Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

22 грудня 2019 року до Краснолиманського міського\~суду Донецької\~областінадійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа Виконавчий комітет Лиманської міської ради Донецької області про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням (а.с. 3-4). Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, про що суду надав відповідну заяву (а. с. 34). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули, позовні вимоги [PERSON] визнали в повному обсязі, не заперечували проти задоволення позову, просили справу розглянути без їх участі, про що надали суду відпвідну заяву (а.с. 80-81). Третя особа - представник виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області Шуляченко І.О. (довіреність № 1 від 02 січня 2019 року), належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, просила справу розглянути без її участі, рішення ухвалити на розсуд суду, про що суду надала відповідну заяву (а.с. 73). На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень\~статті 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1\~статті 13 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 12 липня 1996 року, посвідченого приватним нотаріусом Краснолиманського нотаріального округу Донецької області Адамовичем В.І. та зареєстрованого в КП "Бюро технічної інвентаризації" м. Слов"янськ за реєстровим номером 897 від 01 жовтня 1996 року, позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 22). Згідно довідки № 2585, виданої 11 листопада 2018 року Лиманською міською радою Донецької області за підписом старости Дробишевського старостинського округу виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області Погуляй І.М. (а.с. 24), у житловому будинку [ADDRESS] зареєстровані відповідачі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 24). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за вказаною адресою з 2014 року не мешкають, не користуються житлом, не зберігають в приміщенні належне їм майно, про що 13 грудня 2018 року складено відповідний акт, посвідчений діловодом Дробишевського старостинського округу Мельніковою Г.І. (а.с. 23). Відповідачі фактично змінили місце проживання, однак дотепер не припинили попередньої своєї реєстрації згідно із законодавством України. Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Ст. 41 Конституції України проголошує право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. При цьому право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Непорушність права власності проголошена і в низці міжнародних документів (ст. 17 Загальної декларації прав людини (ООН,10.12.1948), ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950). Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Нормами ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них (ст. 379 ЦК України). Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Вимогами\~ст. 386 ЦК України\~передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Як зазначено в\~ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як вбачається із досліджених судом письмових доказів, з 12 липня 1996 року у позивача виникло право власності на [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу. Відповідачі протягом тривалого часу користувалися вказаним житловим приміщенням, але вже більше п"яти років відсутні за адресою реєстрації. Власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. З огляду на це, суд вважає вимоги позивача стосовно визнання [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, обґрунтованими і приходить до висновку про необхідність задоволення таких вимог. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов`язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.

Outcome: approved