Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до Шевченківського ВДВС м. Харків Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції, про зняття арешту з майна, в якому просить зняти арешт (реєстраційний номер обтяження 11379809) з майна накладеного постановою № 27520863 від 08.07.2011 року Відділом Державної Виконавчої Служби Дзержинського району м. Харкові, Харківського міського управління юстиції. Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, підставою для здійснення арешту на все майно є постанова № 27520863 від 08.07.2011 року, Дзержинського Відділу Державної Виконавчої Служби Харківського міського управління юстиції, реєстраційний номер обтяження 11379809, зареєстровано 13.07.2011 11:20:26 за № 11379809 реєстратором: Харківська філія державного підприємства «Інформаційний центр «Міністерства юстиції України, 61001 Харківська область, м. Харків проспект Гагаріна, 20-а, 2-й пов.). В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 11.05.2011 року Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» були задоволені та було стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 12 716,81 грн., судовий збір в сумі 129,17 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ в сумі 120,00 грн. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.05.2011 року було вжито заходи по забезпеченню позову шляхом накладання арешту у межах суми позовних вимог в розмірі 12 916,81 грн. на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, яке належить [PERSON] , заборонивши будь-яким особам укласти угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та переєстрацію, здійснювати його відчуження. У листопаді 2011 року [PERSON] звернувся до суду Дзержинського району міста Харкова з заявою що до скасування заходів забезпечення позову вжитих на підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.05.2011 р., оскільки заборгованість перед банком [PERSON] сплатив. Ухвалою суду Дзержинського району міста Харкова від 10.11.2011 року заходи забезпечення позову були скасовані, але не був скасований арешт накладений судовим виконавцем. Позивач в судове засідання не з`явився. До суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Дослідивши докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, підставою для здійснення арешту на все майно є постанова № 27520863 від 08.07.2011 року, Дзержинського Відділу Державної Виконавчої Служби Харківського міського управління юстиції, реєстраційний номер обтяження 11379809, зареєстровано 13.07.2011 11:20:26 за № 11379809 реєстратором: Харківська філія державного підприємства «Інформаційний центр «Міністерства юстиції України, 61001 Харківська область, м. Харків проспект Гагаріна, 20-а, 2-й пов.). [PERSON] звернувся з письмовою заявою до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції з проханням про зняття арешту з майна [PERSON] . Листом Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції від 02.04.2021 року [PERSON] було відмовлено у знятті арешту з майна, посилаючись на те, що взагалі [PERSON] вже був не боржником а стягувачем, та що [PERSON] повинен звернутися до суду для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу. 11.05.2011 року Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» були задоволені та було стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 12 716,81 грн., судовий збір в сумі 129,17 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ в сумі 120,00 грн. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.05.2011 року було вжито заходи по забезпеченню позову шляхом накладання арешту у межах суми позовних вимог в розмірі 12 916,81 грн. на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, яке належить [PERSON] , заборонивши будь-яким особам укласти угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та переєстрацію, здійснювати його відчуження. У листопаді 2011 року [PERSON] звернувся до суду Дзержинського району міста Харкова з заявою що до скасування заходів забезпечення позову вжитих на підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.05.2011 р., оскільки заборгованість перед банком [PERSON] сплатив. Ухвалою суду Дзержинського району міста Харкова від 10.11.2011 року заходи забезпечення позову були скасовані, але не був скасований арешт накладений судовим виконавцем. Відповідно до ч.1,2 ст.56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Частиною 4 ст.59 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено вичерпний перелік підстав для зняття арешту з усього майна боржника виконавцем. Відповідно до ч.5 ст.59 зазначеного Закону у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до положень ст.ст.317,319.321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до п.2 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» судам роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (ст. З Закону України від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження», у редакції Закону України від 4 листопада 2010 року). Таким чином, єдиним способом захисту [PERSON] свого права усунення перешкод в користуванні, володінні та розпорядженні є звернення до суду. Враховуючи, що існування арешту перешкоджає позивачу реалізувати своє право на користуванні, володінні та розпорядженні свого майна та відсутність на виконанні виконавчих проваджень, на виконання яких було накладено арешт на все майно, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved