Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Ганнівської сільської ради Братського району Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування. В своєму позові позивач зазначив, що 21 січня 2013 померла її мати, після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді земельних ділянок, площею 9,05 та 0,075 га в межах території Ганнівської сільської ради Братського району Миколаївської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Дана земельна ділянка належала померлій згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії МК №030995 виданого 13 листопада 2003 року. Однак отримати свідоцтво на право на спадщину на земельну ділянку позивач не має можливості, так як оригінал правовстановлюючого документу втрачено. До початку судового засідання представник позивача надав заяву, в якій підтримав заявлені вимоги та просив суд розглядати справу за його відсутності. В судове засідання представник відповідача не зявився, до суду надав заяву, в якій не заперечував проти задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив. За життя [PERSON] була власником земельних ділянок площею 9,05 га та 0,075 га, що розташовані в межах території Ганнівської сільської ради Братського району Миколаївської області, що належали померлій згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК № 030995, виданого 13.11.2003р. Братською райдержадміністрацією на підставі розпорядження від 20.08.2003 року № 298-р. 21 січня 2013 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із зазначених земельних ділянок. Позивач є спадкоємцем 1 черги за законом, інших спадкоємців не має. Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом їй було відмовлено, у зв'язку із втратою оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК України). Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Під час судового засідання судом встановлено, що оригінали правовстановлюючих документів на земельну ділянку втрачено. Згідно п. 4.20 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація прав проводиться на підставі оригіналів правовстановлюючих документів. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1 ч. 2 вказаної статті, способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах не заборонених законом. Враховуючи вказане, суд вважає можливим визнати за позивачем право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 21.01.2013 року. Судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved