Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про визнання недійсним п.4.1 кредитного договору №0238/07/17-CL від 11 грудня 2007 року. Свої вимоги мотивував тим, що 11.12.2007 року між ним та ПАТ "Банк Форум" було укладено кредитний договір № 0238//07/17-CL від 11.12.2007 року, згідно якого банк відкрив йому відновлювальну кредитну лінію з лімітом кредитування 20000,00 дол. США на строк до 10.12.2017 року з процентною ставкою за користування кредитними коштами 13% річних. Вважав, що п.4.1 вказаного кредитного договору щодо встановлення сторонами договору пені у розмірі 0,2% за кожен день прострочення виконання зобов'язання за споживчим кредитом, що становить 73% від суми неповерненого кредиту та несплачених процентів за рік, є несправедливим та суперечить принципам розумності та добросовісності та є наслідком дисбалансу договірних прав та обов'язків на шкоду [PERSON], як споживача послуг, оскільки дана умова договору встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за кредитним договором, що суперечить ст.ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», тому просив суд визнати п.4.1 кредитного договору №0238/07/17-CL від 11 грудня 2007 року недійсним. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про місце та час розгляду справи (розписка, л.с.152). Третя особа, [PERSON], в судове засідання не з'явилася, про місце та час розгляду справи була належним чином повідомлена (розписка, л.с.151). Представник позивача [PERSON], [PERSON], діючий на підставі довіреності № б/н від 11.03.015 року (л.с.29), в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд визнати недійсним п.4.1 кредитного договору №0238/07/17-CL від 11 грудня 2007 року, оскільки вказана умова договору є несправедливою та встановлює істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду його довірителя. Відповідач, представник уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум», діючий на підставі довіреності №10/15-04 від 16.06.2015 року (л.с.34) в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність (л.с.155). В запереченні на позов, позовні вимоги не визнав, обгрунтвавши тим, що банком не було порушено право [PERSON], як споживача фінансових послуг. [PERSON] з умовами споживчого кредитування був ознайомлений в повному обсязі, після чого з ним був укладений кредитний договір, примірник якого був отриманий [PERSON], що підтверджується відповідним підписом в договорі. З додатками №1 та №2 до кредитного договору [PERSON] був також ознайомлений. Крім того, вважав, що вказана позовна заява задоволенню не підлягає, оскільки заявлена з пропуском трирічного строку позовної давності, встановленого ст.257 ЦК України, тому просив суд в задоволенні заявлених вимог відмовити. В судовому засіданні було встановлено, що 11.12.2007 року між ПАТ "Банк Форум" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0238//07/17-CL від 11.12.2007 року (л.с.7-9), згідно якого банк відкрив відповідачу відновлювальну кредитну лінію з лімітом кредитування 20000,00 дол. США на строк до 10.12.2017 року з процентною ставкою за користування кредитними коштами 13% річних. Згідно зменшення ліміту кредитування (додаток №1 до Кредитного договору), ліміт кредитування починається з червня 2017 року. Згідно з п. 4.1. кредитного договору за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за не своєчасну повну чи часткову сплату процентів, позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2 процентів за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів. Сплата пені не звільняє позичальника від сплати процентів за користування кредитними коштами до моменту фактичного погашення заборгованості. Згідно п.2.6 кредитного договору проценти за користування кредитними коштами позичальник сплачує самостійно в валюті кредиту на рахунок, зазначений в договорі, щомісячно, не пізніше 20-го числа місяця, наступного за місяцем користування кредитними коштами, якщо цей день випадає на вихідні або святкові дні, проценти за користування кредитом позичальник сплачує у перший робочий банківський день після вихідних або святкових днів. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 0238//07/17-CL від 11.12.2007 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Банк Форум» та [PERSON] (л.с.84-91,101-104) видно, що сума наданого кредиту [PERSON] складає 20000,00 дол. США та станом на 27.07.2015 року рахується заборгованість на загальну суму 23667,14 дол. США., що еквівалентно 527417,01 грн., згідно курсу НБУ 22,07352 грн. за 1 дол. США, станом на 27.07.2015 року та складається з: - заборгованості по поверненню кредитних коштів - 19712,33 дол. США, що еквівалентно 435120,51 грн. згідно курсу НБУ 22,07352 грн. за 1 дол. США станом на 27.07.2015 року; - заборгованості за нарахованими процентами - 2831,90 дол. США, що еквівалентно 62510,00 грн. згідно курсу НБУ 22,07352 грн. за 1 дол. США станом на 27.07.2015 року; - пені за невиконання зобов'язань - 1122,91 дол. США, що еквівалентно 24786,50 грн. згідно курсу НБУ 22,07352 грн. за 1 дол. США станом на 27.07.2015 року (в межах річного строку перед зверненням до суду); - штрафу - 5000,00 грн.. Відповідно до кредитного договору видно, що кредит позивачу у справі було надано на споживчі цілі. Отже, оскільки банк надав [PERSON] споживчий кредит, то при укладенні цього договору банк зобов'язаний був дотримуватись вимог Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно ч.5 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах. Згідно ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача: 1) такі положення також підлягають зміні; або 2) договір може бути визнаним недійсним у цілому. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення. Крім того, необхідність застосування цього Закону України щодо споживчого кредитування звернуто увагу у Рішенні Конституційного Суду України № 15-рп/2011 від 10 листопада 2011 року (справа про захист прав споживачів кредитних послуг). У цьому Рішенні Конституційного Суду України зазначено, що у справі про захист прав споживачів кредитних послуг держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб'єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. Також, у листі НБУ «Про окремі питання практичного застосування Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту»від 16.06.2007 року № 40-117/2093-6134 зазначено, що метою розробки Правил було встановлення єдиного для усіх банків порядку надання споживачу повної та достовірної інформації про сукупну вартість кредиту. Одночасно слід зазначити, що листом від 19.01.2006 N 18-112/219-637 НБУ звертав увагу банків на необхідність врахування банками в своїй кредитній політиці вимог статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Зокрема, наголошувалося на необхідності перегляду діючих форм кредитних договорів. Разом із цим зверталася увага банків на можливість виникнення в їх діяльності певних ризиків під час укладення та виконання договорів про споживчий кредит з фізичними особами, що обумовлені нормами ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Слід підкреслити, що договір споживчого кредиту - це правочин, який надає споживачу особливі засоби правового захисту, які не притаманні для інших банківських правочинів. Згідно ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ст.217 ч.1 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. З урахування наведеного, суд вважає, що пункт 4.1. кредитного договору щодо встановлення сторонами договору пені у розмірі 0,2% за кожен день прострочення виконання зобов'язання за споживчим кредитом, що становить 73% від суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів за рік, є несправедливим та суперечить принципам розумності та добросовісності та є наслідком дисбалансу договірних прав та обов'язків на шкоду позичальника - [PERSON], як споживача послуг банку, оскільки дана умова договору встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за спірним договором і це є підставою для визнання цього пункту договору недійсним. Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За змістом ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Строк дії кредитного договору №0238/07/17-CL від 11 грудня 2007 року встановлено до 10.12.2017 року. Сторони кредитного договору здійснюють свої права та обов'язки протягом строку його дії, тобто протягом усього часу дії кредитного договору сторони можуть звертатися за захистом своїх прав. Таким чином, доводи відповідача про те, що [PERSON] дізнався про порушення свого права з моменту підписання кредитного договору 11.12.2007 року, а тому пропустив строк звернення до суду із зазначеним позовом, є помилковими. Отже, суд вважає, що позов позивача є обґрунтованим і підлягає задоволенню, оскільки Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» при укладенні договору з [PERSON] не виконав вищевказані вимоги закону та вніс в договір умови щодо сплати пені у розмірі 0,2% за кожен день прострочення зобов'язань, які є несправедливими та вносять істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду позивача, бо становлять понад 50% від суми неповернутого кредиту та несплачених процентів. Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Відповідно до п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного та

Outcome: approved