Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

23.04.2018позивач [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою, яку було уточнено 24.05.2018, про зобов`язання відповідача [PERSON] , не чинити перешкоди у спілкуванні з онукою [PERSON] , [INFO] та визначити спосіб її участі у вихованні дитини: систематичні побачення першого вівторка, другої п`ятниці, третьої суботи кожного місяця з 14год. 00хв. до 18год. 00хв. у відсутності матері дитини та не у місці фактичного проживання дитини, мотивуючи позов тим, що вона з донькою, відповідачем по справі [PERSON] , та з онукою з моменту її народження мешкали разом у належній їй квартирі. Вона одноособово займалася вихованням онуки, враховуючи занадто молодий вік доньки на момент народження дитини. Після конфлікту з позивачем, остання, у лютому 2017 року виїхала з належної їй квартири разом з онукою та стали проживати за місцем проживання її чоловіка, з яким перебуває у фактичних шлюбних стосунках. З цього часу, відповідачка не надає можливості позивачу у будь-який спосіб бачитись з онукою, що підтверджується ненаданням можливості зустрічі з онукою з боку вихователів шкільного закладу, в якому та навчається, у зв`язку з чим просили позов задовольнити. Позивач позов підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та відгуку на відзив, вказуючи, що сімейні відносини між позивачем та відповідачем не є предметом розгляду у цій справі, відсутні докази щодо її неналежного ставлення до онукита психологічного насилля. Вона самостійно може здійснювати належне навчання та виховання онуки з 14.00 -18.00години у визначені дні. Відповідачка надала суду відзив на позовну заяву, та заперечення на відгук, в якому вказала, що заперечує проти побачень позивача з онукою у заявлений нею спосіб, оскільки доньці з боку позивача було завдано психічну травму в момент тривалого конфлікту між нею та позивача з приводу її намірів у створенні своєї родини і окремого проживання сім`єю. Але не погоджуючись з таким рішенням, позивачем створювалися перешкоди у виді не допуску матері до дитині, яка тимчасово у неї проживала та інше, тобто у спосіб в якому була безпосередньо задіяна дитина, що негативно відобразилося на психічному розвитку дитини. На теперішній час вона проживає повноцінною сім`єю, спілкується з відповідачем та за потреби допомагає їй у вирішенні побутових проблем, намагаючись сприяти встановленню контакту між позивачем та дитиною запрошуючи останню в гості, але позивачка від таких запрошень відмовляється. Враховуючи, що донька поки не бажає, та і не готова психологічно до одноособового спілкування з позивачем просить у позові відмовити. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, оскільки, відповідачем не чиняться перешкоди у спілкуванні з онукою, але враховуючи наслідки сімейного конфлікту, до якого була причетна дитина, визначений позивачем спосіб спілкування з онукою суперечить інтересам дитини. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривору Розі ради надала до суду висновок яким, підтверджено наявність конфлікту між позивачем та відповідачем з приводу якого у лютому 2017 року відповідач звернулася до служби по факту незгоди позивача повернути дитину відповідачу, яка проживала на той час окремо з чоловіком, з яким перебувала у фактичних шлюбних відносинах. Після повернення дитини матері, перевіркою служби встановлено належне виховання та забезпечення з боку матері, відповідача [PERSON] і її чоловіка, та його дбайливе ставлення до дитини. Враховуючи зайнятість дитини у навчальному закладі, відповідно до навчального та виховного процесу з 08.00 до 10.00 години, кожного робочого дня, враховуючи думку малолітньої дитини щодо небажання спілкування з позивачем, тривалість перерви у спілкуванні між бабою та онукою, вважають за можливе визначити побачення позивача [PERSON] з її онукою в присутності відповідача, матері дитини, щотижня у вихідний день протягом 3-4 годин. Ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.06.2018 прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.07.2018 за клопотанням представника відповідача витребувано з Комунального закладу "Навчально-виховний комплекс "Дошкільний навчальний заклад комбінованого типу - загальноосвітня школа І ступеня" №218" Криворізької міської ради, інформацію про режим роботи закладу. Ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.07.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Заслухавши пояснення сторін, пояснення вихователя - психолога дослідивши надані докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.257 Сімейного кодексу України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Перевіряючи обставини по справі судом встановлено, що малолітня онука позивача [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , згідно копії свідоцтва про народження (а.с.10), проживає з матір`ю - відповідачем по справі, що сторонами не оспорюється. Застосовуючи аналогію закону, відповідно до ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Виконком Тернівської районної у місті ради надав суду висновок від 11.04.2019 № 1/31/16-292 про визначення способів участі баби, громадянки [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітньою онукою [PERSON] , [INFO] , яким рекомендується встановити наступний графік участі баби, громадянки [PERSON] , у вихованні та спілкуванні з малолітньою онукою [PERSON] , [INFO] , а сааме, щотижня у вихідний день, протягом 3-4 годи (а.с. 142 - 144). Положеннями ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Разом з тим, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з положеннями ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд не приймає до уваги твердження позивача, щодо чинення перешкод відповідачем у спілкуванні з онукою, враховуючи графік навчального процесу (а.с.88-90, 95), пояснення викладача - психолога шкільного закладу, з урахуванням думки малолітньої дитини, яка не висловила бажання у такому спілкуванні, та тривалу перерву у стосунках, суд вважає що одноосібне спілкування позивача [PERSON] з онукою на даний час є недоцільним. При цьому, судом взято до увагу також ту обставину, що позивач не зверталася до органу опіки і піклування із заявою про визначення часу для спілкування з онукою. Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Отже, із системного тлумачення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст. 7, 257 СК України вбачається, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною баби та діда, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип рівності у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Позивачем не доведено та не надано беззаперечних доказів щодо неправомірних дій відповідача, зокрема щодо вчинення відповідачем перешкод позивачу у спілкуванні з онукою та у її вихованні, тому суд вказує на необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, щодо зобов`язання [PERSON] усунути перешкоди позивачу у спілкуванні з онукою, оскільки позивачем не доведено та не надано беззаперечних доказів щодо неправомірних дій відповідачки, у зв`язку з чим позов в цій частині не підлягає задоволенню, а позовні вимоги в частині, щодо встановлення [PERSON] графіку зустрічей з онукою, з урахуванням вищенаведеного висновку, є такими, що підлягають частковому задоволенню, оскільки відповідають збереженню сімейних цінностей та інтересам дитини. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем не заявлено вимогу про відшкодування судових витрат, вони покладаються на позивача. На підставі ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 7, 19, 257 СК України та

Outcome: partial