Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

[PERSON] звернувся в серпні 2015р. до суду з позовом до ФОП [PERSON] про розірвання договору купівлі-продажу від 03.02.2015 року та стягнення сплачених за товар коштів в сумі 8500 грн., відшкодування моральної шкоди 50000 грн., стягнення судових витрат - за правову допомогу 600 грн.. В позовній заяві вказано, що за усним договором від 03.02.2015 року укладеного між сторонами, відповідач зобовязувався виготовити та встановити на міському кладовищі памятник померлої дружини (погодженого позивачем як замовником по ескізу). Частину коштів в сумі 5000грн. було оплачено [PERSON] в день укладення договору, а решту суми - 3500грн. позивач оплатив в день встановлення памятника 16.05.2015р. Істотних недоліків товару (не відповідність ескізу стелли, квітник з базальтової крихти не того типу, як і верхня тумба не того типу, хрест не рівний) позивач в день встановлення памятника не побачив, так як встановлення відбувалося у темну пору (пізній вечір). Про виявлені істотні недоліки товару позивач неодноразово звертався до відповідача, і отримав відповідь про не можливість усунення недоліків через особливості конструкції памятника, та запропонував компенсацію в 500 грн. На підставі ст..4,7,8 Закону України «Про захист прав споживачів», ст..651 ЦК України позивач просив позов задовольнити. Окрім того, неправомірними діями відповідача на думку позивача йому завдано і моральну шкоду яку він оцінює в 50 000 грн. 06.08.2015 року було відкрито провадження (суддя Бойчук О.В.). В звязку з закінченням в судді пятирічного строку призначення судді вперше, проведено повторний авто розподіл даної справи та ухвалою 18.01.2016 року дана справа прийнята до провадження судді Польської М.В. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити з мотивів, викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що за усним договором від 03.02.2015 року укладеного між [PERSON] та ФОП [PERSON], відповідач зобовязувався виготовити та встановити на міському кладовищі памятник померлої дружини позивача, погодженого позивачем як замовником по ескізу (а.с.4), вартістю робіт та послуг - 8500грн. (а.с.5). Частину коштів в сумі 5000грн. було оплачено [PERSON] в день укладення договору - 03.02.2015р., а решту суми 3500 грн. позивач оплатив в день встановлення памятника 16.05.2015р. (а.с.6). Істотних недоліків товару, про які зазначено в позові а саме не відповідність ескізу стелли, квітник з базальтової крихти не того типу, як і верхня тумба не того типу, хрест не рівний, позивач з його тверджень в день встановлення памятника не побачив, так як встановлення памятника відбувалося у темну пору (пізній вечір). Про виявлені істотні недоліки товару позивач двічі звертався до відповідача (а.с.7-9), і отримав відповідь про неможливість усунення недоліків (недоцільність) елемента памятника, а саме квітника з базальтової крихти не того типу який передбачений в ескізі, через особливості його конструкції, та запропонував компенсацію в розмірі 500 грн. (а.с.10). При цьому щодо інших недоліків товару, про які позивач зазначає в позові як наявні, у відповіді відповідача не вказується, окрім недоліку одного тільки елемента. На підставі ст..4,7,8 Закону України «Про захист прав споживачів», ст..651 ЦК України позивач просив позов задовольнити. Розглядаючи даний спір суд застосовує наступне. Згідно із ст..651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору (ст..653 ЦК). Як слідує також з вимог ст..678, 679 ЦК України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару. Якщо продавець товару неналежної якості не є його виготовлювачем, вимоги щодо заміни, безоплатного усунення недоліків товару і відшкодування збитків можуть бути пред'явлені до продавця або виготовлювача товару. Продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. При цьому, ст..678 ЦК встановлює права покупця, що виникають у випадку передачі йому товару, що має істотні порушення вимог щодо якості. Під останніми ЦК розуміє наявність у товарі одного із наступних недоліків: 1) недоліків, які не можна усунути (невиправні недоліки); 2) недоліки, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу (недоліки, усувати які економічно невигідно); 3) недоліки, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення (повторювані недоліки). Дещо інше визначення істотного недоліку міститься у п. 12 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів". Зокрема, істотним недоліком вважається недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Права споживача, гарантійні зобовязання також врегульовані ст..4-9, 22, 26 Закону України «Про захист прав споживачів». В даному спорі є наявність дії продавця, виявленої в недоліку товару, а саме памятника. Іншого на спростування цього висновку доказів не надано до суду. Окрім того, неправомірними діями відповідача на думку позивача йому завдано і моральну шкоду, яку він оцінює в 50 000 грн. Згідно з ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України ( п.3, 9) N 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Приймаючи рішення про відшкодування моральної шкоди, суд також враховує вимоги ст.23 ЦК України, зокрема те, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Однак, позивач не довів завдання йому моральної шкоди такими діями відповідача про недоліки проданого товару, договірними відносинами така також не обговорювалась. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку що дана позовна вимога є частково обґрунтованою. Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.61 цього Кодексу. Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. На підставі наведеного, відповідно до ст. 11, 15, 16, 678, 679, 708, ЦК України, постанови Кабінету Міністрів України від 11.04.2002р. №506 «Про затвердження Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів»,

Outcome: partial