Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до [PERSON] з позовною заявою про розірвання шлюбу, зареєстрованого 04.08.2015 р. у виконавчому комітеті Лапаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, актовий запис № 8, від такого мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивує тим, що шлюб з відповідачем є невдалим, мають протилежні погляди на подружнє життя, кожен з них живе окремим життям та власними інтересами, у них відсутнє взаємне почуття поваги та любові, відповідач зловживає алкоголем на наркотичними засобами, що стало причиною частих сварок та конфліктів. З лютого 2017 року сторони не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть, разом не проживають. Крім того, відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, кошти з часу окремого проживання від сім`ї на утримання сина не надає, офіційно не працевлаштований, однак має постійних дохід, пов`язаний із систематичними роботами за кордоном, інших утриманців не має, фізично здоровий, позивачці самій утримувати матеріально дитину важко, оскільки через малолітній вік та хворобливий стан сина, який потребує постійного догляду, працювати не може. Зазначила, що в червні 2019 року дитину прооперовано за межами території України, всю вартість медичних послуг, медикаментів, витрати на переїзд, проживання та харчування оплатила самостійно. З покликанням на наведене, просить розірвати шлюб з [PERSON] , відновивши дошлюбне прізвище « [PERSON] »; стягувати відповідача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 2500 грн., щомісячно з урахуванням індексації, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] додаткові витрати на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в сумі 84\~458,50 грн. та судовий збір. Позивачка в судове засідання не з`явилась, її представник адвокат Тороній Г.М. подала до суду письмову заяву, у якій позов підтримала, наполягає на його задоволенні, просила про розгляд справи у її відсутності та у відсутності позивачки, заперечень щодо заочного розгляду справи не висловила (а.с. 29-30). Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належно, в тому числі, в порядку ст. 128 ЦПК України, через публікацію оголошення на веб-порталі судової влади, причини неявки суд не повідомив (а.с. 22, 25, 28, 31). Відповідно до ст. 128 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, за відсутності заперечень позивача та її представника, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оглянувши матеріали справи, заяву представника позивачки, дослідивши зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. За положенням ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст.\~55\~Сімейного кодексу\~України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. За положенням ч.ч. 3, 4 ст.\~56\~Сімейного кодексу\~України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З позовної заяви, заяви представника позивачки, долучених до справи свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 04.08.2015 р. у виконавчому комітеті Лапаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, актовий запис № 8 (а.с. 5), не підтримують подружніх стосунків з лютого 2017 року, разом не проживають, не ведуть спільного господарства, позивачка втратила до відповідача почуття любові та поваги, кожен з них живе власними інтересами, примирення між ними неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому згідно ст.\~112 Сімейного кодексу\~України є всі підстави для розірвання шлюбу. За змістом ст.\~113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 1 ст.\~15\~ЗУ "Про\~державну реєстрацію\~актів цивільного\~стану" державна реєстрація розірвання шлюбу проводиться відповідними органами держаної реєстрації актів цивільного стану у встановлених законом випадках. За положенням ч. 6 ст. 15 цього Закону, той з подружжя, який бажає відновити своє дошлюбне прізвище, повинен заявити про це в органи держаної реєстрації акту цивільного стану під час держаної реєстрації розірвання шлюбу. Зі змісту ч. 8 ст.\~294\~ЦПК України вбачається, що вимога про вибір прізвища, тобто його зміну, вирішується судом виключно у справах окремого провадження, тобто при відсутності спору між сторонами щодо розірвання шлюбу, що передбачено ч. 3ст. 293 ЦПК України. Позивачкою [PERSON] заявлено вимогу про відновлення дошлюбного прізвища у справі, що розглядається в порядку позовного провадження. За положеннями ч. 1 ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З огляду на те, що законодавством при розгляді цивільних справ у позовному провадженні про розірвання шлюбу не передбачено вирішення питань, що стосується зміни прізвища особи, яка бере участь у справі, на її вимогу, окрім справ, що розглядаються у порядку окремого провадження, а позивачкою не доведено факту порушення її прав у зв`язку з необхідністю відновлення її дошлюбного прізвища « [PERSON] », суд вважає, що вимоги позивачки в частині відновлення її дошлюбного прізвища є передчасними, та тому в їх задоволенні відмовляє. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст.\~180\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст.\~181\~СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав ; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч. 1 ст.\~184\~СК України і роз`яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № З "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу\~України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч. 1 ст.\~191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. За положеннями ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Так, із правової позиції Верхового Суду України, висловленій 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15, відповідно якої, виходячи з аналізу ст. 185\~СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , довідки, виданої Суховільською сільською радою Городоцького району Львівської області вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , який проживає та зареєстрований з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , є на її утриманні (а.с. 8, 9). З позовної заяви та що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями інформаційної карти від 14.07.2019 р., рахунку-фактури від 08.07.2019 р. вбачається, що [PERSON] , [INFO] , 13.07.2019 року прооперовано в клініці «Warsaw Medical Center», у м. Варшава, Республіка Польща, вартість медичних послуг, сплачених [PERSON] , не враховуючи витрат на переїзд, проживання та харчування складає 2950 євро, що в еквіваленті станом на день звернення до суду становить 84\~458,50 грн., батько допомоги на утримання сина не дає, участі у додаткових витратах, пов`язаних із його лікуванням не бере (а.с. 12-13). Відповідно до\~обставин,\~викладених у\~позовній заяві,\~заяві представника\~позивачки,\~які знайшли\~своє підтвердження\~у процесі\~розгляду справи,\~суд приходить\~до висновку,\~що подальше\~спільне життя\~подружжя та\~збереження сім`ї\~стало не\~можливим,\~шлюб існує\~формально,\~що суперечить\~їх інтересам\~та інтересам\~їхньої малолітньої\~дитини,\~спору відносно\~місця проживання\~якої та\~щодо спільного\~майна у\~них не\~виникає.\~Крім того,\~оцінивши в\~сукупності представлені\~у справі\~докази,\~суд дійшов\~висновку,\~що вимоги\~позивачки щодо\~стягнення аліментів\~на утримання\~дитини та\~додаткових витрат,\~є підставними\~та підлягають\~до задоволення,\~оскільки дитина\~проживає разом\~з нею,\~є на\~її утриманні,\~вона понесла\~додаткові витрати,\~пов`язані із\~лікуванням у\~сумі 2950\~євро,\~що станом\~на день\~подачі позову\~до суду\~еквівалентно 84\~458,50\~грн.,\~відповідач проживає\~окремо,\~матеріальної допомоги\~на утримання\~сина не\~надає,\~участі у\~додаткових витратах,\~пов`язаних з\~лікуванням дитини,\~не брав,\~обгрунтованих заперечень\~по суті\~позову судуне надав, а отже, суд задоволює позов частково. Згідно ст.\~141\~ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивачки 768 грн. 40 коп. судового збору.

Outcome: partial