Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Фізичної особи - підприємця [PERSON] про розірвання договору та стягнення грошових коштів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 04 лютого 2019 року між ним, як Замовником та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] , як Виконавцем було укладено договір № em 021 про виконання робіт та послуг, пов`язаних із виготовленням індивідуальної корпусної меблі (замовлення на виготовлення кухні). Відповідно до п.3.3, 3.4 вказаного Договору, Виконавець зобов`язується виготовити та встановити Замовнику меблі, що виконуються на замовлення (кухня) на умовах викладених в Договорі, а Замовник зобов`язався прийняти роботи та оплатити їх на умовах визначених Договором. Згідно п. 3.4 Договору Замовник зобов`язаний протягом двох банківських днів з дня підписання Договору сплатити 25 000,00 грн. (двадцять п`ять тисяч 00 копійок) передоплати датою виконання замовлення вважається дата підписання акта здачі-прийому Продукції. Свої обов`язки по Договору позивач виконав належним чином, сплатив грошові кошти (передоплату) в день підписання Договору - 04.02.2019 року в розмірі 25 000 грн. (двадцять п`ять тисяч грн. 00 копійок), що підтверджується товарним чеком №021 від 04.02.2019 року. Відповідач замовлення на виготовлення Продукції (кухні) не виконав, доставку та збір Продукції не справив, чим грубо порушив умови Договору та його права, як споживача. Також, Виконавець зобов`язувався виготовити продукцію, обумовлену в пункті 1.1 в термін, згідно пунктів 3.5-3.6 даного Договору. В разі порушення Виконавцем строків, що зазначені в п. 3.6, Замовник отримує компенсацію в розмірі 0,1 % від вартості Продукції, за кожен день прос рочки, починаючи з наступного робочого дня зазначеного в п. 3.6. А тому, не виконання умов Договору завдало йому моральну шкоду, яка полягає у значних моральних і фізичних стражданнях внаслідок довготривалої та постійної психотравмуючої ситуації спричиненої грубим порушенням Відповідачем умов Договору. З огляду на вищенаведене, положення чинного законодавства України Позивач просить суд розірвати договір № em 021 про виконання робіт та послуг, пов`язаних із виготовленням індивідуальної корпусної меблі (замовлення на виготовлення кухні) та стягнути суму передоплати в розмірі 25 000,00 (двадцять п`ять тисяч грн..00 коп.), компенсацію за невиконання умов Договору в розмірі 675,00 грн. (шістсот сімдесят п`ять грн. 00) та моральну шкоду в розмірі 4 000 (чотири тисячі грн. 00 коп.) 03 червня 2019 року винесено ухвалу про відкриття провадження у даній справі, вирішено питання відповідно до положень ст.ст. 19,274ЦПК України про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, зазначив, що не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач ФОП [PERSON] про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином та у спосіб, передбачений ЦПК України. В судове засідання не з» явився, заяв, клопотань, відзиву на позов в адресу суду не направляв. За таких обставин та зважаючи на приписи ст.ст. 223,280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних доказів, ухваливши заочне рішення, отримавши на це згоду позивача. Дослідивши надані докази та надавши їм належну оцінку суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню , з наступних підстав. Встановлено, що 04 лютого 2019 року між [PERSON] , як замовником та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] , як виконавцем було укладено договір № em 021 про виконання робіт та послуг, пов`язаних із виготовленням індивідуальної корпусної меблі (замовлення на виготовлення кухні). Відповідно до ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Відповідно до п.3.3, 3.4 вказаного Договору, Виконавець зобов`язується виготовити та встановити Замовнику меблі, що виконуються на замовлення (кухня) на умовах викладених в Договорі, а Замовник зобов`язався прийняти роботи та оплатити їх на умовах визначених Договором. Згідно п. 3.4 Договору Замовник зобов`язаний протягом двох банківських днів з дня підписання Договору сплатити 25 000,00 грн. (двадцять п`ять тисяч 00 копійок) передоплати датою виконання замовлення вважається дата підписання акта здачі-прийому Продукції. За домовленістю сторін, і доказів зворотнього під час розгляду справи отримано не було, з моменту внесення передоплати замовником виконавець повинена був доставити та змонтувати кухню протгом 21 робочого дня. Свої обов`язки по Договору Позивач виконав належним чином, сплатив грошові кошти (передоплату) в день підписання Договору - 04.02.2019 року в розмірі 25 000 грн. (двадцять п`ять тисяч грн. 00 копійок), що підтверджується товарним чеком №021 від 04.02.2019 року. Відповідач замовлення на виготовлення Продукції (кухні) не виконав, доставку та збір Продукції не справив, чим грубо порушив умови Договору та права Позивача, як споживача. Зобов`язанням,відповідно до ст. 509 ЦК України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, відповідно до ст. 526 ЦК України. Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про виконання ФОП [PERSON] взятих на себе зобов`язань за договором. На підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно із ст.ст.610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Враховуючи те, що відповідач прийняв на себе зобов`язання по виконанню замовлення по виготовленню та встановленню кухонної меблі, в установлений договором строк їх не виконав, суму попередньої оплати не повернув, суд вважає позовні вимоги в частині розірвання договору та стягнення суми у розмірі 25 000,0 грн. Також на думку суду бгрунтованими є і вимоги щодо отримання компенсації в розмірі 0,1% від вартості продукції за кожен дкень прострочки, зважаючи на встановлені обставини. Термін виконання продукції сплив відповідачем сплив 05.03.2019 р. За розрахунком позивача, який було перевірено в судовому засіданні, розмір компенсації становить 675 грн. 00 коп. [PERSON] також зазначає, що дії відповідача спричинили йому моральну шкоду, яка полягає у значних моральних стражданнях внаслідок довготривалої та постійної психотравмуючої ситуації спричиненої грубим порушенням відповідачем внаслідок бездіяльності, своїх договорних зобов`язань. В той час як позивач винаймаючи житло, розраховував, отримавши меблі переїхати у власну оселю вже в березні 2019 року. За таких обставин, [PERSON] просить стягнути з ФОП [PERSON] в якості компенсації моральної шкоди суму у розмірі 4 000,00 грн. Споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на, зокрема, належну якість продукції та обслуговування, відпоаідно до ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів". Положеннями ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено, що При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, як це визначено ст. 23 ЦК України. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.19995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з відповідними доповненнями та змінами, роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової шкоди) підлягають: наявність такої шкоди, протиправність дій її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Вирішуючи питання про розмір даної шкоди в грошовому еквіваленті, суд виходить з втрат немайнового характеру, що їх зазнав позивач, зміни, які відбулись в житті позивача, витрачений час на відновлення життєвих зв`язків, його душевної рівноваги та морального стану, а тому вважає за можливе стягнути з відповідача суму вказану у позові . Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved