Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

09.12.2016р. позивачка звернулася в суд з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 08.09.1994 року померла її мати [PERSON]. Після смерті останньої відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними спорудами в с. Н.Село по вул. Центральна, 84, Виноградівського району Закарпатської області. Після смерті спадкодавиці, спадщину фактично прийняла її донька [PERSON], оскільки вона на день смерті проживала з нею в одному будинку в с. Н.Село по вул. Центральна, 84, Виноградівського району Закарпатської області, від спадщини в установленому порядку не відмовилася та користувалася спадковим майном. За оформленням спадщини, що залишилась після смерті [PERSON], позивачка звернулася до нотаріальної контори, але отримала відмову, оскільки в неї відсутні правовстановчі документи, що підтверджують право власності спадкодавця на будинок. По справі інших спадкоємців не існує. У звязку з тим, що реєстрація права власності на померлу людину не може бути здійснена, просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно. В судове засідання позивачка не з'явилася, однак надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала, обставини вказані в позовній заяві підтвердила. Відповідач [PERSON] сільська рада в судове засідання не зявилася, проте надала заяву в якій позов визнала, просила розгляд справи провести у відсутності її представника та при вирішені даного питання повністю покладаються на думку суду. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] Судом встановлено, що 08.09.1994 року померла [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть, видане 18.10.2007 року відділом РАЦС Виноградівського РУЮ Закарпатської області, та зроблений запис в Книзі реєстрації смертей за №13 (а.с.5). Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями в с. Н.Село по вул. Центральна, 84, Виноградівського району Закарпатської області, що підтверджується довідкою Виноградівського районного БТІ від 18.11.2016 року №950 (а.с.10). До складу домоволодіння, згідно технічного паспорту, входить житловий будинок, літня кухня, сарай, 2 погреби, огорожа, ворота, колодязь (а.с.13-15), які оцінені Виноградівським районним БТІ на загальну суму 66 531 грн. (а.с.11). В судовому засіданні встановлено, що позивачка звернулася до органів нотаріату з заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у оформленні спадщини через відсутність правовстановлюючих документів на будинок на імя спадкодавця, [PERSON] (а.с.16), у звязку з чим вона не може успадкувати його, й отримати свідоцтво про право на спадкування за законом. Ці обставини суд встановив на підставі належних в справі документів, а саме: копії свідоцтва про смерть, копій довідок [PERSON] сільської ради, технічних паспортів, довідок Виноградівського БТІ, інших документів. Зазначений житловий будинок, разом з іншими спорудами, які входять до складу домоволодіння, знаходиться на не приватизованій земельній ділянці, у звязку з чим має статус садиби відповідно до ч.1 ст. 381 ЦК України. Питання щодо земельної ділянки даним позовом не вирішувалось. Судом також враховано, що технічний паспорт на спадкове нерухоме майно складено Виноградівським районним бюро технічної інвентаризації 17.11.2016 року тобто після смерті [PERSON] З цього приводу позивачка зазначила, що за допомогою оформленого технічного паспорту вона намагалася отримати правовстановлюючі документи на будинок, однак, як їй повідомили, це не є підставою для оформлення спадщини та визнання за нею права власності, оскільки цього не достатньо. Згідно листа від державної нотаріальної контори від 17.12.2016 року №499/01-16 спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла 08.09.1994 року, не заводилась (долучено до матеріалів справи). На підставі довідки наданої виконкомом [PERSON] сільської ради Виноградівського району Закарпатської області від 16.11.2016 року №86 (а.с.9) встановлено, що позивачка на день смерті матері - [PERSON], проживала в [INFO], разом з нею. Оскільки на день смерті, інших спадкоємців по заповіту та першої черги по закону у спадкодавця не було, а [PERSON] в установленій формі від спадщини не відмовилася, вона вважається такою, що фактично прийняла спадщину. Своє право на звернення до суду позивачка обґрунтовувала ст. 1218 ЦК України, оскільки до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Наведені вище обставини свідчать про фактичне прийняття спадщини до набрання чинності новим ЦК України (2003 року), у звязку з чим до виниклих правовідносин суд зобовязаний застосувати норми та положення ст.ст. 548, 549 ЦК України (1963 року), а застосовувати норми ст.ст. 1225, 1268, 1270 ЦК України (2003 року) немає підстав. Враховуючи наведені позивачем обставини, вимоги прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2003 року), суд приходить до висновку про необхідність застосування до виниклих правовідносин положень ЦК України (в редакції року 1963 року), оскільки спадщина прийнята до вступу в законну силу ЦК в новій редакції, а посилання суду на положення ст.ст. 548, 549 ЦК України (1963 року) є обґрунтованим й таким, що узгоджується з позицією учасників процесу. Згідно ст.ст. 529 ЦК України (в редакції року 1963 року) [PERSON] має право на спадкування майна померлої [PERSON], оскільки остання є її матір'ю, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІІ-ФМ №274627 виданого 31.05.1984 року виконкомом [PERSON] сільської ради Виноградівського району Закарпатської області (а.с.8) а також свідоцтвом про укладання шлюбу серії І-ФМ №101351 виданого виконкомом Вилоцької селищної ради Виноградівського району Закарпатської області (а.с.7), що підтверджує зміну прізвища спадкоємиці з "Лейзу" на "Понго". Однією з підстав для реєстрації права власності на нерухоме майно, відповідно до пункту 2.1. та пункту 10 додатку №1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5, - є рішення суду про визнання права власності. У відповідності до ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Статтею 549 ЦК України в редакції 1963 року передбачено, що спадщина вважається прийнята якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; Враховуючи наведене, відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України в редакції 1963 року слід визнати право власності [PERSON] в порядку спадкування за законом на домоволодіння, до складу якого входить житловий будинок, літня кухня, сарай, 2 погреби, огорожа, ворота, колодязь, які оцінені на загальну суму 66 531 грн. Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Оскільки таке свідоцтво видано не було, з незалежних від позивача причин, суд вважає за можливе ухвалити відповідне рішення визнавши спадкоємця власником зазначеного нерухомого майна. Судові витрати в справі слід покласти на позивача, оскільки рішення ухвалено в його інтересах. На підставі ст.ст. 529, 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року,

Outcome: approved