Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

13 липня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить суд встановити факт того, що [PERSON], померлий [INFO], є його батьком. Вимоги заяви мотивує наступним. Він народився [INFO] року в м. Білопілля Сумської області. Відповідно до записів у свідоцтві про народження в графі батько значиться - [PERSON]. Позивач зазначає, що відомості про його батька вносились до актового запису про народження за вказівкою матері, остання на той час у шлюбі не перебувала, однак на час народження заявника його мати проживала з [PERSON] однією сім'єю. Вони вдвох займалися вихованням заявника та піклувалися про нього весь час. [INFO] [PERSON] помер. Заявник, будучи спадкоємцем останнього, звернувся до нотаріальної контори з метою прийняття спадщини, однак нотаріус відмовив йому, оскільки в свідоцтві про народження заявника в графі батько значиться - [PERSON]. В судовому засіданні заявник та його представник вимоги, викладені в заяві підтримали, посилаючись на підстави зазначені в ній. Заінтересована особа належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, правом на участь у судовому засіданні свого представника не скористалась, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення заяви. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення заяви з огляду на наступне. Заявник народився [INFO] року в м. Білопілля Сумської області, його батьком значиться - [PERSON]. Вказані обставини встановлені на підставі копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого повторно 25.03.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка реєстраційної служби Шосткинського міськрайонного управління юстиції у Сумській області (а.с. 10). При цьому, відомості про батька в актовий запис про народження позивача внесено за вказівкою матері у відповідності до ч. 2 ст. 55 КпШС. Відповідно до довідки про склад сім`ї, заявник, його мати - [PERSON] та [PERSON] на час смерті останнього проживали разом за однією адресою у будинку, який належить на праві власності заявнику (а.с. 13). Допитана в судовому засіданні мати заявника - [PERSON] підтвердила, що [PERSON] є батьком заявника. Додатково пояснила, що одружені вони з [PERSON] не були, але познайомились у 1990 році та згодом почали спільно проживати однією сім`єю, спочатку у його матері в м. Харкові, а потім переїхали до м. Білопілля Сумської області, де й народився їх син - [PERSON], зазначила, що відомості про батька дитини вносились в свідоцтво про народження з її слів. При цьому, вони разом з [PERSON] виховували сина, утримували його та піклувались про нього, крім того, протягом всього часу та аж до смерті [PERSON] вони проживали разом, однією сім`єю. [PERSON] - бабуся заявника (по лінії батька), - суду повідомила, що її син - [PERSON] та [PERSON] з 1990 року проживали однією сім`єю, спочатку вони жили разом з нею у м. Харкові, а потім вдвох переїхали до м. Білопілля Сумської області, де в них народився син - [PERSON], про якого вони разом піклувались. Свідок [PERSON] в судовому засідання пояснила, що вона є знайомою цієї сім`ї вже близько 8 років, вона допомагає їм по господарству. При цьому зазначила, що [PERSON] завжди відносився до заявника як до свого сина, крім того, вони постійно проживали разом однією сім'єю. Допитаний в судовому засіданні сусід заявника - [PERSON], повідомив, що у сусідньому будинку почала проживати родина: чоловік - [PERSON], дружина - [PERSON] та їх син - [PERSON]. Вони разом вели господарство, піклувались про свого сина, жили дружно. Коли в сім`ї помер батько - [PERSON], його похованням займались дружина [PERSON] та син [PERSON] (заявник). Крім власних пояснень заявника та показань свідків, факт спільного проживання та родинних відносин [PERSON], [PERSON] та заявника підтверджуються іншими доказами, зокрема, фотографіями, які зображують фрагменти спільного життя та ставлення [PERSON] та [PERSON] до заявника, як до своєї дитини. Слід зазначити, що за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина 1 статті 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року. При цьому, як роз'яснює Пленум Верховного Суду України у п. 3 своєї постанови №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги дату народження заявника, суд вважає необхідним керуватися при розгляді даної справи нормами КпШС України. Згідно ч. 2, ч. 3 ст. 53 КпШС України в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і батьком до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно з п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року № 5 суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Згідно з п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту батьківства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Таким чином, передумовою звернення до суду із заявою про встановлення батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється. Ураховуючи, що [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 12), мати заявника не перебувала у зареєстрованому шлюбі на час його народження, останній обґрунтовано звернувся в порядку окремого провадження до суду з вимогою про установлення факту батьківства. Виходячи із змісту пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно із частиною другою статті 315 ЦПК у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Установлення факту батьківства [PERSON] відносно заявника породжує для останнього юридичні наслідки, оскільки дає право на прийняття спадщини після смерті [PERSON] При цьому, в ході судового розгляду, ураховуючи письмові докази та показання свідків, знайшла підтвердження та обставина, що [PERSON], померлий [INFO], за життя визнавав себе батьком [PERSON], [INFO], крім того, він з матір`ю останнього спільно проживали та вели спільне господарства до його народження, а також спільно виховали та утримали дитину (заявника у справі) після її народження. Надані заявником докази суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, зокрема, вони підтверджують факт, який заявник просить установити. За таких обставин, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved