Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до Чорнобаївської селищної ради Черкаської області (далі - відповідач), третя особи - [PERSON], [PERSON], про визнання у порядку спадкування за заповітом права на завершення приватизації земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 16 жовтня 2017 року померла його мати - [PERSON]. За життя рішеннями Чорнобаївської селищної ради Черкаської області [PERSON] наданий дозвіл на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель комунальної власності для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, та затверджений відповідний проект і передано земельну ділянку у приватну власність. Відповідно до заповіту [PERSON] від 29 листопада 2016 року позивач отримав у спадок житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку. Крім позивача в коло спадкоємців входять також треті особи. [PERSON] (далі - третя особа-1) подав до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини. [PERSON] (далі - третя особа-2) подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], щодо іншого спадкового майна, відповідно до вказаного заповіту. Позивач частково оформив право власності в порядку спадкування за заповітом, однак позбавлений можливості оформити свої спадкові права на земельну ділянку, оскільки його мати, не закінчивши приватизації земельної ділянки, померла. У звязку з цим позивач просив визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право на завершення приватизації земельної ділянки для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, а справу розглянути за його відсутності. У судове засідання сторони не зявилися. Відповідач надіслав лист, в якому погодився з позовом та просив розглянути справу за відсутності його представника (а.с. 37). Третя особа-1 та третя особа-2 подали до суду заяви, в яких підготовче судове засідання просили проводити без їх участі, проти задоволення позову не заперечували (а.с. 38, 40). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. 16 жовтня 2017 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 19 жовтня 2017 року серії І-СР № 313358 (а.с. 9). При житті [PERSON], а саме 29 листопада 2016 року склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Чорнобаївського нотарільного округу [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за № 2209, відповідно до якого житловий будинок з надвірними спорудами та прилеглу земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: вул. Шмига, 5, смт. Чорнобай, Черкаська область, заповіла позивачу, а земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,0292 га, яка знаходиться на території Малобурімської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області в рівних частинах заповіла позивачу та третій особі-2 (а.с. 10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої входить право на завершення приватизації земельної ділянки для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва площею 0,1500 га, кадастровий номер 7125155100:01:000:0215, розташована за адресою: вул. Шмига, 5, смт. Чорнобай, Черкаська область, що підтверджується копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 4 вересня 2017 року НВ-7105972542017 (а.с. 19), яка має нормативну грошову оцінку 102830,92 гривень (а.с. 22). Відповідно до копії рішення Чорнобаївської селищної ради Черкаської області № 13-5/VІІ від 1 грудня 2016 року [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту із землеустрою відведення земельної ділянки із земель комунальної власності для будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,1500 га за адресою: вул. Шмига, 5, смт. Чорнобай, Черкаська область (а.с. 16). 12 жовтня 2017 року затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] із земель комунальної власності та передано їй вказану земельну ділянку у приватну власність, що підтверджується копією рішення Чорнобаївської селищної ради Черкаської області № 24-13/VІІ від 12 жовтня 2017 року (а.с. 17-18). Згідно зі змістом листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 19 травня 2018 року (вих. № 516/01-16) (а.с. 36), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 27), після смерті [PERSON] позивач і третя особа-2 зверталися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, а третя особа-1 із заявою про відмову від спадщини. Позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними спорудами і на 1/2 частину земельної ділянки, а третій особі-2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину земельної ділянки. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день її смерті, тобто 16 жовтня 2017 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що померла [PERSON] склала заповіт, відповідно до змісту якого земельну ділянку для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва площею 0,1500 га, розташовану за адресою: вул. Шмига, 5, смт. Чорнобай, Черкаська область, заповіла позивачу. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). З гідно з п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених п. 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Судом встановлено, що позивач прийняв спадщину [PERSON], оформивши свої спадкові права на частину спадщини, однак не може оформити право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, оскільки його мати, не закінчивши приватизації земельної ділянки, померла. Абзацом 2 п. 1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України встановлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність), є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом "г" ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, з-поміж іншого, прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов'язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, оцінивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на наявність заповіту, визнання позову відповідачем та третіми особами, а також на те, що [PERSON] при житті не встигла зареєструвати право власності на земельну ділянку, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та визнати за позивачем у порядку спадкування за заповітом право на завершення приватизації земельної ділянки. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved