Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

08 червня 2018 року [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] в якому просять визнати недійсним заповіт [PERSON] складений на ім`я [PERSON] . Позовна заява обґрунтована тим, що позивачі є рідними онуками по материнській лінії [PERSON] . Остання була призначена опікуном над [PERSON] та [PERSON] , оскільки батько дітей [PERSON] з сім`єю не мешкав, мати дітей [PERSON] померла [INFO] . [INFO] помер батько позивачів [PERSON] . Відповідач по справі [PERSON] є рідним дядьком позивачів. [PERSON] померла [INFO] . Позивачі звернулися до Першої Павлоградської нотаріальної контори с заявами про прийняття спадщини після померлої [PERSON] , яка складається з квартири [ADDRESS] . При перевірці документів нотаріус перевіряла наявність заповіту в Реєстрі та повідомила, що заповіт відсутній. 23.05.2018 нотаріус повідомила, що [PERSON] надано заповіт складений в 1998 році та заяву про прийняття спадщини. Нотаріусом посилаючись на таємницю заповіту не надав позивачам вищезазначений заповіт. Враховуючи зазначені обставини позивачі вважають, що заповіт наданий відповідачем є недійсним, не складався померлою [PERSON] , так як його не було в відповідних реєстрах. Ухвалою суду від 14.06.2018 заяву [PERSON] про забезпечення позову шляхом забороною вчиняти певні дії у справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним - задоволено. Заборонено державному нотаріусу Першої Павлоградської державної нотаріальної контори вчиняти нотаріальні дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] до розгляду справи № 185/4688/18 за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним. Ухвалою суду від 19.07.2018 відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним та призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду 11.09.2018 продовжено строк проведення підготовчого провадження у вищевказаній справі. 05.10.2018 відповідачем подано до суду відзив відповідно до якого він просить відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі, зазначає, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30.04.1996 його матері належала квартира [ADDRESS] . 08.01.1998 [PERSON] склала заповіт, яким заповідала вищевказану квартиру відповідачу. Заповіт посвідчений нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори. Після смерті [PERSON] відповідач у передбачений законодавством строк звернувся до нотаріуса для оформлення спадкових прав. Отже позивачі мають право на частину спадщини, яка не охоплена заповітом. З заповіту слідує, що він укладений у письмовій формі із зазначенням місця і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем, посвідчений нотаріально і зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №1-5. Заповіт відповідає вимогам законодавства, які діяли на момент його укладення. Позивачі помилково посилаються на вимоги до заповіту, які діють на даний час. Відповідно до п. 6 Наказу МЮУ від 17.10.2000 року №51/5 зобов`язано Головне управління юстиції Міністерства юстиції України в АРК, обласні міські управління, ДП «Інформаційний центр» в строк до 01.05.2001 забезпечити реєстрацію в Єдиному реєстрі заповітів, складених та посвідчених, змінених у встановленому законодавством порядку, заведених спадкових справ та виданих свідоцтв про право на спадщину до 01.12.2000. Законодавство не передбачає негативних наслідків для заповітів, які складені і посвідчені у встановленому законодавством порядку до 01.12.2000 року зокрема визнання їх недійсним, у разі незабезпечення їх реєстрації відповідними органами до 01.05.2001 в Єдиному реєстрі заповітів. 09.10.2018 представником позивачів надано до суду відповідь на відзив відповідно до якої, позивачі вважають доводи відповідача викладені у відзиві необґрунтованими, позов підтримують, зазначають, що згідно відомостей з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів інформація про витрачання бланку серії НГ№0840734, на якому виготовлено заповіт [PERSON] 08.01.1998 року відсутня в даному реєстрі. Заповіт в Спадковому реєстрі зареєстрований не був. 18.10.2018 представник позивачів надала до суду заяву про зміну підстави позову в якій додатково до первісних підстав позовних вимог зазначає підставою щодо визнання заповіту недійсним ч. 2 ст. 1257 ЦК України, що волевиявлення заповідача не було вільним та не відповідало його волі, так як позивачі мають сумніви щодо справжності підпису на заповіті [PERSON] , та саме існування такого заповіту, що може свідчити про недійсність заповіту. Ухвалою суду від 18.10.2018 витребувано з Першої Павлоградської державної нотаріальної контори витяг з Реєстру нотаріальних дій за січень 1998 року та з Алфавітної книги обліку заповітів за січень 1998 року, з якого можна встановити факт реєстрації заповіту від 08 січня 1998 року, складеного [PERSON] , посвідченого [PERSON]., зав. Першої Павлоградської держнотконтори, нот. Бланк НГ 0840734, зареєстровано в реєстрі за №1-5, два примірника (оригінали) заповіту від 08 січня 1998 року, складеного [PERSON] , посвідченого [PERSON]., зав. Першої Павлоградської держнотконтори, нот. Бланк НГ 0840734, зареєстровано в реєстрі за №1-5, один з яких зберігається у справах Першої Павлоградської держнотконтори (архівний), другий - у спадковій справі №103/2018 від 21 лютого 2018 року до майна померлої [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 18.10.2018 призначено за клопотанням представника позивачів у справі комплексну судово-технічну почеркознавчу експертизу. На час проведення експертизи розгляд справи зупинено. 16.05.2019 поновлено провадження у вищевказаній справі, призначено до розгляду у відкритому підготовчому судовому засіданні. 01.10.2019 закрито підготовче провадження а призначений розгляд справи по суті. Ухвалою суду від 28.01.2020 витребувано з Першої Павлоградської державної нотаріальної контори копію з Алфавітної книги обліку заповітів за січень 1998 року, з якого можна встановити факт реєстрації заповіту від 08 січня 1998 року, складеного [PERSON] , посвідченого [PERSON]., зав. Першої Павлоградської держнотконтори, нот. Бланк НГ 0840734, зареєстровано в реєстрі за №1-5, інформацію щодо витрачання (чи був списаний) бланку НГ 0840734 зазначеного заповіту. Витребувано з Відокремленого структурного підрозділу "Павлоградська філія державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області" копію з Реєстру нотаріальних дій за січень 1998 року, з якого можна встановити факт реєстрації заповіту від 08 січня 1998 року, складеного [PERSON] , посвідченого [PERSON]., зав. Першої Павлоградської держнотконтори, нот. Бланк НГ 0840734, зареєстровано в реєстрі за №1-5. Витребувано з Дніпропетровської регіональної філії державного підприємства "Національні інформаційні системи" дані про час (дата, час) внесення відомостей в Державний спадковий реєстр даних про заповіт від 08 січня 1998 року, складеного [PERSON] , посвідченого [PERSON]., зав. Першої Павлоградської держнотконтори, нот. Бланк НГ 0840734, зареєстровано в реєстрі за №1-5, - дані про дату реєстрацію зазначеного заповіту, - паспортні дані заповідача,- інформацію щодо витрачання (чи був списаний) бланку НГ 0840734 зазначеного заповіту, - інформацію коли була підключена до Державного спадкового реєстру Перша Павлоградська державна нотаріальна контора. Ухвалою суду від 18.05.2020 повторно витребувано вищезазначені документи. Позивачі, представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити, надали пояснення відповідно до обставин викладених в позові, в подальшому позивачі, представник позивачів у судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі. Відповідач, представник відповідача в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на відзив, надали пояснення відповідно до відзиву, в подальшому у судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона особисто посвідчувала спірний заповіт на квартиру, 21.02.2018 позивачі звернулися до нотаріуса. Нотаріус Тимченко завела спадкову справу, при пошуку заповіту не застосувала словниковий пошук з заміною літер і,є,ї на *, це помилка нотаріуса, тому і не встановила наявність заповіту. Остання не перевірила дані та не отримала інформаційну довідку про наявність або відсутність заповіту. 18.04.2018 відповідач [PERSON] надав заповіт, після нотаріус Тимченко зробила інформаційну довідку із помилковим значенням особистих даних відносно спадкодавця. Заповіт наразі чинний та підлягає виконанню. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши письмові докази по справі в підтвердження вказаних обставин, суд приходить до наступних висновків. Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копій свідоцтв про народження, серії [NUMBER] , серії [NUMBER] , копій свідоцтв про укладення шлюбу, серії [NUMBER], серії [NUMBER] , позивачі між собою рідні брат та сестра, батьки: [PERSON] , [PERSON] . Також матеріалами справи встановлено та визнано сторонами, що [PERSON] - бабуся позивачів, відповідач [PERSON] - син [PERSON] . Відповідно до копій свідоцтв про смерть, серії [NUMBER] , [NUMBER] , батьки позивачів померли. Рішенням виконавчого комітету Павлоградської міської ради народних депутатів за №497/1 від 22.06.1990 призначено [PERSON] опікуном над онуками [PERSON] , 1981 року народження, та [PERSON] , 1978 року народження. Відповідно до копії рішення виконавчого комітету Павлоградської міської ради народних депутатів за №985 від 28.06.1994, відмінено опіку над [PERSON] , 1981 року народження, передано дитину на виховання батьку. [PERSON] належала на праві приватної власності квартира [ADDRESS] , загальною площею 47,7 кв.м. відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло відділу по обліку житлової площі від 30.04.1996. Відповідно до заповіту за р. № 1-5 від 08.01.1998 [PERSON] на випадок своєї смерті розпорядилася своїм майном, та склала заповіт, яким заповіла квартиру [ADDRESS] [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , померла у м. Павлограді 22.11.2017, про що Павлоградським МВ ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис №1508. Відповідно до копії спадкової справи №770/2016 заведеної після померлої [INFO] [PERSON] , з заявами у встановлений законодавством строк до нотаріуса звернулися спадкоємці [PERSON] , 1978 року народження, [PERSON] , 1981 року народження, [PERSON] , 1961 року народження. Згідно ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 202 ЦК України заповіт є одностороннім правочином, тобто дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Так, згідно з ч. 3 ст. 202 ЦК України одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Заповіт є одностороннім правочином, а тому він повинен відповідати загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Згідно ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст. 1234 ЦК України право на складання заповіту має фізична особа з повною цивільною дієздатністю, тобто повнолітня особа, яка досягла вісімнадцяти років, а у деяких випадках - шістнадцяти років. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповіт може бути визнаний недійсним у разі недодержання в момент його складання вимог щодо оформлення та посвідчення. Згідно ч.4,3 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Вимоги до форми заповіту визначені ст. 1247 ЦК України, відповідно до якої заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення та особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до висновку експертів №6130/6131-18 від 28.02.2019 за результатами проведення комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи документів по цивільній справі №185/4688/18 встановлено, що підпис від імені [PERSON] в графі «Підпис» у заповіті від 08.01.1998, посвідченого завідуючою Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою [PERSON]. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-5 (нотаріальний бланк серії НГ0840734) виконаний самою [PERSON] , надати відповідь на питання щодо давності складення та посвідчення заповіту є неможливим, так як передбачає повну або часткову руйнацію документа. Відповідно до копії з Реєстру нотаріальних дій за 08.01.1998 Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, наявний запис № нотаріальної дії 1-5, дата вчинення 08.01.1998, найменування і місце проживання осіб для яких вчинено нотаріальну дію, або їх представників - [PERSON] , 1936 року народження, мешкає [ADDRESS] , документ, що посвідчує особу паспорт [NUMBER] вид. 27.03.80 Павл. МВВС, зміст нотаріальних дій - заповіт посв. о 12 год 55 хв. НГ0840734, стягнено держ. мита 0.85 коп., розписка про одержання документа «підпис». Повним витягом Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів за № 155806456 від 19.02.2020, який витребовувався від ДП «Національні інформаційні системи» Дніпропетровська регіональна філія Міністерства юстиції України, встановлено № бланку НГ 0840734 передано видавництвом «Право» м. Київ 06.11.1997 ГТУЮ у Дніпропетровській області, пр.-т. Маркса Карла, 21-а, м. Дніпропетровськ. 26.11.1997 від останнього отримано Першою Павлоградською ДНК Дніпропетровської області, Павлоград вул. Харківська, 114, дата та час реєстрації 29.12.1997. Відповідно до копії з алфавітної книги обліку заповітів за 1998 рік, наданої до суду від Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 23.05.2020 за № 1455/02-14 наявний запис [PERSON] , № за реєстром 1-5. Інформаційною довідкою з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів № 156816851 від 13.03.2020, серія та номер бланку НГ 0840734 отримано 26.11.1997 Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою. В судовому засіданні встановлено, що оскаржуваний заповіт є чинний, підпис від імені [PERSON] вчинений самою [PERSON] , а тому посилання позивачів на те, що підпис в заповіті вчинений не від імені [PERSON] та те, що заповіт не був виявлений при перевірці нотаріусом при заведенні спадкової справи спростовують докази досліджені в судовому засіданні. Заповіт відповідає вимогам законодавства, які діяли на момент його укладення. Відповідно до п. 6 Наказу МЮУ від 17.10.2000 року №51/5 зобов`язано Головне управління юстиції Міністерства юстиції України в АРК, обласні міські управління, ДП «Інформаційний центр» в строк до 01.05.2001 забезпечити реєстрацію в Єдиному реєстрі заповітів, складених та посвідчених, змінених у встановленому законодавством порядку, заведених спадкових справ та виданих свідоцтв про право на спадщину до 01.12.2000. Законодавство не передбачає негативних наслідків для заповітів, які складені і посвідчені у встановленому законодавством порядку до 01.12.2000 року зокрема визнання їх недійсним, у разі незабезпечення їх реєстрації відповідними органами до 01.05.2001 в Єдиному реєстрі заповітів. В зв`язку з вищевикладеним, вимоги позивачів є необґрунтованими та доказово не підтвердженими, тому задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Оскільки, позовні вимоги позивачів не підлягають задоволенню, то не підлягають і стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати понесені останніми при зверненні до суду. Відповідно до ст. 158 ЦПК України у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Outcome: dismissed