Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить стягувати з відповідача в її користь аліменти в розмірі по 1100 грн. на утримання дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], до досягнення ними повноліття. Стягнення аліментів просить розпочати з травня 2012 року та стягнути з відповідача в її користь оплачені послуги адвоката в розмірі 500 грн. В позовній заяві зазначила, що з відповідачем зареєстрували шлюб 18 квітня 1999 р. у виконавчому комітеті Чортовецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 5. В шлюбі мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сторони припинили спільне проживання більше чотирьох років тому, оскільки у відповідача складний характер, вихованням дітей не займався. Відповідач проживає з іншою жінкою та планує створити сімю. На численні усні прохання позивачки про матеріальну допомогу на виховання дітей відповідач не реагував. З 2012 р. у позивачки відсутня будь-яка інформація про відповідача. Діти проживають разом з позивачкою і перебувають на повному її матеріальному утриманні. Дочка навчається у коледжі на платній формі навчання, на що потрібні значні кошти. Відповідач працює неофіційно та отримує нерегулярний і мінливий дохід, який повністю витрачає на свої потреби, часто виїжджає на сезонні роботи, підробляє таксистом, отже має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. В позові покликається на ч.2 ст.191 СК України, відповідно до якої суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки. Позивачка в судове засідання не зявилася. Подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, також подав письмове заперечення на позовну заяву. Суду відповідач пояснив, що шлюб з позивачкою не розірваний, протягом останніх декількох років сторони спільно не проживають. Позивачка з дітьми проживає в м. Івано-Франківськ, а він проживає в с. Чортовець. Дочка навчається в коледжі на першому курсі, але на державній формі навчання, а не на платній, як вказує позивачка; син навчається в 9 класі в школі № 4 м. Івано-Франківськ. Хоча вони спільно не проживають, однак постійно відповідач надає кошти дітям на власні потреби, купує їм цінні та дороговартісні речі, харчування та необхідний одяг, оплачує відпочинок дітей. Декілька разів на місяць діти приїжджають до нього в село; їдучи до Івано-Франківська, він старається забезпечити дітей тією продукцією, яку вирощує. На даний час він не працює, не зареєстрований як підприємець та не перебуває на обліку в районному центрі зайнятості. Він не має стабільного доходу. Коли проживав у м. Івано-Франківськ, там працював таксистом в таксі «Явір». Потім деякий час займався волонтерською діяльністю, їздив в АТО. Зазначив, що не відмовляється від обовязку утримувати своїх дітей, однак не згідний сплачувати аліменти в розмірі, в якому просить позивачка, вважає, що може сплачувати аліменти в розмірі до 450 грн. щомісячно на кожну дитину. Вважає вимогу позивачки про сплату аліментів за минулі три роки неправомірною, оскільки він не ухилявся від сплати аліментів. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Згідно представленої копії повторного свідоцтва про шлюб серії І-НМ № 149358, виданого 08 жовтня 2015 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції в Івано-Франківській області, шлюб між [PERSON], [INFO], та Калин (дошлюбне прізвище Водянчук) [PERSON], [INFO], зареєстровано 18 квітня 1999 року виконавчим комітетом Чортовецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківській області, актовий запис № 5. Від шлюбу в сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], що стверджено копією свідоцтва про народження серії І-НМ № 016375, виданого 15 квітня 2000 р. Чортовецькою сільською радою народних депутатів Городенківського району Івано-Франківської області, та [PERSON], [INFO], що доводиться копією свідоцтва про народження серії 1-НМ № 121225, виданого 21 червня 2001 р. Чортовецькою сільською радою народних депутатів Городенківського району Івано-Франківської області. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, діти проживають разом з позивачкою, відповідач в достатній кількості коштів на утримання дітей не надає. Довідкою № 3006, виданою 24.11.2015 р. виконавчим комітетом Чортовецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, стверджується, що [PERSON], [INFO], згідно запису в трудовій книжці АК № 524149, - ніде не працює. Довідкою Городенківського районного центру зайнятості № 1783-02/12-15 від 26.11.2015 р. доводиться, що станом на 26.11.2015 р. [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO], - на обліку в Городенківському районному центрі зайнятості не перебуває. Конституцією України визначено основні права й обовязки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону - батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до положень ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України. Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Даних про те, що відповідач працює офіційно та має регулярний дохід суд не має, отже є підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі. Враховуючи обставини, визначені ст. 182 СК України, розяснення, що містяться у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" та позицію відповідача, який має нестабільний, мінливий дохід, суд прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі по 700 грн. щомісячно на кожну дитину. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ставлячи вимогу про стягнення з відповідача аліментів з травня 2012 р., позивачкою не надано суду доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, тому дана вимога задоволенню не підлягає. Оскільки позивачка звернулася до суду з позовом 05.11.2015 року, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід звернути до негайного виконання. Питання судових витрат суд вирішує згідно вимог ст.88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial