Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

13 січня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на квартиру в цілому, стягнення коштів. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебували у шлюбі від 19.11.2005 р. по 10.07.2012 р. 17.04.2008 р. позивачем за подаровані матір'ю кошти (50 000,00 доларів США) було придбано квартиру [ADDRESS], право власності на яку відповідач оспорює. Крім того, під час шлюбу сторони в АКІБ "УкрСиббанк" отримали кредит у сумі 7 000,00 доларів США, який згодом позивач погасив самостійно. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про визнання за ним права власності на спірну квартиру у цілому, стягнення з відповідача 1/2 частини коштів, сплачених у погашення кредиту, у сумі 11 557,88 грн. (а.с.а.с. 2 - 4, 25). У судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти позову в частині визнання за позивачем права власності на нерухоме майно. Позивач, його представник до суду не з'явилися, звернувшись із заявою про розгляд справи за їх відсутності. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що сторони перебували у шлюбі від 19.11.2005 р. по 10.07.2012 р. 17 квітня 2008 року між позивачем і Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11335057000, за яким позивачу було надано кредит у сумі 7 000,00 доларів США (а.с.а.с. 11 - 16). Того ж дня позивачем за договором купівлі-продажу нерухомого майна було придбано квартиру [ADDRESS] (а.с.а.с. 7, 8). Кредит позивачем погашено у повному обсязі в сумі 23 115,77, про що свідчать копії відповідних квитанцій (а.с.а.с. 19 - 23). Вирішуючи спір щодо визнання за позивачем права власності на квартиру в цілому, суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1 статті 60, статті 63 Сімейного кодексу України (далі - СК) майно, придбане подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з подружжя не мав за поважною причиною самостійного заробітку (доходу). Подружжя мають рівні права на володіння, користування й розпорядження майном, яке належить їм на праві спільної сумісної власності. Аналогічні положення містить у собі частина 3 статті 368 Цивільного кодексу України (далі - ЦК). Згідно з частиною 1 статті 61 СК об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, крім виключених з цивільного обігу. Ураховуючи положення приведених норм, суд вважає, що право спільної сумісної власності сторін безумовно поширюється на спірну квартиру. Вона була придбана під час шлюбу, не є річчю індивідуального користування, що є підставою для такого висновку суду. При цьому суд критично ставиться до доводу позовної заяви щодо придбання квартири позивачем за кошти (50 000,00 доларів США), подаровані йому матір'ю, оскільки такий договір дарування на виконання частини 5 статті 719 ЦК підлягав нотаріальному посвідченню. Між тим, позивачем на підтвердження дарунку було надано лише звичайні розписки (а.с.а.с. 17, 18), отже вказаний правочин є нікчемним і не може бути доказом передачі коштів. Ці обставини додатково підтверджуються рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.05.2014 р., ухваленим у цивільній справі № 203/2599/14-ц, яке набрало законної сили (а.с.а.с. 69 - 71). У відповідності з частиною 4 статті 65 СК договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Аналіз змісту приведеної норми свідчить про те, що під час розв'язання спорів щодо спільного майна подружжя можуть вирішуватись також і питання розподілу зобов'язань, що виникли у сім'ї при виконанні тих чи інших договорів, укладених в інтересах сім'ї. За правилами частини 1 статті 69, частини 1 статті 70 СК дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частиною 1 статті 71 СК передбачено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Відтак, суд вважає за необхідне заявлений позов у частині стягнення з відповідача половини сплачених позивачем в рахунок погашення кредиту коштів задовольнити. У порядку статті 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеній частці позову підлягає стягненню судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: partial