Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

25.05.2020 року [PERSON] звернувся до Управління «Служба у справах дітей» Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, за участю третьої особи [PERSON] з позовом, у якому просить визнати протиправними дії управління «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради щодо підготовки та розгляду відділом «Служба у справах дітей» Сихівського району управління «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради питання щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , та складення висновку відділу «Служба у справах дітей» Сихівського району управління «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 27.02.2020 року про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з матір`ю, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 27.01.2020 року [PERSON] подала заяву у Сихівську районну адміністрацію Львівської міської ради щодо надання висновку про визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , з матірю. Окрім того, 14.02.2020 року позивач подав заяву у Сихівську районну адміністрацію Львівської міської ради щодо надання висновку про визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , зі батьком. Однак, позивач стверджує, що уповноваженими особами відділу «Служба у справах дітей» Сихівського району управління «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради при складенні висновку про визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , недотримано вимоги чинного законодавства, зокрема Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою КМУ від 24.09.2008 №866, серед документів, на підставі яких прийнято рішення, відсутня довідка з місця реєстрації і проживання [PERSON] , працівниками відділу «Служби у справах дітей» Сихівського району не з`ясовано, на якій підставі [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , хто є власником цього майна, та чи взагалі має [PERSON] правові підстави на проживання у вказаній квартирі та на який термін часу. Позивач зазначає, що при складанні висновку не враховано інтереси дитини, не заслухано думку дитини, не з`ясовано його емоційного зв`язку з кожним з батьків, ставлення до батьків. Окрім того, відповідачами не взято до уваги факт вчинення [PERSON] насильства стосовно бабусі [PERSON] за його присутності. Не взято до уваги також бажання сина проживати разом з батьком. Позивач стверджує, що висновок відділу «Служба у справах дітей» Сихівського району управління «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 27.02.2020 року оформлено не на бланку та не містить реєстраційного номера, що є одним із основних реквізитів будь-якого документа органу місцевого самоврядування, його структурних підрозділів. Просить позов задоволити в повному обсязі. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 29.05.2020 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху. 17.06.2020 року на виконання вимог ухвали Галицького районного суду м.Львова від 29.05.2020 року позивачем долучено квитанцію про сплату судового збору. Ухвалою судді Галицького районного суду м. Львова від 17.06.2020 року відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 30.06.2020 року через канцелярію суду [PERSON] до матеріалів справи долучено копії листа Львівського комунального підприємства «Міський центр інформаційних технологій» від 26.05.2020 року. 20.07.2020 року через канцелярію Галицького районного суду м.Львова від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому в.о. начальника управління «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради Фридрак В. просив відмовити у задоволенні позову, покликаючись на те, що позивач помилково дійшов висновку, про те, що висновком відділу «Служба у справах дітей» від 27.02.2020 року, складеним відділом «Служба у справах дітей» Сихівського району управління «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради визначене місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю, оскільки відділ «Служба у справах дітей» Сихівського району управління "Служба у справах дітей" департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради не є органом опіки та піклування, а тому не уповноважений розв`язати спір між батьками щодо визначення місця проживання дитини. Представник відповідача зазначив, що висновок відділу «Служба у справах дітей» Сихівського району від 27.02.2020 року носить рекомендаційний характер для органу опіки та піклування і не тягне за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків у позивача щодо місця проживання його сина, не порушує прав та обов`язків позивача. Правові наслідки для батьків виникають виключно в результаті прийняття рішення органом опіки та піклування, в ході якого і відбувається оцінка всіх матеріалів в сукупності, в тому числі і висновку служби у справах дітей. Даний висновок є лише одним із документів, які досліджуються органом опіки та піклування при розгляді справи і оцінюється ним в сукупності з іншими матеріалами справи, орган опіки та піклування може не погодитися з даним висновком. Окрім того, представник відповідача стверджує, що уповноваженими особами відділу «Служба у справах дітей» Сихівського району управління «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради при складанні висновку дотримано вимоги чинного законодавства, зокрема: [PERSON] надано акт обстеження умов проживання від 27.01.2020 року, складений працівниками відділу «Служба у справах дітей» Франківського району управління «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради та фахівцем з соціальної роботи Львівського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, відповідно до якого [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] ; дотримано принцип рівності прав матері та батька щодо дитини; висновок відділу «Служба у справах дітей» є внутрішнім документом, створюється та використовується в межах органу місцевого самоврядування, не виходить за його межі. Враховуючи викладене, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 10.08.2020 року через канцелярію суду [PERSON] подав відповідь на відзив, у якому зазначив, що відзив підписаний не уповноваженою особою. Окрім того зазначив, що при складанні висновку уповноваженими особами відділу «Служба у справах дітей» не дотримано Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою КМУ від 24.09.2008 №866, не враховано, що обоє батьків відповідально ставляться до виконання батьківських обов`язків, не проведено бесіди з сином, не враховано відсутність у [PERSON] документів на право користування чи право власності на житло. Просить позов задоволити в повному обсязі. 17.08.2020 року від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, у якому [PERSON] просив суд не брати до уваги відповідь на відзив позивача, оскільки такий подано з порушення строків, визначених ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 17.06.2020 року. Окрім того, зазначив, що 17.07.2020 року [PERSON] виконував обов`язки начальника управління «Служби у справах дітей» департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, а відтак мав право представляти інтереси управління без документа, який підтверджує його повноваження як представника. 19.08.2020 року через канцелярію Галицького районного суду м.Львова Цинюком І.М. до матеріалів справи долучено докази, а саме витяг з ЄРДР №12020140070000241 та постанову про закриття провадження. 26.08.2020 року від позивача надійшли письмові пояснення щодо позовної заяви, у яких [PERSON] позов підтримав, просив позовні вимоги задоволити в повному обсязі. Сторони у справі про судовий розгляд даного позову повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] /а.с.10/. 27.02.2020 року відділом «Служба у справах дітей» Сихівського району департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради складено висновок, згідно якого рекомендовано комісії з питань захисту прав дитини визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , а також рекомендовано матері [PERSON] не чинити перешкод у спілкуванні та зустрічах батька [PERSON] з сином /а.с.50/. Відповідно до ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно з ст. 56 Цивільного кодексу України органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Відділ «Служба у справах дітей» Сихівського району управління "Служба у справах дітей" не є органом опіки та піклування, а тому виходячи з положень ст. 161 Сімейного кодексу України не уповноважений розв`язати спір між батьками щодо визначення місця проживання дитини. Висновок відділу «Служба у справах дітей» Сихівського району від 27.02.2020 року є рекомендацією для органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради при розв`язанні спору між батьками щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , що вбачається із самого висновку. Висновок відділу «Служба у справах дітей» є дорадчими та не тягнуть за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків у батьків щодо батьківських прав та визначення способів участі у вихованні дитини, він не порушує прав та обов`язків жодного з батьків. Відділ «Служба у справах дітей» не є органом опіки і піклування, а рішення відділу не є нормативно-правовим актом або правовим актом індивідуальної дії та має не обов`язковий характер. Правові наслідки для батьків виникають виключно в результаті прийняття рішення судом, в ході якого і відбувається оцінка всіх доказів в сукупності, в тому числі висновку органу опіки та піклування, який не має наперед встановленої сили для суду, що розглядає спір про позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дитини. Разом з тим, ст.ст. 158, 159, 165 СК України визначено, що при наявності між батьками спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо, в разі неможливості його врегулювання рішенням органу опіки та піклування, такий спір розглядається судом та саме судове рішення є остаточним у вирішенні цього питання. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції встановлене право на ефективний спосіб захисту прав, що означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Право на суд не є абсолютним, а судового розгляду потребують ті справи, в яких є «спір» про «право», реальний і серйозний, який може стосуватися як самого існування права, так і сфери його дії (справа Аллан Якобсон проти Щвеції). Результат проваджень має бути значущим для відповідного права (наприклад, Ulyanov v. Ukraine (dec.) (Ул`янов проти України)). Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Матеріали справи свідчать про те, що висновок відділу «Служба у справах дітей» Сихівського району від 27.02.2020 року є лише рекомендаційним для органу опіки та піклування і не тягне за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків у позивача щодо місця проживання його сина, не порушує прав та обов`язків позивача. З урахуванням викладеного, вимога про визнання протиправними дії управління «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради щодо підготовки та розгляду відділом «Служба у справах дітей» Сихівського району управління «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради питання щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , та складення висновку відділу «Служба у справах дітей» Сихівського району управління «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 27.02.2020 року про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з матір`ю, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , не може бути самостійним способом захисту, такий висновок не є обов`язковим для суду, не є актом індивідуальної дії. Доводи позивача про те, що відповідачами про винесенні вказаного висновку були допущені численні порушення, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, з тих підстав, що оскаржуваний висновок не тягне за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків у батьків щодо батьківських прав та визначення місця проживання дитини, він не порушує прав та обов`язків жодного з батьків, а може бути лише доказом, якому, суд при розгляді справи надасть оцінку, та погодиться чи не погодиться з ним. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 2 ст. 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі Ващенко проти України від 26 червня 2008 року, принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку із відмовою у задоволенні позову необхідно залишити за позивачем.

Outcome: dismissed