Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, третя особа: приватний нотаріус Виноградівського нотарального округу [PERSON] Як на підставу позову зазначає про відсутність правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно, що є перешкодою у оформленні спадщини. Позов мотивує тим, що 15.08.2006 року померла його бабуся [PERSON]. Після її смерті залишилася спадщина, яка складається з житлового будинку в с.Шаланки по вул.Пушкіна, 4, Виноградівського району. Корім позивач спадкоємцем першої черги за законом є син спадкодавця [PERSON], який спадщину не прийняв та відмовляється від такої в користь позивача (свого сина [PERSON]І.) За життя спадкодавець залишила заповіт, яким все своє майно, що буде їй належати на день смерті заповіла [PERSON]. Позивач прийняв спадщину після смерті спадкодавця, оскільки на час відкриття спадщина він постійно проживав разом із спадкодавцем, вів догляд. Разом з тим, оформити свої права у нотаріальному порядку можливості не має у зв"язку із тим, що спадкодавцем за життя не було оформлено правовстановлюючі документи на спадковий будинок. Позивач у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у її відстуності. Відповідач у судове засідання не з"явився, подав до суду заяву в яій позовні вимоги не заперечує та просить розглянути справу без його участі. Представник третьої особи також у судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч.4 ст. 200 ЦПК України судом у підготовчому судовому засіданні ухвалюється рішення. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні: 15.08.2006 року померла позивача бабуся, а відповідача мати, [PERSON] (а.с.8,18). Після її смерті залишилася спадщина, яка складається з житлового будинку 1955 року побудови в с.Шаланки по вул.Пушкіна, 4, Виноградівського району (а.с.9,12). За життя спадкодавець залишила заповіт, яким все своє майно, що буде їй належати на день смерті заповіла [PERSON] (а.с.10). Позивач у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті спадкодавця, оскільки на час відкриття спадщина він постійно проживав разом із спадкодавцем, вів догляд (а.с.9). Відсутність правовстановлюючого документу на спадковий будинок є перешкодою для оформлення права власності на спадковий будинок у нотаріальному порядку (а.с.11,12). Згідно з вимогами ч.3 ст.1268 ЦК України "Спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї". Відповідно до вимог ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1223 ЦК). Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз'яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Однак, згідно із правилами, встановленими Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (п. 4.15, 4.18), для видачі свідоцтва про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, необхідно подати правовстановлюючий документ та [PERSON] із Державного реєстру речових прав. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст.10-13 глави ІІІ Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31. 01.1966 року, затвердженої заступником міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, погодженої заступником голови Верховного суду Української РСР 15.01.1966 року (втратила чинність 19.01.1996 року), при відсутності правовстановлюючих документів право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради та висновком інвентар бюро. Як випливає з цього нормативного акту, запис у по господарській книзі є акт органу влади, що підтверджує право приватної власності. Проаналізувавши встановлені обставини суд прийшов до висновку, що умови для отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом у нотаріальному порядку відсутні. Відтак, невизнане право позивача, набуте ним шляхом переходу права власності в порядку спадкування, підлягає судовому захисту у обраний спосіб, передбачений законом. Отже, розглянувши цивільну справу у межах заявлених вимог та на підставі наявних доказів, суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved