Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до Бурштинської міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності на земельну частку (пай), в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обгрунтування позову зазначено, що [INFO] помер [PERSON] . Внаслідок його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме земельну частку (пай) розміром 47,4 умовних кадастрових гектари, яка перебуває у колективній власності спілки власників селянських господарств "ім. Стефаника" в с. Діброва Рогатинського району Івано-Франківської області. За життя [PERSON] залишив заповіт, відповідно до якого все належне йому майно заповів позивачці по справі. [PERSON] прийняла спадщину, на даний час бажає оформити спадкові права, про що подала відповідну заяву у нотаріальну контору. Однак через те, що сертифікат, який посвідчує право власності [PERSON] на земельну частку (пай) втрачено, у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено. За вказаних обставин позивачка змушена здійснювати захист спадкових прав у судовому порядку. У підготовче засідання позивачка не прибула, представник позивачки адвокат Микитчин П.С. подав клопотання про слухання справи без їх участі, позовні вимоги підтримують повністю із підстав, наведених у позовній заяві, просили позов задовольнити. Представник відповідача, у підготовче засідання не прибув, направив на адресу суду письмове клопотання про слухання справи без його участі. Позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим Сарниківською сільською радою Рогатинського району Івано-Франківської області 14 березня 2002 року. Згідно заповіту, посвідченого Бринецькою М., секретарем виконавчого комітету Сарниківської сільської ради Рогатинського району, 07 грудня 2000 року за реєстровим номером 689, [PERSON] все належне йому майно і все майно на яке він матиме право на день смерті, заповів [PERSON] . Відповідно до Книги реєстрації сертифікатів Сарниківської сільської ради [PERSON] отримав у власність земельну частку (пай) розміром 47,4 умовних кадастрових гектари, про що 28 березня 2000 року було видано сертифікат серії ІФ № 0046882. Згідно довідки, виданої відділом у Рогатинському районі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 12 червня 2019 року нормативна грошова оцінка 1 га ріллі по Івано-Франківській області становить 26087,00 гривень. У газеті "Голос опілля" № 30 від 05 серпня 2017 р. опубліковано оголошення про втрату сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ІФ № 0046882 від 28 березня 2000 року, виданого на ім`я [PERSON] . Державним нотаріусом Рогатинської районної державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Андрейків Т.В. 22 липня 2021 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності спілки власників селянських господарств «ім. Стефаника» в с. Діброва Івано-Франківської області, через відсутність документів, що посвідчують право власності спадкодавців на земельну частку (пай). Згідно постанови нотаріуса спадкова справа після смерті [PERSON] заведена 24 жовтня 2005 року за заявою позивачки про прийняття спадщини. [PERSON] є єдиним спадкоємцем на майно [PERSON] . Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Право власності на землю гарантується відповідно до положень ст.14 Конституції України. Відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п.1 ст.1 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств,сільськогосподарських кооперативів,сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств,а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно статті 2 зазначеного Закону, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) . Згідно з роз`ясненнями Пленуму ВСУ, наданими в п. 11 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», та відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Спадкуванням за ст.1216 ЦК України є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). Згідно ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1 ст.1221 ЦК України). За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України). За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ст. 1296 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні відповідні правовстановлюючі документи. У відповідності до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З огляду на викладене, враховуючи, що позивачка є єдиною спадкоємицею за заповітом на майно [PERSON] , прийняла спадщину, але не може реалізувати своє право на оформлення спадкових прав в позасудовому порядку, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved