Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

17.08.2015 позивач КС «Народний кредит» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 44641,57 грн. В обґрунтування своїх вимог вказав, що 22.02.2013 між ним і [PERSON] був укладений кредитний договір №18-130209-н, згідно з яким [PERSON] було надано кредит в сумі 6000,00 грн. строком на 24 місяці, плата за користування яким 67,89%, та 0,186% денних. Відповідач зобов'язався сплачувати спілці нараховані проценти та частину кредиту в термін та розмірах, не менше, ніж це вказано в рекомендованому графіку платежів. Зазначив, що відповідач порушив свої зобов'язання щодо повернення частини кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом. Таким чином, загальна сума заборгованості [PERSON] відповідно до розрахунку його заборгованості перед позивачем, станом на 10.08.2015 року становить 44641,57 грн., з яких: заборгованість по відсоткам - 39464,18 грн.; інфляційні збитки - 4685,33 грн.; 3% річних у розмірі 492,06 грн. На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі та справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутності відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 22.02.2013 року між КС "Народний кредит" та [PERSON] укладено кредитний договір №18-130209-н, згідно умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 6000,00 грн., зі сплатою процентів 67,89% річних, з розрахунку нарахування 0,186% денних на суми залишку по кредиту за кожен календарний день користування кредитом, строком на 24 місяці. Встановлено, що КС "Народний кредит" виконала свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі та здійснила видачу кредитних коштів в сумі 6000,00 грн. В свою чергу, [PERSON] скористався кредитними коштами та свої зобов'язання за договором №18-130209-н від 22.02.2013 року належним чином не виконав. Відповідно до п.п. 1.1 додаткового договору до кредитного договору №18-130209-н від 22.02.2013 року встановлено, що у разі несвоєчасного надходження (прострочення) планового платежу повністю або частково, з першого дня прострочення цей кредит визнається з підвищеним ризиком, плата за користування яким становить 365% річних, тобто 1% денних на суму залишку по кредиту. Тобто, кредитним договором передбачено зміну відсоткової ставки у зв'язку з порушенням строків сплати, що призводить до визнання такого кредитного договору як - договору з підвищеним ризиком. Отже, з дати виникнення заборгованості до дати фактичного його погашення, відповідач зобов'язався сплатити відсотки у розмірах зазначених вище, за кожний день строкової заборгованості на суму залишку по кредиту. З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, вбачається, що загальна сума заборгованості [PERSON] відповідно до розрахунку його заборгованості перед позивачем, станом на 17.11.2015 року становить 52369,38 грн., з яких: сума боргу по відсоткам за користування кредитом - 45260,85 грн, сума інфляційних збитків - 6529,83, скма 3% річних - 578,70 грн. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що [PERSON] порушив умови кредитного договору №18-130209-н від 22.02.2013 року, а тому з нього підлягає стягненню на користь позивача заборгованість в сумі 52369,38 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору 523,69 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved