Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із вказаним вище позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 30 листопада 2007 року вона придбала жилий будинок який знаходиться за адресою: Кіровоградська область Благовіщенський район с.Мечиславка вул.Шевченка,26, до данного будинку прилягає присадибна земельна ділянка. 18.07.2013 року позивачка звернулась до ТОВ «Кіровоград геоінформ» щодо виготовлення технічної документації із землеустрою, під час виготовлення якої було встановлено, що на земельній ділянці, яка прилягає до домоволодіння, яке належить позивачці є новий власник [PERSON] Відповідачу надано земельну ділянку за рахунок частини земельної ділянки, яка не була вилучена попередньо у позивачки. Відповідач [PERSON] отримав земельну ділянку в приватну власність, виготовив державний акт на право власності на землю серії ЯИ №095469 (цільове призначення для ведення особистого селянського господарства розміром 0,1071 га.) на підставі рішення сесії Мечиславської сільської ради від 20 жовтня 2009 року №161, яке прийнято незаконно в порушення ст.118 ЗК України (в редакції яка діяла на час прийняття рішення), рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 року №07-рп/2009, Постанови КМУ №844 від 05 серпня 2009 року, ст.56 Закону України «Про землеустрій» Технічна документація виготовлена з грубим порушенням Постанови КМУ №844 від 05 серпня 2009 року, а саме суміжні землекористувачі ( в тому числі позивачка) не були запрошені під час встановлення та погодження меж земельної ділянки, внаслідок чого і не могла надати будь-які заперечення. В результаті чого позивачка вважає, що відповідач незаконно набув право власності на спірну земельну ділянку, що призвело до порушення її прав як користувача земельної ділянки. У результаті викладеного, вона була змушена звернутися до суду за захистом порушених прав. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві, крім того, в ході судового засідання позивачка зазначила, що Акт встановлення в натурі і погодження меж земельної ділянки, розташований в технічній документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства гр.[PERSON] розташованої за адресою: Кіровоградська область Ульяновський район с.мечиславка вул..Шевченка,26 підписано не позивачем, що підтверджується висновком почеркознавчої експертизи, яка міститься в матеріалах справи. [PERSON], як представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог, при цьому пояснив, що право позивачки ніяким чином не порушено, позивачка звернулась до суду, пропустивши строк позовної давності. Крім того, у висноку почеркознавчої експертизи вказано, що вирішити питання «Чи виконано підпис в оригіналі Акту встановлення в натурі і погодження меж земельної ділянки [PERSON], чи іншою особою?» не представляється можливим. Представник Мечиславської сільської ради в судовому засіданні позов не визнала, просить в його задоволенні відмовити. Представник відділу Держгеокадастру в Ульяновському районі в судове засідання не з»явився, надіслав до суду заяву в якій просить справу розглянути без їх участі, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки вбачає порушення Постанови КМУ №844 від 05 серпня 2009 року та норм земельного законодавства. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд дійшов переконання, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист прав усіх субєктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Згідно зі статтею 152 ЗК України (в редакції, яка була чинною на час звернення позивача до суду) держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до Договору купівлі-продажу, від 30.11.2007 року, Технічного паспорту, позивачці належить житловий будинок із господарсько побутовими будівлями за адресою: Кіровоградська область Ульяновський район с.Мечиславка вул.Шевченка,26, що підтверджується (а.с.а.с. 8-11). В подальшому у зв»язку із переадресацією житловий будинок, що належить [PERSON] переадресовано на Шевченка, 23. Рішеням 19 сесії 6-го скликання Мечиславської сільської ради Ульяновського району Кіровоградської області №135 від 07 червня 2013 року [PERSON]передано у власність земельну ділянку, що знаходиться в її користуванні за адресою:с.Мечиславка вул..Шевченка 23, із земель житлової та громадської забудови і сільськогосподарського призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,18 га. та надано згоду на виготовлення документів ( а.с.102). Позивачка розпочала виготовляти технічну документацію із землеустрою, що підтверджується ( а.с.а.с.103-128) та встановила, що на земельній ділянці, яка прилягає до домоволодіння, яке їй\~ позивачці є новий власник\~ [PERSON], якому надано земельну ділянку за рахунок частини земельної ділянки, яка не була вилучена попередньо у позивачки. Рішенням ( а.с.38) виконавчого комітету Мечиславської сільської ради Народних депутатів №23 від 23 червня 1994 року «Про приватизацію земельних ділянок» вирішено передати у приватну власність безоплатно земельні ділянки з наступною видачею Державних актів на право приватної власності на землю громадянам переліченим у списку, що додається. ( а.с.а.с.39-45). [PERSON] передано 0,25 га.- для обслуговування житлового будинку та 0,17 га.- для ведення підсобного господарства ( а.