Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про визнання договору міни нерухомого майна дійсним. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 23 липня 1998 року вона разом з відповідачами по справі уклала письмовий договір обміну нерухомого майна, згідно якого обміняла належну їй двокімнатну квартиру № 42 в житловому будинку № 4 по вул.Горького м.Першотравенська Дніпропетровської області на однокімнатну квартиру №53 житлового будинку №2 по вул.Горького м.Першотравенська Дніпропетровської області, яка належала відповідачам. Договір міни був зареєстрований у відділі Павлоградської філії «Придніпровська Товарна біржа» на підставі Закону України «Про товарну біржу» та в нотаріальній конторі не посвідчений. Право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано у Павлоградському бюро технічної інвентаризації 30 липня 1998 року та записано в реєстрову книгу за № 11-84. Після укладання договору міни сторонами були виконані всі умови договору, позивачка вселилась в квартиру в якій проживає по теперішній час, а відповідачі звільнили її та знялися з реєстраційного обліку. В наступний час виникла необхідність розпорядитися квартирою № 53 по вулиці Горького в будинку № 2 міста Першотравенська, але в нотаріальній конторі їй повідомили, що не посвідчена нотаріальна угода міни квартири є недійсною. Просить суд визнати договір обміну нерухомого майна №7/42-НДП укладений 23 липня 1998 року на Павлоградській філії Придніпровській товарній біржі між нею та відповідачами дійсним. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяви про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не зявились, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно копії договору міни нерухомого майна від 23 липня 1998 року, який був зареєстрований Павлоградською філією Придніпровської товарної біржі за реєстраційним номером 7/42-НДП, підтверджується факт того, що [PERSON] обміняла двохкімнатну квартиру №42 в житловому будинку №4 по вулиці Горького, міста Першотравенська, Дніпропетровської області, яка належить на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 15 липня 1993 року Першотравенським УЖКГ ДХК «Павлоградвугілля», та зареєстрованого Міжміським бюро технічної інвентаризації м.Павлограда від 03 серпня 1993 року за №6- на однокімнатну квартиру №53 в житловому будинку №2 по вулиці Горького, м.Першотравенська, Дніпропетровської області, яка належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло №534, виданого 16 серпня 1993 року Першотравенським УЖКГ ДХК «Павлоградвугілля», та зареєстрованого Міжміським бюро технічної інвентаризації м.Павлограда від 06 січня 1994 року за №11-81. Реєстраційним посвідченням від 30 липня 1998 року засвідчено, що квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору обміну зареєстрованого 23 липня 1998 року Павлоградською філією Придніпровської товарної біржі за №7/42-НДП і записане в реєстрову книгу за №11-81. Стаття 9 Житлового Кодексу України вказує, що громадяни України мають право на придбання будинків і квартир на біржових торгах. Відповідно до ст. 241 ЦК України 1963 року, за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше. Кожний з тих , хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує. Згідно ст. 242 ЦК України 1963 року, до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін. Відповідно до ст. 227 ЦК України, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі, за вимогою сторони, яка уклала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до ст. 224 ЦК України(в редакції 1963 року), яка діяла на час вказаних вище правовідносин, за договором купівлі - продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" в редакції, чинний станом на 03 лютого 2001 року, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року №3 «Про судову практику у справах про визнання угод недійсними», зі змінами та доповненнями розяснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах) міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб. Якщо така угода, яка виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч.2 ст.47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження (наприклад, статтями 105, 114, ЦК). Отже, враховуючи встановлені по справі обставини та аналізуючи наведені норми законодавства, суд вважає доведеним, що 23 липня 1998 року між сторонами був укладений договір обміну нерухомого майна, а саме спірної квартири, умови якого на час розгляду справи виконані, що підтверджується реєстрацією позивача за вказаною адресою та державною реєстрацією права власності на спірну квартиру за останньою. Як зазначено вище, спірний договір обміну нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS], позивачем був зареєстрований в БТІ, до теперішнього часу жодна з сторін договору не заявляла про його недійсність, на даний час виконані всі умови цього договору, відповідачі передали усі права на квартиру, знялись з реєстрації та зареєструвались за іншою адресою, однак ухиляються від нотаріального оформлення договору. Враховуючи, що на цей час позивачі позбавлений права реалізувати своє право на розпорядження вказаною вище квартирою, з метою справедливого вирішення справи та захисту невизнаних прав позивачів, суд, враховуючи встановлені обставини, вважає за необхідне позов задовольнити та визнати договір обміну нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS], укладений 23 липня 1998 року між сторонами та посвідчений на товарній біржі дійсним. Відповідно до норм Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 року №1952-ІV державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Outcome: approved