Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

30 липня 2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу і стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що між нею та відповідачем зареєстровано шлюб - 15.09.2007 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 3015. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося через протилежність поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Тривалий час, близько 5 місяців вони проживають окремо, не ведуть спільне домашнє господарство, не підтримують подружніх відносин, шлюб носить формальний характер, примирення з відповідачем та збереження сім`ї є не можливим. Також зазначила, що між нею та відповідачем на момент пред`явлення цього позову не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.07.2020 року справу передано для розгляду судді Ю.В.Донченко. 07.08.2020 року з ВАДР ГУ ДМС України у Львівській області надійшла відповідь щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. Ухвалою судді від 07.08.2020 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до слухання. В судовому засіданні позивачка підтримала вимоги, викладені в позовній заяві, зіславшись на обставини та факти, що вказані в позові, зазначила, що вони близько 5 місяців проживають окремо, не ведуть спільне домашнє господарство, не підтримують подружніх відносин, шлюб носить формальний характер. Сім`я фактично розпалась в зв`язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі. Посилаючись на викладене та норми закону, позивач просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Також, між нею та відповідачем на момент пред`явлення цього позову не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини - сина [PERSON] , [INFO] , тому, на підставі вищевказаного просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 4 000,00 гривень (чотири тисячі гривень 00 копійок) щомісячно, з моменту звернення до суду з цим позовом, до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, погодився на розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів. Суд приймає визнання відповідачем позовних вимог, оскільки таке не суперечить закону та не порушує права чи свободи сторін. Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони тривалий час проживають окремо, не ведуть спільне домашнє господарство, подружніх стосунків не підтримують; як вказала в судовому засіданні позивачка - відповідач у присутності дитини принижує її та застосовує фізичне насильство, сім`я фактично розпалась, її збереження недоцільне. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення для справи. Оскільки, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, не бажають примиритись, шлюб існує формально, тому його слід розірвати. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Ст. 27 Конвенції ООН "Про права дитини" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у судовому порядку. Приписами ст. 182 Сімейного кодексу України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні величини аліментного платежу, суд враховує матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст. 180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При визначені розміру аліментів, суд враховує матеріальний та сімейний стан позивача та відповідача, законодавче встановлення розміру аліментів на одну дитину та законодавче обмеження загального розміру відрахувань із заробітної плати у виді 50%. З відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 грн., який є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та буде відповідати вимогам закону та принципам справедливості, не порушить інтересів відповідача, позивача по справі. Згідно з вимогами ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати в частині позовних вимог про стягнення аліментів підлягають стягненню із відповідача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved