Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з вищезазначеним позовом. Позов мотивувала тим, що з 22.07.2000 року до 11.08.2016 року перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] Рішенням Воловецького районного суду від 05.04.2016 року за [PERSON] визнано право власності на нерухоме майно- житловий будинок та належні до нього господарські будівлі і споруди за № 197 по вул. Романівській в с. Лази. Однак, господарські будівлі позначені у технічному пасапорті під літерами Б, Л, Д, Г були перебудовані під час шлюбу [PERSON] з [PERSON], у тому числі за кошти позивача, у зв"язку з чим їх вартість збільшилася, і вони є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, але перейшли у власність відповідачки. Тому просить суд визнати спільною сумісною власністю подружжя господарські будівлі за літерами Б, Л, Д, Г, розташовані у с.Лази по вул. Романівській, 197 та скасувати свідоцтво на право власності за [PERSON]В у частині реєстрації за нею права власності на вказані господарські будівлі. Позивач та її представники у судовому засіданні позов підтримали з підстав, наведених у ньому. Відповідачі та їх представник проти задоволення позову заперечили, вважають його безпідставним та недоведеним. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України та ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 71 Сімейного кодексу України спір про порядок поділу спільного сумісного майна подружжя може бути вирішений судом. Неподільне майно присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначене домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема, на квартиру, допускається лише за його згодою. Доданим до матеріалів справи рішенням Воловецького районного суду від 11.11.2016 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 16.11.2016 року встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON], що був укладений 22.07.2000, розірвано, дітей залишено на вихованні матері (а.с.41, 42). Згідно вимог ч.5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Рішенням Воловецького районного суду від 05.04.2016 року, що набрало законної сили, визнано за [PERSON] право власності на житловий будинок і належні до нього господарські будівлі та споруди, розташовані по вул. Романівській, 197 в с.Лази Воловецького району Закарпатської області та зобов"язано реєстраційну службу Воловецького районного управління юстиції зареєструвати право власності позивача на це нерухоме майно. Згідно з ст.186 Цивільного кодексу України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов'язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом. Технічним паспортом на будинок, складеним саме на ім"я [PERSON], виготовленим станом на 03.03.2016 року, підтверджено, що господарські будівлі за літерами Б, Л, Д, Г зафіксовані як приналежність до житлового будинку, розташованому у с.Лази по вул. Романівській, 197. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] під час розгляду справи пояснили, що дійсно 2015 року мала місце пожежа у господарських будівлях біля будинку №197 по вул.Романівській у с.Лази Воловецького району, після якої [PERSON] та [PERSON] здійснили їх відбудову. Однак, вказані покази не підтверджують право позивачки на зазначені господарські будівлі, чи на необхідність визнння їх спільною сумісною власністю подружжя. У відповідності до ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зазначені господарські будівлі і споруди не є окремими оборотоздатними речами, а є приналежністю житлового будинку як головної речі. Позивачем не надано і у процесі розгляду справи не встановлено судом факт встановлення, визнання, будь-якої фіксації та/або оформлення прав (права власності) на конкретні майнові обєкти, про право наякі заявляє позивачка, або на певну частку у праві власності за [PERSON] Немає й доказів, які б підтверджували або встановлювали в інший спосіб конкретний розмір (вартість) майнових прав щодо відповідних господарських будівель. Оскільки не доведено протилежне, у визнанні спільною сумісною власністю подружжя господарських будівель слід відмовити. У частині позовних вимог про скасування свідоцтва про право власності за [PERSON] у частині реєстрації за нею права власності на господарські будівлі також слід відмовити, оскільки неправомірність набуття нею права власності на вказане нерухоме майно не доведена, і свідоцтво про право власності-як правовстановлюючий документ- нею не отримувався.

Outcome: dismissed