Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

28.01.2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, свої вимоги обґрунтувала тим, що 17.04.2018 року між нею та відповідачем фізичної особою - підприємцем [PERSON] укладено договір, відповідно до умов якого виконавець зобов`язався виготовити продукцію (меблі) по індивідуальному замовленню, а саме - диван «Долорес малютка» вартістю 11795 гривень. Позивач внесла передплату в сумі 6000,00 гривень 17.04.2018 року та 01.05.2018 року сплатила 5795,00 гривень. Відповідачем 03.05.2018 року доставлено товар на зазначену позивачем адресу, однак диван до квартири занести не вдалося, оскільки його розміри були більші ніж дверний прохід. У зв`язку з чим, позивач відмовилася приймати зазначений товар та звернулась до відповідача з претензією про повернення сплачених нею грошових коштів, оскільки їй не було надано повної та вичерпної інформації про придбаний товар. 10.05.2018 року позивач звернулась до Головного управління Держспоживслужби в Херсонській області із заявою про захист прав споживача щодо повернення сплачених нею грошових коштів. У добровільному порядку відповідачем не було повернуто сплачені позивачем кошти за товар. Листом позивача було повідомлено, що при виході за адресою: [ADDRESS] , ФОП [PERSON] там свою діяльність не здійснює. У зв`язку з чим, позивач звернулась до суду з даним позовом та просить розірвати договір від 17.04.2018 року, укладений між фізичною особою - підприємцем [PERSON] та [PERSON] , стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в загальній сумі 12778,48 гривень, які складаються із: 11795,00 гривень - кошти сплачені за договором, 735,30 гривень - інфляційні втрати, 248,18 гривень - 3% річних від суми боргу, а також моральну шкоду в сумі 5000,00 гривень, яка виразилась в душевних стражданнях позивача через порушення її прав, затратою часу та зусиль, необхідних для захисту порушених прав. Ухвалою суду від 02.04.2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 24.10.2019 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить у задоволенні позову відмовити. Зазначив, що вважає позовні вимоги необґрунтованими, оскільки 17.04.2018 року позивачу було запропоновано каталог продукції (меблі) із зазначенням розмірів та габаритів. Позивач відмовилася від такої пропозиції, пославшись на те, що розміри та габарити меблів, яку вона замовила, її влаштовують. У строки, передбачені договором 03.05.2018 року, позивачу було продано меблі відповідно до індивідуального замовлення, належної якості, без дефектів. Виготовлену на замовлення позивача продукцію було доставлено за місцем її проживання: [ADDRESS] . Біля квартири виявилося, що розміри меблів, яку замовила позивач, перевищують розміри вхідних дверей, внаслідок чого, меблі можна занести до помешкання лише шляхом тимчасового демонтажу вхідних дверей, від такої пропозиції позивач відмовилась. Таким чином позивач відмовилася від доставленої меблі з тих підстав, що розміри меблів не дозволяють занести меблі через вхідні двері. Договором передбачено, що замовник не може відмовитись від індивідуального замовлення (виготовленої продукції). Відповідач вважає, що ним умови договору виконанні належним чином, а тому позовні вимоги про розірвання договору, стягнення грошових коштів, а також моральної шкоди є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі з підстав, зазначених у позові. Представник відповідача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні з підстав, зазначених у відзиві. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши позивача, представника відповідача, допитавши свідка, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 17.04.2018 року між позивачем [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір №105 по виготовленню продукції (меблів) на індивідуальне замовлення, вироблена продукція - диван «Долорес малютка» загальною вартістю 11795,00 гривень. Згідно розрахункової квитанції серія АААА №26 від 17.04.2018 року позивачем сплачено відповідачу передплату за договором №105 у розмірі 6000,00 гривень, та згідно розрахункової квитанції серія АААА №16 від 01.05.2018 року позивачем сплачено відповідачу доплату до договору №105 у розмірі 5795,00 гривень. В судовому засіданні представник відповідача не заперечував, що позивач здійснила повну оплату вартості товару. На підтвердження того, що розміри замовленого товару були узгоджені з позивачем, сторона відповідача доказів не надала. Представник відповідача зазначив, що експлікація до договору, про яку зазначено у п.1.1 договору, у відповідача відсутня. Позивач зазначила, що вказані розміри з нею не узгоджувалися. На її питання чи пройде конструкція у її дверний отвір, відповідач запевнив, що збирати конструкцію дивана будуть у неї вдома. З приводу неналежного виконання умов договору з виготовлення меблів позивачка зверталася до Головного управління Держпродспоживслужби в Херсонській області та отримала відповіді з рекомендаціями звернення до суду. Таким чином, суду не надано докази на підтвердження того, що між сторонами при укладанні договору було узгоджено розмір дивану, який замовила позивач. В травні 2018 року позивач [PERSON] звернулася з претензією до ФОП [PERSON] щодо повернення грошових коштів в сумі 11795,00 гривень, проте дана вимога відповідачем не була виконана. Правовідносини сторін урегульовано, крім Цивільного кодексу України, положеннями Закону України від 12 травня 1991 року "Про захист прав споживачів" (надалі Закон), який є спеціальним законом і відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Згідно з ч.4 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року №1023-ХІІ з наступними змінами (далі Закон №1023-ХІІ) споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів). Споживачі також мають інші права, встановлені законодавством про захист прав споживачів. Споживачі зобов`язані: 1) перед початком експлуатації товару уважно ознайомитися з правилами експлуатації, викладеними в наданій виробником (продавцем, виконавцем) документації на товар; 2) в разі необхідності роз`яснення умов та правил використання товару - до початку використання товару звернутися за роз`ясненнями до продавця (виробника, виконавця) або до іншої вказаної в експлуатаційній документації особи, що виконує їх функції; 3) користуватися товаром згідно з його цільовим призначенням та дотримуватися умов (вимог, норм, правил), встановлених виробником товару (виконавцем) в експлуатаційній документації. Частиною 1 статті 6 вказаного Закону визначено, що продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Згідно ч.ч.1, 2, 3 ст.698 ЦК України, за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його. Договір роздрібної купівлі-продажу є публічним. До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.678 ЦК України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару. Відповідно до вимог ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Правові наслідки порушення зобов`язання визначенні в ст.611 ЦК України, якою передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановленні договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. За п. 4 ч. 1 ст.708 ЦК України у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов`язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми. За змістом ст.708 ЦК України та ст.8 Закону України "Про захист прав споживачів" у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Як вбачається з позовних вимог [PERSON] , звертаючись до суду з позовом, вона,

Outcome: partial