Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] загальною площею 54,3 кв.м. В підтвердження позову зазначає, що в 1992 році ССГ ім.Івасюка здало в експлуатацію житловий будинок з восьми квартир. В одну з таких квартир поселили його як вчителя фізичного виховання школи с.Ремезівці Золочівського району Львівської області. Стверджує, що в 1994 році правлінням господарства забудовника йому було запропоновано викупити квартиру у якій він проживає, і 16.05.1994 року він вніс у касу ССГ ім.Івасюка 2 000 000 купонокарбованців - балансову вартість квартири. З цього часу квартиру зняли з обліку фондів цього господарства. В 2000 році правонаступник ССГ ім. Івасюка - товариство з обмеженою відповідальністю "Ремезівці" припинило свою діяльність. Сільська рада на баланс вказаний будинок не приймала. З часу вселення у 1992 році він користується квартирою відкрито та безперервно, вважає її своєю. Ніхто не вчинив дій, що свідчили б про намір повернути його майно вже понад 25 років. Тому вважає, що має право на визнання права власності ну таку квартиру за набувальною давністю. В судове засідання позивач не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги він підтримує у повному обсязі, просить позов задоволити. Представник товариства з обмеженою відповідальністю "Ремезівці" в судове засідання не з'явився, проте направив суду листа, у якому просить справу розглядати без участі їх представника, позов визнає. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Відповідно до ст.344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. В ході судового розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON] - добросовісно володіє нерухомим майном квартирою [ADDRESS] Зокрема, як встановлено судом, вказаний житловий будинок був побудований Золочівським райагробудом у період з 4 кварталу 1990 року по 4 квартал 1992 року на замовлення колгоспу ім. Івасюка, що в с.Ремезівці Золочівського району Львівської області. Даний будинок складається з 8 квартир. Позивач [PERSON] 16.05.1994 оплатив в касу колгоспу ім. Івасюка 2 000 000 крб. за квартиру в житловому будинку, квитанція № 218. Виконкомом Ремезівцівської сільської ради народних депутатів стверджується, що житловий будинок належить спілці селянських господарств ім. Івасюка, складається із восьми квартир та на час видачі довідки № 961 - від 05.07.1995 заборон або арешту на цей будинок немає. Станом на 31.12.2012 року згідно інвентаризаційних матеріалів Золочівського МБТІ квартира [ADDRESS] на правах власності за позивачем не зареєстрована, що стверджується відповідною довідкою № 494 від 16.08.2017. Згідно із ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також ч.4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Як вбачається з роз'яснень, що їх дав Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 9 своєї Постанови №5 від 07.02.2014 року, відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Відповідно до п.п. 11, 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року, враховуючи положення ст. ст.335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (ст. 214 ЦПК України). Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. З огляду на наведені обставини та зважаючи на те, що позивач [PERSON] добросовісно, відкрито та безперервно володіє квартирою [ADDRESS] постійно проживає у ній із своєю родиною, здійснює її утримання, сплачує комунальні послуги, суд приходить до висновку, що такий набув на неї право власності, а тому у відповідності до ч.1, ч.4 ст.344 Цивільного кодексу України за ним слід визнати право власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS] Зважаючи на те, що будинок [ADDRESS] на балансі відповідача не знаходиться, беручи до уваги те, що Ремезівцівська сільська рада Золочівського району Львівської області не зверталась до суду в порядку глави 8 ЦПК України про передачу безхазяйної речі у власність територіальної громади, суд вважає, що права та законні інтереси інших осіб даним позовом не порушуються.

Outcome: approved