Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

[PERSON] В звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що в 1995 році її батько [PERSON] тимчасово виїхав на інше місце проживання. В 2003 році ним було прийнято рішення про посвідчення договору дарування житлового будинку №16 по вулиці Лісова в смт. Ставище Ставищенського району Київської області на користь позивачки. 19 вересня 2003 року державний нотаріус Ставищенського районної державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстром №2411 посвідчила договір дарування житлового будинку№16 по вулиці Лісова в смт Ставище Ставищенського району Київської області, який зареєстровано Білоцерківським МБТІ 05.10.2003 року в книзі №3 реєстр №308. До 2006 року відповідач періодично приїздив в гості. Слід зазначити, що пенсію відповідач перевів за новим місцем проживання. З 2006 року відповідач в будинку не проживає, що підтверджується довідкою №4176/6 від 20 серпня 2015 року Ставищенської селищної ради, актом обстеження складу проживаючих та показами свідків. В будинку проживаю лише Позивачка та її мати [PERSON]. Жодних зобов'язальних відносин щодо оренди житла між [PERSON] та відповідачем не існувало та не існує. З посвідченням договору дарування відповідач втратив право володіння, користування та розпорядження будинком, враховуючи фактичну зміну відповідачем місця проживання та його відсутність понад встановлений статтею 405 ЦК України річний строк, відпали правові підстави для збереження його реєстрації в належному їй будинку. Проте знятися з реєстрації місця проживання та зареєструватися за фактичним місцем проживання відповідач відмовляється. Збереження реєстрації відповідача в належному позивачці будинку без фактичного проживання суперечить вимогам Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" та створює їй, як власнику, перешкоди, у здійсненні права розпорядження своїм майном. Позивач просить суд визнати [PERSON] [INFO], уродженця [INFO], таким, що втратив право користування будинком № 16 по вулиці Лісовій в смт. Ставище Ставищенського району Київської області. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та пояснив, що визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим будинком необхідно позивачці для можливості розпоряджатися її будинком, поскільки на даний час вона обмежена в користуванні власним жилим приміщенням. Відповідач в судове засідання повторно не прибув, належно повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Свідки [PERSON], [PERSON], підтвердили що [PERSON] зареєстрований в [INFO], але фактично там не проживає з 2006 року. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, покази свідків, дослідивши письмові докази, вважає. Із матеріалів справи встановлено. Згідно договору дарування житлового будинку від 19 вересня 2003 року [PERSON] Подарував житловий будинок № 16 по вул. Лісовій в смт. Ставище Київської області [PERSON] (а.с.7) Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно 19 вересня 2003 року державний нотаріус Ставищенського районної державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстром №2411 посвідчила договір дарування житлового будинку№16 по вулиці Лісова в смт Ставище Ставищенського району Київської області, який зареєстровано Білоцерківським МБТІ 05.10.2003 року в книзі №3 реєстр №308 (а.с.8) Згідно довідки Виконавчого комітету Ставищенської селищної ради від 20 серпня 2015 року № 4176/6 [PERSON] не проживає за вказаною адресою згідно свідчень сусідів із 2000 року по даний час (а.с. 13). Згідно акта обстеження від 20.08.2015 року, [PERSON] , зареєстрований проте не проживає в [INFO] з 2006 року (а.с.14). Згідно статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно статті 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до статтей 2, 3, 6, 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування є юридичною процедурою обліку фізичних осіб за обраним ними місцем проживання, наявність або відсутність якої не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених законами, або підставою для їх обмеження. Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Таким чином, враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що відповідач в будинку позивачки не проживає понад рік та не веде спільне з позивачкою господарство та створює позивачці перешкоди в користуванні її майном, суд вважає, що відповідач втратив право користування належним позивачці вищезазначеним житловим будинком.

Outcome: approved