Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

29 листопада 2017 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров'я, до відповідача, в якій просила стягнути з ВСП «Шахтоуправління «Білозерське» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» на її користь моральну шкоду у сумі 45000 (сорок п'ять тисяч) гривень. В обґрунтування своїх вимог вказала, що з 15.04.1997 року по 24.04.2014 рік працювала в ВСП «Шахтоуправління «Білозерське» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» на різних посадах, а з 24.04.2014 року по 30.09.2015 рік - вантажником. 25.03.2015 року виконувала роботи на підприємстві, коли з нею стався нещасний випадок. За наслідками цього був складений акт за формою Н-1. Під час розслідування було встановлено, що нещасний випадок стався 28 березня 2015 року приблизно у 10.00 годин, перебуваючи на своєму робочому місці під час проведення робіт металевим стояком пальці її правої кисті були притиснуті до правого борту вантажного автомобіля. Після отримання травми була госпіталізована до травматологічного відділення КУЗ Добропольської БІЛ, де проходила тривале лікування. Після проведення лікування було направлено на огляд до обласної МСЕК, де була встановлена втрата професійної працездатності 15 % - безстроково з 22.07.2015 року по трудовому каліцтву від 25.03.2015 pоку. Тому, звернулась до відповідача з вимогою про відшкодування моральної шкоди, однак їй було відмовлено. Таким чином, вимушена за захистом своїх прав звернутися до суду. Посилається на те, що внаслідок отриманої травми їй були заподіяні, насамперед, фізичний біль, фізичні і душевні страждання. Ушкодження здоров'я призвело до порушення її особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров'я, на безпечну працю. З моменту отримання ушкодження, була цілком порушена її нормальна життєдіяльність. Тривалий час знаходилася у лікарні м. Добропілля. Увесь цей час була відірвана від нормального способу життя. Постійно відчуває біль у руці. Так як, в результаті травми постраждала права рука. Внаслідок цього також не може виконувати, як раніше, більшість робіт у побуті, по господарству, які виконувала до ушкодження здоров'я, не можу підняти нічого важкого, змушена відмовитися від деяких своїх звичок і своїх улюблених занять, наприклад, не може в'язати теплі речі і займатися вишивкою. Це все дуже негативно позначилося на її нервовій системі, завдавало моральні страждання, дуже негативно впливає на її почуття та нервовий стан. Вважає, що внаслідок отриманої травми їй заподіяна істотна моральна шкода, яку вона оцінює в сумі 45000 гривень. Визначаючи розмір моральної шкоди виходить з того, що це мінімальна сума коштів необхідна для усунення її страждань та для відновлення здоров'я. Ухвалою суду від 30.11.2017 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до ВСП «Шахтоуправління «Білозерське» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров'я, та призначено розгляд справи у відкритому судовому засідання у залі Добропільського міськрайонного суду Донецької області на 13 грудня 2017 року о 09-00 год. 13.12.2017 року розгляд справи у зв'язку з неявкою сторін та зверненням до суду представника відповідача з клопотання про перенесення слухання справи розгляд справи було відкладено на 11.01.2018 року на 10-30 годину, що підтверджується довідкою суду від 13.12.2017 року та клопотанням представника відповідача від 11.12.2017 року. 09.01.2018 року через канцелярію суду від представника відповідача надійшло заперечення проти позову [PERSON] про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків, в якому просив відмовити [PERSON] в задоволенні позову до ТОВ «ДТЕК Добропіллявугялля» про відшкодування моральної шкоди у сумі 45000,00 грн. Вважає, що її вимоги не підлягають задоволенню, бо не встановлено наявності факту моральної шкоди, наявності причинного зв'язку між шкодою здоров'ю позивача і протиправними діяннями заподіювача, вини заподіювача в її заподіянні. Однак, при розслідуванні нещасного випадку комісія встановила, як вказано в п. 10 акту Н-1, що при виконанні робіт сама [PERSON] грубо порушила п. 1.10.14 Інструкції з охорони праці, та п 12 «Технології ведення вантажно-розвантажувальних робіт»,що призвело до настання нещасного випадку. Тому, причиною нещасного випадку є саме дії самого позивача. Позивач про дату, місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином, звернулася до суду з заявою, в якій просила розглянути розглянути справу у її відсутність у присутності її представника [PERSON], позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник позивача - [PERSON], що діє на підставі угоди про надання правової допомоги адвокатом, у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] у відкритому судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, надав пояснення аналогічні викладеним у письмових заперечення на позов. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні обставини справи. З трудової книжки [PERSON], 1957 року народження, заповненої 16.10.1974 року, вбачається, що 09.10.2012 року [PERSON] прийнято по переводу майстром на ВСП «Шахтоуправління «Білозерське» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» (наказ «63к від 09.10.2012 року); 24.04.2014 року переведено вантажником (наказ №71к від 24.04.2014 року); 30.09.2015 року звільнено у зв'язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за п. 2 ст. 40 КЗпП (наказ №180к від 07.10.2015 року). Відповідно до акту №3 за формою Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 27 березня 2015 року, складеного комісією з розслідування нещасного випадку та затвердженого директором виробничого структурного підрозділу «Шахтоуправління «Білозерське» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля», 25 березня 2015 року о 10 годині 15 хвилин на території матеріального складу головного стовбура шахти Д-2 дільниці підготовки виробництва №1 шахти «Піонер» ВСП «Шахтоуправління «Білозерське» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» з [PERSON], [INFO], яка працювала стався нещасний випадок, а саме: травмування металевим стояком, що впав. Внаслідок цього нещасного випадку [PERSON] був встановлений діагноз - відкритий звих середньої фаланги II пальця правої кисті. Перелом н/ф І пальт правої кисті, рвано-різані рани І-ІІ-III пальців правої кисті. Згідно вказаного акту, нещасний випадок стався за таких обставин: 25.03.2015 року о 7 годині 00 хвилин у 1 зміну майстер дільниці підготовки виробництва №1 [PERSON] видала наряд ланці робітників, у склад якої входила вантажник [PERSON], на ведення розвантажувальних робіт на території матеріального складу головного стовбура шахти Д-2. О 10 годині 00 хвилин на територію матеріального складу прибув вантажний автомобіль «КаМАЗ», кузов якого був завантажений дерев'яним стояком довжиною 3.0 м. О 10 годині 05 хвилин ланка робітників приступила до розвантажування дерев'яних стояків за допомогою козлового самохідного крана ККС-10, під один з кінців пачки деревини, яка підлягала подальшому вивантаженню, вантажник [PERSON], перебуваючи з лівого боку борту вантажного автомобіля на приставній дерев'яній драбині, заводила один кінець стропи, а вантажник [PERSON], перебуваючи на приставній дерев'яній драбині з правого боку борту вантажного автомобіля, заводила другий кінець стропи. Для того, щоб завести під пачку вивантажуємої деревини другу стропу, виникла необхідність підведення краю пачки деревини, яка була пов'язана стропою. [PERSON] була дана команда машиністу крана [PERSON] на підняття краю пачки деревини. У момент підняття, в кузові вантажного автомобіля відбулося зміщення з подальшим падінням одного з чотирьох металевих стояків, які були встановлені між бортами кузова і завантаженим лісом і призначені для того, щоб при перевезенні запобігти зсув та падіння завантаженного лісу, і не були жорстко закріплені з кузовом вантажного автомобіля. [PERSON] перебувала на приставний дерев'яній драбині з правого боку борта вантажного автомобіля, тримаючись правою рукою за борт і чекала, коли буде можливість закласти під пачку деревини один з кінців другої стропи. Металевим стояком, що впав, пальці правої кисті [PERSON] були притиснуті до правого борту вантажного автомобіля. З'ясувавши та оцінивши ситуацію, [PERSON] супроводила [PERSON] в поверхневий медпункт, де медсестра [PERSON] надала перше медичну допомогу. Викладене також підтверджується актом за формою Н-5 проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (аварії), що стався 25 березня 2015 року о 10 годині 15 хвилин на виробничому структурному підрозділі «Шахтоуправління «Білозерське» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» від 27 березня 2015 року, складеного комісією та затвердженого директором виробничого структурного підрозділу «Шахтоуправління «Білозерське» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля», згідно якого розглянувши матеріали по нещасному випадку з вантажником дільниці підготовки виробництва №1 шахти «Піонер» ВСП «Шахтоуправління «Білозерське» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» [PERSON] і згідно П. 15 "Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві" № 1232 від 30.11.2011 року, комісія зробила висновок, що нещасний випадок з [PERSON] вважається пов'язаним з виробництвом, підлягає обліку по шахті «Піонер» ВСП «Шахтоуправління «Білозерське» ТОВ ДТЕК «Добропіллявугілля» та складається акт за формою Н-1. Особи, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці: [PERSON] - вантажник дільниці підготовки виробництва №1 шахти «Піонер» іСП «Шахтоуправління «Білозерське» ТОВ ДТЕК «Добропіллявугілля», яка під час розвантаження деревини не слідкувала за особистою безпекою та порушила правила розвантаження матеріалів; чим порушила п. 1.10.14; «Інструкції з охорони праці № 27 для вантажника» та п. 12 «Технології ведення вантажно-розвантажувальних робіт дільниці підготовки виробництва №1». [PERSON] - стропальник дільниці підготовки виробництва №1 шахти (Піонер» В*СП «Шахтоуправління «Білозерське» ТОВ ДТЕК «Добропіллявугілля», яка під час розвантаження деревини порушила правила розвантаження матеріалів, чим порушила п. 12 «Технології ведення вантажно-розвантажувальних робіт дільниці підготовки виробництва №1-». [PERSON] - майстер дільниці підготовки виробництва №1 шахти «Піонер» ВСП «Шахтоуправління «Білозерське» ТОВ ДТЕК «Добропіллявугілля», яка не забезпечила безпечне ведення робіт у зміні, чим порушила п.п.2.4, 2.13 «Посадової інструкції майстра підготовки виробництва №1». З виписки з історії хвороби №1934 [PERSON], складеної Комунальним закладом охорони здоров'я «Добропільська лікарня інтенсивного лікування», 25.03.2015 року [PERSON] потрапила до лікарні після травми на роботі - травмування металевим бортом, що сталася 25.03.2015 року під час розвантаження лісу. Скаржилася на біль, наявність ран 1,2 та 3-го пальців првої кисті, обмеження об'єму руху цими пальцями, кровотечею з ран Після обстеження їй був встановлений діагноз - відкритий вивих с/ф 2-го пальця правої кисті, відкритий перелом н/ф 1-го пальця правої кисті з дефектом м'яких тканин, обширні рвано зможені рани 1,2 та 3-го пальців правої кисті, та призначене лікування. 14 квітня 2015 року [PERSON] було виписано з лікарні. 19.08.2015 року [PERSON] в результаті проведення первинного огляду був встановлений ступінь втрати професійної працездатності у відсотках, а саме: первинно та безстроково 15% з 22.07.2015 року у зв'язку з трудовим каліцтвом від 25.03.2015 року, та встановлена потреба у медикаментозному лікуванні, що підтверджується довідкою обласної медико-соціальної комісії №1 м. Краматорськ про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 10 ААА №244280. Враховуючи наведене, суд вважає, що між сторонами виникли цивільні правовідносини з відшкодування моральної шкоди позивачу, завданої внаслідок ушкодження здоров'я, спричиненого внаслідок нещасного випадку, пов'язаного з виробництвом. При ухваленні рішення суд керується наступними нормами чинного законодавства. Стаття 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що право кожного на життя охороняється законом, а згідно статті 13 - кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, були порушені, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до статей 21, 22 Конституції України, усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Згідно ст. 55 Конституції України, Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтею 23 Цивліьного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав . Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів . Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до статтей 1167, 1168 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Частиною 1 статті 26 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що роботодавець зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані порушенням вимог з охорони праці іншим юридичним, фізичним особам і державі, на загальних підставах, передбачених законом. Згідно з ч. 8 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України. Пунктами 3,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4 передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. При цьому суд критично оцінює твердження предстанвика відповідача викладені ним у запереченні на позовну заяву, оскільки причиною настання нещасного випадку стали не дії позивача, а падінням одного з чотирьох металевих стояків, які були встановлені між бортами кузова вантажного автомобіля і завантаженим лісом, які не були жорстко закріплені з кузовом автомобіля, що підтверджується вищевикладеними обставинами справи. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч. 1 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно положень ч. 5,6 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, відповідачем не доведено того, що нещасний випадок стався не з вини підприємства ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля». Пунктами 3,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4 передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При визначенні розміру моральної шкоди суд бере до уваги положення викладені у вищезазначеній постанові Пленуму Верховного Суду України, а також визнану Європейським Судом з Прав Людини презумпції завдання моральної шкоди у разі порушення окремих прав і свобод людини. Так, у відповідності із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права. Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин. Суд керується також рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Ромашов проти України" від 27.07.2004 і вважає, що завдана позивачу моральна шкода не може бути виправлена лише шляхом констатації Судом факту порушення. При цьому суд вважає, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди є надмірним, а тому при визначенні розміру моральної шкоди бере до уваги положення ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та об'єктивно оцінює ситуацію, обставини та факти, встановлені судом. Враховуючи вищевикладене та наявність доказів причинно-наслідкового зв'язку між ушкодженням здоров'я позивача та нещасним випадком, пов'язаним з виробництвом, що з ним стався, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, бере до уваги характер та обсяг фізичних, душевних та психічних страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, їх тривалість та можливість відновлення, а саме: пояснення, надані позивачем у позовній заяві, які відповідач не заперечував та не спростував, а тому вважає за можливе та необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 7000,00 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров'я позивача в результаті нещасного випадку, пов'язаного з виробництвом, і вважає, що саме такий розмір відшкодування відповідатиме моральним стражданням позивача.

Outcome: partial