Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] міської ради про визнання права власності на квартиру. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 11 серпня 2003 року йому, на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради був виданий ордер на службове жиле приміщення за №0093 на право зайняття житлового приміщення жилою площею 36,5 кв.м, яке розташоване за адресою: м. Луганськ, кв. Мирний[ADDRESS] (згідно рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 13.11.2002 року №287/10 включена до числа службових УСБУ в Луганській області). Зазначена квартира, згідно технічного паспорту, розташована на 8 поверсі 9-ти поверхового будинку і складається з трьох кімнат житловою площею 36,5 кв.м.. У вищевказаній квартирі він із своєю родиною, а саме: дружиною - [PERSON], [INFO], донькою - [PERSON], [INFO] почав мешкати з 09.09.2003 року, з сином - [PERSON], [INFO] з 09.01.2008 року. 12.10.2011 року, на підставі листа Управління СБ України в Луганській області від 08.09.2011 року № 63/9/10970-4, вхідний від 14.09.2011 року №01/03-11/13391/0/1-11, виконавчим комітетом [PERSON] міської ради було прийняте рішення за № 312/8 про виключення деяких жилих приміщень з числа службових УСБУ в Луганській області, серед яких є вищевказана видана йому квартира, яка розташована за адресою: м. Луганськ, кв. Мирний[ADDRESS]. Таким чином, дане житло було виключено з числа службових приміщень, що дає йому право на приватизацію даної квартири. У зв'язку із тим, що [PERSON] на даний час знаходиться на непідконтрольній Україні території у зоні проведення антитеррористичної операції, звернутися до органів приватизації або органів місцевого самоврядування за місцем знаходження об'єкту для реалізації свого права на приватизацію неможливо. Одночасно, на даний час він являється військовослужбовцем СБ України та проходить військову службу в Управлінні служби безпеки України в Луганській області, що унеможливлює його виїзд на непідконтрольну територію до [PERSON]. Ці причини і спонукали позивача звернутися з відповідним позовом до суду. У судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача - [PERSON] міської ради в судове засідання 24.02.2016 року та 01.03.2016 року не зявився, причину неявки суду не повідомив, належним чином був повідомлений про розгляд справи через оголошення у газеті "Урядовий кур"єр". 01.03.2016 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази кожний окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] проходить військову службу на офіцерських посадах в управлінні СБУ в Луганській області (а.с.25) та відповідно до довідки від 06.11.2014 року за №7323 [PERSON] взятий на облік, як особа, яка переміщена з тимчасово окупованої території України або району проведення АТО та разом з ним переміщені [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та відповідно до довідки від 06.11.2014 року №7324 [PERSON], взята на облік, як особа, яка переміщена з тимчасово окупованої території України або району проведення АТО та разом з нею переміщені [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. (а.с.23-24) Рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 12.10.2011 року за №312/8 про виключення деяких жилих приміщень з числа службових УСБУ в Луганській області було виключено з числа службових Управління СБУ в [ADDRESS] за адресою: кв.Мирний будинок 13 (а.с.5-7). Відповідно до копій паспорту, в даній квартирі зареєстровані з 09.03.2003 року [PERSON] та [PERSON] (а.с.14-18). Відповідно до ордеру на службове приміщення від 11.08.2003 року [PERSON] з сім"єю з трьох чоловік було надано право зайняття службового жилого приміщення жилою площею 36,5 кв.м , яке складається з трьох кімнат за адресою: кв.Мирний [ADDRESS] (а.с.8). Дана квартира складається з трьох кімнат житловою площею 36,5 кв.м., у тому числі: 1 - коридор площею 7,2 кв.м., 2 - коридор площею 3,7 кв.м., 3 - житлова кімната площею 10,8 кв.м., 4 - ванна площею 2,5 кв.м., 5 - туалет площею 1,0 кв.м., 6 - житлова кімната площею 16,3 кв.м., 7 - житлова кімната площею 9,4 кв.м., 8 - кухня площею 8,1 кв.м., 9 - комора площею 0,8 кв.м., 10 - засклений балкон площею 3,2/2,6 кв.м, відповідно до технічного паспорту на квартиру №32 у будинку №13 кв.Мирний м.Луганськ (а.с.9), інвентарізаційною вартістю 94159 грн.. (а.с.10-11) Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 345 Цивільного кодексу України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності та приватизація здійснюється у порядку, встановленому Законом. Згідно абзацу 5 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про приватизацію державного майна» - заяви про приватизацію подаються до державних органів приватизації за місцезнаходженням об'єкта, що приватизується, у письмовій формі в порядку, що встановлюється Фондом державного майна України. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. При цьому способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права, примусове виконання обов'язку в натурі. На підставі ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені Законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із Закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ст. 4, 5 ЖК Української РСР жилі будинки і жилі приміщення в будівлях, що належать державі, є державним житловим фондом. Державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих рад народних депутатів. Відповідно до ч.1 ст. 118 ЖК Української РСР та п.1 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 року № 37, службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Пунктом 6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 року № 37, встановлено процедуру виключення жилого приміщення з числа службових. Так, указане виключення провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Згідно п.6 зазначенного Положення жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні. Враховуючи, що [PERSON] на даний час знаходиться на непідконтрольній Україні території у зоні проведення антитеррористичної операції, звернутися до органів приватизації або органів місцевого самоврядування за місцем знаходження об'єкту для реалізації свого права на приватизацію позивач не може, тому його позовні вимоги підлягають задоволенню. \~\~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved