Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

22.05.2020 року позивач звернувся до суду з даним позовом і просив визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що є власником житлового будинку [ADDRESS] . Відповідач є його дочкою, зареєстрована за вказаною адресою, але не проживає у будинку, тому позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування даним житловим будинком. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час, місце розгляду справи була повідомлена в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом опублікування оголошення про її виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки не повідомила, відзив на позов не подала. Від третьої особи - органу реєстрації в особі виконавчого комітету Стеблівської селищної ради надійшла заява про розгляд справи у відсутність їхнього представника, проти задоволення позову не заперечують. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що даний позов підлягає до повного задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] є дочкою [PERSON] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.01.1991 року, виданого державним нотаріусом Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори, [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними спорудами в с.Яблунівка Корсунь-Шевченківського району Черкаської області (а.с.8). На підставі вказаного свідоцтва про право на спадщину за законом за позивачем зареєстровано право власності на житловий будинок з надвірними спорудами в с.Яблунівка Корсунь-Шевченківського району Корсунь-Шевченківським виробничим відділком комунального підприємства «Черкаське обласне об`єднань бюро технічної інвентаризації», реєстрова книга №1, реєстр. №163. Згідно довідки виконавчого комітету Стеблівської селищної ради від 21.05.2020 року та акту обстеження від 21.05.2020 року (а.с.9, 10) [PERSON] зареєстрована у будинковолодінні позивача, але з 2016 року не проживає за вказаною адресою. Жодних інших домовленостей між відповідачем та позивачем щодо користування спірним будинком не встановлено. Відповідно до ст.41, 55 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 391 ЦК Українипередбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, приватна власність громадян охороняється законом і її захист здійснюється судом, а тому власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права. Відповідно до приписів ч.2.ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" однією з підстав для зняття особи з реєстрації місця проживання є рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Така ж норма закріплена і в абз.2 п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207, зняття з реєстрації місця проживання особи, здійснюється на підставі в тому числі, рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст.3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" органами реєстрації є виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Таким чином, враховуючи, що відповідач у строк понад один рік без поважних причин відсутня у житлі позивача, приймаючи до уваги, що інших домовленостей між сторонами немає, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає до повного задоволення шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням позивача. Задовольняючи позов, суд відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, стягує з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved