Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

22 жовтня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] Держгеокадастру у Словянському районі Донецької області, Словянського міського управління юстиції Реєстраційної служби, за участі третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: [PERSON], про визнання права власності на земельну ділянку. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що [PERSON] є їх із [PERSON] рідною матірю. На підставі розпорядження голови Словянської районної державної адміністрації від 15 серпня 2005 року, їх матері за рахунок земель КСП «Колос» була передана у приватну власність земельна ділянка площею 12,3180 га, що розташована на території Прелеснянської селищної ради. На підставі вказаного розпорядження, 20 грудня 2005 року, Словянською районною державною адміністрацією [PERSON] був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку ДН №189654 загальною площею 12,3180 га, що розташована за адресою: Донецька область, Словянський район, с. Прелесне, Прелеснянської селищної ради, ділянка 488, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Дана ділянка розташована за межами населеного пункту. Вказана земельна ділянка складається із чотирьох частин, а саме: -площею 8,3530 га, кадастровий номер 1424285700:04:000:0371; -площею 0,2726 га, кадастровий номер 1424285700:04:000:0944; -площею 0,3950 га, кадастровий номер 1424285700:04:000:0610; -площею 3,2974 га, кадастровий номер 1424285700:04:000:1059; На три перших части земельної ділянки мати оформила технічну документацію та належним чином зареєструвала своє право власності на вказану земельну ділянку в державному кадастрі, а на земельну ділянку площею 3,2974 га, за життя оформити документацію та зареєструвати своє право власності на неї, мати не встигла. 12 січня 2008 року [PERSON] померла. Позивач [PERSON] та третя особа є єдиними спадкоємцями після її смерті. Вони прийняли спадщину, та 21 квітня 2009 року в Другій державній нотаріальній конторі отримали свідоцтва про право на спадщину за законом, відповідно до якого кожен з них є спадкоємцем 1/2 частки спадкового майна, а саме земельної ділянки, площею 12.3180 га, розташованої за адресою: Донецька область, Словянський район, с. Прелесне, Прелеснянської селищної ради, ділянка 488, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На підставі вказаного свідоцтва, Словянською районною державною адміністрацією було видано державні акти на право власності на земельні ділянки площею 8,3530 га, кадастровий номер 1424285700:04:000:0371; площею 0,2726 га, кадастровий номер 1424285700:04:000:0944 та площею 0,3950 га, кадастровий номер 1424285700:04:000:0610. На земельну ділянку площею 3,2974 га кадастровий номер 1424285700:04:000:1059 технічну документацію вони оформили лише 2014 році, коли відділ Держкомзему та районні держадміністрації втратив право видавати державні акти на право власності на земельну ділянку, у звязку із чим, вони не мають можливості зареєструвати своє право власності на цю частину успадкованої земельної ділянки. 23 червня 2015 року позивач звернулась до реєстраційної служби з приводу реєстрації свого права власності на вказану ділянку, однак у реєстрації права власності їй було відмовлено, у звязку із відсутністю реєстрації права власності на дану земельну ділянку за матірю [PERSON] На підставі вищезазначеного, позивач [PERSON] просила суд винести рішення яким визнати за нею право власності на 1/2 земельної ділянки площею 3,2974 га, кадастровий номер 1424285700:04:000:1059, яка розташована на території Прелеснянської сільської ради Словянського району Донецької області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після смерті матері [PERSON], померлої 12 січня 2008 року. Ухвалою суду від 01грудня 2015 року, судом із даним позовом було обєднано в одне провадження позов третьої особи із самостійними вимогами [PERSON] до [PERSON] Держгеокадастру у Словянському районі Донецької області, Словянського міського управління юстиції Реєстраційної служби про визнання права власності на земельну ділянку, в якому [PERSON] наводячи обставини аналогічні викладеним у позові [PERSON], просив суд винести рішення яким визнати за ним право власності на 1/2 земельної ділянки площею 3,2974 га, кадастровий номер 1424285700:04:000:1059, яка розташована на території Прелеснянської сільської ради Словянського району Донецької області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після смерті матері [PERSON], померлої 12 січня 2008 року. Позивач, [PERSON] у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні з підстав викладених у позові. Третя особа із самостійними вимогами [PERSON], у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні, пояснення надав аналогічні викладеним у позові. Представник відповідача [PERSON] Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Словянського міськрайонного управління юстиції Донецької області, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, до судового засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності (а.с.71). Представник відповідача [PERSON] Держгеокадастру у Словянському районі Донецької області [PERSON], у судовому засіданні показала, що згідно технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки розробленої на замовлення позивача [PERSON] ТОВ «Земкадастр» 16 грудня 2014 року була зареєстрована земельна ділянка за кадастровим номером 1424285700:04:000:1059, яка раніше була передана в приватну власність із земель колишнього КСП «Колос» на території Прелесненської сільської ради Словянського району Донецької області, ділянка № 488 громадянці [PERSON], однак не була зазначена в державному акті(ан плані) на праві власності на земельну ділянку ДН №189654 та не була належним чином зареєстрована. 22 вересня 2015 року на підставі заяви [PERSON] [PERSON] було надано Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку для подальшої реєстрації права власності у Словянському міськрайонному управлінні юстиції у Донецькій області. Зазначила, що позов [PERSON] та [PERSON] підлягає до задоволення, оскільки як видно із розпорядження їх матері була виділена в натурі спірна земельна ділянка, при цьому [PERSON] за життя отримала сертифікат саме на земельну ділянку загальною площею 12, 3180 га, вказаний сертифікат, вона сдала, та взамін на нього було винесено розпорядження голови райдержадміністрації, де чітко вказано розмір зеельної ділянки, яку отримала [PERSON], державний акт їй видали на земельну ділянку розміром 12,3180 га. Суд, заслухавши учасників процесу, розглянувши надані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню з огляду на наступне. Так, Судовим розглядом встановлено, що 12 січня 2008 року у віці 82 років, померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-НО №330593 (а.с. 12). У склад спадкового майна, після померлої [PERSON] увійшла земельна ділянка загальною площею 12,3180 га, що розташована за адресою: Донецька область, Словянський район, с. Прелесне, Прелеснянської селищної ради, ділянка 488, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належна спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку Серії №189554, виданого Словянською райдержадміністрацією 20 грудня 2005 року (а.с. 13,13 з.б.). Згідно із свідоцтвом про народження Серії ЯЕ №568585 (а.с.9), 10 серпня 1952 року якої зазначена [PERSON]. 13 жовтня 1983 року позивач вийшла заміж, змінивши таким чином прізвище на «Бородавкіна», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу Серії І-НО №449968 (а.с. 10). Як вбачається зі змісту свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 квітня 2009 року №775, виданого державним нотаріусом [PERSON] (а.с. 16), [PERSON] є сином спадкодавця [PERSON]. Позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] будучи спадкоємцями першої черги після смерті матері, прийняли спадщину, та 21 квітня 2009 року в Другій державній нотаріальній конторі отримали свідоцтва про право на спадщину за законом, відповідно до яких кожен з них є спадкоємцем 1/2 частки спадкового майна, а саме земельної ділянки, площею 12.3180 га, розташованої за адресою: Донецька область, Словянський район, с. Прелесне, Прелеснянської селищної ради, ділянка 488, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 16, 17). На підставі вказаного свідоцтва, Словянською районною державною адміністрацією [PERSON] було видано державні акти на право власності на 1/2 земельних ділянок: площею 8,3530 га, кадастровий номер 1424285700:04:000:0371; площею 0,2726 га, кадастровий номер 1424285700:04:000:0944 та площею 0,3950 га, кадастровий номер 1424285700:04:000:0610 (а.с. 18-22). На земельну ділянку площею 3,2974 га кадастровий номер 1424285700:04:000:1059 технічна документація була оформлена лише у 2014 році, коли відділ Держкомзему та районні держадміністрації втратили право видавати державні акти на право власності на земельну ділянку, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, з якого вбачається, що технічна документація із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) датується 24 лютого 2014 року; ТОВ «Земкадастр» (а.с. 23). 23 червня 2015 року позивач звернулась до реєстраційної служби з приводу реєстрації свого права власності на вказану ділянку, однак у реєстрації права власності їй було відмовлено. Так, згідно із рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 23 червня 2015 року №22304430 (а.с. 38), державним реєстратором [PERSON] було відмовлено у державній реєстрації права власності на земельну ділянку кадастровий номер1424285700:04:000:1059, що розташована за адресою Донецька область, Словянський район, с. Прелесне, Прелеснянської селищної ради, оскільки із заявою про дану реєстрацію звернулася неналежна особа. Крім того, позивачу було розяснено, що дане рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути оскаржено відповідно до законодавства. На даний час, оформити право власності відповідно до вимог діючого законодавства за [PERSON] є неможливим у звязку з її смертю. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом. Відповідно ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи,\~яка померла (спадкодавця),\~до інших осіб спадкоємців. Згідно\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. \~ \~ \~ \~ Пунктом 6 Постанови\~ Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах\~ про захист\~ права\~ власності\~ та інших\~ речових\~ прав» №5 від 07 лютого 2014 року, суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна. При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").. Відповідно ч. 1\~ст. 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За розясненнями п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду\~ України «Про судову практику у справах про спадкування»\~ №7 від 30 травня 2008 року, відповідно\~ до\~ статті 1225 ЦК ( 435-15 ) право власності на\~ земельну\~ ділянку\~ переходить\~ до\~ спадкоємців\~ за\~ загальними правилами\~ спадкування\~ (зі\~ збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності\~ на\~ землю\~ або\~ іншим правовстановлюючим документом.\~ У судовому засіданні достовірно встановлено, що спадкодавиця [PERSON] за життя набула право власності на земельну ділянку загальною площею 12, 3180 га, внаслідок чого отримала державний акт про право власності на земельну ділянку розміром 12,3180 га. Та обставина, що [PERSON] за життя отримала право власності на земельну ділянку загальною площею 12,3180 га також підтверджується розпорядженням голови райдержадміністрації № 360 від 15 серпня 2005 року та даними технічної документації, з якої видно, що земельна ділянка площею 3,2974 га, кадастровий номер 1424285700:01:000:1059, була виділена в натурі [PERSON], однак з якихось незрозумілих підстав не внесена до плану земельної ділянки у державному акті. В судовому засіданні також достовірно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON] прийняли спадщину та їм було видано свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку загальною площею 12,3180 га, однак у звязку із недоліком державного акту ДН, № 189554, їм було відмовлено у реєстрації прав власності на спірну земельну ділянку. З огляду на викладене, звернення до суду з позовними вимогами про визнання права власності повинно мати місце при наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. У суд Таким чином, беручи до уваги встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також, оцінюючи надані докази, зокрема рішення державного реєстратора про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, а також відсутність іншого способу відновлення порушеного права, [PERSON] та [PERSON] обґрунтовано звернулися до суду за захистом свого права, шляхом визнання за ними права власності на вищевказану земельну ділянку в порядку спадкування в судовому порядку, оскільки вони позбавлені можливості реалізувати свої спадкові права іншим шляхом, ніж як через звернення до суду, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved