Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

15 липня 2015 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача Державного підприємства «Полтавське управління геофізичних робіт» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення матеріальної та моральної шкоди, мотивуючи свій позов тим, що 22.06.2015 року наказом №95-к від 22.06.2015 року була звільнена з посади начальника обліку кадрів та договірно-правових питань Державного підприємства «Полтавське управління геофізичних робіт». Вважає своє звільнення незаконним в зв»язку з чим звернулась в суд з позовом за захистом своїх порушених прав. Просила суд поновити її на роботі, стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, завдану матеріальну та моральну шкоду. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позов. Просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник Державного підприємства «Полтавське управління геофізичних робіт» [PERSON] з позовом згоден. При винесенні рішення в частині стягнення моральної шкоди покладається на розсуд суду. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явився, хоча був належним чином повідомлений про час, день та місце слухання справи. Про що в матеріалах справи є рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки. Суд вважає можливим слухати справу у відсутності третьої особи [PERSON]. Суд, заслухавши позивача [PERSON], представника Державного підприємства «Полтавське управління геофізичних робіт» [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 01.07.2006 року [PERSON] була прийнята на посаду начальника обліку кадрів та договірно-правових питань Державного підприємства «Полтавське управління геофізичних робіт». 22.06.2015 року наказом №95-к від 22.06.2015 року позивач була звільнена з посади начальника обліку кадрів та договірно-правових питань Державного підприємства «Полтавське управління геофізичних робіт». В порядку статті 174 ЦПК України представник відповідача Державного підприємства «Полтавське управління геофізичних робіт» [PERSON] визнав позов. А, отже, обставини викладені в позовній заяві [PERSON] не потребують дослідження та доказування. Суд приходить до висновку, що [PERSON] підлягає поновленню на роботі в Державному підприємстві «Полтавське управління геофізичних робіт» на посаді начальника служби обліку кадрів та договірно-правових питань. Також з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 22 червня 2015 року по 01 жовтня 2015 року в сумі 10 994 грн. 48 коп., матеріальна шкода в сумі 1 973 грн. 32 коп., преміювання згідно Колективного договору у розмірі посадового окладу в сумі 3 900 грн. Крім того, позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 50 000 грн., посилаючись на те, що порушення її законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв"язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Частиною 1 статті 49 Конституції України встановлено, що кожен має право на охорону здоров"я, медичну допомогу та медичне страхування. Статтею 43 Конституції встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Статтею 237-1 КЗпП України встановлено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв"язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Таким чином, судом встановлено, що незаконними діями відповідача позивачу дійсно заподіяна моральна шкода, оскільки через безпідставне звільнення, позивач була позбавлена можливості користуватись, передбаченими ст.43, 49 Конституції України правом на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім"ї, що включає і достатнє харчування, одяг, житло, належне лікування, що в подальшому призвело до її моральних страждань. Суд вважає, що сума 5 000 грн. відповідає заподіяній позивачу моральній шкоді. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial