Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

[PERSON] звернулась в Солом'янський районний суд м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 18 вересня 2014 року об'єднано в одне провадження позовні вимоги в цій цивільній справі з позовними вимогами в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа Солом'янська районна в місті Києві державна адміністрація Орган опіки та піклування про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів (а.с. 22). У подальшому [PERSON] збільшила розмір заявлених вимог та просила суд також визначити місце проживання дитини та стягнути аліменти (а.с. 78-84). Свої вимоги [PERSON] мотивує тим, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося, вони втратили почуття любові і поваги один до одного, у них різні погляди на життя та на взаємовідносини між людьми. З чоловіком у неї постійно виникають сварки. Дитина зараз у такому віці, що потребує догляду матері, а [PERSON] інколи веде себе агресивно, що може зашкодити дитині. Вважає, що дитина має проживати з нею, а відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) та на її утримання в розмірі 3000 гривень щомісяця. У позовній заяві [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення з нею місця проживання дитини та стягнення аліментів зазначено наступне. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з жовтня 2012 року. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Після народження дитини [PERSON] виявляла до неї байдужість, тому він змушений був укласти договір з нянею. Вони переїхали проживати до приватного будинку, проте і там відношення матері до дитини не змінилось. Між ними з цього приводу виникали конфлікти, оскільки він вимагав, щоб дружина піклувалась про доньку, проявляла материнські почуття, цікавилась її розвитком. 26 грудня 2013 року [PERSON] поїхала з будинку, залишивши доньку мешкати з ним, і з цього часу вихованням, розвитком доньки та піклуванням про неї займається лише він, його сестри та няні. Їх сім'я фактично розпалась, тому збереження шлюбу є неможливим. У зв'язку з тим, що він з самого народження доньки опікується нею, повністю знає її потреби, вподобання та особливості, в повній мірі володіє всіма навичками, щоб доглядати за донькою, просить визначити місце проживання дитини з ним та стягнути з [PERSON] на його користь аліменти в розмірі 2000 гривень щомісяця. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 20 березня 2015 року за заявою представник [PERSON] його позов про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів залишено без розгляду в частині вимоги про стягнення аліментів. У судовому засіданні представник [PERSON] підтримав заявлений позов та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав, а проти позову [PERSON] заперечує. Зазначив, що примирення між сторонами не відбулось, збереження сім'ї неможливе, тому шлюб підлягає розірванню. Вважає, що у такому випадку неповнолітня донька сторін має проживати з матір'ю. Проти позову [PERSON] заперечує. Представник [PERSON] підтримала вимоги свого довірителя та просила їх задовольнити, проти визначення місця проживання дитини з матір'ю та стягнення на її користь аліментів заперечує. Пояснила, що дитина постійно проживає з батьком, який піклується про неї, доглядає та забезпечує. Мати дитину майже не відвідує, хоча перешкоди в цьому їй не чиняться. Фінансовий стан батька дозволяє йому повністю забезпечувати дитину, тому він не бажає стягувати аліменти з [PERSON] Представник третьої особи - Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації Орган опіки та піклування підтримала висновок Органу опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з батьком. Пояснила, що дитина постійно проживає з батьком, матір її майже не відвідує, не піклується про неї. Фактично дитина її не знає, на засідання Органу опіки та піклування мати викликалась тричі, але жодного разу не з'явилась, документів не надавала, з будь-якими заявами не зверталась. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, покази свідків, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 жовтня 2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], яка народилась [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданими Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 4). Відповідно до частин 1, 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено та не оспорювалось учасниками судового розгляду, що [PERSON] та [PERSON] проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2014 року судом надавався [PERSON] та [PERSON] строк на примирення тривалістю 2 місяці, проте воно не відбулось. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Суд вважає, що з урахуванням взаємин сторін, їх позови про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки збереження шлюбу суперечить їх інтересам. При укладенні шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище на прізвище чоловіка. При розгляді справи судом її представник не порушував питання про зміну прізвища на дошлюбне у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішувати питання про зміну прізвища [PERSON] на дошлюбне не вбачається за необхідне. Сторони також заявили позови про визначення місця проживання їх дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з ч. 1 ст. 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішено органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сім'я [PERSON] та [PERSON] розпалася, вони спільно не проживають. [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] проживає по [ADDRESS]. Донька сторін - [PERSON], яка народилась [INFO], мешкає з батьком за місцем його проживання. [PERSON] зазначає, , що дитина має мешкати разом з нею, оскільки поведінка [PERSON] може зашкодити дитині. Вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною та стала на облік у службі зайнятості в м. Черкаси. На спростування доводів [PERSON] сторона [PERSON] посилається на покази свідків та письмові докази. Так, допитаний судом свідок [PERSON] пояснила суду, що вона хрещена мати дитини. [PERSON] її рідний брат, а [PERSON] вона знає з 2012 року. Вона з першого дня на прохання брата постійно приймає участь у догляді за дитиною. Вона проживала в роддомі в палаті разом з [PERSON], оскільки остання не дуже бажала опікуватись дитиною. Постійно приїздила до брата на вихідні, так як няня на вихідні не залишалась. [PERSON] залишила дитину з батьком та не бажає цікавитись дитиною. Батько дитини перешкод у спілкуванні матері не чинить, проте мати ніколи не телефонує, не цікавиться дитиною. Свідок [PERSON] показала, що [PERSON] її рідний брат, [PERSON] вона знає з квітня 2012 року. Дитина постійно проживає з батьком, а вона частко буває в його будинку. 26 грудня 2013 року мати залишила дитину і будинок та пішла, після цього дитиною не займалась, всю турботу і догляд здійснює [PERSON] Він навіть відвозив дитину до матері, але вона не бажала нею займатись. [PERSON] як свідок показав, що знає сторін з квітня 2013 року, працює нянею, починаючи з роддому. Мати до дитини майже не приходить, була в гостях на Новий рік, перед тим влітку і ще десь 1, 2 рази. Дитиною вона не цікавиться, доглядом займається вона як няня, батько дитини та його сестри. Перешкоди у спілкуванні з дитиною матері ніколи не чинились, навпаки, [PERSON] хотів цього. Зараз дитина про маму навіть не згадує. Свідок [PERSON] пояснив суду, що знає [PERSON] близько 12 років, а [PERSON] з 2012 року. Він є хрещеним батьком їх дитини [PERSON], яка постійно проживає з батьком, мати сама залишила дитину з батьком у грудні 2013 року, не бажає з нею бачитись. Весь догляд здійснює батько та няня. З наданого суду висновку спеціаліста (психолога) № 01.4 від 15 серпня 2014 року вбачається, що [PERSON] не ідентифікує [PERSON] як мати. У дівчинки не сформований образ матері, а також він немає конкретного втілення. Встановлено тісний емоційний зв'язок та майже симбіотичні стосунки між [PERSON] та її батьком. Саме ставлення батька, його підтримка та цілковите прийняття, що проявлялися і проявляються в постійному контакті, спілкування, догляданні стали головною умовою її адекватного самосприйняття, здорового психічного та фізичного розвитку. З боку матері [PERSON] ймовірно не отримувала потрібної уваги, догляду та емоційно насиченого позитивного ставлення, і вона не зайняла в системі її цінностей жодного місця (а.с. 112-118). З наданих відповідей вбачається, що [PERSON] не зверталась до відповідних державних органів з приводу перешкод у спілкуванні з донькою (а.с. 121, 122). На запит адвоката Голуба В.М. ТОВ "Eurolab" надало відповідь № 75/03 від 26 березня 2014 року, де вказано, що з січня 2014 року [PERSON] свою доньку [PERSON] до лікарів медичного центру не супроводжувала та не зверталась до лікарів за наданням інформації про стан здоров'я доньки. З січня 2014 року [PERSON] під час візитів до лікарів супроводжує її батько - [PERSON] (а.с. 123, 124). Аналогічні відомості містяться і в відповіді ПП "Клініка Медіком" № 94/1 від 13 березня 2015 року (а.с. 125). Спір сторін щодо визначення місця проживання дитини також був предметом дослідження Органу опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації і за висновком цього органу місце проживання дитини доцільно визначити з її батьком (а.с. 141-143). Представник [PERSON] також пояснила, що останній не вживає спиртне та наркотичні засоби, не перебуває на психіатричному обліку, належним чином виконує свої батьківські обов'язки. Донька [PERSON] доглянута та нормально розвивається. [PERSON] та її представник не надали суду жодного доказу, який би свідчив про те, що існують істотні обставини, за яких подальше проживання дитини з батьком шкодило б дитині. При вирішення зазначеного спору, суд враховує інтереси дитини, яка з народження перебуває під опікою батька, її вік, висновок Органу опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації, та за таких обставин, не вбачає правових підстав для визначення місця проживання дітей з матір'ю. У такому випадку не підлягають задоволенню вимоги [PERSON] про стягнення аліментів. З огляду на наведене, позов [PERSON] підлягає задоволення, а позов [PERSON] слід задовольнити частково.

Outcome: partial