PERSON] вбачається, що він не визнає заборгованість за кредитним договором №2008/0708/55-047 від 23.07.2008 року. Наведене вище свідчить про те, що вимога відповідача однозначно не є безспірною, а отже не підлягає задоволенню в порядку вчинення нотаріального напису. Саме з цих підстав виконавчий напис повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Слід зазначити, що позиція стягувача підтверджена також правовими позиція Верховного Суду України: від 4 березня 2015 року в справі № 6-27цс15, від 5 червня 2017 року в справі №6-887цс17. Згідно п. 16 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів і визначення підсудності цивільних справ» спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом, вирішуються судом в порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачам, якщо однією із сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право у позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства. Таким чином, суд вважає позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити та визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, виданий 08.10.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським\~ В.А. та зареєстрований в реєстрі за № 18344 про звернення стягнення на квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON] та [PERSON] У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд також враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанціями № 202410012 від 18.04.2017 року та №202410011 від 18.04.2017 року про сплату судового збору у сумі 960 грн. 00 коп. Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача на її користь судових витрат, а саме судового збору у розмірі 960,00 грн. підлягають задоволенню.

Outcome: approved