Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

21 квітня 2012 року сторони зареєстрували шлюб у ВДРАЦС Летичівського РУЮ у Хмельницькій області, актовий запис № 14, в якому у них народився син [PERSON], 29.10.012 року народження. У звязку із різними поглядами на життєві цінності та різними характерами між ними склалися неприязні відносини, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, що привело до припиненню сімейно-шлюбних відносин та окремого проживання близько одного року, тому [PERSON] звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. В судовому засідання позивач [PERSON] вимоги підтримала і просить їх задовольнити, оскільки протягом 1 року проживають з відповідачем окремо і на даний час має намір створити іншу сім'ю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вимоги визнав та не заперечує щодо їх задоволення, крім того пояснив, що протягом року проживають з позивачкою окремо і має намір створити іншу сімю позову не заперечує. Справу розглянуто в порядку ст. 247 ЦПК України на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в порядку, передбаченому ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 12.06.2009, № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. В судовому засіданні не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і тому, суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та задовольнити вимоги позивача. Спору щодо місця проживання [PERSON], 29.10.012 року народження,немає. Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище "Шрубковська". Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, враховуючи, що позов задоволено повністю, то з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 704,80 грн. витрати по оплаті судового збору, що підтверджується квитанціями ПриватБанк № 0.0.91708632.1 від 11.1.2017 року в сумі 640,00 грн. та № 0.0.936960749.1 від 1.01.2018 року в сумі 64,80 грн.. На підставі наведеного, ст. ст. 105,110 - 112 СК України,

Outcome: approved