с.42). 03.04.2008 року [PERSON] помер. Спадщину після його смерті прийняв його син [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом (а.с.а.с.50,51). 20 жовтня 2009 року рішенням №161, 28 сесії 5-го скликання Мечиславської сільської ради Ульяновського району Кіровоградської області «Про уточнення площ земельних ділянок які надаються громадянам у власність шляхом приватизації» уточнено запис №49 списку, що є додатком до пункту №23 виконкому Мечиславської сільської ради від 23 червня 1993 року та надано земельну ділянку у власність шляхом приватизації спадкоємцю [PERSON] загальною площею: 0,3540 га., із них - 0,2469 для будівцтва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,1071 для ведення особистого селянського господарства за адресою Кіровоградська область Ульяновський район с.Мечиславка вул..Шевченка,26 ( а.с.а.с.12,34,74). На підставі вищезазначеного відповідач [PERSON] 01.09.2009 року звернувся із заявою до відділу Держгеокадастру в Ульяновському районі про оформлення та видачу державного акта на право власності на земельну ділянку отримав технічну документацію із землеустрою ( а.са.с.67-86) та 09.11.2009 року отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №095469 площею 0,1071 для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область Ульяновський район с.Мечиславка вул.Шевченка буд.26. ( а.с.24). Відповідно до рішення Коституційного Суду України №7-рп/2009 від 16.04.2009 року у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене зазначено, що органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини\~Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп\~у справі щодо несумісності депутатського мандата. Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.ї Відповідно до ч.4 п. 7 Постанови КМУ №844 від 05 серпня 2009 року «Про деякі питання реалізації права власності на землю громадянами України» у разі надходження від громадянина, який отримав у користування земельну ділянку до дня набрання чинності Земельним кодексом України (2768-14 ) (зокрема надану колгоспному двору), заяви про видачу державного акта на право власності на земельну ділянку, але рішення про її безоплатну передачу у власність громадянина прийнято не було, невідкладно приймати рішення щодо надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складення документів, що посвідчують право на земельну ділянку (виготовляється для громадян безоплатно, за рахунок коштів державного бюджету), з наступним затвердженням зазначеної документації та наданням земельної ділянки у власність відповідно до вимог частини другої статті 118 та в межах норм, визначених статтею 121 Земельного кодексу України ( 2768-14 ). Судом встановлено, що спірна земельна ділянка площею 0,1071 га., яка розташована за адресою:Кіровоградська область Ульяновський район с.Мечиславка вул..Шевченка,26, - [PERSON] у користування до набрання чинності Земельним Кодексом ( 2768-14) не передавалась. Дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку не надавався. В судовому засіданні встановлено, що рішенням ( а.с.38) виконавчого комітету Мечиславської сільської ради Народних депутатів №23 від 23 червня 1994 року «Про приватизацію земельних ділянок» вирішено передати у приватну власність безоплатно земельні ділянки з наступною видачею Державних актів на право приватної власності на землю громадянам переліченим у списку, що додається. ( а.с.а.с.39-45). [PERSON] передано 0,25 га.- для обслуговування житлового будинку та 0,17 га.- для ведення підсобного господарства. 03.04.2008 року [PERSON] помер. 08 квітня 2009 року спадщину після його смерті прийняв син [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом (а.с.а.с.50,51). Оскільки зазначене рішення є ненормативним правовим актом одноразового застосування, яке вичерпало свою дію фактом його виконання, воно не може бути в подальшому скасоване чи змінене органом місцевого самоврядування після його виконання. Враховуючи наведене, суд прийшов до переконання, що рішення №161, 28 сесії 5-го скликання Мечиславської сільської ради Ульяновського району Кіровоградської області від 20 жовтня 2009 року «Про уточнення площ земельних ділянок які надаються громадянам у власність шляхом приватизації» про уточнення запис №49 списку, що є додатком до пункту №23 виконкому Мечиславської сільської ради від 23 червня 1993 року - прийнято незаконно та підлягає скасуванню. Відповідно до ст.118 ч.6- громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву про вибір місця розташування земельної ділянки до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. До заяви додаються матеріали, передбачені частиною п'ятою статті 151 цього Кодексу, а також висновки конкурсної комісії (у разі відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Відповідно до ч.1 ст.151 ЗК України - особи, зацікавлені у вилученні (викупі), виборі земельних ділянок, зобов'язані погодити з власниками землі і землекористувачами та органами державної влади або органами місцевого самоврядування, згідно з їх повноваженнями, розміри земельних ділянок, передбачені для вилучення (викупу), умови їх вилучення (викупу), а також розміри земельної ділянки, передбачені для її передачі (надання), умови її передачі (надання) з урахуванням комплексного розвитку території, який би забезпечував нормальне функціонування на цій ділянці і прилеглих територіях усіх об'єктів та умови проживання населення і охорону довкілля. Дослідивши висновок почеркознавчої експертизи, яка міститься в матеріалах справи, суд дійшов переконання, що Акт встановлення в натурі і погодження меж земельної ділянки, розташований в технічній документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства гр.[PERSON] розташованої за адресою: Кіровоградська область Ульяновський район с.Мечиславка вул.Шевченка,26 підписано не позивачем, оскільки підписи не співставні за транскрипцією. Враховуючи наведене суд прийшов до переконання, що Акт встановлення в натурі і погодження меж земельної ділянки є недійсним, адже насправді цей акт не підписувався позивачем, як суміжним землекористувачем. Згідно п. б) ч. 2\~ст. 198 Земельного кодексу України кадастрова зйомка включає погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Отже, [PERSON] не погоджувала межі земельної ділянки відповідача, тому державний акт на земельну ділянку був виданий з порушенням ст. ст. 103, 106, п. б) ч. 2 ст. 198 Земельного кодексу України, які передбачають необхідність встановлення та погодження меж земельних ділянок між суміжними землекористувачами або землевласниками. Згідно п. 1.16 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі затверджено Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах №43 від 05.04.1999р. технічна документація зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою включає кадастровий план земельної ділянки, складений за результатами зйомки. Згідно п. 1.16 Інструкції здійснюється кадастрова зйомка земельної ділянки з наступним вирахуванням координат поворотних точок меж (у державній або умовній системі координат) і площі ділянки. За результатами виконаних робіт складається кадастровий план земельної ділянки. Отже, вищезазначеними нормами передбачено необхідність погодження меж земельної ділянки із сусідніми землекористувачами при складанні кадастрового плану на основі кадастрових зйомок. При цьому, під час виготовлення державного акту відповідачем межі земельної ділянки не погоджувались з позивачем. Також під час виготовлення технічної документації та видачі державного акту відповідачами було порушено також інші норми Інструкції, зокрема: п. 1.12. складання державного акта на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою при передачі земельної ділянки, що була раніше надана громадянам, підприємствам, установам, організаціям і об'єднанням громадян всіх видів, у постійне користування або при переоформленні правоустановчих документів на ці земельні ділянки, проводиться після відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженою в установленому порядку відповідною технічною документацією. п. 2.1. Інструкції, який передбачає, що роботи зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою виконуються зі встановленням (відновленням) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки. При виготовленні технічної документації зі складання державного акту відповідачемм не було встановлено в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки. Таким чином, державний акт на право власності на земельну ділянку виготовлений відповідачем з порушенням вимог Земельного кодексу України та Інструкції, тому такий державний акт виданий з грубими порушенями згаданих норм законодавства та, відповідно, повинен бути визнаний судом недійсним. Згідно п. б) ч. 3\~ст. 152 Земельного кодексу України\~захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Що стосується скасування державної реєстрації державного акту відповідача, то вона повинна бути скасована, оскільки згідно ч. 2\~ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~(який набрав чинності з 01.01.2013 р.) записи скасовуються, якщо підстави, за яких вони були внесені, визнані судом недійсними. Згідно ч.1\~ст.155 ЗК України\~«У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним». Згідно ч.2\~ст.158 ЗК України\~«Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян». Згідно ч.5\~ст.116 ЗК України\~«Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом». Згідно ч.2\~ст.152 ЗК України\~«Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків». Згідно пп. б), г), д) ч.3\~ст.152 ЗК України\~«Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; застосування інших, передбачених законом, способів». Системний аналіз наведених вимог законодавства та зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позов підставний та підлягає задоволенню в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що позивачка звернулась до суду із порушенням строку позовної давності. Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (ст.257 ЦК). Нормою ч.3 ст.267 ЦК встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення. Судом встановлено, що право на звернення до суду із зазначеним позовом у позивачки виникло 31.07.2013 року під час виготовлення технічної документації із землеустрою, а звернулась позивачка із позовом до суду 08.06.2015 року тобто в межах трирічного строку. Відповідно до п. 6\~ст. 214 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідачів в користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved