Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

9 лютого 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням новим власником, виселення без надання іншого житла, в якій просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування 13/100 частками домоволодіння [ADDRESS]. Усунути [PERSON] перешкоди в користуванні 13/100 частками домоволодіння [ADDRESS] з боку [PERSON]. Виселити [PERSON] з 13/100 часток домоволодіння [ADDRESS] без надання іншого житла. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 10 червня 2011 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено договір міни, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. та зареєстрований в реєстрі за № 1934. За умовами зазначеного договору, відповідач передав, а позивач прийняла у власність 13/100 частки домоволодіння [ADDRESS], яке належить відповідачу на підставі договору дарування частини домоволодіння, посвідченого 19 липня 2010 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кривошеїною І.М. за реєстровим № 3193, зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 5 серпня 2010 року, право власності зареєстроване КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 5 серпня 2010 року за реєстраційним № 22314031, номер запису: 483 в книзі 1. Відповідно до абз. 2. п.1 договору міни вищевказане майно обмінюється на картину «Орел» з доплатою у сумі 42 560 гривень, які разом з вищевказаною картиною відповідач [PERSON] отримав від позивача ще до підписання договору міни. Крім того, відповідач взяв на себе обов'язок виконати умови договору міни до 10 серпня 2011 року - повністю звільнити майно від своїх речей. Однак, відповідач порушив свої зобов'язання зі звільнення майна та продовжує безпідставно користуватися житловим приміщенням в будинку [ADDRESS]. Гарантуючи захист права власності, закон надає власникові право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, навіть якби ці порушення і не були пов'язані з позбавленням володіння. Припинення права власності особи на житлове приміщення припиняє його право на користування ним за відсутності інших для цього підстав. Проте, позивач жодних усних чи письмових домовленостей або правочинів на проживання в належному йому майні із відповідачем не укладала, згоду на проживання відповідача, його друзів або знайомих не надавала. При цьому, на глибоке переконання позивача, проживання в належному їй на праві власності 13/100 частками домоволодіння сторонньої особи перешкоджає їй володіти і вільно користуватися цим житлом, що призводить до порушення її права власності. До того ж, окрім перешкод у володінні та користуванні отриманим у власність від відповідача 13/100 частками домоволодіння, позивач зазнає незручностей та ймовірних у майбутньому втрат у зв'язку із накопиченням відповідачем боргів за користування в належному позивачеві житловому приміщенні послугами підприємств з надання комунальних послуг та можливим відключенням такими підприємствами в подальшому житлового приміщення від мережі постачання своїх послуг. В будь-якому разі, очевидно, що дії відповідача порушують права і законні інтереси позивача як нового власника майна, спричиняють їй прямі та опосередковані збитки, призводять до втрати та завдають моральної шкоди. Тому, 19 листопада 2014 року на адресу реєстрації відповідача та на адресу майна, позивачем було направлено письмову вимогу про добровільне звільнення житлового приміщення, що є предметом договору міни. З метою зафіксувати не лише факт направлення відповідачу та/або отримання ним листа із зазначеною вимогою, але ще й зміст вкладення до цього листа, вимогу було направлено позивачем цінними листами з оголошеною цінністю і відповідно, з описом вкладення. Однак, відповідачем було проігноровано поштові відправлення, які були надіслані на адресу його реєстрації та на адресу місцезнаходження майна, що є предметом договору міни, а тому зі спливом строку зберігання на пошті, листи було повернуто відправнику із відповідною позначкою на лицьовій стороні конверту. При цьому, по теперішній час 13/100 частки домоволодіння [ADDRESS], що є предметом договору міни від 10 червня 2011 року, відповідач не звільнив та жодної інформації про прийняте за результатами розгляду вимоги рішення позивачу не повідомив. Тому позивач був змушений звернутися з зазначеним позовом до суду. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 05.11.2014 року, у судовому засіданні позов підтримала, просила суд його задовольнити, надала пояснення аналогічні , викладеним у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином шляхом надання повідомлення до редакції газети "Слобідський край", яка знаходиться у матеріалах справи. Розгляд справи призначався неодноразово, повістки, які надсилалися на адресу відповідача, поверталися до суду з відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання ". Зазначене свідчить про той факт, що відповідач відмовляється отримувати судову повістку, на повідомлення поштового відділення про необхідність явки для отримання заказаної кореспонденції не реагує. Відповідно до ч. 8 ст. 76 ЦПК України особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. За таких обставин на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних обставин. Так, в судовому засіданні було встановлено, що 10 червня 2011 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір міни, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. та зареєстрований в реєстрі за № 1934 (а.с.6). За умовами зазначеного договору, відповідач передав, а позивач прийняла у власність 13/100 частки домоволодіння [ADDRESS], яке належить відповідачу на підставі договору дарування частини домоволодіння, посвідченого 19 липня 2010 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кривошеїною І.М. за реєстровим № 3193, зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 5 серпня 2010 року, право власності зареєстроване КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 5 серпня 2010 року за реєстраційним № 22314031, номер запису: 483 в книзі 1. Відповідно до абз. 2. п.1 договору міни вищевказане майно обмінюється на картину «Орел» з доплатою у сумі 42 560 гривень, які разом з вищевказаною картиною відповідач [PERSON] отримав від позивача ще до підписання договору міни. Крім того, відповідач взяв на себе обов'язок виконати умови договору міни до 10 серпня 2011 року - повністю звільнити майно від своїх речей. Однак, відповідач порушив свої зобов'язання зі звільнення майна та продовжує безпідставно користуватися житловим приміщенням в будинку [ADDRESS]. Проте, позивач жодних усних чи письмових домовленостей або правочинів на проживання в належному йому майні із відповідачем не укладала, згоду на проживання відповідача, його друзів або знайомих не надавала. Відповідно до ч.2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Положеннями статей 317, 319, 321 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За таких обставин, позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved