Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

11.10.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами, якими просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на 3/4 частин житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями №87 по вул.Ізмаїльська в с. Стара Некрасівка Ізмаїльського району Одеської області. В обґрунтування\~позовних вимог,\~позивач зазначає,\~що 02.06.1997\~року померла\~[PERSON].\~Після її\~смерті залишилось\~спадкове майно,\~зокрема,\~3/4\~частин житлового\~будинку з\~надвірними спорудами\~та господарськими\~будівлями №\~87\~по вул.Ізмаїльська\~в с.\~Стара Некрасівка\~Ізмаїльського району.\~Заповіт [PERSON]\~не залишала.\~На день\~смерті спадкодавця\~[PERSON]\~спільно з\~нею проживав\~її син\~[PERSON],\~який таким\~чином прийняв\~спадщину.\~03.01.2016р.\~помер чоловік\~позивача -\~[PERSON].\~Після його\~смерті залишилось\~спадкове майно,\~зокрема,\~житловий будинок\~з надвірними\~спорудами та\~господарськими будівлями\~№ 87\~по вул.\~Ізмаїльська в\~с.\~Стара Некрасівка\~Ізмаїльського району,\~1/4\~частина якого\~належала йому\~на підставі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~законом,\~виданого державним\~нотаріусом Ізмаїльської\~державної нотаріальної\~контори 20\~квітня 1992\~року та\~зареєстрованого в\~реєстрі за\~№ 899,\~а 3/4\~частин -\~він прийняв\~після смерті\~матері [PERSON],\~однак не\~встиг оформити. [PERSON]\~заповіту не\~залишав. На час смерті [PERSON] спільно з ним проживала дружина [PERSON], і таким чином прийняла спадщину. 25.09.2018р. їй приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частину спадкового будинку, а на 3/4 частин будинку їй було відмовлено, оскільки державна реєстрація права власності на цю частку будинку не була проведена в установленому законом порядку за [PERSON], спадкоємцем якої був її син [PERSON], який фактично спадщину прийняв, але юридично не оформив. Ухвалою суду\~від 06.11.2018\~року витребувано від приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції в Одеській області [PERSON] копію спадкової справи, що була заведена після смерті [PERSON], яка померла 02 червня 1997 року, а у випадку якщо спадкова справа не заводилась надати витяги (інформаційні довідки) зі Спадкового реєстру Заповіти/Спадкові договори та Спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину; копію спадкової справи, що була заведена після смерті [PERSON], який помер 03 січня 2016 року. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача, сповіщений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав до суду письмове клопотання про визнання позову та розгляд справи без участі його участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності, виданого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори 20 квітня 1992 року та зареєстрованого в реєстрі за № 898 та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори 20 квітня 1992 року та зареєстрованого в реєстрі за № 899, [PERSON] є власником 3/4 частин житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями №87 по вул. Ізмаїльська в с. Стара Некрасівка Ізмаїльського району Одеської області. Дана інформація підтверджена листом КП «Ізмаїльське МБТІ» №1730 від 15.11.2018р. Відповідно до\~свідоцтва про\~смерть серії\~1-ЖД\~№ 138844\~від 02.06.1997\~року,\~виданого Старонекрасівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] померла 02.06.1997 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 3/4 частин житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями №87 по вул. Ізмаїльська в с. Стара Некрасівка Ізмаїльського району Одеської області. За життя спадкодавець [PERSON] заповіт не залишала, що підтверджено інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №54085823 від 14.11.2018 та довідкою Старонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області № 1773 від 23.08.2017 року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 розяснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української PCP 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 524 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до\~ст.\~549\~ЦК Української\~ССР 1963\~року,\~який діяв\~станом на\~1997\~рік,\~визнається,\~що спадкоємець\~прийняв спадщину,\~якщо він\~фактично вступив\~в управління\~або володіння спадковим майном. Відповідно до п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5, в редакції, яка діяла станом на 1997 рік, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 Цивільного кодексу). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Згідно довідки Старонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області № 1773 від 23.08.2017 року на день смерті спадкодавця [PERSON] спільно з нею проживав її син [PERSON], який таким чином прийняв спадщину. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.\~3\~ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 439008 від 04.01.2016 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер 03.01.2016 року. Після смерті [PERSON], згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить, зокрема, 3/4 частин житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями №87 по вул. Ізмаїльська в с. Стара Некрасівка Ізмаїльського району Одеської області, які він фактично прийняв у спадщину після смерті матері, але юридично не оформив своїх спадкових прав. За життя спадкодавець [PERSON] заповіт не залишав, що підтверджено інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №44449184 від 14.07.2016р. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги, що підтверджено свідоцтвом про одруження серії І-ЖД №070734 від 18.10.1997р., та спадщину прийняла, оскільки на момент смерті спадкодавця, час відкриття спадщини, та протягом шести місяців, проживала та була зареєстрована разом із спадкодавцем за однією адресою, що підтверджується довідкою Старонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області № 1040 від 15.06.2016 року. На звернення позивача до приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції в Одеській області [PERSON] з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на 3/4 частин житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями №87 по вул. Ізмаїльська в с. Стара Некрасівка Ізмаїльського району Одеської області, нотаріусом їй листом №276/02-14 від 08.10.2018р. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 3/4 частин спадкового будинку, у звязку з тим, що державна реєстрація права власності на ці частки будинку не була проведена в установленому законом порядку за [PERSON], спадкоємцем якої був її син [PERSON], який фактично спадщину прийняв, але юридично не оформив. Відповідно до п.п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст. 316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи викладене,\~на думку\~суду правомірними\~є вимоги\~[PERSON]\~щодо визнання\~за нею\~права власності\~в порядку\~спадкування за\~законом після\~смерті чоловіка\~на 3/4 частин житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями №87 по вул. Ізмаїльська в с. Стара Некрасівка Ізмаїльського району Одеської області. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, у тому числі, з огляду на те, що відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 81 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved