Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-28 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулася з позовом до [PERSON] , [PERSON] та Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області (далі відповідачі), з вимогами: - визнати, що частка права власності громадян [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру загальною площею 24.7 кв.м., житлової площею 11.5 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва про право власності на житло, яке видане Турбівською селищною радою Липовецького району Вінницької області від 25.11.1999, становить 1/4 її частини кожного. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. 25.11.1999 на підставі розпорядження №20 Турбівською селищною радою було видано свідоцтво про право власності на житло, а саме на кв. [ADDRESS] , у відповідності до якого квартира, належить на праві приватної спільної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та позивачу. [INFO] помер [PERSON] . Позивач мала намір отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на частку зазначеної квартири, яка належить їй на праві спільної сумісної власності. Звернувшись до нотаріуса, з відповідним пакетом документів було встановлено, що згідно Інформаційної довідки-характеристики КП ВООБТГ від 05.02.2021, частка права власності на квартиру становить 1, для всіх співвласники. Враховуючи, що набуття права власності позивача на частину квартири, було здійснено в результаті приватизації, відповідно без визначення частки, тому слід стверджувати, що частки у майні, яке отримано сторонами у власність шляхом приватизації, згідно свідоцтва про право власності на житло, а саме на кв. [ADDRESS] , на підставі - наказу №20 від 25.11.1999 виданого Турбівською селищною радою, були та лишаються рівними. Отже, необхідно визначення частки усіх співвласників квартири. Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду. Спільно з позовом, позивач подала до суду клопотання про витребування доказів, а саме від Липовецької державної нотаріальної контори просила витребувати матеріали спадкової справи щодо майна померлого [PERSON] . Ухвалою суду від 22.07.2021 призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та визначено відповідачам строк для подання відзиву на позов. Також судом було витребувано від Липовецької державної нотаріальної контори матеріали спадкової справи щодо майна померлого [PERSON] . Відповідачі у визначений судом строк відзиву на позов не подали, однак у своїй заяві від 28.10.2021 визнали позов і просили про розгляд справи без їх участі. У судове засідання позивач та її представник не з`явились, однак остання у своїй заяві від 29.10.2021 просила суд про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. З огляду\~на те,\~що в\~підготовче судове\~засідання сторони\~не з`явились,\~суд вважає,\~що за\~результатами підготовчого\~провадження можливо\~ухвалити рішення,\~тому розгляд\~справи проводить\~у даному\~судовому засіданні,\~на підставі\~наявних у\~справі доказів,\~за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 25.11.1999, що видане відповідно до розпорядження Турбівської селищної ради №20 посвідчено, що кв. [ADDRESS] , дійсно належить на праві приватної, спільної сумісної власності: [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] (а.с. 11). Згідно інформаційної довідки-характеристики, виданої Вінницьким ООБТІ від 05.02.2021, вказано що за матеріалами інвентаризаційної справи №2487 станом на 31.12.2012 власниками згаданої квартири є ті ж самі особи (а.с. 12). Згідно записів домової книги на квартиру, зазначені особи були зареєстровані за її адресою (а.с 19). Після укладення шлюбу з чоловіком позивач змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] " і залишила його після розірвання шлюбу (а.с. 8-9). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його смерть (а.с. 17). За матеріалами спадкової справи щодо майна померлого [PERSON] вбачається, що спадкоємцями за законом на його майно виступають: його жінка - [PERSON] ; дочка - [PERSON] ; син - [PERSON] . Враховуючи, що набуття права власності позивача на частину квартири, було здійснено в результаті приватизації, відповідно без визначення частки, тому необхідно визначення частки усіх співвласників квартири. Разом з тим, відповідачі у своїй спільній заяві від 28.10.2021 визнали позов і не заперечували проти його задоволення судом. Суд дійшов висновку, що позов, пред`явлений до відповідачів [PERSON] , [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.ч. 1-2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. У силу приписів ч.ч. 1-2 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Судом було встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 25.11.1999, що видане відповідно до розпорядження Турбівської селищної ради №20 посвідчено, що кв. [ADDRESS] , дійсно належить на праві приватної, спільної сумісної власності: [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] , однак враховуючи, що набуття права власності позивача на частину квартири, було здійснено в результаті приватизації, відповідно без визначення частки, тому наявність невизнаного права позивача на свою частку є очевидною і вона має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, а частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Крім того, відповідачі визнали позов, а тому оскільки відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві, суд вбачаючи, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приймає і вважає, що вимога про визнання того, що частка права власності громадян [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру загальною площею 24.7 кв.м., житлової площею 11.5 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва про право власності на житло, яке видане Турбівською селищною радою Липовецького району Вінницької області від 25.11.1999, становить 1/4 її частини кожного, ґрунтується на нормах чинного законодавства та підлягає задоволенню. При цьому суд враховує, що у даному спорі про виділення частки у спільній власності належними відповідачами є саме [PERSON] та [PERSON] , які так як і позивач є спадкоємцями за законом на частку майна померлого [PERSON] , а не відповідна територіальна громада в особі селищної ради. Таким чином, зазначення двох відповідачів - спадкоємців [PERSON] і водночас відповідача у вигляді територіальної громади є взаємовиключним, а тому враховуючи, що позивачем не доведено яким чином були порушені чи не визнані її права відповідачем Турбівською селищною радою Вінницького району Вінницької області, суд вважає вимоги до неналежного відповідача безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved