Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить встановити факт народження дитини - [PERSON] , який народився [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що [INFO] вона народила дитину - сина [PERSON] , що підтверджується медичним свідоцтвом про народження № 92 від 08.09.2019 року, виданим Центральною міською клінічною лікарнею № 3 м. Донецька. При зверненні до Центрального відділу ДРАЦС для реєстрації народження дитини їй було відмовлено, тому що медичні документи, видані на території, яка непідконтрольна Україні, не приймаються відділом ДРАЦС для реєстрації. Заявник позбавлена можливості реалізувати свої права щодо реєстрації народження дитини, а також щодо здійснення особистих немайнових прав та з метою запобігання обмеження цивільних прав та обов`язків дитини просить суд встановити факт народження дитини - [PERSON] , який народився [INFO] в м. Донецьку. Ухвалою від 07.10.2019 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду. Заявник [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Представник заінтересованої особи надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, розгляд заяви залишив на розсуд суду. Суд розглядає справу без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з медичним свідоцтвом про народження від 08.09.2019 року № 92, виданим Центральною міською клінічною лікарнею № 3 м. Донецька, [INFO] [PERSON] народила хлопчика. Згідно з листом Центрального районного у м. Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області за вих. №660/16.2-108 від 01.10.2019 року, [PERSON] відмовлено у реєстрації народження дитини, оскільки медичне свідоцтво про народження видане на території, де органи державної влади України не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ст. 315 Цивільного-процесуального Кодексу України (далі за текстом ЦПК України) суд встановлює юридичні факти, від яких залежить виникнення майнових або інших прав громадян. У відповідності до п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 1 Постанови пленуму Верховного суду України N 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» за нормами ЦПК в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Наведений в ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по-батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст.7 Закону України "Про громадянство України", особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Судом встановлено, що медичне свідоцтво про народження № 92, видане Центральною міською клінічною лікарнею № 3 м. Донецька, відповідно до ст.9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" є недійсним і не створює правових наслідків. Отже, враховуючи вищенаведені роз`яснення та положення ЦПК України, наявні в матеріалах справи докази та зважаючи на те, що від встановлення факту народження дитини залежить виконання заявником батьківських обов`язків, здійснення особистих немайнових прав, а також відновлення прав заявника як матері дитини щодо реєстрації її народження, суд вважає за необхідне встановити факт народження дитини [PERSON] , який народився [INFO] .

Outcome: approved