Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

26 травня 2020 року заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, зокрема, державного акту на право власності на земельну ділянку. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що на підставі рішення Первомайської міської ради народних депутатів від 22.07.1994 року вона отримала Державний акт (серія МК № 000000 ) на право приватної власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування дачного будинку, за адресою: [ADDRESS] . Через деякий час заявник помітила, що у вищевказаному Державному акті на земельну ділянку неправильно вказано її прізвище, зокрема, " [PERSON] " замість правильного " [PERSON] ". При зверненні заявника до Первомайської міської ради Миколаївської області з проханням виправити помилку, отримала відмову з роз`ясненням того, що помилку зможуть виправити лише на підставі рішення суду. Оскільки іншого порядку, окрім як у спосіб звернення до суду, не передбачено законодавством України, тому заявник звернулася до суду із вказаною заявою для захисту своїх прав та законних інтересів. Заявник в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги викладені в заяві підтримала та просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи до суду не з`явився, про розгляд справи судом повідомлено через кур`єра. Заяв та клопотань до суду не надіслали. Суд, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить наступного. Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи (частина перша статті 294 ЦПК України). Відповідно до частин першої та другої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Зі змісту зазначених норм права, а також роз`яснень, наданих судам у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» випливає, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Судом встановлено, що паспорт заявника - серія [NUMBER] , виданий 23.12.1998 року Первомайським МВ УМВС України в Миколаївській області на ім`я [PERSON] , [INFO] . Державний акт на право приватної власності на землю (серія МК000000), площею 0,0800 га, розташованоїпо [ADDRESS] , призначеної для будівництва та обслуговування дачного будинку, - виданий на ім`я [PERSON] Судовим розглядом достовірно встановлена належність заявнику спірного документа - Державного акту на право приватної власності на землю, оскільки відомості, які вони містять, повністю відповідають даним внесеним в інші документи. Встановлення факту належності заявнику Державного акту на право приватної власності на землю створює для останньої перешкоди для розпорядження належним їй майном. Іншим способом, окрім судового, вона захистити свої права не може. За таких обставин справи суд вважає можливим встановити факт належності правовстановлюючого документу особі, а саме: Державного акту на право приватної власності на землю (серія МК № 000000) [PERSON] і ухвалює рішення про задоволення заяви. Частиною 7 статті 294 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved