Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

20 жовтня 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Великоновосілківського районного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 01 грудня 2014 року ухвалою вказаного суду справу передано на розгляд Волноваському районному суду за підсудністю. Позивач зазначив, що 21.08.2012 року відповідач отримав кредит в розмірі 17000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на те, що відповідач своїх обов'язків по сплаті кредиту та процентів за користування коштами не виконує, прохає суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват Банк» суму заборгованості станом на 31.08.2014 року в розмірі 22603,29 грн., що складається з 16552,70 гривень - заборгованість за кредитом, 4248,03 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 250,00 грн. - заборгованість з пені та комісії за користування кредитом, 500,00грн. - штраф (фіксована частина) і 1052,54 - штраф (процентна складова). Представник позивача у письмовій заяві повідомив судові про те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які були викладені в позовній заяві, та прохає справу розглянути справу без участі свого представника. Відповідач подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог за необґрунтованістю. У відповідності до вимог частини 2 статті 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, з'ясувавши позицію сторін у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов задоволенню не підлягає. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. 21.08.2012 року на підставі письмової заяви [PERSON] між ПАТ КБ «Приват Банк» та відповідачем укладений кредитний договір (далі - Договір) на Умовах та Правилах надання банківських послуг, за яким відповідач, отримав кредит у розмірі 17000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. (а.с.9). Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до умов договору відповідач повинен здійснювати повернення кредитних коштів рівними частками та сплачувати відсотки у розмірах та у строк, які визначені кредитним договором (а.с.10-11). Згідно наданих позивачем документів вбачається, що відповідач своїх обов'язків по сплаті кредиту та процентів за користування коштами не виконав (згідно з розрахунку заборгованості - а.с.8) та станом на 31.08.2014 року має заборгованість перед позивачем в розмірі 22603,29 грн., що складається з 16552,70 гривень - заборгованість за кредитом, 4248,03 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 250,00 грн. - заборгованість з пені та комісії за користування кредитом, 500,00грн. - штраф (фіксована частина) і 1052,54 - штраф (процентна складова). Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також розмір процентів встановлених договором. Але, згідно з вимогами Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" №1669-УП від 02.09.2014року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Це підтверджується також листом НБУ 05.11.2014р. №18-112/64483 «Про скасування пені та штрафів за договорами кредиту під час АТО», в якому зазначено, що банки зобов'язані скасувати зазначеним у статті 2 Закону особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідач проживає в зоні проведення АТО - м. Волноваха, Волноваського району, Донецької області (підконтрольна Україні територія біля лінії розмежування) і таким чином дія вказаного Закону поширюється на нього. Згідно наданих позивачем документів, пеня на відповідача нараховувалась з травня 2014 року, тобто в період дії Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" №1669-УП від 02.09.2014року. Тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми 1.802грв.54коп. (сума пені і штрафів, яка складається з 250грв. - заборгованість з пені та комісії за користування кредитом +500грв. штрафу (фіксована частина) + 1052грв.54коп. штрафу - процента складова, усього - 1.802грв.54коп.) безпідставні і задоволенню не підлягають. Тому в цій частині вимог позивача слід відмовити за їхньою необґрунтованістю. Що стосується вимог позивача в частині стягнення 20.800грв.75коп. (16.552грв.72коп. заборгованості за кредитом + 4248грв.03коп. заборгованості по процентам за користування кредитом =20.800грв.75коп.), суд вважає, що у зв'язку з тим, що позивач незважаючи на запит суду, так і не надав доказів своїх вимог в цій частині, а саме він не надав суду в обґрунтування своїх вимог (оскільки відповідач позовні вимоги не визнала, показала суду, що вона повністю сплатила всю суму, що взяла з картки і проценти за користування ще у квітні 2014року, оскільки після цього грошей з картки не брала більше і кредитом не користувалась, направивши позивачу листа про закриття кредитної лінії) підтверджень, що дійсно відповідач користувалася карткою після квітня 2014 року і відповідно була зобов'язана повернути суму кредиту, заборгованість по процентам за користування кредиту. Тобто позивач, який зобов'язаний довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, не надав суду належних підтверджень, чим не спростував заперечення відповідача в тій частині, що вона з квітня 2014 року кредитом не користувалась, повернула всю суму кредиту, надала заяву про закриття картки, тому не має перед позивачем ніяких грошових зобов'язань. Таким чином, надані позивачем позов та розрахунок заборгованості необґрунтовані жодними належними та допустимими доказами, містить намагання стягнути з відповідача безпідставні борги, а також банком в порушення ч.1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, на відповідача покладено подвійну цивільну правову відповідальність за порушення одного й того самого кредитного зобов'язання, оскільки за наведеними законодавчими нормами ніхто не може бути двічі притягнутий до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За таких обставин, повно та об'єктивно з'ясувавши фактичні обставини даної справи, надавши їм належну правову оцінку, дослідивши надані сторонами докази, на підставі яких суд дійшов висновку, про наявність об'єктивних підстав для відмови позивачу у задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed