Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

09 грудня 2014 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] в рахунок погашення заборгованості в розмірі 19 765,59 доларів США 59 центів, що еквівалентно 295951,40 грн. та 4086,14 грн. пені, за договором кредиту №11310480000 від 05.03.2008 року, укладеного між позивачем та [PERSON] В обґрунтування позову зазначив, що 05 березня 2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11310480000, за умовами якого остання отримала кредит в сумі 22 500 доларів США та зобов'язалася повернути кредит не пізніше 02.03.2018 року та сплатити проценти в розмірі 13,9 річних. 05 лютого 2009 року між позивачем та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 1 щодо змін умов кредитного договору при реструктуризації. Пунктом 2.1 кредитного договору встановлено, що виконання зобов'язання забезпечується заставою нерухомості - квартирою загальною площею 49,5 кв.м, зо знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10.02.1994 року. Пунктом 1.2 Договору іпотеки передбачено, що предмет іпотеки забезпечує в повному обсязі виконання усіх грошових зобов'язань [PERSON] перед позивачем, та за п.п. 4.1, 4.2 Договору іпотеки, у разі порушення будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою, Банк має право на звернення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. Станом на 27 листопада 2014 року заборгованість [PERSON] по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів становить 19765,59 доларів США 59 центів, що за курсом НБУ станом на 27.11.2014 року становить 295 951,40 грн. Також заборгованість за пенею становить 4086,14 грн. Посилаючись на невиконання [PERSON] умов договору кредиту, позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки. В судовому засіданні представник позивача Безушко В.В. позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила про вищевикладене. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання також не прибули, причини неявки не повідомили. Представник відповідачів [PERSON] в судове засідання не прибула, причин неявки не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена особисто під розписку, у зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справи за відсутності відповідачів та їх представника. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. 05 березня 2008 року між позивачем, що мав на той час статус акціонерного комерційного інноваційного банку, та відповідачкою [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11310480000, за умовами якого остання отримала кредитні кошти в сумі 22500 доларів США, що еквівалентно 113625 грн. за курсом НБУ на день укладення договору(а.с. 7-13) . Згідно п. 1.3.1 Договору, [PERSON] зобов'язалася сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 13,90 річних. Відповідно до п. 1.2.2 Договору позичальниця зобов'язалася повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку № 1 до Договору, але не пізніше 02 березня 2018 року. За умовами Розділу 2 Договору - з метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника перед банком приймається застава нерухомості - двокімнатна квартира, що розташована по [ADDRESS], та належить на праві власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Згідно п. 3.1.3 Договору, у разі порушення позичальником умов договору, вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту та плати за його користування. Розділом 4 Договору передбачена відповідальність сторін. Так, п. 4.1 передбачено, що у разі порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених Договором, зокрема, термінів повернення кредиту та/або термінів сплати процентів та/або комісії, Банк має право вимагати від позичальника сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу. Відповідно до умов Додаткової угоди № 1 від 05 березня 2008 року (а.с. 14-15) сторони узгодили, що позичальниця зобов'язалася погашати кредит та сплачувати проценти шляхом сплати щомісяця ануїтентного платежу в сумі 260 доларів США. день сплати - 28 числа кожного календарного місяця. За договором іпотеки від 05 березня 2008 року (а.с. 16), між позивачем та [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було укладено договір, за умовами якого останні надали в іпотеку належну їм на праві спільної сумісної власності квартиру [ADDRESS] За даними довідки-розрахунку заборгованості, відповідачка [PERSON] має заборгованість за вищевказаним споживчим кредитом в розмірі 18 827, 32 долари США та за процентами в сумі 938,27 доларів США. Заборгованість з пені у зв'язку з несвоєчасним погашенням заборгованості по кредиту становить 1473,94 грн. та несвоєчасним погашенням заборгованості по процентам в сумі 2612,20 грн. (а.с. 25-35 ). Відповідно до письмових вимог, адресованих Банком відповідачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] 02.10.2014 року, останні попереджалися про наявну заборгованість, її погашення, та, в разі не прийняття заходів щодо сплати цієї заборгованості, початок Банком процедури звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с. 49-58). Однак вимоги Банка відповідачами добровільно виконано не було, у зв'язку з чим позивач 09.12.2014 року звернувся до суду із цим позовом. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобов'язання, а позичальниця навпаки, порушила умови договору в частині вчасного повернення кредиту та процентів за користування ним, в зв'язку з чим станом на 27.11.2014 року за нею рахується заборгованість за кредитом та процентами на загальну суму 19765,59 доларів США, що еквівалентно 295951,40 грн., та заборгованість з пені - в сумі 4086,14 грн. Відповідно до статті 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися заставою. Відповідно до статті 572 ЦК України через заставу кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, отримати задоволення за рахунок закладеного майна. Відповідно до статті 575 ЦК України іпотека є окремим видом застави, а саме заставою нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Правовідносини, пов'язані із зверненням стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, регулюються Законом України "Про іпотеку", відповідно до статей 12, 33 якого у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Статтею 35 Закону України "Про іпотеку" встановлено право іпотекодержателя почати процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки у разі, якщо вимоги іпотекодержателя залишаться без задоволення. При цьому, судом було з'ясовано, що відповідач [PERSON] помер [INFO] (а.с. 69-70). За даними спадкової справи, заведеної після його смерті, спадкоємцем [PERSON] є його дружина [PERSON], яка вже залучена до участі у справі як відповідач (а.с. 118-143). Відповідно до ст.23 ЗУ «Про іпотеку» - у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Спадкоємцю [PERSON] було надіслано повідомлення Банку щодо наявної заборгованості боржника [PERSON], яке також залишено відповідачем поза увагою. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку що вимоги Банка про звернення стягнення на предмет іпотеки обґрунтовані та підлягають задоволенню. Разом з тим, враховуючи, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого, як забезпечення кредитів в іноземній валюті» прийнятий на певний строк з метою захистити житлові права позичальника та майнового поручителя, а також ті обставини, що предмет застави - спірна квартира, використовується відповідачами як постійне місце проживання, та за даними інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, відповідачі іншого житла не мають (а.с. 71-83), то на підставі ст. 217 ЦПК України, суд вважає за доцільне відстрочити виконання рішення суду на час дії зазначеного Закону. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», з відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати, понесені при зверненні до суду в розмірі 3000, 38 грн., тобто з кожної по 1000,12 грн.

Outcome: approved