Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

[INFO] померла [PERSON]. До складу спадкового майна після її смерті входить, зокрема, земельна ділянка [NUMBER] площею 6,0282 га, яка знаходиться на території Вищеольчедаївської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] Крім нього, спадкоємцем за законом першої черги є [PERSON], яка спадщину не прийняла і на неї не претендує. Позивач не може оформити спадкові права в нотаріальній конторі, оскільки відсутній (втрачений) правовстановлюючий документ на спадкове право. За захистом своїх прав та інтересів [PERSON] з відповідним позовом звернувся до суду. Позивач у судове засідання не з'явився, у позовній заяві просив справу слухати у його відсутності (а.с. 4). Відповідачі [PERSON] та представник відповідача - Вищеольчедаївської сільської ради у судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви, у яких позов визнали і просили справу слухати у їх відсутності (а.с. 16, 17). З урахуванням права, передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із позовною заявою. Суд, розглянувши справу, вважає, що позов підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного: [PERSON] померла [INFO] (а.с. 6). Довідкою виконавчого комітету Вищеольчедаївської сільської ради № 1029 від 16 червня 2015 року (а.с. 8), витягом з технічної документації на поділ земель колективної власності колишнього КСП «1 Травня» і виготовлення членам господарства державних актів на право власності взамін сертефікатів на право на земельну частку (пай) с Вищеольчедаїв Мурованокуриловецького району № 294/01-11 від 23 липня 2015 року (а.с. 9), копії державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] (а.с. 10) доведено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,0282 га, яка розташована на території Вищеольчедаївської сільської ради. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини - день смерті спадкодавця. Із постанови державного нотаріуса Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори № 258 від 24 червня 2015 року (а.с 11) про відмову у вчиненні нотаріальної дії та з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи) (а.с. 19) слідує, що спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла [INFO], у нотаріальній конторі не зареєстрована. З інформаційної довідки із спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) виданої 04 серпня 2015 року (а.с. 18) слідує, що [PERSON] по своїй смерті залишила два заповіти, посвідчені 02 листопада 2004 року (а.с. 20) та 30 травня 2008 року (а.с. 7) Вищеольчедаївською сільською радою Мурованокуриловецького району. Частиною 3 ст. 1254 ЦК України визначено, що кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Скасування заповіту може бути зроблено заявою ("пряме" скасування) або складенням нового заповіту зі зміною заповідальних розпоряджень щодо кола спадкоємців та (або) розподілу спадкового майна ("непряме" скасування). Якщо заповідач складає новий заповіт, який не змінює повністю усі умови попереднього заповіту, попередній заповіт буде вважатися дійсним у тій частині, в якій він не суперечить новому заповіту. При цьому, якщо у новому заповіті немає розпоряджень, які суперечать попередньому заповіту, а він лише доповнює останній, попередній заповіт вважатиметься повністю чинним. Заповітом від 02 листопада 2004 року (а.с. 20) спадкодавець [PERSON] право на земельну частку пай заповіла дочці [PERSON]. На цьому заповіті мається відмітка, що він скасований 30 травня 2008 року. Заповітом від 30 травня 2008 року (а.с. 7) [PERSON] заповіла [PERSON] земельну ділянку площею 6,0282 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала їй на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. Оскільки, заповіт від 30 травня 2008 року (а.с. 7) складений пізніше і в ньому міститься розпорядження щодо того ж майна, що в раніше вчиненому заповіті, він дійсно скасовує попередній, а тому, суд приходить до висновку що [PERSON] має право спадкувати за заповітом земельну ділянку після смерті [PERSON] Відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. З оголошення в газеті «Наше Придністров'я» від 10 липня 2015 року (а.с. 21-22) слідує, що оригінал державного акта на право приватної власності на земельну ділянку на прізвище [PERSON] втрачений, а тому позивач не може оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору і захистити свої права спадкоємця іншим чином, окрім як через суд, він також не може (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2586 від 24.06.2015 року) (а.с. 11). Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідачі визнали позовні вимоги і таке визнання позовних вимог, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем як спадкоємцем [PERSON] слід визнати в порядку спадкування право власності на земельну ділянку заповітом.

Outcome: approved