Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Публіного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» в особі відокремленого підрозділу "Шахта імені Г.Г. Капустіна" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, в обґрунтування якої зазначила, що 26 травня 2017 року, вона була звільнена за п. 3 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням з посади провідного інженера з інформаційно-аналітичного забезпечення, організації і приватизації відокремленого підрозділу «Шахта ім. Г.Г. Капустіна» ПАТ «Лисичанськвугілля», наказом № 214к від 26.05.2016 року. В період роботи заробітна плата виплачувалась не в повному обсязі, на день звільнення також не було проведено остаточного розрахунку з позивачем, заборгованість станом на 17.112017 року складає 6840 гривень 60 копійок, що підтверджено довідкою № 288 від 17.11.2017 року. На думку позивача, відповідач має виплатити їй середній заробіток за весь час затримки виплати належних звільненому працівникові сум, виходячи з розміру її середнього заробітку. Згідно довідки ВП «Шахта ім. Г.Г. Капустіна» ПАТ «Лисичанськвугілля» №134 від 09 червня 2017 року, середньоденна зарплата позивача складає 236 грн. 32 коп. З розрахунком розміру середньоденної зарплата за календарний день позивач не погоджується у зв'язку з тим, що це суперечить судовій практиці. Після уточнення позовних вимог, просить суд стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за весь час затримки виплати належних їй сум при звільненні по день фактичного розрахунку - з 27 травня 2017 року по 20 листопада 2017 року, виходячи з середньоденної заробітної плати - 236 грн. 32 коп. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала до суду письмову заяву, в якій уточненні позовні вимоги підтримала, просила справу розглядати за її відсутності. Представник відповідача Сотов Б.В. в судове засідання не з'явився, про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду письмову заяву, в якій зазначив, що уточненні позовні вимоги не визнає, просив справу розглядути за його відсутності. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Згідно з копією трудової книжки серії АЕ № 107616, [PERSON] прийнята до ВП «Шахта ім. Г.Г. Капустіна» ПАТ «Лисичанськвугілля» провідним інженером з інформаційного забезпечення, організації управління і приватизації на підставі наказу № 440 К від 11.10.2016 року, на підставі наказу № 214 к від 26.05.2017 року [PERSON] звільнена з займаної посади згідно ст. 38 п. 3 КЗпП України у зв'язку з порушенням власником умов трудового договору, з виплатою допомоги у розмірі не менше 3-х місячного середнього заробітку./а.с.6/ Згідно з копією виписки з наказу ВП «Шахта ім. Г.Г. Капустіна» ПАТ «Лисичанськвугілля» № 440к від 11.10.2016 року [PERSON] прийнята на шахту з 11.10.2016 року провідним інженером з інформаційного забезпечення, організації управління і приватизації, згідно з копією виписки з наказу № 214 к від 26.05.2017 року [PERSON] звільнена з шахти з посади провідного інженера з інформаційного забезпечення, організації управління і приватизації АУП згідно ст. 38 п. 3 КЗпП України у зв'язку з порушенням власником умов трудового договору, з виплатою допомоги у розмірі не менше 3-х місячного середнього заробітку26.05.2017 р./а.с.8/ Згідно з довідкою ВП «Шахта імені Г.Г. Капустіна» ПАТ «Лисичанськвугілля» № 295 від 17.07.2017 року, заборгованість з виплати [PERSON] заробітної плати за червень 2017 року складає 12 965,12 грн./а.с.9/. Згідно з довідкою ВП «Шахта імені Г.Г. Капустіна» ПАТ «Лисичанськвугілля» № 797 від 29.11.2017 року, станом на 21.11.2017 року заборгованість з заробітної плати перед [PERSON] відсутня. Також факт здійснення 20.11.2017 року ВП «Шахта імені Г.Г. Капустіна» ПАТ «Лисичанськвугілля» остаточного розрахунку з виплати заборгованості [PERSON] підтверджується копією платіжного доручення № 10 від 20.11.2017 року/а.с.33/ Відповідно до довідки ВП «Шахта імені Г.Г. Капустіна» ПАТ «Лисичанськвугілля» № 134 від 09.06.2017 року, середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 236, 32 грн. /а.с.7/. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] перебувала у трудових відносинах з відповідачем, проте на день звільнення і до 20.11.2017 року з нею не було проведено остаточного розрахунку з виплати заборгованості з заробітної плати. Відповідно до ст.7 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР № 2148-VIII (2148-08) від 19.10.73 р., Держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на справедливі і сприятливі умови праці. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до абз. 3 п. 2 «Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, середньомісячна зарплата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Відповідно до п. 8 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. З довідки ВП «Шахта імені Г.Г. Капустіна» ПАТ «Лисичанськвугілля» № 134 від 09.06.2017 року, вбачається, що заробітна плата [PERSON] за березень 2017 року складає 4738,36 грн., відпрацьовано 21 день, за квітень 2017 року - 2351, 37 грн., відпрацьовано 9 днів /а.с.7/. Таким чином, заробітна плата [PERSON] за фактично відпрацьовані протягом двох останніх перед звільненням місяців складає 7089,73 грн., а загальна кількість відпрацьованих днів за цей же період - 30. Враховуючи вимоги п. 8 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, щодо порядку обчислення середньоденної заробітної плати, яка визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні - для [PERSON] це 7089,73 грн. - на число відпрацьованих робочих днів (годин) - для [PERSON] це 30 днів,- середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 236,32 грн. Виходячи з розміру середньоденного заробітку [PERSON], та враховуючи кількість робочих днів, починаючи з дня, наступного за днем її звільнення - з 27.05.2017 року - по день остаточного розрахунку - 20.11.2017 року, яка складає: -травень 2017 року - 3 дні, -червень 2017 року - 20 днів, -липень 2017 року - 21 день, -серпень 2017 року - 22 дня, -вересень 2017 року - 21 дня, -жовтень 2017 року - 21 дня, -листопад 2017 року - 14 днів, всього 123 дні, загальний розмір суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні [PERSON] складає 29067,36 грн. (123 днів х 236,32 грн.). Такий порядок розрахунків узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 21 січня 2015 року у справі №6-195цс14 та у справі №6-2807цс16. Відповідно до ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Разом з тим, офіційне тлумачення положення ч.1 ст.233 міститься в Рішенні Конституційного Суду №4-рп/2012 від 22.02.2012 року, де вказано, що в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статей 116, 117, 237-1 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. Як свідчать довідка ВП «Шахта імені Г.Г. Капустіна» ПАТ «Лисичанськвугілля» № 797 від 29.11.2017 року, копія платіжного доручення № 10 від 20.11.2017 року та не заперечується сторонами у справі, остаточний розрахунок з позивачем з виплати заборгованості з заробітної плати підприємством здійснений 20.11.2017 року. Отже, строк звернення до суду за вирішенням трудового спору, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган фактично з ним розрахувався, [PERSON] пропущено не було. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, проте жодних обгрунтувань на підтвердження своєї позиції не навів. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] до ПАТ «Лисичанськвугілля» в особі відокремленого підрозділу "Шахта імені Г.Г. Капустіна" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та вважає, що вони підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 640 гривень 00 копійок.

Outcome: approved