Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

21 березня 2014 року позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом, який доповнила 26 травня 2014 року. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що [INFO] помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на житловий буди нок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємцями за законом після померлого [PERSON] є вона як його дружина, [PERSON] - син та [PERSON] - дочка. 18.04.2013 року за її заявою про прийняття спадщини, зареєстрованою під № 599 заведено спадкову справу № 273/2013 на май но померлого [INFO] [PERSON]. Дочка та син померлого до теперішнього часу не зверталися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини та прописані за іншими адресами. На момент смерті [PERSON] вона була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [ADDRESS]. 02 серпня 2013 року державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з підстав відсутності правовстановлюючого документу на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та відсутністю відомостей в інвентаризаційній справі КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради щодо реєстрації права власності на вищезазначений житловий будинок. Правовстановлюючі документи на нерухомість відсутні у позивача, адже, за життя [PERSON] не зареєстрував право власності на жит ловий будинок у встановленому законом порядку. Спірний житловий будинок було побудовано [PERSON] відповідно до Рішення виконавчого комітету Дніпропетровської районної Ради депутатів трудящих № 350 від 26.07.1957р. про відведення під індивідуальне будівництво земельної ділянки площею 700 кв.м по [ADDRESS]. Вищенаведену земельну ділянку було відведено в натурі та передано в користування [PERSON] відповідно до акту від 27.07.1957 р. Дніпропетровським міжміським бюро технічної інвентаризації. Також Дніпропетровським міжміським бюро технічної інвентаризації бу ло складено План земельної ділянки та видано довідку про землекористування. 30.07.1957 року між Виконкомом Дніпропетровської райради трудящих в особі Голови Краснопільської селищної Ради Пещанського B.C. та [PERSON] було укладено угоду про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності з кількістю кімнат від одного до п'яти включно. Закінчивши будівництво, [PERSON] звернувся з відповідною зая вою про проведення інвентаризації домоволодіння до Начальника міжміського бюро технічної інвентаризації. За вищенаведеною заявою було заведено інвентаризаційну справу, в якій, зокрема, містяться наступні документи: зведений оціночний акт щодо домоволодіння, схематичний план, план поверхів будівлі «А-1», журнал внутрішніх обмірювань, проект. Відомості щодо вводу будинку в експлуатацію відсутні. Таким чином, будівництво житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], здійснювалося згідно із законом, але [PERSON] не здав вказаний будинок в експлуатацію і помер. У наступних документах наявні технічні помилки у написанні прізвища [PERSON], а саме: у Рішенні виконавчого комітету Дніпропетровської районної Ради депутатів трудящих від 26.07.1957 р. № 350 про відведення під індивідуальне будівництво земельної ділянки замість «Верещинському Івану Івановичу», зазначено «[PERSON]», у договорі від 30.07.1957 р. про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності з кількістю кімнат від однієї до п'яти включно, та кож невірно зазначено «[PERSON]», замість «[PERSON]» в акті про відведення земельної ділянки від 27.07.1957 р. невірно зазначено «[PERSON]», замість «[PERSON]», у довідці про землекористування також невірно зазначено «[PERSON]» замість «[PERSON]». В інших правовстановлюючих документах, а саме: у свідоцтві про смерть Серія [NUMBER] від 15.06.2009 p., виданому Відділом реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції в Дніпропетровській області зазначено «[PERSON]»; у свідоцтві про одруження [NUMBER] від 25.04.1955 p., виданому Краснопільською сел. рад. Дніпропетровського району Дніпропетровської області, - «[PERSON] 1935 р. н.», у домовій книзі для прописки громадян, проживаючих у будинку [ADDRESS], зазначено «[PERSON] [INFO]». В інвентаризаційній справі № 124, а саме: в зведеному оціночному акті по домоволодінню [ADDRESS] в графі «власники» зазначено «[PERSON]», в схематичному плані земельної ділянки [ADDRESS] в графі «користувач» зазначено «[PERSON]», в зведеному акті вартості будівель та споруд домоволодіння [ADDRESS] в графі «власники» зазначено «[PERSON]». Просила: визнати за [PERSON] (ІПН [NUMBER]), права та обов'язки забудовника житлового будинку з господарсь кими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] (свідоцтво про смерть від 15.06.2009р. Серія [INFO], видане Відділом реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції в Дніпропетровській області) та в тому числі з правом введення житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в експлуатацію, та правом отримання свідоцтва про право власності; встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючих документів - Рішення виконавчого комітету Дніпропетровської районної Ради депутатів трудящих від 26.07.1957 р. № 350 про відведення під індивідуальне будівництво земельної ділянки [PERSON], договір від 30.07.1957 р. про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності з кількістю кімнат від однієї до п'яти включно [PERSON], акт про відведення земельної ділянки в користування від 27.07.1957р. [PERSON], довідка про землекористування [PERSON]. У судовому засіданні представники позивачки заявлені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі, при цьому посилаючись на підстави викладені в позовній заяві. У судове засідання представник територіальної громади Дніпропетровської міської ради, представник виконавчого комітету Красногвардійської районної ради м. Дніпропетровська [PERSON], [PERSON] не з'явилися. Справа розглянута в порядку ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як встановлено у судовому засіданні, [INFO] помер [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 15.06.2009 р. Серія [INFO], виданим Відділом реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції в Дніпропетровській області, актовий запис за № 4348 (а. с. 108). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. У відповідності до положення статті 1261 Цивільного Кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з под ружжя, який його пережив, та батьки. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 15.06.2009 р. Серія [INFO], виданим Відділом реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції в Дніпропетровській області, актовий запис за № 4348 (а. с. 108). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. У відповідності до положення статті 1261 Цивільного Кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з под ружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом після померлого [PERSON] є позивачка як дружина померлого, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 23.04.1955 р. Серії [NUMBER] (а. с. 109), [PERSON] - син, що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 25.08.1961 р. (а. с. 39-41) та [PERSON] - дочка, що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 18.091957 p., свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] від 16.06.1979 р.( а. с. 47, 38, 42, 43). 18.04.2013 року за заявою позивачки про прийняття спадщини, зареєстрованою під № 599 заведено спадкову справу № 273/2013 на май но померлого [INFO] [PERSON] (а. с. 101-121). Відповідно до матеріалів спадкової справи № 273/2013 дочка та син померлого до теперішнього часу не зверталися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. 01.08.2013 року представник позивачки [PERSON] на підставі довіреності посвідченої Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 05.07.2011 року за реєстровим № 2-1899, звернулась із заявою за №1480/02-31 щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за зако ном на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], після померлого [INFO] [PERSON]. 02 серпня 2013 року державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з підстав відсутності правовстановлюючого документу на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та відсутністю відомостей в інвентаризаційній справі КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради щодо реєстрації права власності на вищезазначений житловий будинок. Також зазна чено, про необхідність звернення до суду для встановлення права власності на вищезазначену нерухомість (а. с. 29). Спірний житловий будинок ([ADDRESS]) будувався [PERSON] відповідно до Рішення виконавчого комітету Дніпропетровської районної Ради депутатів трудящих № 350 від 26.07.1957 р. про відведення під індивідуальне будівництво земельної ділянки площею 700 кв. м. по [ADDRESS] (а. с. 23). Вищенаведену земельну ділянку було відведено в натурі та передано в користування [PERSON] відповідно до акту від 27.07.1957р. Дніпропетровським міжміським бюро технічної інвентаризації (а. с. 26, 27). Також Дніпропетровським міжміським бюро технічної інвентаризації бу ло складено План земельної ділянки та видано довідку про землекористування (а. с. 28). 30.07.1957 року між Виконкомом Дніпропетровської райради трудящих в особі Голови Краснопільської селищної Ради Пещанського B.C. та [PERSON] було укладено угоду про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності з кількістю кімнат від 1 до 5 включно (а. с. 24,25). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до наданої до матеріалів справи копії інвентаризаційної справи спірний будинок не зданий в експлуатацію. В інвентарній справі наявний зведений оціночний акт щодо домоволодіння, схематичний план, план поверхів будівлі «А-1», журнал внутрішніх обмірювань, проект. Відомості щодо вводу будинку в експлуатацію відсутні (а. с. 11-17). Спірне домоволодіння забудоване у 1962 році (а. с. 20) та в подальшому неодноразово добудовувалось, про що свідчить різниця забудов в копії інвентаризаційної справи та в копії технічного паспорту виготовленого станом на 10 січня 2014 року (а. с. 18-20). Таким чином, в матеріалах справи відсутні документи які б свідчили про введення будинку в експлуатацію. Таким чином, за умови наявності акту відведення земельної ділянки під забудову, дозволу на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке будівництво не може визнаватись самочинним, а є незавершеним. Слід зазначити, що пунктом 8 ППВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 встановлено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки входять до складу спадщини. Законодавством передбачено порядок прийняття в експлуатацію будівель інспекцією архітектурно-будівельного контролю за місцем їх розташування, який не може підмінятися судовим рішенням. Визнання права власності судом в порядку спадкування на недобудований будинок відповідно до чинного законодавства України неможливе. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Оскільки, житловий будинок за адресою: [ADDRESS], забудовником якого був [PERSON], не був прийнятий в експлуатацію, а отже і не зареєстрований у встановленому законом порядку, то він не є спадковим майном. Однак, як було вище зазначено, забудовник [PERSON] здійснював будівництво житлового будинку за адресою: [ADDRESS], згідно із законом (на відведеній у встановленому законом порядку для будівництва земельній ділянці), але у зв'язку зі своєю смертю не завершив будівництво та не здав будинок в експлуатацію, а тому його права та обов'язки як забудовника входять до спадку, що підтверджується і роз'ясненнями Верховного Суду України, які викладені в п. 8постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування»№ 7 від 30.05.2008 року. Проте, враховуючи положення ст. 11 ЦПК України, наявність інших спадкоємців першої черги сина та дочки, які хоч і не заявили до нотаріальної контори про свої права, проте мають відповідно до закону відповідне право та до суду не надано доказів їх відмови від спадщини, суд вважає що задовольнити вимоги позивачки саме в межах заявлених нею позовних вимог не можливо. Отже, якщо об'єкт будівництва не був завершений спадкодавцем чи не був прийнятий в експлуатацію, або право власності не було за ним зареєстровано, то до складу спадщини входять усі належні спадкодавцеві, як забудовнику, права та обов'язки (зокрема, право власності на будівельні матеріали, обладнання, що були використані в процесу будівництва спадкодавцем, право завершити будівництвом об'єкт, право передати від свого імені для прийняття в експлуатацію завершений будівництвом об'єкт, право одержати на своє ім'я свідоцтво про прав власності та зареєструвати право власності. Відповідно до п. 205 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року N 20/5, на майно, що переходить за правом спадкування до спадкоємців, нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки (ч. 1 ст. 190 ЦК). Отже, за умови подання до нотаріуса спадкоємцем, котрий прийняв спадщину, до складу якої входить не введений в експлуатацію об'єкт будівництва чи право власності на який за життя спадкодавця не зареєстровано і не одержано правовстановлювальний документ, доказів здійснення спадкодавцем-забудовником будівництва такого об'єкта згідно із законом, то відповідно до п. 205 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину становить обов'язок, а не право нотаріуса, спадкоємцю на майнової права та обов'язки спадкодавця забудовника, а не відмовляти у видачі свідоцтва на нерухоме майно, якого не має та бути не може через відсутність правовстановлювального документа. Підстави для задоволення вимоги позивачки вимог про встановлення факту належності документів померлому у суду відсутні. Факт належності документів померлому у даній справі жодна із сторін не оскаржує та у разі встановлення даного факту жодним чином не виникає, не змінюється або не припиняються особисті чи майнові права позивачки. Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також те що позивачкою невірно обрано спосіб захисту порушеного права, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до виконавчого комітету Красногвардійської районної ради м. Дніпропетровська, [PERSON], [PERSON], територіальної громади м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради про визнання прав та обов'язків забудовника в порядку спадкування за законом, встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Слід зазначити, що позивачка не позбавлена права звернутися до компетентних органів щодо вирішення питання у позасудовому порядку, або обрати інший спосіб захисту права. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат розгляду справи, суд вважає за необхідне судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1220 грн. 11 коп. понесені [PERSON] залишити за її рахунок. На підставі викладеного та ст. ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1261 ЦК України, п.п.8., Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року №7, Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень",

Outcome: dismissed