Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-19 00:00:00

29.07.2019 року до суду надійшла вказана позовна заява, в якій представник позивача - адвокат Мироненко С.С. просить стягнути з відповідача на користь позивача борг у розмірі 2420150 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 9605 грн., та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 40000 грн. В обгрунтування наведених підстав посилається на наступне. В 2008 році [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - учасники (засновники) ТОФ -фірми «Даніка» за попередньою змовою вирішили взяти кредит в банку, та домовились про його видачу з ВАТ «Морський транспортний банк» на ім`я ФОП [PERSON] із заставою майна ТОВ-фірми «Даніка». Для цього 13.06.2008 року та 31.07.2008 року відповідач разом з [PERSON] та [PERSON] провели загальні збори учасників (засновників) ТОФ-фірми «Даніки», на яких прийнято рішення: передати в заставу ВАТ «Морський транспортний банк» для забезпечення зобов`язання [PERSON] перед ВАТ «Морський транспортний банк» по кредитному договору - нежитлові приміщення, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 1691,7 кв.м., що належать ТОВ -фірма «Даніка» за договором купівлі-продажу Н6-4 від 28.02.2020, балансовою вартістю 237137,83 грн., та надано фінансове поручительство для забезпечення зобов`язань [PERSON] перед ВАТ «Морський транспортний банк» по кредитному договору. Після того, як [PERSON] отримав вищезазначені кошти, вони були розподілені між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] і витрачені на власні потреби. Кошти були розподілені наступним чином: 50% від отриманих кредитних коштів отримала [PERSON] , а інші 50% - [PERSON] та [PERSON] . Так які вказані кошти були витрачені на особисті потреби, а не накористь товариства, відповідач пообіцяв особисто погасити борг у розмірі 2420150 грн. шляхом перерахування зазначених коштів на розрахунковий рахунок ТОВ -фірма «Даніка» або на розрахунковий рахунок відповідно до графіку погашення заборгованості наданого ВАТ «Морський транспортний банк». 02.04.2012 року між ТОВ-фірма «Даніка» та позивачем укладено договір відступлення права вимоги №1 від 02.04.2012 року, відповідно до якого ТОВ-фірма «Даніка» відступила, а позивач прийняв на себе право вимоги виконання обов`язків за борговою розпискою [PERSON] від 02.04.2012 року, згідно з якою останній зобов`язався сплатити борг у розмірі 2420150 грн. ФОП [PERSON] зобов`язання по кредитному договору №00051/КН від 31.07.2008 року не виконані, у зв`язку з чим ПАТ «Марфін Банк», який є правонаступником ВАТ «Морський транспортний банк» звернувся з претензією та позовом про стягнення з ФОП [PERSON] , та ТОВ-фірми «Даніка» заборгованості за кредитним договором №00051/КН від 31.07.2008 року, який задоволено рішенням Господарського суду Харківської області від 13.04.2011 року. Оскільки станом на 26.06.2019 року відповідачем не виконано зобов`язання за борговою розпискою від 02.04.2012 року, позивач надіслав позивачу поштою відповідачу повідомлення - вимогу №26/6-3 від 26.06.2019 року, відповідно до якої повідомив відповідача про відступлення ТОВ -фірмою «Даніка» на користь позивача права вимоги до відповідача за його борговою розпискою від 02.04.2012 року, та вимагає виконання відповідачем свого зобов`язання - сплати боргу в розмірі 2420150 грн. протягом 7 днів з дня отримання повідомлення - вимоги, яка виконана не була, що і стало підставою для звернення до суду. Боргова розписка відповідача від 02.04.2012 не містить строку, протягом якого відповідач має виконати своє зобов`язання, тому на думку позивача, його права та інтересу порушені 17.07.2019 із закінченням семиденного строку на добровільне виконання зобов`язань. Також представник позивача просить стягнути з відповідача понесені позивачем витрати на правову допомогу, які складають 40000 грн. Відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки позивач в повному обсязі не погоджується з вказаними позовними вимогами, оскільки вказана боргова розписка не містить відомостей про отримання відповідачем грошових коштів ні від позивача, ні від ТОВ -фірма «Даніка», ні від будь-яких інших осіб, та не містить жодних зобов`язань відповідача щодо їх повернення та погашення боргу безпосередньо перед ТОВ-фірма «Даніка», не містить розміру зобов`язання, яке позивач нібито повинен виконати, не містить і строків виконання такого зобов`язання, а від так вказана розписка не відповідає за своєю формою та змістом договору позики. Крім того, боргова розписка є машинописної форми. В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №0051/КН від 31.07.2008 року ВАТ «Морський транспортний банк» з [PERSON] та [PERSON] було укладено договори поруки №00184-СКН від 31.07.2008 року та №00185/СКН від 31.07.2008 року, згідно яких поручителі зобов`язалися солідарно відповідати перед Банком по зобов`язанням ФОП [PERSON] за вказаним кредитним договором. Господарським судом Харківської області було укладено рішення від 13.04.2011 року, яким позов Банку задоволено в повному обсязі. 20.07.2011 року Господарським судом Харківської області було видано наказ на примусове виконання рішення щодо стягнення солідарно з ФОП [PERSON] та поручителя ТОВ-фірма «Даніка» суми в розмірі 2653859,23 грн., за яким відкрито виконавче провадження. 15.08.2013 року ПАТ «Марфін Банк» звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до двох інших поручителів - [PERSON] та [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості по кредитному договору №00051/КН від 31.07.2008 року, та заочним рішенням від 28.02.2014 року позовні вимоги банку було задоволено, та стягнуто заборгованість в розмірі 3075878 грн. Таким чином, в судовому порядку вже відбулось стягнення вказаних коштів за кредитним договором, зобов`язання за яких нібито було відступлено ТОВ -фірма «Даніка» на користь позивача. Доказів виконання вказаного зобов`язання за кредитним договором ні позивач, ні ТОВ-фірма «Даніка» не надають. Жодних повідомлень від ТОВ-фірма «Даніка» щодо укладення договору відступлення права вимоги №1 від 02.04.2012 року протягом як 7 років з 02.04.2012 року на адресу відповідача не надходило. Також вказаний договір про відступлення права вимоги за своєю природою є договором факторингу, а фактором у вказаному договорі може бути банк та інша організація, яка може здійснювати банківські операції. Представником позивача - адвокатом Тимошенко Д.В. надано до суду відповідь на відзив, в якому він зазначає, що боргова розписка підтверджує наявність правовідносин між позивачем та ТОФ-фірма «Даніка», а тому позивач має право вимоги виконання обов`язків за вказаною борговою розпискою. Заочне рішення Дзержинського районного суду від 28.02.2014 року надано не було, та вказане не входить до предмету позову, оскільки відносини між [PERSON] та [PERSON] та ПАТ «Марфін Банк» щодо поручительства по зобов`язанням ФОП [PERSON] ніяким чином не стосуються відносин щодо зобов`язання відповідача перед позивачем. Також укладений договір про відступлення права вимоги не містить ознак договору факторингу. Представник позивача -адвокат Тимошенко Д.В. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив їх задовольнити. Відповідач та його представник - адвокат Лишняк І.В. в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на обставини, які викладені у відзиві на позовну заяву. Крім того, [PERSON] висловив сумнів щодо справжності його підпису в розписці. Третя особа - арбітражний керуючий ТОВ «Фірма «даніка» Бондаренко В.А. в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив. 29.07.2019 року до Київського районного суду м. Харкова надійшла вказана позовна заява, та розподілена судді Зуб Г.А. 31.07.2019 року судом здійснено електронний запит з Реєстру територіальної громади м. Харкова для встановлення місцеперебування відповідача, відповідь на який надано до суду - 31.07.2019. Ухвалою судді від 01.08.2019 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами загального позовного провадження. 21.11.2019 року в підготовчому судовому засіданні залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - арбітражного керуючого ТОВ «Фірма «Даніка» Бондаренко Василя Анатолійовича. Ухвалою суду від 04.12.2019 року закрито підготовче провадження по справі, та справу призначено до судового розгляду по суті. 31.07.2008р. між ВАТ "Морський транспортний банк", правонаступником за всіма правами та обов"язками якого є ПАТ «Марфін Банк» та ФОП [PERSON] було укладено Кредитний договір №00051/КН (надалі - Кредитний договір), згідно п.1.1 якого банк надав ФОП [PERSON] кредит у вигляді не поновлюваної кредитної лінії з лімітом кредитування у сумі 2420150,00грн. з процентною ставкою 20% річних, та кінцевою датою повернення кредиту - 29.07.2011р. 10 грудня 2009 року та 31 травня 2010 року між банком та ФОП [PERSON] укладені Додаткові угоди №1, №2 до Кредитного договору №00051/КН від 31.07.2008р. В якості забезпечення вимог банку за Кредитним договором з Товариством з обмеженою відповідальністю - фірма «ДАНІКА» був укладений договір поруки №00187-СКН від 31.07.2008р., додаткова угода № 1 від 10.12.2009р. та додаткова угода № 2 від 31.05.2010р. до договору поруки №00187-СКН від 31.07.2008р. (надалі - «договір поруки»), згідно яких ТОВ -фірма «Даніка» зобов`язалась солідарно відповідати перед банком по зобов`язанням ФОП [PERSON] за Кредитним договором №00051/КН від 31 липня 2008 року укладеного між Банком та ФОП [PERSON] . Також в забезпечення виконання зобов`язань між банком та ТОВ-фірма «Даніка» укладався договір іпотеки, та додатковий договір до нього. Внаслідок порушення відповідачем зобов"язань за Кредитним договором №00051/КН від 31.07.08р. щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, у ФОП [PERSON] утворилась заборгованість перед банком, у зв`язку з чим останній звернувся до Господарського суду Харківської області з відповідним позовом. Рішенням Господарського суду Харківської області від 13.04.2011 року, яке набуло чинності, позов ПАТ «Марфін Банк» задоволено, та солідарно стягнуто на користь останнього з ФОП [PERSON] , ТОВ -фірми «Даніка» заборгованість по поверненню кредиту в сумі 2390150,00 грн., заборгованості по сплаті відсотків в сумі 221503,23 грн., пені у сумі 16470 грн., а також 25500 грн. державного мита та 236 грн. судового збору. 