Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому вказує, що рішенням Тиврівського районного суду від 26 серпня 2010 року стягуються з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 400 гривень щомісячно на утримання доньки, [PERSON],\~[INFO],\~ до досягнення дитиною повноліття. Відповідач аліменти в розмірі 400 гривень сплачує нерегулярно. Даної суми недостатньо для того, щоб забезпечувати дитину самим необхідним. Вона працює різноробочою в ПП «Паляниця», їй одній важко належним чином забезпечити доньку, сплачувати комунальні послуги та забезпечувати свою власну життєдіяльність. Донька росте, її потреби збільшуються тому вона вимушена витрачати багато коштів на її розвиток. Дивлячись на щоденний різкий зріст цін та інфляцію, аліменти в розмірі 400 гривень, які на сьогоднішній день сплачує відповідач в даній справі, не відповідають навіть мінімальним потребам дитини. Відповідно до ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів не повинен бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум для дитини такого віку, як наша донька становить 1860 гривень. Аліменти в сумі 400 гривень не відповідають половині прожиткового мінімуму для дітей такого віку, як їхня донька. На даний час матеріальний стан відповідача в даній справі поліпшився, хоча доходи відповідача мінливі та нерегулярні, точно встановити розмір його доходу немає можливості, але він зараз більший ніж на момент подання позовної заяви про стягнення аліментів в 2010 році. Добровільно допомагати їй в утриманні доньки відповідач не бажає. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1200 гривень щомісячно. Такий розмір аліментів не погіршить матеріального становища відповідача і є реальним для нього. Саме такий розмір аліментів буде достатній для того, щоб вона могла забезпечити дитину самим необхідним. Інших утриманців у відповідача немає. Просить збільшити розмір аліментів, які було присуджено відповідно до рішення Тиврівського районного суду від 26 серпня 2010 року і стягувати з [PERSON] на її користь аліменти, в розмірі 1200 гривень щомісячно, на утримання доньки [PERSON], [INFO], з часу набрання цим рішенням законної сили і до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить позов задоволити з підстав, викладених у заяві. Відповідач [PERSON] позов частково, аліменти у розмірі 1200 грн. сплачувати не має можливості. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе позов задоволити, виходячи з наступного. Відповідно до\~ст.3 Конвенції "Про права дитини", схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.89 N 44/25, ратифікованої\~Постановою Верховної\~Ради України\~від 27.02.91\~N\~789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України Про охорону дитинства від 26.04.2001 р. батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 192 СК України та п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, мають доньку [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про її народження (а.с.2). Рішенням Тиврівського районного суду від 26.08.2010 р. у справі № 2-562/2010 р. (а.с.4) було вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 400 гривень щомісячно на утримання доньки [PERSON], [INFO], починаючи з 26 липня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач аліменти в розмірі 400 гривень сплачує нерегулярно. Даної суми недостатньо для того, щоб забезпечувати дитину самим необхідним. Батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а відтак обоє з батьків зобов'язані спільно забезпечити отримання дітьми прожиткового мінімуму. Позивачка працює різноробочою в ПП «Паляниця», їй одній важко належним чином забезпечити доньку, сплачувати комунальні послуги та забезпечувати свою власну життєдіяльність. [PERSON] проживає з трьома дітьми та співмешканцем у власному будинку, матеріальне становище сім'ї важке, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов від 19.01.2018 р. (а.с.6). Із збільшенням віку доньки [PERSON],\~із необхідністю забезпечення її навчання в школі, відповідно зросли витрати на її утримання. Зростання цін на товари та продукти харчування через рівень інфляції курсу гривні потягло значне погіршення матеріального стану позивачки, що є загально відомим фактом, який не потребує доказування. Згідно ЗУ "Про державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум для дитини віком з 6 до 18 років складає 1860 грн грн. Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). Відповідач [PERSON], перебуває на обліку як безробітний з 17.01.2018 р., що стверджується довідкою Тиврівської районної філії Вінницького обласного центру зайнятості (а.с.30). Відповідач працездатний, фізично здоровий, інших утриманців немає, а тому спроможний надавати позивачці допомогу в утриманні своєї дитини. За таких обставин суд вважає, що вбачаються підстави для зміни розміру аліментів і визначення їх у сумі 950 грн. Згідно п.3 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~позивачка від сплати судового збору у даній справі звільнена. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~пропорційно до розміру задоволених позовних вимог суд присуджує судовий збір з відповідача з врахуванням мінімального розміру судового збору.

Outcome: approved