Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

30 серпня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про позбавлення ба- тьківських прав [PERSON], посилаючись на наступні обставини. Вона та [PERSON] є батьками малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. З моменту народження доньки вони припинили сумісне проживання, вона переїхала проживати до м.Татарбунари, де створила нову сім'ю. З того часу відповідач жодного разу не наві- дував дитину, самоусунувся від її виховання, не спілкувався з нею, та не брав ніякої участі у її ви- ховання протягом восьми років. Відповідач мав реальну можливість виконувати свої батьківські обов'язки, але свідомо ухилився від цього. Вона позитивно характеризується за місцем проживан- ня, донька проживає з нею та знаходиться на її утриманні, для дитини нею створено гідні умови проживання без допомоги колишнього чоловіка. Татарбунарською райдержадміністрацією надано висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його дитини у зв'язку з виявленням бажання спілкуватись з донькою, рекомендовано останньому звернутись із заявою щодо визначення годин спілкування з донькою. Зважаючи на те, що відповідач протягом восьми років не приймав участі у вихованні та спілкуванні з донькою, а виявив це бажання тільки після того, як його запросили на слухання комісії з питань захисту прав дитини, діючи у інтересах дитини та враховуючи те, щоб відповідач у майбутньому не мав можливість пред'явити до неї бу- дь-яких претензій майнового характеру, звернулася до суду з даним позовом. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, при цьому позивач зазначила, що з моменту її звернення до суду з даним позовом відповідач нія- ких спроб щодо спілкування з донькою не прийняв. Відповідач позовні вимоги не визнав, заперечував проти позбавлення його батьківських прав стосовно його малолітньої дитини [PERSON], [INFO], та звернувся до суду з зустрі- чною позовною заявою, в якій просив зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди у його спіл- куванні з донькою, визначити способи участі його у спілкуванні та вихованні дитини:систематич- ні побачення з дочкою це 1-й та 3-1 понеділок місяця на великій перерві у присутності класного керівника у приміщенні Татарбунарської НВК та в день народження доньки з 12 год. до 14 год. Посилався на те, що за час сумісного проживання у них народилось троє дітей: [PERSON], 1997 р. народження, [PERSON], 1999 р. народження, та [PERSON], 2009 р. народження. Після народження останньої дитини дружина покинула сім'ю, переїхала жити до м.Татарбунари, забравши малолітню [PERSON]. Інші діти живуть з ним, він їх сильно любить та пік- лується про них, забезпечує їх та приділяє належної уваги їх розвитку. Доньку [PERSON] він любить також як інших дітей, але через принципову позицію відповідача, яка постійно своїми діями нама- галась відсторонити його від дитини, не надавала йому зустрічі, через судові органи намагалась оспорити його батьківство, та усілякими способами перешкоджала йому спілкуватись з дитиною, дочка не бачила його любові та піклування. Він позитивно характеризується за місцем проживан- ня, свідомий громадянин, має почуття до дитини та дуже велике бажання приймати участь у вихо- ванні дитини, спілкуватись з нею, віддавати їй своє тепло та батьківську любов. Однак рішенням № 11 комісії з питань захисту прав дитини Татарбунарської районної державної адміністрації від 12.09.2017 р. йому відмовлено у встановлені годин спілкування з донькою [PERSON], у зв'язку з тим, що остання вважає своїм батьком вітчима, у них добрі та теплі стосунки, а його як біологічного батька не знає. Вказаний висновок є однобічним, поверховим та ґрунтується тільки на тих обста- винах, що він не проживає з дочкою, не бере участі у її вихованні, не спілкується з нею і не ціка- виться її життям, не сплачує аліменти. Вважає, що даний висновок не підтверджує винної поведін- ки батька, свідомого нехтування ним своїм обов'язків, не відповідає інтересам дитини. Представник служби у справах дітей Татарбунарської райдержадміністрації у судове засідання не з'явилася, надала до суду висновок від 29.11.2017 р. про доцільність позбавлення [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON], 2009 р. народження, оскільки малолітня дити- на з народження не знала свого біологічного батька [PERSON], ніколи з ним не спілкува- лась, та не бажає в подальшому спілкуватись, про що виказала свою думку особисто. Дитину з з дня її народження виховував її вітчим, з яким у неї добрі теплі стосунки, вона вважає його своїм батьком. Просила справу розглянути у її відсутність та прийняти рішення на розсуд суду. Заслухавши пояснення та доводи сторін та їх представників, допитавши свідка, дослідивши ма- теріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення пер- вісних позовних вимог та відсутність таких підстав щодо зустрічного позову. Свідок [PERSON] пояснив, що відразу після народження малолітньої [PERSON] він пік- лується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, матеріальне забезпечення, любить її як рідну доньку, між ними теплі, довірливі стосунки. Її біологічний батько [PERSON] з дня народження дитини не намагався встановити з дитиною контакт, не цікавився її життям, не приймав участі у її вихованні. У судовому засіданні малолітня [PERSON], яка досягла восьми років, пояснила, що «дя- дю» ([PERSON]) вона не знає, спілкуватись з ним не має бажання, у неї є батько - це [PERSON]. Згідно ст.19 Конвенції про права дитини, держави - учасники зобов'язані вживати усіх необхід- них законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психоло- гічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального по- водження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьків- ських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як слідує з копієї свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.4), у сторін по справі [INFO] народилася донька [PERSON] Комісія з питань захисту прав дитини Татарбунарської районної державної адміністрації Одесь- кої області 26 липня 2017 року прийняла рішення № 4 про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно його малолітньої дитини [PERSON], 2009 р. народження, та рекомендовано останньому звернутися до служби у справах дітей з питання визначення годин спі- лкування з донькою, що видно з а.с.5. З довідки завідувача ясла-садку № 1 «Незабудка» від 03.07.2017 р. (копія на а.с.9) вбачається, що [PERSON], 2009 р. народження, дійсно відвідувала ясла-садок «Незабудка» з 01.07.2011 р. по 19.08.2014 р., батько дитини - [PERSON] - не приймав участі в житті групи, в ремонт- них роботах, не відвідував батьківські збори. Як видно з характеристики та довідки, наданих дирекцією школи-гімназії (а.с.6,11), [PERSON] у 2015 році вступила до 1-го класу школи, навчається в 3-а класі, дівчинка охайна, забезпе- чена всім необхідним, старанна, уважна, зібрана, вихована. Мати приділяє достатню увагу в нав- чанні та вихованні дитини, цікавиться успіхами доньки, відвідує батьківські збори та відкликаєть- ся на прохання і зауваження класного керівник. Батько з сім'єю не проживає, дитиною за період навчання у школі не цікавився. За місцем проживання відповідач характеризується позитивно, проживає на території Білолісь- кої сільської ради Татарбунарського району в шлюбі з [PERSON], мають на вихованні п'я- теро дітей, з них двоє спільних. Скарг на його поведінку до сільської ради не надходило, в гро- мадських місцях поводить себе добре. Згідно довідки № 1036, виданої виконкомом Татарбунарської міської ради від 30.06.2017 р. (а.с. 8), [PERSON] зареєстрована [ADDRESS], до складу її сім'ї входять: чоловік [PERSON] та донька [PERSON], 2009 р. народження. Із копії акту обстеження житлово-побутових умов проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с.10) видно, що за даною адресою проживають: позивач, її чоловік - [PERSON] та донька [PERSON], в будинку чисто, у дитини є окреме спальне місце, місце для навчання та власних речей. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини № 11 від 12.09.2017 р. (копія на а.с.32) визнано недоцільним встановлення годин спілкування [PERSON] з донькою [PERSON], 2009 р. народження, у зв'язку з тим, що дівчинка вважає своїм батьком вітчима, який фактично виховує її з самого народження, у них добрі та теплі стосунки. [PERSON] не знає свого біологічного батька [PERSON], ніколи з ним не спілкувалась та не бажає в подальшому спілкуватись. Відповідно до висновку Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області від 29.11.2017 р. (а.с.68), даний орган, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавити бать- ківських прав [PERSON] стосовно його малолітньої доньки [PERSON], 2009 р. народ- ження, та недоцільним встановлення годин спілкування д дитиною. Вказаний висновок обґрунто- ваний тим, що [PERSON] з дня народження доньки не приймав участі в її вихованні, не за- безпечував її матеріально. Дитина не знала свого біологічного батька [PERSON], ніколи з ним раніше не спілкувалась та не бажає в подальшому спілкуватись, про що виказала свою думку особисто. Пленум Верховного Суду України в п.п.15,16 своєї постанови від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлен- ня та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не ви- конують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впли- ває на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхід- ному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім'ї є першоос- новою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зо- бов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розви- ток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Як передбачено ч.7 ст.7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно ч.ч.1,2 ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зо- бов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.1 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з самого народження дитини [PERSON] ухилявся від виконання батьківських обов'язків щодо її утримання та виховання, не піклувався про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не спіл- кувався з дитиною, не виявляв інтересу до її внутрішнього світу, не створював умов для отри- мання нею освіти. Зазначені фактори, суд оцінює як ухилення від виховання дитини та свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Зважаючи на дані обставини та враховуючи інтереси малолітньої дитини, суд вважає за можли- ве та необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно його малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагаль- ності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар до- казування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Позивачем за зустрічним позовом та його представником не доведено та не надано суду належ- них доказів того, що [PERSON] намагався спілкуватись з своєю неповнолітньою донькою [PERSON], а його колишня дружина [PERSON] не надавала йому зустрічі з дитиною, перешкод- жала йому у спілкуванні з дитиною, у зв'язку з чим, він піклувався та цікавився про дочку. Судом встановлено, що з моменту народження малолітньої дитини її біологічному батьку - [PERSON] - у спілкуванні та вихованні дочки перешкод ніхто не створював, крім того з мо- менту перебування вказаної справи у провадженні суду - з 30.08.2017 р., останній жодної спроби встановити з дочкою контакт не вжив, з дитиною не спілкувався, тому суд, враховуючи в першу чергу інтереси малолітньої дитини, з метою не травмувати моральний стан дитини, приходить до висновку про недоцільність побачення позивача з донькою. Тому у задоволенні зустрічного позову [PERSON] слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: approved