Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] центральної районної лікарні (далі - [PERSON] ЦРЛ) про стягнення 5\~730,69 грн. невиплаченої індексації заробітної плати за період з квітня 2014 року по серпень 2015 року. Обґрунтовуючи позов, позивач посилається на те, що працює на посаді медичної сестри фізіотерапевтичного відділення [PERSON] ЦРЛ. Відповідачем за період з квітня 2014 року до серпня 2015 року безпідставно не проводилось нарахування та виплата їй індексації заробітної плати. Порушуючи вимоги ст. 33 Закону України «Про оплату праці», ст. ст. 2, 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», відповідач позбавив її права на належну оплату праці. ЇЇ звернення про проведення індексації заробітної плати та виплату належних їй грошових сум відповідач ігнорує, посилаючись на відсутність бюджетного фінансування. Вважає, що її право на оплату праці порушено, тому просить позов задовольнити. Представник позивача адвокат [PERSON] в судове засідання не зявився, справу просив розглядати у його відсутності, про що вказав у позовній заяві. Позов підтримав з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] ЦРЛ явку свого представника в судове засідання не забезпечив. Від виконуючого обовязки головного лікаря [PERSON] ЦРЛ [PERSON] до суду надійшло заперечення проти позову, в якому зазначено, що індексація заробітної плати та її виплата в силу вимог\~ст. 51 Бюджетного кодексу України\~припинена не з вини лікарні, кошти на її виплату Кабінетом Міністрів України не виділялись. Також уряд на порушення п. 14 Прикінцевих положень Закону\~України від 28 грудня 2014 року "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України"\~та п. 9 Прикінцевих положень Закону\~України "Про Державний бюджет України на 2015 рік"\~не прийняв рішення про затвердження особливого порядку індексації грошових доходів населення, а тому у лікарні були відсутні підстави для проведення нарахування та виплати індексації заробітної плати. Просив у задоволенні позову відмовити. За\~ст.27 ЦПК України\~участь у судових засіданнях є правом, а не обов'язком сторін по справі. Розгляд справи здійснено судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2\~ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК України). Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Згідно зі\~ст. 55 Конституції України\~права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] працює на посаді медичної сестри фізіотерапевтичного відділення [PERSON] ЦРЛ. За період з квітня 2014 року до серпня 2015 року відповідач не проводив нарахування та виплату позивачу індексації заробітної плати у зв'язку з відсутністю запланованого фонду заробітної плати. Однак, згідно з ч. 7\~ст. 43 Конституції України\~право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до\~ст. 95 КЗпП України\~та\~ст. 33 Закону України «Про оплату праці»\~заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», індексацію доходів населення, яка встановлюється задля підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі\~ст.19 цього Закону, є обов'язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності. З викладеного виходить, що індексація заробітної плати є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно - правових актів проведення індексації у зв'язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов'язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Індексація заробітної плати працівників провадиться відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення\~індексації грошових доходів населення,\~затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. N 1078. Згідно з ч. ч. 1, 5 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, у тому числі й оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», чинною на час виникнення спірних відносин, було встановлено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. \~ Посилання відповідача на відсутність підстав для виплати індексації у зв'язку з відсутністю бюджетного фінансування лікарні на вказані цілі є безпідставним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства. Частиною 6\~ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»\~визначається джерело коштів на проведення індексації. Зазначена норма безпосередньо не скасовує виплату індексації заробітної плати та не пов'язує індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації.\~\~ У п. 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» вказано, що Кабінетом Міністрів України затверджується особливий порядок проведення індексації грошових доходів населення у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2015 рік. Такого особливого порядку проведення індексації грошових доходів населення у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на 2015 рік не затверджено. Таким чином суд приходить до висновку, що нарахування та виплата індексації заробітної плати працівникам [PERSON] ЦРЛ в 2015 році повинна була здійснюватися згідно постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. N 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення», дія якої не припинена. Згідно п.4 даного Порядку сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків. Індексації підлягають грошові доходи населення у тому числі оплата праці (грошове забезпечення) у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~За вказаних умов, невиплата індексації на заробітну плату є обмеженням права позивача на майно, що є незаконним. Із довідки-розрахунку індексації [PERSON] ЦРЛ від 09 жовтня 2017 року вбачається, що за період з квітня 2014 року по серпень 2015 року загальна сума нарахованої індексації позивачу складає 3921,77 грн. ( із врахуванням відрахувань до бюджету податку на доходи фізичної особи та інших обовязкових платежів). Отже, оскільки [PERSON] ЦРЛ не проводила нарахування та виплату [PERSON] індексації заробітної плати за період з квітня 2014 року по серпень 2015 року, то вимоги позивача обґрунтовані і з відповідача необхідно стягнути суму індексації у розмірі 3921,77 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує положення частини першої ст.79 ЦПК України, де зазначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно ст.82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати. Аналогічне положення міститься в ст.8 Закону України «Про судовий збір». Враховуючи майновий стан відповідача, суд вважає можливим звільнити [PERSON] ЦРЛ від сплати судового збору в дохід держави.

Outcome: partial