Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що за рішеннями суду сплачує аліменти на користь відповідача в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку , але в даний час його матеріальний та сімейний стан змінився , оскільки він проживає в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та мають двоє дітей : [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в даний час дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Підраховуючи свій середній заробіток зазначає, що аліменти в середньому , які він сплачує на утримання сина складають 3261 грн 80 коп , а їм на чотирьох залишається 7802 грн 50 коп, тобто по 1950 грн 63 коп. Крім сплати аліментів, він кожного місяця сплачує за комунальні послуги, також допомагає своїм батькам сплачувати комунальні послуги. Просить зменшити розмір аліментів за вищезазначеним рішеннями суду з ? частини до 1/6 частини заробітної плати . Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позов не визнали повністю посилаючись на те, що відсутні підстави для зменшення аліментів, оскільки батьки позивача є пенсіонерами , отримують пенсію , крім того, мати позивача в даний час працює і отримує також заробітну плати. Батьки позивача не перебувають на утриманні [PERSON], а проживають однією сім»єю з рідною сестрою позивача , яка є повнолітньою працездатною особою, має постійну роботу і стабільну заробітну плату, а дружина позивача в даний час отримує допомогу на дітей від держави. Відповідач [PERSON] заперечуючи проти позовних вимог посилалась також на те , що її син [PERSON] має проблеми із здоров»ям і вона несе додаткові витрати на оздоровлення дитини в період канікул. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши докази , надані сторонами на доведення обставин , на які вони посилаються , обґрунтовуючи свої позовні вимоги та заперечення, суд находить позов таким , що не підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно рішення Комсомольського міського суду від 17.09.2004р. [PERSON] зобов'язаний до сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку до досягнення дитиною повноліття . (а.с.6). Згідно рішення Комсомольського міського суду від 26.11.2014р. [PERSON] в позові до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей відмовлено.(а.с.51). Згідно довідки про доходи [PERSON] працює на ВАЬТ «Полтавський ГЗК» та отримує заробітну плату, яка за період вересень 2014 р. по лютий 2015 р. складає 46918 грн (а.с.10). Також судом встановлено, що позивач [PERSON] одружений з [PERSON], від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження дітей (а.с.7-9). Відповідач має батьків пенсіонерів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] згідно їх пенсійних посвідчень та довідок про розмір пенсій , вони щомісячно отримують пенсію, яка за період з серпня 2015 р. по січень 2015 р. складає 13846 грн 69коп та 6118 грн 92 коп відповідно (а.с. 15-16). Відповідно до довідки Поліклініки «Медичний центр первинної медико - санітарної допомоги» ,довідки медсанчастини ВАТ «Полтавський ГЗК» медичної картки амбулаторного хворого [PERSON] перебуває на «Д» обліку у лікаря терапевта та потребує постійного прийому медичної терапії (а.с.17-21). Згідно договору купівлі - продажу квартири від 30.07.2012 р. відповідач купив квартиру [ADDRESS] та уклав договір іпотеки та відповідно до розрахунку АТ «Банк «Фінанси та кредит» кожного місяця сплачує за неї кредит в сумі 2225 грн ( а.с.43-44). Відповідно до свідоцтва про одруження від 09.11.2013 р. відповідач одружилась з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] , що також підтверджується копією паспорта відповідача . Відповідач [PERSON] працює на ТОВ «Славутич -Руда-України» та отримує заробітну плату, яка за останні 6 місяців складає 10560 грн (а.с. Згідно довідки Комсомольської міської лікарні син сторін [PERSON] потребує «Д» нагляду та санаторно - курортного лікування (а.с. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Аналіз статті 192 Сімейного кодексу свідчить про те, що за позовом платника аліментів суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов'язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача. Крім того, враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу В порушення вищенаведеної норми Закону, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів значного погіршення матеріального становища. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Згідно положень статей 141, 180-182 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї. Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я. Згідно ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений судом може бути згодом зменшено за рішенням суду за позовом платника аліментів у разі зміни його матеріального або сімейного стану. Враховуючи, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, що за своїм матеріальним становищем та через стан здоров'я він не здатен сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі, який встановлений рішенням суду, підстав для зменшення розміру аліментів у суду немає. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, позивач має нормальний стан здоров'я, є працездатною особою, має стабільний заробіток. Його матеріальний стан навіть з відрахуванням аліментів є задовільним та стабільним, що в свою чергу не тільки не звільняє від обов'язку утримувати свого неповнолітнього сина , а навіть дозволяє позивачу виконувати свої зобов'язання щодо оплати аліментів в розмірі, визначеному судом. Звертаючись з позовом до суду, він фактично не вказав обставин, що мають істотне значення для зменшення розміру аліментів. Посилання позивача, як на підставу для зменшення розміру стягуваних аліментів, на те, що він створив сім`ю та має кредитні зобов»язання , суд до уваги не бере, доказів про те, що його матеріальний стан погіршився суду надано не було. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне її утримання. У виконання вимог статей 10, 60 ЦПК України позивач не довів суду, що його матеріальний або сімейний стан змінилися настільки, що унеможливлює виплату ним аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] на користь відповідача в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку , що могло б бути підставою для зменшення розміру аліментів, визначеного рішенням суду. Та обставина, що позивач має кредитні зобов»язання та інших утриманців , а тому не має змоги сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частини заробітної плати не може слугувати підставою зменшення розміру стягуваних аліментів, оскільки позивач є працездатним , працює та отримує стабільну заробітну плату , та зобов'язаний, відповідно до чинного законодавства України утримувати свого неповнолітнього сина . Доказів щодо надання щомісячної допомоги своїм непрацездатним батькам та доказів щодо постійного прийому медичної терапії , санаторно - курортного лікування позивачем суду не надано. З огляду на викладене, суд вважає, що матеріальне становище платника аліментів, при нарахуваннях стабільної заробітної плати , що перевищує 12000 грн , з урахуванням сплати аліментів відповідачу і наявності у нього інших утриманців дозволяє йому сплачувати аліменти на користь відповідача в розмірі визначеному рішенням суду , а докази , які надав суду позивач, суд не вважає достатніми для зменшення розміру аліментів.

Outcome: dismissed