Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

21 липня 2006 року між позивачем [PERSON] та відповідачем Приватним підприємством "Приват-сервіс" було укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого [PERSON] (орендодавець за договором) надає, а відповідач (орендар за договором) приймає в строкове платне користування земельну ділянку с/г призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Червоноармійської сільської ради. Строк оренди земельної ділянки відповідно до положень п.4 Договору встановлювався в 5 (п'ять) років, тобто до 21 липня 2011 року. Відповідно до вимог п.4 Договору, у разі бажання продовжити дію договору, орендар повинен не пізніше ніж за 5 (п'ять) днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Таке повідомлення на адресу позивача по справі від відповідача не надходило. Відповідно до п.30 Договору, дія договору припиняється зокрема у разі закінчення строку, на який його було укладено. На теперішній час відповідач самовільно займає земельну ділянку, що належить позивачу на праві власності на підставі державного акту, та перешкоджає позивачу здійснювати права власника. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, просить суд їх задовольнити. Представники відповідачів Кураш В.Г. та Касьяненко М.І. в судовому засіданні заперечували проти позову та пояснили, що між [PERSON] та ПП «Приват-сервіс» було укладено договір оренди земельної ділянки від 19.05.2006 року, який зареєстрований Якимівським райвідділом Запорізької ДП «Центр ДЗК» при Держкомземі України 21.07.2006 року строком на 5 років, додатковим договором до «договору оренди земельної ділянки від 21.07.2006 року» від 03.08.2011 року термін оренди земельної ділянки подовжено на 10 років, підприємство добросовісно сплачує весь час орендну плату та умови договору не порушують. Розглянув матеріали справи, заслухав думку сторін, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 21 липня 2006 року між позивачем [PERSON] та відповідачем Приватним підприємством "Приват-сервіс" було укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого [PERSON] (орендодавець за договором) надає, а відповідач (орендар за договором) приймає в строкове платне користування земельну ділянку с/г призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Червоноармійської сільської ради. Строк оренди земельної ділянки відповідно до положень п.4 Договору встановлювався в 5 (п'ять) років, тобто до 21 липня 2011 року. Відповідно до вимог п.4 Договору, у разі бажання продовжити дію договору, орендар повинен не пізніше ніж за 5 (п'ять) днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Таке повідомлення на адресу позивача по справі від відповідача не надходило. Відповідно до п.30 Договору, дія договору припиняється зокрема у разі закінчення строку, на який його було укладено. На теперішній час відповідач самовільно займає земельну ділянку, що належить позивачу на праві власності на підставі державного акту, та перешкоджає позивачу здійснювати права власника. Згідно ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, що передбачено ст. 387 ЦК України. Згідно ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються зокрема й до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння, повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні. Між тим, в судовому засіданні встановлено, що між позивачкою та відповідачем 03.08.2011 року договір оренди від 21.07.2006 року було подовжено строком на 10 років, весь час відповідачем сумлінно виконувалися умови договору, про що не заперечує представник позивача. Відповідно до ст.32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами умови договору. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed