Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

17 травня 2016 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 50 000,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07.10.2015 року в м.Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «ГАЗ», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «БМВ», державний номер [NUMBER] під керуванням позивача. В результаті пригоди автомобіль, який належить позивачу на праві власності був пошкоджений та вартість матеріального збитку становить 102 650,40 грн. Постановою суду [PERSON], який керував автомобілем «ГАЗ», державний номер [NUMBER] визнано винуватим в порушенні ПДР України внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «ГАЗ», державний номер [NUMBER] на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована відповідачем. Позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування та надав всі документи, проте відповідачем не виконані власні зобов'язання та не виплачено суму страхового відшкодування в розмірах, визначених договором. В судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач представника в судове засідання не направив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, до суду не надійшли пояснення чи заперечення на заявлені вимоги. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши позивача, його представника, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог за наступних підстав. Статтею 988 ч.1 ЦК України передбачено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч.2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно п.3 ст. 20 Закону України «Про страхування» при настанні страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ч.2 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Стаття 12.1 Закону передбачає, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Стаття 22.1 Закону визначає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (стаття 29 Закону). Як встановлено в судовому засіданні, автомобіль «БМВ», державний номер [NUMBER] належить на праві власності [PERSON]. Постановою Печерського районного суду м.Києва від 18.12.2015 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу. В постанові зазначено, що [PERSON] 07.10.2015 року о 14 годині 20 хвилин, керуючи автомобілем «ГАЗ», державний номер [NUMBER] по вулиці Гусовського,9 в м.Києві, виконуючи перестроювання, не переконався в безпеці руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «БМВ», державний номер [NUMBER], водій [PERSON] порушив вимоги п.10.1 ПДР України. Згідно звіту №3061/1 про оцінку транспортного засобу, що складений СПД «[PERSON].» 26.01.2016 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «БМВ», державний номер [NUMBER] становить 105 650,40 грн. 09.10.2015 року [PERSON] повідомив Страхову компанію «Страховий капітал» про настання дорожньо-транспортної пригоди та надав необхідні документи. На заяву [PERSON] про виплату страхового відшкодування ПрАТ «СК «Страховий капітал» повідомила, що станом на 01.04.2016 року керівництвом компанії не прийнято рішення щодо виплати страхового відшкодування. В судовому засіданні представник позивача пояснив, що на день розгляду справи страхове відшкодування не виплачено та не повідомлено про відмову у виплаті страхового відшкодування. Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року N 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон N 1961-IV). Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон N 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону N 1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону N 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону N 1961-IV (статті 9, 22 - 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Отже, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачем не виконано обов'язок щодо сплати страхового відшкодування у розмірі, визначеному Законом, суду не надано доказів, що Полісом передбачена франшиза, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування в розмірі, визначеному Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в розмірі 50 000,00 грн. Крім того, з відповідача на користь позивача у відповідності до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved