Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача на свою користь вартість 3/8 часток трактора ЮМЗ, 1979 року випуску, номерний знак ЖА 57-46 в розмірі 18603 гривні 75 копійок та ? частку витрат на поховання [PERSON] в розмірі 5973 гривні 14 копійок. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та пояснила, що у 2013 році помер [PERSON], який був батьком позивача та чоловіком відповідача. Після його смерті залишилась спадщина у вигляді трактора, будинку та земельної ділянки. Позивач та відповідач прийняли цю спадщину. Позивачу перейшли у власність 3/8 частки трактора. Решта належить відповідачу. Однак у 2015 році відповідач забрала вказаний трактор та розпорядилась ним на власний розсуд. Де він на даний час невідомо. Таким чином відповідач завдала позивачу матеріальну шкоду в розмірі вартості 3/8 часток трактора. Оскільки вартість трактора становить 49610 гривень, то з відповідача належить стягнути 18603 гривні 75 копійок. Також позивач понесла витрати на поховання [PERSON] в розмірі 11946 гривень 28 копійок. Відповідач повинна відшкодувати позивачу ? частку цих витрат, що становить 5973 гривні 14 копійок. За таких обставин просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з?явилась, але надала заперечення в яких позов не визнала та вказала (а.с. 26-29, 150), що на день смерті [PERSON] трактор був розукомлектований, а тому фактично нічого не коштував. У 2015 році вона здала залишки трактора на металобрухт, за що отримала біля 3000 гривень. Крім того вона пропонувала позивачу кошти на відшкодування витрат на поховання [PERSON] Від цих коштів позивач відмовилась. За таких обставин вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані докази і заперечення позивача, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.12.2013 року в с. Ялцівка Малинського району Житомирської області помер [PERSON] (а.с. 56), який був батьком позивача (а.с. 65) та чоловіком відповідача (а.с. 66). На випадок смерті все своє майно [PERSON] заповідав дочці [PERSON] (а.с. 59), яка належним чином прийняла спадщину (а.с. 55). Не дивлячись на зміст заповіту, відповідач [PERSON], відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, має право на обов?язкову частку у спадщині, оскільки згідно ст. 1 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на час смерті [PERSON] була непрацездатною у зв?язку з досягненням пенсійного віку передбаченого ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (а.с. 72). Також вона мала 2 групу інвалідності внаслідок загального захворювання (а.с. 23, 75). Крім того [PERSON] має право на ? частку майна, яке було придбане нею або [PERSON] за час шлюбу, оскільки таке майно було їх спільною сумісною власністю. Ці ж обставини підтверджуються і рішеннями Малинського районного суду Житомирської області від 29.09.2014 року (а.с. 78-79) та від 03.12.2014 року (а.с. 80-81). Відповідач також належним чином прийняла спадщину, подавши до нотаріуса заяву про її прийняття (а.с. 71). Одним з видів майна, яке успадкували позивач та відповідач після смерті [PERSON], був трактор ЮМЗ, 1979 року випуску, номерний знак ЖА 57-46 (а.с. 145). Позивач успадкувала 3/8 часток цього трактора, а відповідач 1/8 частку (а.с. 148). Решта 4/8 часток трактора належали відповідачу на праві власності як частка у спільному майні з померлим [PERSON] Вартість трактора, згідно свідоцтва про право на спадщину (а.с. 5, 148), становила 49610 гривень. Однак 24.09.2015 року відповідач забрала вищевказаний трактор та здала його на металобрухт, за що отримала гроші в розмірі 2960 гривень. Дані обставини визнала сама позивач в своїх запереченнях (а.с. а.с. 26-29, 150). Крім того вони підтверджуються постановою про закриття кримінального провадження від 30.05.2016 року (а.с. 9) та квитанцією Акціонерного товариства «Агротехсервіс» (а.с. 151), з якої вбачається, що 24.09.2015 року [PERSON] реалізувала деталі сільгосптехніки, за що отримала 2960 гривень. Таким чином [PERSON] своїми діями завдала позивачу матеріальну шкоду, оскільки позивач мала право власності на 3/8 частки трактора, який був реалізований відповідачем. Відповідно до ст. 1166 ЦК України Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Оскільки саме внаслідок неправомірних винних дій відповідача позивачу завдана матеріальна шкода, то відповідач повинна її відшкодувати. Як встановлено вартість трактора становила 49610 гривень. Позивач мала право власності на 3/8 частки трактора, які коштували 18603 гривні 75 копійок (49610 : 8 х 3). За таких обставин суд стягує з відповідача на користь позивача вартість 3/8 часток трактора ЮМЗ, 1979 року випуску, номерний знак ЖА 57-46 в розмірі 18603 гривні 75 копійок. Вирішуючи питання про стягнення ? частки витрат на поховання [PERSON], суд встановив, що згідно накладних від 04.12.2013 року (а.с. 11), від 09.12.2013 року (а.с. 11), від 09.01.2014 року (а.с. 13) та від 30.11.2014 року (а.с. 14) позивач витратила кошти на продукти харчування для поминальних обідів в розмірі 10208 гривень 78 копійок. Крім того відповідно до товарних чеків № 91 та 92 від 03.12.2013 року (а.с. 15) відповідач витратила для придбання домовини, хреста, одягу для померлого, рушників, свічок, носових платків та вінків кошти в розмірі 1737 гривень 50 копійок. Відповідно до ч. 1 ст. 1232 ЦК України спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Витрати на утримання, догляд, лікування спадкодавця можуть бути стягнені не більш як за три роки до його смерті. Зазначена норма містить особливість при покладенні на спадкоємців обов'язку щодо покриття витрат на поховання спадкодавця, а саме: такі витрати повинні бути розумними, що стосується їхнього розміру та необхідності здійснення. У ст. 2 Закону України "Про поховання та похоронну справу" визначено, що поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв'язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов. У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги і обряди) відшкодовуються тій особі, яка понесла ці витрати. Витрати на виготовлення пам'ятників і огорож визначаються виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам'ятників і огорож в даній місцевості. Виходячи із визначення поняття поховання відповідно до закону до таких витрат можна віднести ті, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу. Отже, витрати на проведення поминальних обідів, які проводяться після поховання, не відносяться до витрат на поховання, відшкодувати які зобов'язані спадкоємці відповідно до ст. 1232 ЦК України. У зв?язку з цим суд вважає, що відповідач повинна відшкодувати позивачу ? частку витрат на поховання [PERSON], які складаються з витрат на придбання домовини, хреста, одягу для померлого, рушників, свічок, носових платків та вінків в розмірі 1737 гривень 50 копійок. За таких обставин суд стягує з відповідача на користь позивача ? частку вищевказаних витрат, що становить 868 гривень 75 копійок. В решті позову суд відмовляє за безпідставністю. Судовий збір з відповідача на користь позивача суд не стягує, оскільки відповідач звільнена від сплати судового збору як інвалід 2 групи на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial