Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

17.05.2021 року позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів в порядку регресу. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 24.05.2021 року вказана цивільна справа направлена за підсудністю до Хортицького районного суду м.Запоріжжя. Цивільна справа за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про стягнення грошових коштів в порядку регресу надійшла до Хортицького районного суду м.Запоріжжя 17.06.2021 року. В позові зазначив, що 30.08.2018 року, о 16-00 годині, сталася ДТП за участю транспортних засобів «ФІАТ», державний номерний знак [NUMBER] у м.Запоріжжі допустив зіткнення з транспортним засобом «Хюндай Елантра», державний номер « [NUMBER] ». В наслідок вищевказаної ДТП транспортним засобом було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до Постанови Орджонікідзевсим районним судом м.Запоріжжя № 335/11121/18 від 27.11.2018 року [PERSON] винний у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Враховуючи, що його цивільно-правова відповідальність на момент скоєння ДТП не була застрахована, тому позивачем за заявою власника пошкодженого автомобіля була виплачена сума страхового відшкодування. Просить стягнути з відповідача в порядку регресу суму страхового відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної в наслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 23522 грн. 60 коп. та понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 2270 грн. Ухвалою суду від 16.04.2021 року, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, визначено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання відзиву на позов та заяв по суті справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, поважну причину не явки суду повідомив про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Як вбачається з витягу з реєстру територіальної громади м.Запоріжжя, щодо реєстрації місця проживання фізичної особи станом на 21.05.2021 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 39), саме за цією адресою відповідач повідомлявся про розгляд справи. Рекомендований лист відповідачем не отриманий та він повернутий суду з відміткою поштового відділення зв`язку «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 71). Крім того, відповідач [PERSON] повідомлявся про розгляд справи судом 04.10.2021 року, о 09-00 годині, шляхом розміщення 10.09.2021 року оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України https://court.gov.ua/unknown/. Судом були використані всі можливі способи сповіщення відповідача про наявність справи у суді, але вони результатів не дали. Відповідно до ст. 280 ч.1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, суд вважає за доцільне розглянути справу за відсутності відповідача, шляхом постановлення заочного рішення. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Відповідач не скористався можливістю передбаченою ст. 178 ЦПК України, відзив на позов не надав. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що відповідач не з`явився до суду без поважних причин, відзив на позовну заяву суду не надав, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, суд вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши подані сторонами докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову у зв`язку з наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"роз`яснено, що відповідно до ст.55,124Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.ст.81,83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставіст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з ст.1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Однак відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» власники наземних транспортних засобів зобов`язані застрахувати свою цивільно-правову відповідальність з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до пп. «а» п.41.1 ст.41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ч.1ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п.38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Судом встановлено, що 30.08. 2018 року, о 16 годині 20 хвилин у м. Запоріжжя по вул.Ніжньодніпровській, 18 сталося ДТП за участю ТЗ: ««ФІАТ», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував громадянин [PERSON] та ТЗ марки Хюндай Елантра», державний номер « [NUMBER] », під керуванням водія [PERSON] . Постановою Орджонікідзевского районного суду м м.Запоріжжя № 335/11121/18 від 27.11.2018 року, [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного і притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Вказана постанова суду набрала законної сили 10.12.2018 року (а.с. 6). Частиною 4 ст.82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі , що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи , у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Транспортний засіб «ФІАТ», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував громадянин [PERSON] не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. 31.08.2018 року до Моторного (транспортного) страхового бюро України від [PERSON] надійшла заява про виплату страхового відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої в результаті зазначеного ДТП (а.с.7). Згідно звіту № 001/М/2019 вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу КТЗ Хюндай Елантра», державний номер « [NUMBER] », в наслідок пошкодження ТЗ у ДТП становить 22997 грн. 60 коп. без урахування ПДВ (а.с. 12-16). Згідно наказу МТСБУ № 905 від 30.01.2019 року, копія якого знаходиться в матеріалах справи, за шкоду [PERSON] заподіяну в результаті ДТП підлягає страхове відшкодування матеріальної шкоди в сумі 22997 грн. 60 коп. Як вбачається з копій платіжного доручення № 935745 від 06.03.2019 року, № 994112 від 23.10.2018 року МТСБУ сплатив на рахунок ТОВ «Незалежна експертна компанія» 225 грн, та 300 грн. за послуги аварійного комісара(експерта) (а.с. 34, 35). З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, сукупність наданих сторонами доказів у їх взаємозв`язку, достатності, належності та допустимості, суд вважає встановленим та доведеним, що в результаті ДТП, яка сталася з вини відповідача [PERSON] [PERSON] була спричинена матеріальна шкода, яка відшкодована МТСБУ у зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент ДТП не була застрахована. Сплативши страхове відшкодування матеріальної шкоди потерпілій особі в сумі 22997 грн. 60 коп., МТСБУ відповідно до ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» набуло право зворотної (регресної) вимоги до відповідача, оскільки саме він визнаний винуватим в даному ДТП. При цьому, суд вважає, що відповідач обґрунтованого заперечення проти позову не надав, в судове засідання не прибув і жодним чином позовні вимоги не спростував. Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача МТСБУ сплачену ним суму страхового відшкодування та послуги аварійного комісара(експерта), задовольнивши позов повністю. Згідно ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 2102 грн.

Outcome: approved