Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

[PERSON] 02.12.2014 року звернувся до суду з цим позовом, вказавши, що на підставі рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03.07.2014 року, яке набрало 11.08.2014 року законної сили, виданий виконавчий лист, відповідно до якого з нього стягуються аліменти на користь відповідача [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 750 грн. щомісяця, починаючи з 12.05.2014 року, до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO]. Окрім того, судом стягнуто з нього на користь відповідача аліменти на утримання дружини [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 250 грн. щомісяця, починаючи з 12.05.2014 року і до досягнення дочкою [PERSON], [INFO], трьох років, а саме до [INFO]. Повідомив, що його матеріальний стан значно погіршився, наразі він є безробітним та проживає разом із батьками, яким доводиться допомагати матеріально, оскільки його матір перенесла онкологічне захворювання, внаслідок чого їй було встановлено другу групу інвалідності. Також зазначив, що він має грошове зобов'язання перед ПАТ "Альфа-банк" за кредитним договором №401467558 від 26.07.2013 року на суму 6899,89 грн. терміном погашення до 01.07.2017 року, щомісячний платіж по якому становить по 384 грн., та за кредитним договором №401512216 на суму 22199,67 грн. від 04.09.2013 року строком погашення до 05.09.2015 року з щомісячним платежем 925 грн., які оформлювалися у той час, коли він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем для придбання необхідної побутової техніки, яку він після розірвання шлюбу залишив доньці, та продовжує самостійно виконувати кредитні зобов'язання перед банком. Зауважив, що головною причиною його звернення до суду з позовом про зменшення розміру стягуваних аліментів є погіршення стану його здоров'я внаслідок закритого перелому правої ноги. Просив зменшити розмір вказаних аліментів на утримання дочки до 400 грн., щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду чинності, до досягнення донькою повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені вимоги, посилаючись на викладені у позові обгрунтування. Пояснив, що наразі він ніде не працює та не перебуває на обліку в центрі зайнятості населення, досі виконує кредитні зобов'язання та проживає разом із батьками, яким допомагає матеріально, оскільки його матері після перенесення онкологічного захворювання було встановлено другу групу інвалідності, яка зокрема хворіла на час постановлення судового рішення про стягнення аліментів в оспорюваному розмірі. Вказав, що погіршився його стан здоров'я внаслідок закритого перелому правої ноги, але інвалідність йому не встановлена, ступінь втрати працездатності йому також не визначався. Повідомив, що відповідач не надавала письмової згоди на укладення ним вказаних кредитних договорів, питання про поділ спільного майна подружжя після розірвання шлюбу із відповідачем не вирішувалося. Просив задоволити позов. Відповідач [PERSON] позов не визнала та заперечила проти зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Пояснила, що на час проведення неодноразових судових засідань щодо визначення розміру аліментів та після їх призначення судом позивач був офіційно працевлаштований найманим працівником у фізичної особи - підприємця [PERSON] та отримував належну заробітну плату, але жодної матеріальної допомоги на утримання доньки від нього до теперішнього не надходило. Також зазначила, що майно, яке позивач, з його слів, залишив доньці та по якому він має грошові зобов'язання перед ПАТ "Альфа-банк" знаходиться безпосередньо у нього. Просила не зменшувати розмір оспорюваних аліментів та в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши представлені докази, суд доходить наступного. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Так, з копії свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с.7) вбачається, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Повідомлені позивачем обставини щодо зобов'язання його за рішенням суду до сплати аліментів на утримання останньої та утримання відповідача в даній справі на її користь відповідно у розмірі 750 грн. та 250 грн. щомісячно відповідачем визнані, а отже, не потребують доказування. Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Чернятинської сільської ради Жмеринського району Вінницької області від 05.11.2014 року (а.с.8) до складу сім'ї [PERSON], 1985 року народження, входить мати [PERSON], 1958 року народження, та батько [PERSON], 1954 року народження. Вказані докази приймаються судом до уваги, так як вони зібрані та представлені із дотриманням вимог закону, ніким не оспорюють ся та не суперечать один одному. Судом не приймаються до уваги доводи позивача про погіршення його майнового стану та представлені ним докази щодо погіршення його стану здоров'я, оскільки будь-який ступінь інвалідність позивачу не встановлено і відсоток втрати працездатності йому також не визначався, натомість заявлена позивачем втрата працездатності має тимчасовий характер, оскільки доказів незворотніх ушкоджень для його здоров'я останнім не представлено, первинне визначення аліментів у твердій грошовій сумі охоплює обставини отримання платником міливого доходу, у тому числі за відсутності стабільного заробітку. Також безпідставними є твердження позивача стосовно наявності у нього на утриманні непрацездатної хворої матері, оскільки вона за поясненнями самого позивача хворіла на час постановлення судового рішення про стягнення аліментів в оспорюваному розмірі, а також щодо виконання ним грошових зобов'язань за кредитними договорами, оскільки дані обставини фактично існували на час постановлення рішення про стягнення аліментів, а отже, не належать до визначених законом підстав можливості подальшої зміни розміру присуджених аліментів. Визначення непрацездатності матері позивача достатньо забезпечено отриманням останньою державної пенсії та не становить переважного права перед обов'язком позивача надання утримання неповнолітній дитині, надто у відповідності до положень ст.3 Конвенції про права дитини, яка є складовою національного законодавства, а тому дана обставина не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки обов'язок батька надання утримання неповнолітній дитині є безумовним, на відміну від обов'язку надання утримання матері дитини, проте, його оспорювання не перебуває у межах позовних вимог. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що даний позов задоволенню не підлягає внаслідок недоведеності позовних вимог, оскільки позивачем не представлено, а в судовому засіданні не здобуто доказів про зміну його матеріального чи сімейного стану, погіршення стану здоров'я, а також наявності інших обставин, що мають істотне значення, які можуть бути підставою саме для зменшення розміру присуджених аліментів, натомість, самим позивачем особисто повідомлено про відсутність будь-яких обставин, виключно з підстав яких законом визначено можливість зміни аліментів. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] належно не аргументовані та не доведені в судовому засіданні, оскільки вони формально зведені до повторного судового ревізування судом першої інстанції спору про аліменти на утримання неповнолітньої дитини щодо обставин, які вже існували на час його попереднього вирішення в судовому порядку, що в межах предмету даного позову є неприпустимим. Заперечення відповідача не спростовують вказаних висновків суду. Враховуючи наслідки постановлення судового рішення проти інтересів позивача, понесені ним судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed