Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-02 00:00:00

11 липня 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеними вимогами, мотивуючи їх тим, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: вона, її сестра [PERSON] та її племінниці [PERSON] та [PERSON] (відповідачі по справі). Вищевказана квартира не приватизована і не є приватною власністю позивача. Заселення у вищевказану квартиру відбулося на підставі ордеру на право на заселення житлової площі, який був виписаний на ім`я [PERSON] (мати позивача та відповідача). В 1999 році відповідач [PERSON] виїхала з даної квартири до квартири свого чоловіка де і проживала. Від шлюбу у неї народилися доньки [PERSON] та [PERSON] , які були зареєстровані за адресою місця реєстрації своєї матері [PERSON] . Але доньки відповідача за місцем реєстрації не проживали, а фактично мешкали в будинку бабусі (матері позивача), яка їх виховувала та доглядала. В 2009 році [PERSON] остаточно виїхала до міста Києва, а згодом і її доньки переїхали до неї в м. Київ. Вже майже двадцять років відповідачі до даної квартири не приїздять, долею квартири не цікавляться, ніяких речей [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] в квартирі не має. Комунальні послуги відповідачі не сплачують. Їх реєстрація в квартирі мала та має лише формальний характер. Таким чином на протязі більше десяти років відповідачі залишаються зареєстрованими у даній квартирі. Реєстрація відповідача створює перешкоди позивачу у реалізації її права на отримання субсидії, оскільки вона надмірно сплачує кошти за комунальні послуги. Тому позивач просить суд визнати [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] такими, що втратили право користування вищезазначеним житлом. 24 жовтня 2019 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. Ухвалу про відкриття провадження від 24 жовтня 2019 року разом із позовною заявою та додатками до неї було надіслано відповідачам рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу зареєстрованого місця проживання, але повернуто до суду з відміткою "Укрпошти" - за закінченням встановленого строку зберігання. (а.с.33-38) Отже, відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Станом на 03 січня 2020 року відзив на позов та заперечення від відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до суду не надійшли. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, також не надходили. Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В квартирі [ADDRESS] , згідно довідки виданої 08 липня 2019 року Комунальним підприємством ПВО «Енергія» зареєстровані: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . (а.с.8) Аналогічні дані зазначені і в довідці з Сектору з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Шосткинської міської ради.(а.с.27-29) З довідки №54 виданої керівником органу приватизації вбачається, що квартира за адресою: [ADDRESS] , станом на 07 липня 2019 року не приватизована.(а.с.9) З акту затвердженого начальником Комунального підприємства ПВО «Енергія» 11.07.2019 вбачається, що у квартирі за адресою: [ADDRESS] квартиронаймачем є [PERSON] . Її сестра [PERSON] , та племінниці [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за цією адресою, але з 1999 року і по теперішній час у цій квартирі не мешкають. (а.с.10) Відповідно до ст. 71,72 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК України) при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк може бути продовжено. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до ст. 386, 391 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 №1382-ІV, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З вищенаведеного вбачається, що відповідачі по справі відсутні за зареєстрованим місцем проживання більше вісімнадцяти років, щодо наміру в подальшому проживати за зареєстрованим місцем проживання ініціативи не проявляють. Тому, позовна вимога про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом, підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст.141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Із квитанцій №12 від 11.07.2019 та №36 від 10.10.2019 вбачається, що [PERSON] сплачено судовий збір на суму 2305 гривень 20 копійок. (а.с.1,24). З врахуванням вищезазначеного з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2305 гривень 20 копійок.

Outcome: approved