Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

21 липня 2015 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» (далі ТОВ «Кредекс Фінанс» або Товариство) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Позов мотивований тим, що між ПАТ «Платинум банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №2674/693CLPS2 від 20 грудня 2011 року, відповідно до якого відповідачці були надані кошти в сумі 6 884 грн. 52 коп. строком до 20.06.2014 року. Право вимоги за вказаним кредитним договором відступлене від ПАТ «Платинум Банк» до ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» на підставі договору факторингу №20120926-Г від 26.09.2012 р.; від ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору факторингу №2 від 08.10.2012 р.; від ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ТОВ «Кредекс Фінанс» на підставі договору факторингу №1/15-ФКю від 08.05.2015 р. Відповідачка належним чином взяті на себе зобов'язання не виконувала, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 08.07.2015 р. становить 8 715 грн. 60 коп., з яких: 6 276 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 1 816 грн. 10 коп. - заборгованість за процентами, 623 грн. 50 коп. - пеня за порушення графіку погашення заборгованості. Вказану суму позивач просить стягнути на його користь з відповідачки. У судове засідання представник позивача Яворський Р.І. не з'явився, у письмовій заяві позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив справу розглянути за його відсутності, у разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення. Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала письмову заяву, в якій просила справу розглянути без її участі. Позов визнала частково: не заперечувала проти стягнення заборгованості у межах строків позовної давності. У стягненні заборгованості, за якою сплила позовна давність, просила відмовити. Зважаючи на достатність письмових матеріалів для прийняття рішення, відсутність необхідності дачі особистих пояснень представником позивача, суд розглянув справу без участі сторін на підставі письмових доказів.. Судом встановлено, що між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір № 2674/693CLPS2 від 20 грудня 2011 р., згідно якого ПАТ «Платинум Банк» надав відповідачці кредит-1 у сумі 6 884,52 грн. на 30 місяців з кінцевим строком повернення 20.06.2014 р. (п.1.1.1) під 165,85% річних (п.2.9). Відповідачка повинна була погашати заборгованість шляхом внесення не пізніше 20 числа кожного місяця включно щомісячних ануїтетних платежів у розмірі 559,00 грн. за кредитом-1 (п.п.2.5, 2.8, 2.10). Сторонами узгоджені графіки сплати платежів за договором. За прострочення сплати процентів за користування кредитами та/або частини суми кредиту позичальник повинен сплатити пеню в розмірі 0,3% від простроченої суми нарахованих процентів та/або комісії за обслуговування кредиту, та/або від несплаченої частини суми кредиту за кожний день прострочення (п.5.4 договору). Пунктом 7.2 договору банку надане право відступати, передавати, сек`юритизувати та будь-яким іншим чином відчужувати свої права за договором. ПАТ «Платинум Банк» свої зобов`язання за договором виконало, надавши відповідачу грошові кошти, що підтверджене копією меморіального ордеру №84497633 від 20.12.2011 р. Право вимоги від відповідача коштів позивачеві відступлене на підставі договорів факторингу: між ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» та ПАТ «Платинум банк» №20120926-Г від 26.09.2012 р.; між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» №2 від 08.10.2012 р.; між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 1/15-ФКю від 8.05.2015 р. Відповідно до витягу з реєстру заборгованостей за договором факторингу 1/15-ФКю від 8.05.2015 р. позивач набув права грошової вимоги кредитної заборгованості від відповідача за вищевказаним кредитним договором. Доказів повідомлення боржника про відступлення права вимоги позивачем не надано. З огляду на викладене вбачається, що між сторонами склались правовідносини визначені главами 71, 73 ЦК України. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як передбачено ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до положень статтей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами 1, 2 ст. 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним. Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, а боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора. Відповідач не заперечувала проти стягнення на користь фактора. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особи, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов'язання є належним. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті 530, 631 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Як вбачається з кредитного договору, сторони встановили як строк дії договору - до повного погашення позичальником заборгованості, кінцевий строк повернення кредиту - до 20 червня 2014 року (п.1.1.1 кредитного договору), так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням рівними частинами по 559,00 грн. платежів - щомісяця не пізніше 20 числа кожного місяця для погашення кредиту та процентів за користування кредитом (пункт 2.9). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначені у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Правові наслідки порушення зобов'язання боржником визначені також у частині першій статті 611, частині другій - четвертій статті 612 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника. Таким чином, умовами кредитного договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Згідно ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Зазначена правова позиція відображена в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 р. у справі №6-20цс14. Відповідно до положень абз.2 ч.1 ст.360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. За умовами кредитного договору (п.2.9) позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами). Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення кредиту та відсотків повинно здійснюватись позичальником частинами до 20 числа кожного місяця, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Останній платіж позичальник повинна була сплатити не пізніше 20 червня 2014 р. [PERSON], як вбачається з виписки по рахунку, не виконує взяті на себе зобов'язання з 13.04.2012 р. Проте, позивач звернувся до суду з позовом до неї 21.07.2015 р. Виходячи з графіку погашення кредиту, розрахунку заборгованості та заявлених позовних вимог, в межах позовної давності наявна заборгованість на загальну суму 7586,02 грн., в тому числі: 5 769,92 грн. - тіло кредиту, 1 816,10 грн. - відсотки. Нарахована станом на 05.10.2012 р. пеня у розмірі 623,54 грн. стягненню з відповідача не підлягає також за спливом позовної давності. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 7 586,02 грн. та в силу ст.88 ЦПК України 243,60 грн. судового збору.

Outcome: partial