Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому з урахуванням наступних уточнень просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 40/432 частин домоволодіння № 7 по пров. Іскринському в м. Харкові після батька [PERSON], який помер 10.06.2010 року. До складу спадкового майна позивач включила 24/432 частки домоволодіння, власником яких був покійний батько, та 16/432 частки домоволодіння, які належали [PERSON], яка померла 10.04.1978 року. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 09.12.2014 року, провадження у частині вимоги позивача [PERSON] про визнання права власності на 16/432 частин спірного домоволодіння з відповідною частиною надвірних будівель по провулку Іскринському, № 7 в м. Харкові, які належали спадкодавцю [PERSON] закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України. Продовжено розгляд справи у частині вимоги позивача [PERSON] про визнання права власності на 24/432 частин спірного домоволодіння з відповідною частиною надвірних будівель по провулку Іскринському, буд. № 7 в м. Харкові, які належали спадкодавцю [PERSON], який помер 10.06.2010 року. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 03.02.2015 року, апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 09.12.2014 року залишено без змін. В подальшому справу перерозподілено в провадження головуючого судді Крівцова Д.А. Позивач [PERSON] в судове засідання 12.05.2017 року не з'явилась, про час та дату судового розгляду повідомлялась належним чином, надавала заяву, в якій просила суд розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності, а також заперечень проти позову, суду не надав. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечень проти позову не надав. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечень проти позову не надав. Представник третьої особи Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори (далі 11 ХДНК) в судовому засіданні 12.05.2017 року надав пояснення, згідно яких в його провадженні перебуває спадкова справа з приводу спадкування позивачем 1/18 частки (що еквівалентно 24/432 частки) вказаного вище домоволодіння після смерті її батька [PERSON] Позивачем протягом останнього часу надано всі документи, необхідні для видачі їй свідоцтва про право на спадщину на 1/18 частку домоволодіння по пров. Іскринському, 7 в м. Харкові в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], та спір про право відсутній. Свідоцтво про право на спадщину не видано з тих причин, що ним позивачу було роз`яснено обов`язок сплатити податок на спадкування, та остання зазначила на неможливості зробити це в даний момент часу та необхідність часу для вирішення фінансових питань, пов`язаних із сплатою податку. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. 11 ХДНК заведено спадкову справу № 193/2011 до майна померлого 10.06.2010 року [PERSON] Як вбачається з даних вказаної спадкової справи, копія якої витребувана з 11 ХДНК та долучена до матеріалів справи, 15.02.2011 року до 11 ХДНК із заявою звернулась позивач, яка зазначила, що 10.06.2010 року помер її батько [PERSON], який на день смерті проживав в Російській Федерації. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке вона, заявниця, прийняла за місцем відкриття спадщини. В зв`язку з наведеним просить видати їй, заявниці, відповідні запити щодо оформлення її спадкових прав на нерухоме майно, що знаходиться в Україні. При пред`явленні нею, заявницею, відповідних документів, просить нотаріальну контору видати їй відповідне свідоцтво про право на спадщину. В зв`язку з наведеним, 11 ХДНК в тому числі зверталась із запитом до компетентних органів Російської Федерації в порядку, передбаченому «Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах», щодо отримання інформації про встановлення кола спадкоємців [PERSON] та дійсності заповіту, складеного останнім. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, умовою захисту судом прав, свобод та інтересів є встановлення факту їх порушення, невизнання або оспорювання. Як вбачається з роз`яснень, викладених в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Аналогічні правові позиції викладені в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, в якому, зокрема, зазначено, що слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.\~ Також у п. 1 вказаного вище Інформаційного листа зазначено, що вирішуючи питання про те, чи підлягають розгляду судом справи про право на спадкування без попереднього звернення особи до нотаріальної контори для оформлення права на спадщину та відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, судам потрібно враховувати наступне. Главою 86\~ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема,\~Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7\~"Про судову практику в справах про спадкування" (далі - ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7). Відмова у відкритті провадження у справі (п. 1 ч. 2 ст. 122\~ЦПК) або закриття провадження у справі (п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК) не допускається з огляду на вичерпний перелік підстав вчинення таких процесуальних дій, визначених ЦПК. Судам потрібно брати до уваги, що спори про спадкування підлягають розгляду судами виключно у порядку цивільного судочинства. Відмова у відкритті провадження у справі (п. 1 ч. 2 ст. 122\~ЦПК) або закриття провадження у справі (п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК) з тих підстав, що заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, не відповідають зазначеним вимогам процесуального законодавства. Постановлення ухвали про закриття провадження у справі без зазначення, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ, суперечить також вимогам ст. 206 ЦПК. Отже, у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові, а не відмови у відкритті провадження у справі (п. 1 ч. 2 ст. 122\~ЦПК), закриття провадження у справі (п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК) або залишення позовної заяви без розгляду (ст. 207 ЦПК). Крім того, в п. 3.1. вказаного вище Інформаційного листа від 16.05.2013 року зазначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392\~ЦК). Виходячи з вищевикладеного, умовою задоволення позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування, є в тому числі доведення позивачем неможливості оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, тобто наявність спору про право. Належним та допустимим доказом, яким може підтверджуватись неможливість оформлення права на спадщину в нотаріальній конторі, є постанова нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Судом після встановлення факту відсутності постанови нотаріуса про відмову позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/18 частку вказаного вище домоволодіння після смерті батька [PERSON], було роз`яснено позивачу вказані вище положення законодавства України. Після вказаного розгляд справи було відкладено для надання позивачу можливості надати суду докази відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. В подальшому розгляд справи неодноразово відкладався за клопотаннями позивача, яка зазначала на тому, що триває процес оформлення нею документів, необхідних для отримання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі. Враховуючи вказані доводи, суд відкладав розгляд справи для остаточного вирішення позивачем питання щодо можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі. Потім позивачем було надано суду пояснення, згідно яких єдиною перешкодою для отримання свідоцтва про право на спадщину є необхідність сплатити податок на спадщину, та вона займається вирішенням вказаного питання. Останнього разу в судовому засіданні позивач була присутня, згідно матеріалів справи, 15.11.2016 року. Після цього в судові засідання, що неодноразово призначались судом, не з`являлась. Враховуючи необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, а також наявність заяви позивача про розгляд справи за її відсутності, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для розгляду справи по суті. Позивачем всупереч вимог ст. 10, 60 ЦПК України не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості оформлення права на спадщину в нотаріальній конторі, а саме постанови державного нотаріуса 11 ХДНК про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. При цьому з пояснень позивача, а також представника 11 ХДНК вбачається відсутність спору про право та наявність підстав для отримання в 11 ХДНК свідоцтва про право на спадщину. Необхідність сплати податку, виходячи з положень чинного законодавства України, не є обставиною, що свідчить про наявність спору про право, та, відповідно, про наявність підстав для його захисту в судовому порядку. За таких обствин суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову та відмовляє в позовних вимогах у зв`язку з їх передчасністю, оскільки позивачем не доведено факт відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, тобто факт порушення, невизнання або оспорення її прав, свобод чи інтересів. При цьому суд роз`яснює позивачу, що вона не позбавлена права повторно звернутись до суду з даним позовом в разі виникнення спору про право та встановлення неможливості оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, що має бути підтверджено постановою нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Outcome: dismissed