20.01.2011 року Господарським судом Харківської області було видано наказ на примусове виконання вказаного рішення суду, за яким відкрито виконавче провадження. Також, в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №00051/КН від 31.07.2008 року з [PERSON] та [PERSON] було укладено договори поруки №00184-СКН від 31.07.2008 року та №00185/СКН від 31.07.2008 року, згідно яких останні зобов`язати відповідати перед банком по зобов`язанням ФОП [PERSON] за кредитним договором №00051/КН від 31.07.2008 року. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.02.2014 року, яке набуло чинності, позов ПАТ «Марфін Банк» до [PERSON] , [PERSON] задоволено, та стягнуто з останніх на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором №00051/КН від 31.07.2008 року станом на 22.07.2013 року в розмірі 3075878 грн. Позивачем надано також до суду вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.06.2015 року відносно [PERSON] та [PERSON] . Також до суду надано оригінал боргової розписки від 02.04.2012 року, відповідно до якої відповідач пообіцяв особисто погасити борг у розмірі 2420150 грн. шляхом перерахування зазначених коштів на розрахунковий рахунок ТОВ _ФІРМА «Даніка» або на розрахунковий рахунок банку, відповідно до графіку погашення заборгованості наданого ВАТ «Морський транспортний банк». 02.04.2012 року між ТОВ-фірма «Даніка» та позивачем укладено договір відступлення права вимоги №1, відповідно до умов якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор прийняв на себе право вимоги, що належить первісному кредитору, і стає кредитором за борговою розпискою [PERSON] від 02.04.2012 р., відповідно до якого [PERSON] зобов`язався сплатити борг перед первісним кредитором в розмірі 2420150 грн. У зв`язку з наведеним, 26.06.2019 року позивач спрямував повідомлення відповідачу, в якому повідомив останнього про відступлення права вимоги, та просив в 7-денний строк виконати зобов`язання за борговою розпискою. Вказана вимога залишилась без задоволення, тому позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права. Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Ст. 204 ЦК України передбачено презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Зобов`язання, як зазначено в ст. 525 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК). За приписами ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 29 червня 2016 року у справі №6-1188цс16 «Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Досліджуючи боргову розписку чи договори позики, суд повинен виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Надана до суду боргова розписка не містить обов`язкових умов щодо зобов`язання повернення коштів, а тільки зазначено, що [PERSON] «обіцяє особисто погасити борг» замість «зобов`язується», та невстановлена дата повернення коштів. Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що строк в даному випадку визначається моментом пред`явлення вимоги, про який в даній борговій розписці не зазначено, та відповідачем не визначений. Також суд погоджується з доводами представника відповідача, що відповідач обіцяв повернути борг шляхом перерахування коштів на рахунок ТОВ-фірми «Даніка» або ПАТ «Морський транспортний банк», у зв`язку з чим банк скористався своїм правом на стягнення боргу за кредитним договором в судовому порядку. Доказів сплати коштів банку за кредитним договором №00051/КН від 31.07.2008 року позивачем або ТОВ-фірма «Даніка» надано не було. Що стосується посилання відповідача в судовому засіданні щодо справжності його підпису у борговій розписці, то судом обговорено питання дане питання, але ні представником позивачам, а ні стороною відповідача відних клопотань про призначення судової експертизи (почеркознавчої) заявлено не було. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею цим Кодексом. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може грунтуватися на припущеннях. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення, а тому суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, які складаються з витрат по оплаті судового збору та витрат за надання правничої допомоги компенсуються за рахунок позивача.

Outcome: dismissed