Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

21.12.2016 року позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в особі представника за довіреністю [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 13898,33грн., обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що між сторонами був укладений кредитний договір б/н від 13.08.2013року, відповідно до якого банк надав відповідачці кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 5000,00грн., а відповідач зобов'язалася щомісячно частинами повертати кредит, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним у розмірі 30,00% річних від суми залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на те, що відповідачем умови кредитного договору не були виконані, позивач просить стягнути з неї прострочену заборгованість за кредитом станом на 30.11.2016 року в сумі 13898,33грн. та судові витрати. На вказаний позов відповідач надала суду письмові заперечення, в яких просить застосувати позовну давність стосовно позовної заяви до неї про стягнення заборгованості, а також відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" у зв'язку з необгрунтованістю та сплином строків позовної давності, з підстав, зазначених у запереченнях, зокрема, посилаючись, що надані позивачем документи не підтверджують факт існування боргу; не долучені докази надання їй кредиту в сумі 5000грн.; у копії анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку чітко зазначено, що дана анкета стосується лише зарплатного пакету, а, не як стверджує позивач у наданій копії довідки (справки) про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", з якою вона не була ознайомлена, про що свідчить відсутність її підпису; а також є лише пропозицією укласти договір (офертою) та відсутні докази прийняття нею пропозиції (акцепту); в анкеті відсутні будь-які істотні умови кредитного зобов'язання, зокрема, умови користування і повернення кредиту, зазначення строку на який видається кредит, умови сплати неустойки (штрафу, пені) і т.ін.; посилаючись на ст.ст. 256, 257, 258 ч.2 п.1, 261 ч.1, 267 ч.4 ЦК України, правові позиції Верховного суду України, Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ, заявляє про сплин строку позовної давності, що, на погляд відповідача, також є підставою для відмови у задоволені позову. В судове засідання представник позивача [PERSON]не з'явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій підтримав позовні вимоги, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, письмово заперечувала проти позову, оскільки не отримувала в банку зазначений кредит, тому нічого не повинна відшкодовувати. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по цивільній справі, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 13.08.2013 року [PERSON] була підписана Анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку та, ознайомившись із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанку, відповідач виявила бажання оформити на своє ім'я - Зарплатний пакет (а.с.8). ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом в якому зазначає, що 13.08.2013 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого банк надав останній кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту, і зазначає, що відповідач зобов'язалася щомісячно частинами повертати кредит, та сплачувати проценти у розмірі 30,00% річних від суми залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оцінюючи докази відповідно до вимог ст.ст. 58-59, 212 ЦПК України, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. До того ж, згідно ст.60 ЦПК, обов'язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; у разі ж, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову, а, відповідно, для задоволення вимог позивача. Позивачем не надано суду ні копії, ні оригіналу тексту кредитного договору, який укладався між сторонами 13.08.2013 року, незважаючи на те, що ці обставини підлягають доказуванню позивачем оскільки вони мають значення для ухвалення рішення у справі та їх заперечує відповідач, а позовні вимоги фактично грунтуються на припущеннях. Факт оформлення відповідачам 13.08.2013 Зарплатного пакету, а не кредитного договору, підтверджується змістом копії Анкети-заяви долученої позивачем, представник якого в судове засідання не з'явився і не спростував належними та допустимими доказами письмові заперечення відповідачки. Ухвалою суду від 09.02.2017 р. була задоволена письмова заява відповідачки та зобов'язано позивача до 23.02.2017р. надати суду копію особового рахунку відповідача [PERSON] за період з 13.08.2013р. по 30.11.2016р., із зазначенням повного руху коштів на її рахунку; розподіл коштів на погашення тіла кредиту, відсотків за користування кредитом: окремо поточної та простроченої заборгованості; а також коштів на погашення комісії та пені, проте, позивач вказану ухвалу не виконав, не зважаючи на письмове роз'яснення ст.137 ЦПК України. Згідно ч.1 ст.202 ЦК правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; відповідно до ст.205 ЦК, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі; сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до ст.1046 ЦК, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За ст.1047 ЦК, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. Анкета-заява про приєднання позивачки до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та отримання нею Зарплатного пакету не є кредитним договором у розумінні ст.1054 ЦК, оскільки Зарплатний пакет не містить ознак такого договору. Враховуючи, що позивачем на підтвердження позовних вимог надано документи які не містять усієї необхідної інформації щодо предмета доказування, не виконана ухвала суду про надання додаткових банківських документів за клопотанням відповідачки, тому судом не може бути ухвалено рішення про задоволення позову.

Outcome: dismissed