Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , вказавши, що 03.10.2019 року між сторонами був укладений договір позики, за яким [PERSON] взяв в борг у [PERSON] 81600 гривень, зобов?язавшись повернути до 03.11.2019 року. Обов`язку з повернення позики відповідач не виконав, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму боргу у розмірі 81600 гривень, пеню за несвоєчасне виконання зобов?язань в сумі 83458,43 гривень, яка нарахована, виходячи з розміру «середньої ломбардної ставки», а також судовий збір. Ухвалою суду від 03.06.2020 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач отримав ухвалу суджу разом із копією позовної заяви та додатками 16.06.2020 року. про що в матеріалах справи наявне поштове повідомлення про вручення повістки. У визначений судом строк відповідач відзиву на позов не направив. Ухвалами суду від 06.05.2020 року та від 26.05.2020 року судом відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову. Будь-які інші клопотання чи заяви сторонами не заявлялись, судом не вирішувались. При вивченні письмових доказів судом встановлено наступне. Відповідно до копії розписки, складеної 03.10.2019 року, [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 81600 гривень строк на один місяць до 03.11.2019 року, зобов?язавшись повернути грошові кошти. Також в розписці вказано, що у разі несвоєчасної виплати суми позики [PERSON] зобов?язується сплатити пеню в розмірі середньої «ломбардної» ставки. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року, прийнятої за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах (справа № 6-63 цс 13), зазначено, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Виходячи з вищезазначеного, суд вбачає підстави для стягнення позики у сумі 81600 гривень. Вирішуючи спір в частині стягнення з відповідача пені у зв?язку із несвоєчасним поверненням позики на рівні середньої ломбардної ставки, суд виходить з наступного. В тексті розписки не визначено точного розміру пені, яка застосовується через несвоєчасне виконання зобов?язань за договором. Чинним законодавством не передбачено такого поняття як «ломбардна ставка». Визначення ломбардної відсоткової ставки містилось в Тимчасовому положенні про порядок рефінансування Національним банком України комерційних банків під забезпечення державних цінних паперів, яке було затверджено постановою Правління Національного банку України від 28 вересня 1995 р. № 246, та втратило чинність у 2000 році. Відповідно до такого визначення ломбардна відсоткова ставка - це ставка, за якою Національний банк України стягує відсотки за користування ломбардним кредитом, тобто кредитом Національного банку України, який надається комерційному банку під забезпечення державних цінних паперів. Також поняття ставки "овернайт" (ломбардної ставки) містилось у Тимчасовому положенні про визначення Національним банком України процентних ставок за своїми операціями, затвердженому постановою Правління Національного банку України від 27 квітня 2001 р. № 183, яке втратило чинність у 2004 році, відповідно до якого ставка "овернайт" (ломбардна ставка) - це щоденна процентна ставка, що встановлюється Національним банком для проведення операцій з банками з підтримання їх миттєвої ліквідності. Отже ломбардна відсотка ставка до відносин між фізичними особами в межах договору займу не застосовується. Посилання позивача на публікацію в мережі інтернет про розмір ставки за кредитами в ломбардах таких висновків суду не спростовує, адже поняття відсоткової ставки за користування кредитом та ломбардної відсоткової ставки очевидно не ідентичні. Оскільки в розписці відсутні конкретні умови щодо розміру неустойки за порушення зобов?язань з повернення коштів, тож суд не вбачає законних підстав для задоволення позову в частині стягнення пені. В даному випадку [PERSON] міг би просити про застосування заходів цивільно-правової відповідальності, передбачених ст. 625 ЦК України, натомість як таким правом не скористався та відповідних вимог про це не заявляв. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також належить стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам. На підставі викладеного,

Outcome: partial