Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

10.03.2021 до Золочівського районного суду Харківської області надійшла позовна заява [PERSON] , в якій остання просить суд визнати за нею права засновника Фермерського господарства «Сила» (код ЄДРПОУ 23009972, державну реєстрацію якого проведено 28.08.1990, юридична адреса: 62220, Харківська область, Золочівський район, с. Уди) в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] ; розглядати справу без її участі. В обґрунтування своїх вимог вказала, що засновником Фермерського господарства «Сила» був її батько - [PERSON] , який помер [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входять його права засновника на Фермерське господарство «Сила». Позивач у встановлений ЦК України строк звернулася до державного нотаріуса Золочівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом, однак постановою нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва, так як у неї відсутні необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину документи. В цей час позивач змушена звернутися до суду, оскільки її право не визнається і вона не може розпорядитися своєю власністю. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надавши через канцелярію суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача - Золочівської селищної ради Харківської області, в судове засідання не з`явився, також завчасно надавши через канцелярію суду заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечував, справу просив розглядати за відсутності їх представника, прийняти рішення на розсуд суду. Треті особи: [PERSON] , [PERSON] та представник ФГ "Сила" в судове засідання не з`явилися, надавши відповідні заяви, в яких проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечували, справу просили розглядати за їх відсутності. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] у родині [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Карасівською сільською радою Золочівського району Харківської області 12.03.1949 року, актовий запис № 4. Яка після реєстрації шлюбу з [PERSON] , обрала прізвище чоловіка. В подальшому шлюб було розірвано, та видано відповідне свідоцтво про розірвання шлюбу серія [NUMBER] , однак дошлюбне прізвище позивачка не відновлювала. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Золочівської районної ради народних депутатів №277 від 28.08.1990 затверджено Статут фермерського господарства «Сила». Згідно із п.1 розділу І «Принципи організації, предмет і мета діяльності» фермерське господарство - сімейно-трудове об`єднання осіб, що спільно ведуть сільськогосподарське виробництво, виступає як самостійний, економічно обґрунтований товаровиробник сільськогосподарської продукції. Фермерське господарство утворюється на землях, переданих йому в довічне користування з правом успадкування, рішенням виконкому. Відповідно до п.10 розділу І Статуту - Луценко Семен Іванович юридична особа-керівник фермерського господарства. [PERSON] особа, яка має право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, в тому числі підписувати договори. 28.08.1990 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб зареєстровано юридичну особу - селянське (фермерське) господарство «Сила», ідентифікаційний код 23009972, керівник - [PERSON] . 17 листопада 2016 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробив розпорядження, відповідно до якого все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося та взагалі все те, що на день своєї смерті буде йому належати і на що за законом він матиме право заповідав своїй доньці - [PERSON] , [INFO] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] . Вказаний заповіт посвідчений секретарем Удянської сільської ради В.А. Мигалевич, зареєстровано в реєстрі за № 270. [INFO] у віці 81 року помер [PERSON] , про що 29 травня 2018 року Ізюмським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області зроблено актовий запис № 472 та видано відповідне свідоцтво про смерть серія [NUMBER] . На виконання ухвали про витребування доказів від 08.04.2021 до суду надійшла належним чином завірена копія матеріалів спадкової справи № 421/2018, заведеної після померлого [INFO] [PERSON] , з якої вбачається, що із заявою про прийняття спадщини від 07.11.2018, після смерті останнього звернулася донька померлого - [PERSON] , її заяву було зареєстровано в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 1301 08.11.2018. [PERSON] була зареєстрована та проживала на день смерті спадкодавця з ним за однією адресою: [ADDRESS] . Більше із заявами про прийняття спадщини чи відмову від неї ніхто не звертався, заповіт [PERSON] чинний, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, що підтверджується інформаційними довідками № 64332385та 64332376. Постановою державного нотаріуса Золочівської ДНК Харківської області Борисенко К.В. від 02.12.2020 № 1854/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на права засновника СФГ «Сила» як цілісного майнового комплекту після смерті її батька - [PERSON] , який помер [INFO] , так як у спадкоємця відсутні необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину документи. Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 19.11.2019 позовні вимоги [PERSON] до Золочівської селищної ради Харківської області, Золочівської РДА Харківської області, треті особи: [PERSON] , [PERSON] , ФГ "Сила", про визнання права на завершення приватизації та одержання правовстановлюючого документу в порядку спадкування - задоволено. Визнано за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , право на завершення приватизації та одержання правовстановлюючого документу про право спільної сумісної власності на земельну ділянку загальною площею 31,05 га згідно із визначеної Удянською сільською радою Золочівського району Харківської області норми (6,21 га на одну людину), як члена Селянського (фермерського) господарства «Сила», для ведення фермерського господарства, на підставі рішення Господарського суду Харківської області від 03.10.2006 по справі №53/286-06, та розпорядження Золочівської РДА Харківської області №552 від 23.11.2006, шляхом здійснення від імені [PERSON] всіх дій пов`язаних з приватизацією та державною реєстрацією права власності на дану земельну ділянку. Визнано за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , право на завершення приватизації та одержання правовстановлюючого документу про право спільної сумісної власності на земельну ділянку загальною площею 31,05 га згідно із визначеної Удянською сільською радою Золочівського району Харківської області норми (6,21 га на одну людину), як члена Селянського (фермерського) господарства «Сила», для ведення фермерського господарства, на підставі рішення Господарського суду Харківської області від 03.10.2006 по справі №53/286-06, та розпорядження Золочівської РДА Харківської області №552 від 23.11.2006, шляхом здійснення від імені [PERSON] всіх дій пов`язаних з приватизацією та державною реєстрацією права власності на дану земельну ділянку. Рішення набрало законної сили 11.12.2019. При вирішенні спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно із ч.1 та ч.2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 15 ЦК передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Згідно із ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону. Частиною 2 цієї статті зазначено, що фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім`ї, відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про фермерське господарство» головою фермерського господарства є його засновник або інша визначена в Статуті особа. Частинами 1, 4 ст. 4 ЗУ «Про фермерське господарство» визначено, що головою фермерського господарства є його засновник або інша визначена в Статуті особа. Голова фермерського господарства може письмово доручати виконання своїх обов`язків одному з членів господарства або особі, яка працює за контрактом. Фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, за умови набуття громадянином України або кількома громадянами України, які виявили бажання створити фермерське господарство, права власності або користування земельною ділянкою (ст.8 ЗУ «Про фермерське господарство»). Згідно із абз. а) ч. 1 ст. 14 ЗУ «Про фермерське господарство» фермерське господарство та його члени відповідно до закону мають право, серед іншого, продавати або іншим способом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про фермерське господарство» до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу. Згідно із статтею 20 зазначеного Закону майно фермерського господарства належить йому на праві власності. Майнові права, що входять до складеного капіталу фермерського господарства, передаються йому на визначений у Статуті термін. Статтею 22 ЗУ «Про фермерське господарство» визначено, що фермерське господарство як цілісний майновий комплекс включає майно, передане до складеного капіталу, не розподілений прибуток, майнові та інші зобов`язання. У власності фермерського господарства може перебувати будь-яке майно, в тому числі земельні ділянки, житлові будинки, господарські будівлі і споруди, засоби виробництва тощо, яке необхідне для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і набуття якого у власність не заборонено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 23 «Про фермерське господарство» успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону. Фермерське господарство має право здійснювати відчуження та набуття майна на підставі цивільно-правових угод. Порядок володіння, користування і розпорядження майном фермерського господарства здійснюється відповідно до його Статуту, якщо інше не передбачено угодою між членами фермерського господарства та законом. Член фермерського господарства має право на отримання частки майна фермерського господарства при його ліквідації або у разі припинення членства у фермерському господарстві. Розмір частки та порядок її отримання визначаються Статутом фермерського господарства. Пунктом 4 статті 35 Закону України «Про фермерське господарство» передбачено, що діяльність фермерського господарства припиняється, зокрема, у разі якщо не залишається жодного члена фермерського господарства або спадкоємця, який бажає продовжити діяльність господарства. Згідно із ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається із положень ст.ст. 1268, 1269,1270 ЦК України (в ред. 2003 року), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно зі ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов`язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Спадкодавець [PERSON] був єдиним засновником фермерського господарства, проте позивач [PERSON] як спадкоємець за заповітом, бажає продовжити діяльність ФГ «Сила». Відповідно до норм п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 «Про судову практику за позовами про захист права приватної власності» успадкування майна селянського (фермерського) господарства здійснюється за загальними правилами спадкового права. Оскільки спадкування охоплює перехід всіх прав та обов`язків (за винятком визначених законом, які не можуть входити до складу спадщини ст. 1219 ЦК України), то спадкуванню підлягають і майнові права, які мав спадкодавець. Із роз`яснень постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» від 25.02.2016 за № 4 вбачається, що до корпоративних спорів не належать та вирішуються загальними або господарськими судами залежно від суб`єктного складу сторін, зокрема, спори, пов`язані зі вступом до юридичних осіб спадкоємців, правонаступників, осіб, яким було відчужено частку в статутному капіталі господарських товариств (п. 1.7). Згідно із роз`ясненнями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи спір про спадкування частки учасника підприємницького товариства, необхідно враховувати, що це допускається статтями 130, 147, 166 ЦК (435-15), статтями 55, 69 Закону України від 19.09.1991 року №1576-XII (1576-12) «Про господарські товариства» і не підпадає під заборону п. 2 ч. 1 ст. 1219 ЦК України. При цьому успадковується не право на участь, а право на частку в статутному (складеному) капіталі. Як вбачається зі змісту Статуту, на момент реєстрації в 1990 році та на період його діяльності за життя засновника [PERSON] статутного капіталу господарства не було. Також вбачається, що у позивача немає частки в статутному капіталі. Майно фермерського господарства формується із майна, майнових прав у складеному капіталі господарства. Отже і об`єктом спадкування господарства є майнові права, що входять до складеного капіталу фермерського господарства. Складений капітал фермерського господарства за нормами ЗУ «Про фермерське господарство» розглядається, як цілісний майновий комплекс. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У постанові від 23.06.2020 у справі №922/989/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у разі смерті громадянина - засновника селянського (фермерського) господарства (фермерського господарства) право постійного користування земельною ділянкою, наданою для ведення фермерського господарства його засновнику, не припиняється зі смертю цієї особи, а зберігається за фермерським господарством до якого воно перейшло після створення фермерського господарства. Звідси право постійного користування земельною ділянкою саме через перехід його до селянського (фермерського) господарства (фермерського господарства) не входить до складу спадщини. Спадкувати можна права померлого засновника (члена) щодо селянського (фермерського) господарства (фермерського господарства), а не земельну ділянку, яка перебуває в користуванні такого господарства. Враховуючи вищезазначені обставини, норми чинного законодавства, суд дійшов до висновку про законність, обґрунтованість та правомірність позовних вимог [PERSON] про визнання права засновника фермерського господарства в порядку спадкування, виявила бажання набути права засновника господарства та продовжити його діяльність,у зв`язку з чим такий позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved