Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до територіальної громади с. Поляни в особі Полянської сільської ради Золочівського району львівської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, в обґрунтування якого зазначає, що [INFO] померла його мати [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка (пай) розміром 1.52 умовних кадастрових гектарів. Позивач зазначає, що спадщину фактично прийняв, оскільки проживав разом з спадкодавицею на момент її смерті. Маючи намір оформити право на спадщину після смерті спадкодавиці, він звернувся до нотаріуса із відповідною заявою, однак, нотаріусом йому у цьому було відмовлено, оскільки оригінал правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності спадкодавця на майно, відсутній. У зв`язку з наведеним, з метою захисту своїх спадкових прав, позивач звернувся до суду з даним позовом. В підготовче засідання позивач не з`явився, однак, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Представник відповідача Полянської сільської ради Золочівського району Львівської області в судове засідання не з`явився, із сільської ради надійшла заява, в якій просять розгляд справи проводити у відсутності представника сільської ради, вимоги позову визнають. Треті особи в судове засідання не зявилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, вимоги позову визнають. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] . Судом встановлено, що [PERSON] доводиться сином померлої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 03 липня 1956 року. З копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ № 027882, вбачається, що [PERSON] на підставі рішення Золочівської райдержадміністрації від 23.09.1996 року № 579, є власницею земельної частки (паю) у землі, яка перебуває у колективній власності асоціації кооперативів колгоспу «Поляна» розміром 1.52 умовних кадастрових гектарів. Довідкою Полянської сільської ради Золочівського району Львівської області підтверджується, що останнім місцем проживання [PERSON] , яка померла [INFO] , було с. Поляни Золочівського району Львівської області. Заповіт від її імені у Полянській сільській раді Золочівського району Львівської області не посвідчувався. Спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняв її син [PERSON] . Згідно витягу зі Спадкового реєстру № 59489340 від 06.10.2018 року, інформація щодо спадкової справи після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , відсутня, що свідчить про те, що ніхто із спадкоємців, у встановлений законом строк, не звертався із заявою про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для задоволення позовних вимог, суд виходить з наступного. За приписами ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Згідно ст. 328, 1216 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування є однією з підстав виникнення права власності. За правилами ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до п.15 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України земельні частки (паї) можуть бути передані у спадщину. Пунктом 24 постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що сертифікати, на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно із ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно змісту ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. З врахуванням того, що представником відповідача позов визнано до проведення підготовчого засідання, таке визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також з врахуванням того, що позивач має право на спадкування майна померлої матері, спадщину фактично прийняв, наявної інформації, що спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась, відсутність інформації про осіб, які мали б право на обов`язкову частку у спадковому майні та/або фактично прийняли спадщину, відсутність у позивача оригіналу правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянки, що є перешкодою для реалізації ним свого спадкового права, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

Outcome: approved