Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

13.11.2014р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який продовжує навчання у розмірі 1/6 частини від всіх видів доходу (з урахуванням уточнення позовних вимог від 25.12.2014р.). В позовній заяві, обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначила, що відповідач є батьком їх спільного сина [PERSON], який досяг повноліття. Шлюб між ними було розірвано 20.11.1997р. На підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31.01.2014р. відповідач сплачував аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу. Наразі стягнення аліментів припинилося. Син зараз навчається на першому курсі Дніпропетровського національного Університету ім. О.Гончара, на денному відділенні, у зв'язку із чим потребує матеріальної допомоги. Тому просить позов задовольнити. Позивачка в судове засідання, призначене на 25.12.2014р. надала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності та без фіксування процесу технічними засобами (а.с.№ 36). Відповідач у судове засідання, призначене на 25.12.2014р. надав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги про стягнення 1/6 частини від його заробітку визнає, просив справу розглядати за його відсутністю та без фіксації судового процесу технічними засобами (а.с. № 39). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України ухвалити рішення в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами, з винесенням по справі рішення на загальних підставах, встановлених ЦПК України, оскільки відповідачем надано заяву щодо повного визнання позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 200, ч. 1 ст. 191 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу, починаючи від дня пред`явлення позову. Судом встановлено, що батьком повнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], є відповідач (а.с. № 6). [PERSON] мешкає зі своєю матір'ю та навчається 1-му курсі денного відділення фізико-технічного факультету Дніпропетровського національного університету ім. О.Гончара з терміном навчання до 30.06.2018р. (а.с. № 10, 11). Згідно виписного епікризу від 05.12.2013р. [PERSON] перебуває на диспансерному обліку з діагнозом: міопія середнього ступеню ОІ, дискинезія жовчовивідних шляхів по гіпомоторному типу, реактивний панкреатит (а.с. № 12). В наданій відповідачем заяві від 25.12.2014р. відповідач ці обставини не спростував. Слід зазначити, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31.01.2014р. із [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу (заробітку), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення повноліття (а.с. № 16, 17). Згідно довідки Дніпропетровського регіонального структурного підрозділу ДП "Обслуговування повітряного руху України" від 28.11.2013р. № 489, [PERSON] у період з листопада 2012р.по жовтень 2013р. отримав заробітну плату в сумі 237 622 грн. 77коп. (а.с.№ 13). Приймаючи до уваги ці обставини, враховуючи визнання позовних вимог відповідачем у повному обсязі, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та стягувати щомісячно з відповідача 1/6 частину усіх видів заробітної плати (доходів) на період навчання сина в університеті з терміном навчання по 30.06.2018р., стягуючи аліменти на користь матері, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову, а саме з 13.11.2014р., оскільки такий розмір стягнутих з відповідача аліментів буде відповідати матеріальному та сімейному становищу обох сторін на час вирішення спору. При постановлені даного рішення суд керується вимогами ч. 1 ст. 61 ЦПК України, де зазначено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, що приймають участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу за один місяць. Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат, з огляду на те, що позивачка при пред'явленні позову була звільнена від сплати судового збору, то на підставі ст. 2 Закону України "Про судовий збір", суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved