Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

[PERSON], звертаючись з позовом до суду пред'явила позов до Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації з вимогою визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті її брата - [PERSON], який помер [INFO] року, актовий запис №551 від 08 січня 2015 року, що є предметом позову. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду, позивач посилається на наступне, що [INFO] року помер [PERSON], брат позивача, після його смерті відкрилася спадщина до складу якої входить об'єкт нерухомого майна - кооперативна квартира [ADDRESS]. В межах визначеного законодавством шестимісячного строку, позивач [PERSON], як спадкоємець другої черги за законом, звернулась до Другої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини щодо майна померлого брата [PERSON]. Однак державним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки, як з'ясувалось, що за життя спадкодавець [PERSON], будучи членом Житлово-будівельного кооперативу «Монтажник», повністю виплатив паєнакопичення за вищезазначену квартиру, що підтверджується довідкою кооперативу, тобто набув у встановленому порядку право власності на кооперативну квартиру, однак не зареєстрував право власності на цей об'єкт нерухомого майна, що унеможливлює вирішити питання про отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно, тому позивач, як єдиний спадкоємець за законом, змушена звернутись до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 10 лютого 2016 року, за клопотанням позивача, здійснено заміну неналежного відповідача Дніпровську районну у місті Києві державну адміністрацію на належного відповідача [PERSON]. (а.с.77-78) Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, до суду надійшла заява відповідача про визнання позову разом з клопотанням про розгляд справи у його відсутність. Відповідно до положень частини четвертої статті 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 01 липня 1987 року Виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів на ім'я [PERSON] видано Ордер №6178 на право зайняття в порядку обміну жилого приміщення - квартири жилою площею 18,29 кв.м в окремій ізольованій квартирі [ADDRESS]. Відповідно до положень ст.7 Закону СРСР „Про власність в СРСР", що набрав чинності з 1 липня 1990 року, ст.ст. 15, 16 Закону України „Про власність", що набрав чинності з 15 квітня 1991 року та втратив чинність з 20 червня 2007 року, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Згідно довідки Житлово-будівельного кооперативу «Монтажник» від 06 квітня 2011 року (вих.№12), [PERSON] є власником кооперативної квартири [ADDRESS] 12 червня 1984 року повністю сплатив паєнакопичення за квартиру в розмірі 2791,00 рубель. На підставі рішення Виконавчого комітету Київської міської Ради народних депутатів від 30 червня 1969 року за №1117 гр. [PERSON] є членом ЖБК «Монтажник» з 04 серпня 1987 року. (а.с.8) [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. (а.с.6) Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. За нормою частини першої статті 1258 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Зазначені дії, що свідчать про намір спадкоємця прийняти спадщину, повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. (ст.1270 Цивільного кодексу України) Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. 05 квітня 2015 року [PERSON] звернувся до Другої Київської державної нотаріальної контори з заявою про намір прийняти спадкове майно, яке залишилося після смерті брата - [PERSON], який помер [INFO] року. На підставі заяви спадкоємця, Другою Київською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №379/2015 щодо майна померлого [INFO] року [PERSON], яка в ксерокопії долучена до матеріалів справи. (а.с. 85-111) 10 червня 2015 року [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, звернувся до Другої Київської державної нотаріальної контори з заявою про відмову від належної йому частки спадщини, що залишилась після смерті його сина - [PERSON], на користь спадкоємця другої черги за законом - сестри померлого - [PERSON]. (а.с. 87) Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Відповідно до положень частини першої, третьої та п'ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Фактичний вступив управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов'язок спадкоємців, а їх право. Відповідно до частини першої та другої статті 1296 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. 29 липня 2015 року державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори Шершун Н.К винесено постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, на підставі п.2 ст.49 Закону України «Про нотаріат» к зв'язку з відсутністю документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, оскільки відповідно до Інформаційної довідки, виданої державним нотаріусом Шершун Н.К. 29.07.2015 року, відомості щодо квартири [ADDRESS] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутні. (а.с.14) Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Як передбачено у п.216 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, провадиться нотаріусом після подання оригіналів правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцю. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до ст. 19-1 Закону України "Про кооперацію" член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - розпорядження квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. В разі викупу квартири, дачі, гаража споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність», який розповсюджувався на правовідносини, що виникли між [PERSON] та Житлово-будівельним кооперативом «Монтажник», знайшли законодавче закріплення з прийняттям Закону УРСР «Про власність» у 07.02.1991 року і підлягає застосуванню до правовідносин, які виникли на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Таким чином, у разі смерті члена житлово-будівельного, садівницького товариства, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, але свідоцтво про право власності не отримав, квартира в житлово-будівельному кооперативі та житловий будинок у садівницькому товаристві входять до складу спадщини. Виходячи з предмету позову та наявних у справі доказів, судом встановлено, що з 04 серпня 1987 року [PERSON] був членом Житлово-будівельного кооперативу «Монтажник» та повністю виплатив пайовий внесок за квартиру [ADDRESS], що підтверджується довідкою Житлово-будівельного кооперативу «Монтажник» від 06 квітня 2011 року (вих.№12), що зумовлює набуття за життя спадкодавцем права власності на вищезазначену кооперативну квартиру. Відповідно до положень частини першої статті 1278 Цивільного кодексу України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкоємець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Після відкриття спадщини, право власності на спірну квартиру перейшло в порядку спадкування за законом спадкоємцю другої черги за законом - сестрі спадкодавця [PERSON], яка у встановленому порядку заявили про намір прийняти спадкове майно, спору щодо поділу спадкового майна між спадкоємцями не існує, однак нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно. В той же час, обставин, які б вказували, що спадкодавець [PERSON] за життя набула або володіла нерухомим майном, що входить до спадкової маси, неправомірно, або на вказане майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, судом не встановлено. Згідно з статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно. Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права. Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, ухвалюючи рішення суд визнає за [PERSON], як спадкоємцем другої черги за законом майна спадкодавця [PERSON], який помер [INFO] року, право власності на квартиру [ADDRESS] На підставі викладеного та

Outcome: approved