Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

21 червня 2016 року позивач - орган опіки та піклування виконкому Першотравенської міської ради Дніпропетровської області звернувся до суду з позовом в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що в [ADDRESS], проживає сім'я [PERSON], яка має двох малолітніх дітей. Малолітні діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебувають у службі у справах дітей на обліку дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах. Відомості про батька [PERSON] - [PERSON], записані за вказівкою матері, згідно з частиною першою статті 135 Сімейного кодексу України (актовий запис № 16 від 19 січня 2011 року) та про батька [PERSON] - [PERSON], записані за вказівкою матері, згідно з частиною першою статті 135 Сімейного кодексу України (актовий запис № 287 від 10 грудня 2015 року). 17 лютого 2016 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Першотравенської міської ради розглядалося питання щодо виконання батьківських обов'язків [PERSON] по відношенню до своїх малолітніх дітей, де було вирішено службі у справах дітей виконавчого комітету Першотравенської міської ради підготувати до видачі висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки, по відношенню до малолітніх [PERSON] та [PERSON] 29 лютого [PERSON] звернулася до Першотравенського міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді з проханням взяти її сімю під соціальний супровід. Відповідно до інформації міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді [PERSON] виконувала поради спеціалістів центру, відвідувала семінар-тренінг «Батьківство в радість». 09 червня 2016 року службою у справах дітей разом представниками міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді, та інспектором Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області було здійснено вихід в сімю [PERSON] Під час обстеження було встановлено, що в квартирі, де проживають малолітні діти, порушено санітарно-гігієнічний стан, брудно, безлад, всі речі, іграшки, використані памперси розкидані на підлозі. На дивані, де сиділа малолітня дитина, лежали два великих ножі. Діти були недоглянуті, голодні. На кухні стояли пляшки з пивом, горілкою, повсюди недопалки цигарок, стійкий сморід тютюнового диму. Мати дітей - [PERSON] знаходилась в нетверезому стані, з її слів вона вживала спиртні напої з подругою з 08 червня, як тільки отримала соціальні виплати. Того ж дня, за згодою матері, малолітніх [PERSON] та [PERSON] було тимчасово передано знайомій. 10 червня [PERSON] надала пояснення щодо ситуації, яка склалася в її сімї. Також повідомила, що має бажання пройти курс лікування від алкогольної залежності. За її згодою діти були передані прийомним батькам [PERSON] до 13 червня. У призначений день - 13 червня [PERSON] до служби не прийшла, на телефонні дзвінки не відповідала. Службою у справах дітей, разом з представником міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді, та інспектором Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області було здійснено вихід за місцем її проживання, але двері ніхто не відчинив. Місце знаходження матері було не відомо. Малолітні діти залишились без батьківського піклування. У звязку з цим, виконавчим комітетом Першотравенської міської ради 13 червня 2016 року було прийнято рішення про негайне відібрання малолітніх дітей від їх матері. Станом на 17 червня 2016 року відповідачка до установи міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді зявилася один раз, де знаходяться діти не цікавилась, її цікавило питання тільки зниклих грошей. Під час телефонних розмов поводить себе неадекватно, агресивно, дітьми не цікавиться. Зі слів [PERSON] 10 червня 2016 року на прийом лікаря-нарколога не ходила, як було рекомендовано. [PERSON], згідно зі ст. 150 Сімейного кодексу України зобовязана виховувати дітей в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, зобовязана піклуватися про здоровя дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя, поважати дітей, та відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» зобовязана виховувати дітей, піклуватися про їх здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку природних здібностей, поважати її гідність, готувати до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати може бути позбавлена батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дітей. Зазначені обставини у відповідності до ст.164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення її батьківських прав по відношенню до малолітніх дітей. Просить суд позбавити відповідачку батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей та стягнути з неї аліменти на їх утримання в розмірі 1/3 частини всіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, до повноліття дітей. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовільнити. Представник відповідачки - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просить суд винести рішення в частині позбавлення батьківських прав відповідачки на розсуд суду, а щодо стягнення аліментів пояснив, що відповідачка ніде не працює, майна не має, держава не може її працевлаштувати, а тому і аліменти сплачувати вона не зможе. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про день розгляду справи була належним чином повідомлена, про причини неявки суд не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила суду, що працює вихователем дитячого садку "Квіточка", який відвідує [PERSON]. Вранці 26 січня 2015 року відповідачці було рекомендовано звернутися до лікаря, так як дитина дуже кашляла. Коли ж побачила відповідачку саму на ринку міста, без дитини, то спитала в неї, де дитина, на що вона нічого пояснити не змогла. Вона вирішила навідатися додому до відповідачки, за місцем проживання дитини. Виявилося, що дівчинка знаходилася вдома сама. Коли [PERSON] дізналася, що це вона стоїть під дверима квартири, то почала просити їсти, плакала, говорила, що вона мокра, їй холодно. Вона стала розпитувати сусідів, чи немає у когось випадково запасних ключів від квартири відповідачки, ні в кого не було. Приблизно час вона стояла під дверима та чекала на відповідачку, не дочекавшись пішла, та просила сусідів приглядати за дитиною, залишила свій номер телефону, щоб подзвонили коли прийде матір дівчинки. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона проживає [INFO] і являється сусідкою відповідачки. До останньої часто ходять підозрілі люди, з квартири часто іде неприємний запах, який стоїть на весь під'їзд. Після того, як їх "ячейка" їй добре допомагала, вона всіх образила. Говорить неправду на кожному кроці, дуже агресивна, мати пре на дітей своїх та й на людей, які роблять їй адекватні зауваження. Діти їй потрібні лише для того, щоб отримувати на них гроші державні та витрачати їх на власні потреби. [PERSON] постійно говорить, що хоче їсти. Дитина часто не ходить в дитячий садок, так як мама часто не може встати з ліжка, а дитина доглядає молодшого братика. Дітьми відповідачка взагалі не займається, всі сусіди дуже стурбовані долею дітей. Неодноразово викликали поліцію та службу в справах дітей. З такою мамою життя дітей знаходиться в небезпеці. Вислухавши сторони, свідків, думку прокурора, який підтримав позов, та вважав за необхідне в інтересах малолітніх дітей позбавити відповідачку батьківських прав, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи, суд вважає за необхідне позов задовільнити. За правилами статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини 1 статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК). Обов'язок надати докази на підтвердження вимог і заперечень законом покладено на сторони (ст. 60 ЦПК України). Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Копією свідоцтва про народження І-КИ №316346 від 19 січня 2011 року підтверджується, що батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Копією свідоцтва про народження І-КИ №569031 від 10 грудня 2015 року підтверджується, що батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Батько дітей записаний зі слів матері, на підставі ч.1 ст.135 Сімейного Кодексу України. Актами обстеження умов проживання від 15 квітня 2015 року, 11 лютого 2016 року, 22 лютого 2016 року, 09 червня 2016 року, 13 червня 2016 року та 12 вересня 2016 року в квартирі [ADDRESS] (Фрунзе), м. Першотравенська, Дніпропетровської області, в якій проживають та зареєстровані відповідачка разом зі своїми неповнолітніми дітьми підтверджується, що квартира в аварійному стані після пожежі, вікна забиті дошками, згорів холодильник, пральна машина,кухонні меблі обгорілі, умови для проживання дітей не створені, відсутня постільна білизна, стіни обідрані, скрізь бруд, сміття, відсутні продукти харчування, в квартирі повна антисанітарія. Довідкою Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 07 серпня 2014 року підтверджується, що 07 серпня 2014 року о 01:40 годині до прийомного відділення Першотравенської ЦМЛ було доставлено малолітню [PERSON], в зв'язку з тим, що мати дитини [PERSON] знаходилася в сильному алкогольному сп'янінні та не орієнтувалася на місцевості. Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки від 02 березня 2016 року підтверджується, що мати дітей не працює, вихованням та утриманням дітей не займається, вживає спиртні напої, часто до неї приходять знайомі, які ведуть аморальний спосіб життя, вживають спиртні напої та наркотичні прекурсори, після чого в квартирі відбуваються сварки, бійки, також залишає дітей без нагляду або на сторонніх осіб, неодноразово притягувалася до адмінвідповідальності по ст.184 КУпАП. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав відповідачку відносно її неповнолітніх дітей. Як вбачається з вищезазначеного висновку, є доцільним позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей. Згідно ст.ст. 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов'язок матері і батька це обов'язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення дітей», ратифікованої Україною 03 серпня 2006 року, Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14 вересня 2006 року, гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст. 150 СК України. Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, тобто якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Суд роз'яснює, що відповідно до вимог ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Відповідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частини 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі . Ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд погоджується із висновком, щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачки, оскільки такий висновок винесений вмотивований, містить обґрунтування доцільності такого рішення з точки зору позитивного впливу на неповнолітніх дітей відповідачки. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд вважає за можливе позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідачки аліменти на їх утримання, в розмірі 1/3 частини всіх видів її заробітку (доходів), щомісячно, до їх повноліття. Відповідно ст.ст.80,88 ЦПК України слід стягнути з відповідачки судовий збір на користь держави в сумі 551,20 гривень.

Outcome: approved