Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

30.01.2014 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до Ленінського ВДВС МУЮ. Свої вимоги мотивувала тим, що на виконанні у відповідача знаходилось виконавче провадження з примусового виконання постанови Адміністративної комісії Адміністрації Ленінського району ММР, а також постанови Управління земельних ресурсів про стягнення з [PERSON] на користь держави 51 грн. 00 коп. та 170 грн. 00 коп. В межах зазначених виконавчих проваджень державним виконавцем було накладено арешт на майно позивачки, а саме на [ADDRESS]. На теперішній час позивачкою зазначені штрафи сплачені в повному обсязі, однак оскільки виконавчі провадження завершені, іншим чином зняти арешт з належного їй майна неможливо. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просила суд зняти арешт, накладений згідно Постанови державного виконавця Ленінського відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції серії та номера АВ 930519, виданої 25.09.2008 року про арешт майна боржника та заборону на його відчуження - на нерухоме майно, що належить [PERSON], а саме квартиру [ADDRESS], при примусовому виконанні постанови Управління земельних ресурсів про стягнення з [PERSON] на користь держави 51 грн. 00 коп. та 170 грн. 00 коп . В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала.. Представник Ленінського ВДВС ММУЮ в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно повідомлення Ленінського ВДВС ММУЮ від 21.01.2014 р. за вих. № 1469 на виконанні в відділі перебували виконавчі провадження по примусовому виконанню постанови № 869 від 27.11.2007 р., виданої Адміністративною комісією Ленінського району, та постанови № 11 від 11.02.2008 р., виданої Управлінням земельних ресурсів, про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь держави в сумі 51 грн. 00 коп. та 170 грн. 00 коп., завершено на підставі п. 2 ст. 47 ЗУ "Про виконавче провадження". Також зазначали, що відповідно до ст. 60 ЗУ "Про виконавче провадження" арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. [PERSON], відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 15.05.1998 р., посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], належить на праві власності [ADDRESS]. Постановою державного виконавця Ленінського відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції серії та номера АВ 930519, виданої 25.09.2008 року про арешт майна боржника та заборону на його відчуження - на нерухоме майно, що належить [PERSON] накладено арешт , а саме на [ADDRESS]. Вказані обставини підтверджуються Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника. Згідно ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Як вбачається з матеріалів справи (квитанція № ПН2031 від 15.01.2014 р. та квитанція № 3332.290.1 від 15.01.2014 р.) заборгованість за вищезазначеними виконавчими документами погашена боржником [PERSON] в повному обсязі. Однак добровільно зняти арешт, накладений на все майно боржника, державний виконавець Ленінського ВДВС ММУЮ не має можливості. Дослідивши надані докази в сукупності судом встановлено, що підстави для накладення арешту на майно боржника [PERSON] сплинули. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 2, 11, 57 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved