Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 12 жовтня 1996 року. Позивач вказує, що з 2012 року припинені сімейно-шлюбні відносини та ведення сумісного господарства, поновляти, які вони не бажають, оскільки відповідач по справі зловживає спиртними напоями. Постійно виникають сварки, відсутнє взаєморозуміння. Відповідач не працює з 2012 року. Кожний з них має свій особистий погляд на життя, і, як наслідок склалися такі особисто-неприязні стосунки, при існуванні яких подальше спільне проживання стало неможливим. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, які проживають разом із нею. Посилаючись на вищевказані обставини просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Сторони, будучи належним чином та своєчасно повідомленим про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з'явилися. Позивач, в позовній заяві, просить розглядати справу у її відсутність, на задоволенні позову наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. При необхідності просить подовжити розгляд справи на 15 днів (а.с.4). Відповідач, будучи завчасно повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення, яке він отримав 11.07.2014 року, заяв, клопотань не надав. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. За таких обставин суд розглядає справу за відсутності сторін. Зі згоди позивача, яка викладена в письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.1 ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що передбачено ч.1 ст.24 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст.112 цього ж Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 12 жовтня 1996 року Лозівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження. Актовий запис №419 (а.с.5). Сімейно-шлюбні стосунки та спільне ведення господарства між ними припинені. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується фотокопіями свідоцтв про їх народження (а.с.8-9). Спору по поділ майна, яке є їх сумісною власністю, не виникає. Вбачається, що сім'я сторін розпалася остаточно і зберегти її неможливо у зв'язку із небажанням позивача за вказаних обставин зберегти шлюб, особисто - неприязними стосунками, що склалися. Наведене свідчить, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Отже, підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї неможливе, шлюб фактично розпався та існує формально, а тому позов і підлягає задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивач надалі бажає іменуватися шлюбним прізвищем "[PERSON]", про що вказала в позовній заяві. Таким чином, позивач має право після розірвання шлюбу на прізвище - "[PERSON]". Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. А тому,

Outcome: approved