Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

11.06.2020 позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, в якому просить суд: - позбавити батьківських прав відповідача відносно малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; - призначити опікуном позивача над малолітніми дітьми - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; - стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття; - стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у сумі 3000,00 грн. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що мешкає у приватному будинку за адресою своєї реєстрації: [ADDRESS] , разом із чоловіком - [PERSON] , [INFO] , сином - [PERSON] , [INFO] , батьками - [PERSON] , [INFO] , матір`ю [PERSON] , [INFO] , рідною сестрою - [PERSON] , [INFO] , племінницею- [PERSON] , [INFO] , та трьома її малолітніми дітьми - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] (далі Відповідач) приходиться їй рідною племінницею. [PERSON] ніколи не перебувала у шлюбі, відомості про батька дітей зареєстровані відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Повідомила, що протягом останніх п`яти років [PERSON] веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, ніде не працює, народжує дітей від незнайомих випадкових чоловіків, при цьому залишаючись байдужою до дітей, повністю ігноруючи батьківські обов`язки. Останнім часом [PERSON] систематично не ночує з дітьми вдома, виходить з дому під приводом прогулянки з дітьми, нібито, на пару годин, а сама зникає на декілька діб. Позивач з родиною шукають Відповідача та дітей, та знаходять у нетверезому стані у колі нетверезих і сумнівних особистостей у приміщеннях, які не призначені для перебування людей і дітей, у повній антисанітарії, піддаючи здоров`я та життя малолітніх дітей реальній небезпеці. Зі слів сторонніх дорослих їй стало відомо, що діти, а хлопчики є грудного віку, вживали їжу швидкого приготування, а також іншу їжу дорослих людей. Зі слів малолітньої [PERSON] , Відповідач давала хлопчикам грудного віку пиво, що б вони спали, не плакали і не заважали матері розважатись. У дітей зовсім відсутній режим, сплутано день з ніччю. Відповідач зовсім не піклується про фізичний і духовний розвиток своїх дітей, їх навчання, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на їх фізичний розвиток; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню інтересу до їх внутрішнього світу, тобто Відповідач умисно ухиляється від виховання дітей та свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Позивач зазначає, що діти перебувають на її утриманні та у їх вихованні допомагає уся родина - її рідна сестра (рідна бабуся дітей) та її батьки (прадід та прабаба дітей). Вони забезпечують дітей елементарно продуктами харчування, одягом, іграшками, одягом, засобами гігієни, іншими необхідними відповідно до віку дітей речами. Крім того, позивач зазначає, що [PERSON] притягувалась до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто невиконання батьками обов`язків щодо виховання дітей. Будь-які спроби сім`ї провести виховні бесіди, вказати [PERSON] на зміну способу життя, стати доброю та гарною матір`ю для дітей, зайнятись їх вихованням, розвитком, елементарно помити та нагодувати, не призводять до позитивних результатів. Додатково позивач повідомила, що перебуває у шлюбі, має досвід у вихованні малолітнього сина (10 років). Має вищу освіту, офіційно працевлаштована в Експертній службі з 2008 року, перебуває на посаді головного судового експерта сектору дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, відділу досліджень матеріалів, речовин і виробів Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України з лютого 2016 року. За місцем роботи характеризується добре та позитивно. Має постійний дохід. До кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувалась. До малолітніх дітей [PERSON] позивач та її родина ставяться позитивно, бажають виховати їх здоровими та гарними людьми. У зв`язку з чим просить позов задовольнити. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 23.06.2020 відкрито загальне позовне провадження по справі. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 17.09.2020 закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. В судові засідання відповідач не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, на підтвердження чого в матеріалах справи наявні поштові конверти з відміткою про відсутність адресату за адресою, зазначеною в позовній заяві, що свідчить про належне повідомлення відповідача. Причини неявки відповідач суду не повідомляла, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Враховуючи неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, вислухавши пояснення учасників справи, свідчення допитаних в судовому засіданні свідків, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 01.09.1972 [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] уклали шлюб, зареєстрований 01.09.1972 у Палаці одруження «Дзержинський», а/з 4076. Від шлюбу у них народились доньки: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво [NUMBER] від 12.06.1973) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво [NUMBER] від 13.05.1986). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15.05.2010 [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] уклали шлюб, зареєстрований Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, а/з 166. Прізвище після реєстрації шлюбу дружини - [PERSON] . Від шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво серія [NUMBER] ). З копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00026460751 від 27.05.2020 вбачається, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований 26.09.1992 року Виконавчим комітетом Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області, а/з 30. Прізвище після реєстрації шлюбу дружини - [PERSON] . Від шлюбу у них народилась донька - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво серії [NUMBER] ). Відповідно до копії свідоцтва серії [NUMBER] від 09.02.1995 шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано, а/з 169. Прізвище після розірвання шлюбу громадянки - [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] серія [NUMBER] від 27.03.2015 батьком дитини зазначений [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька № 00018583301 від 25.08.2017 батька дитини, [PERSON] , [INFO] - [PERSON] , зазначено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] серія [NUMBER] від 12.12.2019 батьком дитини зазначений [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька № 00024907477 від 12.12.2019 батька дитини, [PERSON] , [INFO] - [PERSON] , зазначено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] серія [NUMBER] від 12.12.2019 батьком дитини зазначений [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька № 00024908104 від 12.12.2019 батька дитини, [PERSON] , [INFO] - [PERSON] , зазначено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав віласності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 212034819 від 10.06.2020 власником житлового будинку за адресом: [ADDRESS] - є [PERSON] . З інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 28.05.2020 вбачається, що за адресом: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач по справі - [PERSON] , [INFO] неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності. Так, постановою Московського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2018 року у справі № 643/14381/18 провадження № 3/643/4402/18 [PERSON] визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в якій зазначено, що остання не приділяє належної уваги по вихованню та догляду за своєю неповнолітньою донькою [PERSON] , 2015 року народження, яка 13 вересня 2018 року у період часу з 19 до 21 години перебувала без нагляду біля будинку [ADDRESS] , у той час як [PERSON] була поряд у стані алкогольного сп`яніння. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 20 березня 2020 року до Київського ВП ГУНП в Харківській області звернулась з заявою [PERSON] , в якій зазначила, що її донька [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків відносно своїх малолітніх дітей, оскільки остання знов пішла з дому, забравши з собою дітей, на декілька днів. З її слів, вона 20 березня 2020 року о 21 годині виявила свою доньку за адресою: [ADDRESS] , де остання знаходилась у стані алкогольного сп`яніння з невідомими особами також у нетверезому стані. З нею перебували її троє малолітніх дітей (дві дитини віком по три місяці та одна дитина віком п`ять років), які були у наляканому стані, не їли близько доби. Під час перевірки вказаного звернення відносно [PERSON] складено адміністративний протокол АПР 18 473783 за ч.1 ст.184 КУпАП, дітей передано бабусі та супроводжено додому. Також постановою Київського районного суду м. Харкова від 29 квітня 2020 у справі № 953/6822/20 н/п 3/953/1986/20 [PERSON] визнана винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 та ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення за те, що 08 квітня 2020 року [PERSON] перебувала з малолітніми дітьми - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у місці з низьким рівнем санітарних умов у сильному алкогольному сп`янінні. В матеріалах справи наявна відповідь на запит адвоката Матвєєвої Л.В. Київського відділу поліції ГУНП в Харківській області № 521аз від 05.11.2020 в якій зазначено, що за заявою [PERSON] , яка зареєстрована в Київському ВП ЖЄО № 4170 від 04.02.2019 - 07.02.2019 за адресом її мешкання: [ADDRESS] виїзджав інспектор з ЮП Київського ВП ГУНП в Харківській області капітан поліції [PERSON] . По прибуттю за вищевказаним адресом поспілкуватися з донькою [PERSON] працівнікові поліції не надалось можливим, у зв`язку з тим, що її не було за місцем мешкання. Здійснювались телефонні дзвінки [PERSON] , однак остання на дзвінки не відповідала. Про результати розгляду [PERSON] було повідомлено заступникові директора Департаменту - начальнику Служби у справах дітей по Київському району за вих. № 1224/119/61/02-2019 від 07.02.2019. Позивач [PERSON] в позові зазначає, що відповідач зовсім не піклується про фізичний і духовний розвиток своїх дітей, їх навчання, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на їх фізичний розвиток; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню інтересу до їх внутрішнього світу та умисно ухиляється від виховання дітей та свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Діти перебувають на її утриманні та у вихованні дітей допомагає уся родина - її рідна сестра (рідна бабуся дітей) та її батьки (прадід та прабаба дітей). Вони забезпечують дітей елементарно продуктами харчування, одягом, іграшками, одягом, засобами гігієни, іншими необхідними відповідно до віку дітей речами. В відповіді на запит адвоката Матвєєвої Л.В. КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 182 Харківської міської ради» № 01-42/257 від 10.11.2020 зазначено, що дитина [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад з 30.08.2017. Дитина завжди охайна, активна, із задоволенням відвідує навчальний заклад. З червня 2020 дитину до закладу приводить прабабуся [PERSON] , а забирає бабуся [PERSON] , які постійно цікавляться успіхами та самопочуттям дитини в закладі.Плата за харчування дитини здійснювалася систематично та своєчасно. З червня 2020 по сьогодні [PERSON] у позанавчальному житті дошкільного навчального закладу участь не приймала, у загальних зборах колективу та батьків участь не приймала, в раді дошкільного навчального закладу участь не приймала, у фінансуванні дошкільного навчального закладу участь не приймала. Вищезазначені обставини підтверджуються також свідченнями допитаних в суді свідків [PERSON] , [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач по справі - [PERSON] є її рідною сестрою, а відповідач [PERSON] - донькою. З 2015 року її донька почала зловживати спиртними напоями. У 2018 році вона поїхала разом з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] в невідомому напрямку. Влітку 2019 року [PERSON] повернулась додому вагітна. 26.12.2019 народились [PERSON] та [PERSON] . Коли дітям було 2 місяці [PERSON] почала знову зловживати спиртними напоями, вести аморальний образ життя. Діти були неохайні, голодні. Зазначила, що її донька не піклувалась про своїх дітей, їх навчанням, не забезпечувала необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкувалась з дітьми, свідомо нехтувала своїми батьківськими обов`язками. Наприкінці травня 2020 [PERSON] пішла з дому та до наступного часу не повернулась. Свідок [PERSON] в судовому засіданні доповіла, що є сусідкою [PERSON] . Повідомила, що неодноразово бачила [PERSON] , яка була в стані алкогольного сп`яніння. Зазначила, що їй відомо, що [PERSON] вела аморальний образ життя, її діти завжди були неохайні, хворі. В останній раз бачила [PERSON] влітку 2020 року. Департаментом служб у справах дітей надано висновок № 366 від 21.07.2020 щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , оскільки мати малолітніх не виконує батьківських обов`язків з 02.04.2020, зловживає спиртними напоями, часто зникає з дітьми в невідомому напрямку та відносно неї неодноразово складались протоколи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 184 КУпАП. Згідно з нормами ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, крім того, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з пунктами 15 та 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Відповідно до ч.8 ст.7 Сімейного кодексу України, передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, Згідно вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні. Позбавлення судом особи батьківських прав в значенні п.2 ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується п.1 ст.8. Таке втручання не становитиме порушення ст.8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в п.2 , і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей. Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Як зауважив Європейський Суд з прав людини у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві» слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають грунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Враховуючи, що наданими доказами, доводи позивача про нехтування відповідачем батьківськими обов`язками щодо утримання та виховання своїх малолітніх дітей знайшли своє підтвердження, суд вважає, що є об`єктивні причини для позбавлення відповідача батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Суд зазначає, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавленні батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Щодо вимог позивача про призначення її опікуном над малолітніми дітьми - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років. Згідно з ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Судом встановлено, що позивач психіатричних протипоказань до виконання обов`язків опікуна немає, ознак наркологічних захворювань не виявлено. До кримінальної відповідальності не притягувалась. Позивач перебуває у шлюбі, має вищу освіту, офіційно працевлаштована в Експертній службі з 2008 року, перебуває на посаді головного судового експерта сектору дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, відділу досліджень матеріалів, речовин і виробів Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України з лютого 2016 року. За місцем роботи характеризується добре та позитивно. Має постійний дохід. Позивач є рідною тіткою малолітніх дітей, зареєстрована та постійно мешкає за адресом: [ADDRESS] . Разом з нею зареєстровані та мешкають [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Департаментом служб у справах дітей по Київському району надано висновок № 03-22/827/-20 від 21.07.2020 про доцільність встановлення опіки над малолітніми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та призначення [PERSON] їх опікуном. Зазначено, що діти мешкають разом з тіткою, [PERSON] за адресом [ADDRESS] , яка створила для дітей необхідні умови для всебічного розвитку, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов проживання. За наведених обставин, суд вважає, що є усі підстави для призначення позивача опікуном над малолітніми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей суд зазначає наступне. Відповідно до ст.166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо і виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно із ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, Якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ст.183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ч.5 ст.183 Сімейного кодексу України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну литину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Таким чином, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Щодо вимог позивача про стягнення на її користь з відповідача витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. З договору про надання правової допомоги від 18.05.2020 вбачається, що він укладений між адвокатом Андріяненко Оленою Олександрівною, діючою на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю виданого Радою адвокатів Донецької області № 5749 від 25.03.2020 та [PERSON] , [INFO] . Згідно реєстру оплат гонорарів до Договору про надання правової допомоги від 18.05.2020 відповідно до пункту 3.1 згідно з додатком від 11.06.2020, Клієнт виплатив адвокату гонорар у сумі 3000 (три тисячі) грн. З квитанції № 202410023 від 11.06.2020 вбачається, що [PERSON] було сплачено 3000 грн. на користь [PERSON] за надання правової допомоги. Згідно ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи, що позивачем надано до суду докази на підтвердження витрат на оплату послуг адвоката в розмірі 3000 (три тисячі) гривень, суд вважає необхідним задовольнити вимоги в цій частині. Судовий збір суд стягує відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved