Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

[PERSON] (надалі також - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з виконавчого комітету Житомирської міської ради та Житомирської міської ради на його користь 150000,00 грн. (по 75 000 грн. з кожного) на відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями обох відповідачів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 16.03.2020 він звернувся до Житомирської міської ради із клопотаннями №№ 1, 2, 3, 4 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва індивідуального гаража орієнтовною площею 0,01 га по вул. О.Клосовського у м.Житомирі . Листом виконавчого комітету Житомирської міської ради від 31.03.2020 №25/Д-3053;3054;3055;3056 повідомлено позивача, що його звернення розглянуті. Дозвіл на розроблення проекту землеустрою надати немає можливості, оскільки у відповідності до плану зонування території м.Житомира зазначена територія розташована в зоні Ж-4- мішаної багатоповерхової житлової забудови та громадської забудови. Видами використання даної зони індивідуальне гаражне будівництво не передбачено. Для розгляду зазначеного питання сесією Житомирської міської ради рекомендовано звернутися до центру надання адміністративних послуг міської ради. Позивач не погодився з такими діями відповідача та звернувся до суду за захистом своїх порушених прав. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 по справі №240/8222/20 визнано протиправними дії виконавчого комітету Житомирської міської ради щодо розгляду клопотань позивача від 16.03.2020 №1 вх.3053, №2 вх.3054, №3 вх.3055, №4 вх.3056. Визнано протиправною бездіяльність Житомирської міської ради щодо нерозгляду клопотань позивача від 16.03.2020 №1 вх.3053, №2 вх.3054, №3 вх.3055, №4 вх.3056. Зобов`язано Житомирську міську раду розглянути клопотання позивача від 16.03.2020 №1 вх.3053, №2 вх.3054, №3 вх.3055, №4 вх.3056 та прийняти рішення у порядку, визначеному ст. 118 Земельного кодексу України. Позивач вважає, що такими неправомірними діями відповідачів йому завдано моральної шкоди, оскільки він був змушений неодноразово звертатися до вищестоящих органів із скаргами, витрачати свій час на судові спори та вживати всіх заходів на поновлення своїх порушених прав. У зв`язку з неможливістю реалізувати своє право на отримання земельної ділянки відчував приниження і зневагу як з боку державної влади так і самої держави, як до особи яка її захищала. Крім того, дії відповідачів призвели до погіршення та позбавлення можливостей реалізації своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми та рідними. Таким чином, неправомірні дії відповідачів призвели до того, що він змушений неодноразово захищати своє порушене право в судовому порядку та витрачати значних зусиль і часу для його відновлення, що вимагало додаткових зусиль для організації свого часу, побуту. Зазначені обставини призвели до виникнення душевних хвилювань та переживань, що негативно відобразилося на його психоемоційному стані. Моральну шкоду оцінює у розмірі 150000,00 грн. (по 75 000 грн. з кожного відповідача), із врахуванням тривалості порушення права та глибини моральних страждань. Ухвалою судді від 20.11.2020 у справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 28.12.2020 представником відповідача Шульською О.М. до суду подано відзив на позовну заяву, в якому остання просить відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Також зазначає, що позивачем у позовній заяві жодним чином не доведено, у чому полягає моральна шкода, як того вимагає ч. 1 ст. 23 ЦК України. Крім того, з позовної заяви та матеріалів, доданих позивачем до позовної заяви, не підтверджено того факту, що внаслідок дій саме відповідачів настала моральна шкода, яким чином вона проявлялася, чи існує причинно-наслідковий зв`язок між настанням шкоди та протиправними діями виконавчого комітету Житомирської міської ради та Житомирської міської ради. Зокрема, не додано документів щодо проведення психологічної експертизи, яка б могла встановити ті особливості психічної діяльності і такі їх прояви у поведінці особи, що мають юридичне значення і викликають певні правові наслідки. Тобто, наявність моральної шкоди та її грошовий еквівалент. Отже, твердження позивача про те, що виконавчий комітет Житомирської міської ради та Житомирська міська рада завдали позивачу моральної шкоди не відповідає дійсності, а є лише припущенням (а.с.24-25). В судовому засіданні позивач наполягав на задоволенні позову та пояснив, що порушення його прав продовжує тривати, рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 по справі №240/8222/20 набуло законної сили, однак, залишається невиконаним, у зв`язку з чим він 19.01.2021 звертався до Житомирського міського голови Сухомлина С.І. із заявою про надання детальної інформації про виконання вказаного вище рішення із зазначенням переліку вжитих дій та заходів. Представник виконавчого комітету Житомирської міської ради заперечила проти задоволення позову за безпідставністю та просила повністю відмовити у його задоволенні. Суд заслухав думку учасників судового розгляду, дослідив докази і письмові пояснення та приходить до наступного висновку. 16.03.2020 позивач звернувся до Житомирської міської ради з клопотаннями №1 вх. 3053, № 2 вх. 3054, № 3 вх.3055, № 4 вх.3056 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва індивідуального гаража орієнтовною площею 0,01 гектара по вул. О.Клосовського у м.Житомирі . Листом від 31.03.2020 №25/Д-3053;3054;3055;3056 виконавчий комітет Житомирської міської ради позивачу повідомив, що його звернення розглянуті. Дозвіл на розроблення проекту землеустрою надати немає можливості, оскільки у відповідності до плану зонування території м.Житомира, зазначена територія розташована в зоні Ж-4 - мішаної багатоповерхової житлової забудови та громадської забудови. Видами використання даної зони індивідуальне гаражне будівництво не передбачено. Для розгляду зазначеного питання сесією Житомирської міської ради рекомендовано звернутися до центру надання адміністративних послуг міської ради. Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року позов [PERSON] до виконавчого комітету Житомирської міської ради, Житомирської міської ради задоволено частково. Визнано протиправними дії виконавчого комітету Житомирської міської ради щодо розгляду клопотань [PERSON] від 16.03.2020 №1 вх. 3053, № 2 вх. 3054, № 3 вх.3055, № 4 вх.3056; визнано протиправною бездіяльність Житомирської міської ради щодо нерозгляду клопотань [PERSON] від 16.03.2020 №1 вх. 3053, № 2 вх. 3054, № 3 вх.3055, № 4 вх.3056. та зобов`язано Житомирську міську раду розглянути клопотання [PERSON] від 16.03.2020 №1 вх. 3053, № 2 вх. 3054, № 3 вх.3055, № 4 вх.3056 та прийняти рішення у порядку, визначеному ст. 118 Земельного кодексу України (а.с. 9-13). Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до частин другої-п`ятої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи згаданих органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України відповідно. Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Таким чином, зазначені підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як зазначені органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування. При цьому, з урахуванням положень пункту 10 частини другої статті 16, статей 21, 1173 та 1174 ЦК України, шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання зазначених рішень незаконними та їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними. Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків. Необхідною підставою для притягнення органу місцевого самоврядування до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18). Відповідно до чч. 4,5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Отже, вищевказаним рішенням Житомирського окружного адміністративного суду встановлено неправомірність дій відповідача - виконавчого комітету Житомирської міської ради по відношенню до позивача, які виразилися в неналежному (незаконному) розгляді його клопотань про надання дозволу на розроблення проекту щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для індивідуального гаража орієнтовною площею 0,01 га по вул. О.Клосовського у м.Житомирі . Вказана обставина, згідно положень ст. 82 ЦПК України, не підлягає доказуванню. Не викликає сумнівів у суду і та обставина, що неправомірними діями відповідача - виконавчого комітету Житомирської міської ради позивачу заподіяно моральної шкоди, яка виразилася в тому, що він був змушений витрачати свій час на судові спори та вживати всіх заходів на поновлення своїх порушених прав; у зв`язку з неможливістю реалізувати своє право на отримання земельної ділянки відчував приниження і зневагу як з боку державної влади так і самої держави, як до особи яка її захищала, що, безумовно, призвело до виникнення душевних хвилювань та переживань. Статтею 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено обов`язковість сили рішень Європейського суду з прав людини та їх виконання. Так, у справі «Ромашов проти України» (заява № 67534/01) від 27 липня 2004 року встановлена презумпція моральної шкоди. Зокрема ЄСПЛ указав, що моральна шкода завдана самим фактом правопорушення. Суд не розглядав питання щодо матеріальної шкоди, оскільки заявник не обґрунтовував таку шкоду. Проте Суд урахував той факт, що в результаті виявлених порушень заявник зазнав моральної шкоди, яка не може бути виправленою шляхом лише констатації Судом факту порушення. Тобто випливає висновок, що сам лише факт правопорушення має своїм наслідком спричинення моральної шкоди Під час розгляду справи встановлено, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 02.10.2020 у справі №240/8222/20 визнано протиправними дії виконавчого комітету Житомирської міської ради щодо розгляду клопотань [PERSON] від 16.03.2020 №1 вх. 3053, № 2 вх. 3054, № 3 вх.3055, № 4 вх.3056. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність трьох умов, які є необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди, а саме: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Тому, враховуючи вид та обставини вчинення дій (бездіяльності), які були визнанні неправомірними, характер та обсяг страждань (душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення) та їх доведеність, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог до виконавчого комітету Житомирської міської ради про відшкодування моральної шкоди, завданої [PERSON] , у сумі 5000,00 грн. Разом з тим, судом враховується, що [PERSON] звертався із вказаними вище клопотаннями та заявами до міського голови Сухомлина С.І. , який, відповідно до ст.12 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", очолює виконавчий комітет відповідної (…) міської ради, головує на її засіданнях. Саме тому клопотання та заяви [PERSON] були розглянуті саме виконавчим комітетом Житомирської міської ради. Житомирський окружний адміністративний суд, з метою забезпечення ефективного поновлення прав позивача, вийшовши за межі позовних вимог, зобов`язав Житомирську міську раду розглянути клопотання [PERSON] від 16.03.2020 №1 вх. 3053, № 2 вх. 3054, № 3 вх.3055, № 4 вх.3056 та прийняти рішення у порядку, визначеному ст.118 Земельного кодексу України. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди з Житомирської міської ради, завданої протиправною бездіяльністю виконавчим комітетом Житомирської міської ради та відмовляє в задоволенні позову в цій частині. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] . Враховуючи, що [PERSON] є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 14.08.2017 року (а.с.8), а тому користується пільгами як учасник бойових дій та був звільнений від сплати судових витрат при подачі позову на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", тому на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати в розмірі 840,80 грн..

Outcome: partial