Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, в якому просить визнати за ним в порядку спадкування право на земельну частку (пай) площею 85,8 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] мала право на земельну частку (пай) розміром 85,8 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Далешівської сільської ради Городенківського району, Івано-Франківської області відповідно до копії Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ІФ № 0060430. 20.12.2004 померла [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме, вищевказане право на земельну частку (пай) розміром 85,8 в умовних кадастрових гектарах. На момент смерті [PERSON], з нею проживав її син [PERSON]. Факт спільного проживання [PERSON] Михайловача з матірю [PERSON] підтверджується Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 30.05.2017 по справі № 342/401/17. Після смерті [PERSON], позивач звернувся до державного нотаріуса, із заявою про прийняття спадщини. Проте, згідно із постанови державного нотаріуса від 05.09.2017, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у звязку з відсутності оригіналу правовстановлюючого документа та рекомендовано звернутися до суду. Для визначення ціни позову, отримано відповідь Відділу Держгеокадастру у Городенківському районі Івано-Франківської області від 26.07.2017, в якій зазначено, що нормативно-грошова оцінка земельної частки (паю), площею 85,8 в умовних кадастрових гектарах згідно сертифікату серії ІФ № 0060430 становить 73.717,35 грн. В судове засідання сторони та їхні представники не з'явилися. Подали до суду заяви про розгляд справи у їхній відсутності. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримує, позов просить задовільнити. Далешівська сільська рада не заперечує проти позову. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. [PERSON] померла 20.12.2004 року у віці 54 роки, актовий запис № 33 від 21 грудня 2004 р., що доводиться копією свідоцтва про смерть серії 1-НМ № 177193, виданого 21 грудня 2004 р. Далешівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Померла заповіту не вчиняла. До спадкового майна [PERSON] належить земельна частка (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності спілки селян «Колінківська» розміром 85,8 в умовних кадастрових гектарах, що доводиться копією сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ІФ № 0060430, виданого 08 лютого 2000 р. Згідно довідки № 1004 від 07.06.2017 року, виданої виконкомом Далешівської сільської ради встановлено, що згідно журналу реєстрації сертифікатів по Далешівській сільській раді за № 46, [PERSON] було виділено сертифікат на земельну частку (пай) ІФ № 0060430 на 85,5 ум. кад. га; земельна ділянка на підставі сертифікату [PERSON] не надавалася. З листа відділу Держгеокадастру у Городенківському районі Івано-Франківської області № 29-28-0.4-823/2-17 від 26.07.2017 року слідує, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки, яка розташована на території Далешівської сільської ради згідно сертифікату серії ІФ № 0060430, виданого [PERSON] розміром 85,8 ум.кад.га станом на 2017 рік становить 73717,35 грн. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З копії повторного свідоцтва про народження серії І-НМ № 308360, виданого 30 березня 2016 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, встановлено, що позивач [PERSON] народився 24 січня 1979 року в с. Колінки Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 5 від 17 лютого 1979 р., його батьками значаться [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] помер 09.05.2017 року у віці 67 роки, актовий запис № 16 від 10.05.2017 р., що доводиться копією свідоцтва про смерть серії І-НМ № 248262, виданого 10.05.2017 року Далешівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є її син [PERSON] (позивач). За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Довідкою № 1003, виданою [PERSON] 07.06.2017 р. виконкомом Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області стверджується, що [PERSON], померла 20.12.2004 р. (а/з № 33 від 21.12.2004 р.), на день її смерті, позивач проживав разом з мамою без реєстрації і разом вели спільне господарство. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області\~\~ від\~\~30 травня 2017 року \~по справі № 342/401/17 (провадження № 2-о/342/37/2017) встановлено факт постійного спільного проживання [PERSON], [INFO], в с.Колінки Городенківського району Івано-Франківської області, разом із спадкодавцем - його матірю [PERSON], [INFO], яка померла 20.12.2004 року, з 2002 р. на час відкриття спадщини - на 20.12.2004 р. Судом встановлено, що спадкоємець [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З постанови в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори [PERSON] № 1591/02-31 від 05.09.2017 року слідує, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], померлої 20.12.2004 року, на земельну частку (пай) площею 85,8 умовних кадастрових гектарах, оскільки спадкоємець не надав оригінал сертифікату на земельну частку (пай), що підтверджує право власності на неї спадкодавця [PERSON]. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. У п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року " Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" зазначено, що спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Пункт 3 Указу Президента України "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" від 10 листопада 1994 року №666/94 передбачає, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. В силу вимог ч. 2 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до п. «а» ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права на земельну частку (пай), площею 85,8 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, що належала [PERSON], за сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія ІФ № 0060430, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачем. На підставі ст.ст. 1216, 1261 ЦК України, ст. 152 ЗК України,

Outcome: approved