Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

12.08.2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом у якому просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на 1/3 частини нежитлової будівлі - складу (літ.А) загальною площею 886,10 м2, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивував тим, що зазначеним вище майном він відкрито добросовісно володіє та користується з 2002 року, що підтверджується довідкою Кам"янокриничанської сільської ради. Дане приміщення належало СВК імені «Щорса», яке в 2002 році було ліквідоване, а все належне майно було розпайоване між його членами. Підставою набуття права власності на дану будівлю стало придбання її позивачем в [PERSON] , який був власником даного приміщення на підставі придбаних ним майнових свідоцтв в інших членів СВК імені «Щорса» та яке було передане йому як власнику на підстав акту прийому-передачі від 10 червня 2002 року, та розрахунковим чеком-накладною від 06.06.2002 року. Однак, [PERSON] не оформив належним чином своє право власності на дане приміщення, та, згідно розписки від 26.06.2004 року, продав спірну частину складу [PERSON] за 10000 грн. На підставі викладеного, Позивач позбавлений можливості у позасудовому порядку оформити право власності на придбаний У [PERSON] склад, а тому вимушений звернутися до суду. Позивач у судове засідання не з"явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з"явився, подавши клопотання про розгляд справи за його відсутності та про визнання позову. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з"явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, згідно копії Акту прийомки-передачі від 10.06.2002 року (а.с.11) групі співвласників майна від СВК Щорса було передано 33% зерносховища (фуражного складу), за який 06.06.2002 р., на підставі рішення загальних зборів пайовиків від 05.06.2002 року, [PERSON] сплатив 7995 грн., що підтверджується чеком-накладною від 06.06.2002 року (а.с.12). Не оформивши належним чином право власності на частину придбаного складу, [PERSON] продав його за 10000грн. [PERSON] . Позивач [PERSON] з 2002 року по теперішній час вільно відкрито володіє зазначеною частиною складу, літера А, загальною площею 886,10 м2, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується матеріалами справи (а.с.8, 14). Приймаючи рішення, суд керується наступним. У відповідності до ст.344 ЦК України набувальна давність - одна з підстав набуття права власності. Частина 1 статті 344 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито й безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років або рухомим майном протягом 5 років, набуває права власності на нього. Суб`єктом набувальної давності може бути як фізична, так і юридична особа. Відповідно до ч.4. ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Згідно п. 9 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Згідно п. 11 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Згідно п. 13 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК а також; частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. За таких обставин суд вважає за необхідне задовольнити позов та визнати за позивачем право власності за набувальною давністю на 1/3 частину складу. На підставі наведеного,

Outcome: approved