Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

25.04.2017р. [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] (далі - відповідач). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що шлюбні відносини фактично були припинені з січня 2015 року хоча проживають в одному житловому будинку, подальше збереження шлюбу неможливе через несумісність характерів. Від даного шлюбу є неповнолітні діти - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають біля сторін. Спору щодо проживання, виховання та утримання дітей, поділу майна у сторін немає, діти будуть проживати разом з позивачем. Також позивач вказує на те, що спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам, які мають істотне значення. Строку для примирення не потребує. Позивач в судове засідання не з'явилася, проте 30.05.2017р. подала до суду заяву, в якій підтримує позовні вимоги та просить не надавати строку для примирення, а також просить розглянути справу за її відсутності. Крім того, позивач просила витрати зі сплати судового збору розподілити порівну між сторонами. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте 30.05.2017р. звернувся до суду із заявою, в якій визнає позовні вимоги, просить не надавити строку для примирення, а також просить розглянути справу за його відсутності. Крім того, відповідач просив витрати зі сплати судового збору розподілити порівну між сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність визнання відповідачем позову, суд вважає вимоги, викладені в заяві, такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, як вбачається з матеріалів справи, 20.10.2001р. сторони уклали шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Врадіївського районного управління юстиції Миколаївської області зроблено відповідний актовий запис №60 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 20.10.2001р. Прізвище після реєстрації шлюбу дружини з дошлюбного "[PERSON]" було змінено на "[PERSON]". Від шлюбу є спільні неповнолітні діти - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 05.05.2003р., та серії [NUMBER] від 06.07.2011р.), які проживають біля сторін. Спору щодо місця проживання дітей та майнового у сторін немає. Фактично сторони з січня 2015 року не проживають однією сім'єю та не підтримують один одного, не мають будь-яких відносин, не ведуть спільного побуту. Згідно ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану (ст. 21 СК України). У відповідності до ч. 2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частинами 1 та 2 ст. 110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За вимогами ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та враховуючи те, що під час судового розгляду не встановлено обставини передбачені ч. 2 ст. 110 СК України, які перешкоджають пред'явленню позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також права їх дітей. Подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. На підставі ст. 88 ЦПК України та враховуючи думку сторін, судові витрати зі сплати судового збору розподіляються між сторонами порівну, а відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 320 грн. 00 коп.

Outcome: approved