Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

[PERSON] в особі свого представника звернувся до суду з позовом до ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Свої позовні вимоги мотивував тим, що в провадженні ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві знаходиться виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №2-136, виданого 15.06.2010 року Святошинським районним судом м. Києва про стягнення боргу з [PERSON] в розмірі 1 924 024 грн. 57 коп. В рамках даного виконавчого провадження, державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві 29.10.2010 року було складено акт опису і арешту майна, відповідно до якого накладено арешт на один автобус марки «KING LONG BASES», номер шасі [NUMBER], що належав позивачу на праві власності. 04.11.2010 року, державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві було складено ще один акт опису і арешту майна, відповідно до якого накладено арешт на три автобуси марки «KING LONG BASES» з номерами шасі [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], які також належали позивачу на праві власності. Для визначення вартості зазначених транспортних засобів, державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві 08.11.2010 року була винесена постанова про призначення експерта суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання [PERSON], для участі у виконавчому провадженні. Згідно висновку з експертної оцінки майна - транспортних засобів, загальна вартість чотирьох транспортних засобів станом на 08.11.2010 року становить 1 093 940 грн. 00 коп. 10.12.2010 року ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві уклало договір №К-233-СВ-а з ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» про надання послуг по організації і проведенню аукціону з реалізації арештованого рухомого майна, після чого вищезазначені автобуси були виставлені для реалізації на аукціон 29 грудня 2010 року. У зв'язку з відсутністю покупців, аукціон не відбувся. 17.01.2011 року було повторно призначено проведення аукціону, однак у зв'язку з відсутністю покупців - вдруге не відбувся, після чого зазначене майно було знято з продажу на аукціоні. 18.01.2011 року, державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві на адресу стягувача було направлено повідомлення про те, що аукціон не відбувся, майно знято з реалізації та запропоновано стягувачу залишити за собою непродане майно. Стягувач звернувся до ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві з заявою про те, що він бажає залишити за собою непродане рухоме майно, а саме чотири автобуси марки «KING LONG BASES». 18.01.2011 року, державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Пекліним О.А. була винесена постанова про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та складено акт передачі нереалізованого майна стягувачу. Однак, ухвалою Апеляційного судум. Києва від 02.02.2012 року дії державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Пекліна О.А. щодо проведення оцінки транспортних засобів згідно висновку з експертної оцінки майна ТОВ «Українська експертна група» визнані незаконними, а вказаний висновок таким, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна. Крім того, визнано дії державного виконавця незаконними в частині призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 08.11.2010 року про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 18.01.2011 року. Постанову державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві від 18.01.2011 року про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу - скасовано. Отже, державний виконавець незаконно передав стягувачу в рахунок погашення боргу чотири автобуси, які належали на праві власності боржнику. Згідно звіту з експертної оцінки транспортних засобів ТОВ «Українська експертна група» в рамках даного викнавчого провадження, загальна вартість чотирьох автобусів становила 1 093 940 грн. 00 коп. Проте, даний звіт був визнаний апеляційною інстанцією таким, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна. Згідно звіту про оцінку майна, проведеного іншим оцінювачем - ТОВ «Некос Естимейт», вартість лише одного автобусу становить 991 000 грн. 00 коп. На даний звіт була дана рецензія ПП «Альянс Груп», згідно якої даний звіт відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна. Отже, ринкова вартість чотирьох автобусів марки «KING LONG BASES» на момент передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, становила 3 964 000 грн. 00 коп. З моменту передачі даних автобусів стягувачу і по сьогоднішній день, вони використовуються останнім в його підприємницькій діяльності. Таким чином, незаконні дії державного виконавця щодо передачі стягувачу в рахунок погашення боргу вищезазначених чотирьох автобусів призвели до позбавлення позивача права власності на майно, яке йому належало та завдання останньому матеріальної шкоди в розмірі 3 964 000 грн. 00 коп. Крім того, з урахуванням тривалого часу знаходження даних автобусів у особи, яка незаконно їх використовує, він, [PERSON] зазнав моральної шкоди, яка полягає у душевних переживаннях, які виникли у зв'язку з порушенням його права власності, життєвих зв'язків через неможливість займатися підприємницькою діяльністю та отримувати відповідний дохід, а також стражданнях, пов'язаних з погіршенням стану здоров'я. Враховуючи наведені обставини, а також характер та обсяг моральної шкоди, позивач оцінив розмір моральної шкоди в 20 000 грн. 00 коп. Отже, на підставі вищенаведеного, позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та просить ухвалити рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі та стягнути за рахунок державного бюджету на його користь матеріальну шкоду в розмірі 3 964 000 грн. 00 коп. та моральшу шкоду в розмірі 20 000 грн. 00 коп. В ході судового розгляду представник позивача звернувся до суду з заявою про зменшення розміру позовних вимог, в якій зазначив, що два спірних автобуса, які є предметом даного спору, належать на праві власності сину позивача - [PERSON], у зв'язку з чим він зменшує розмір позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди та просить стягнути за рахунок державного бюджету на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 1 982 000 грн. 00 коп., в частині позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди - залишити без змін. В подальшому, представник позивача звернувся до суду з заявою про зменшення розміру позовних вимог, в якій просить стягнути за рахунок державного бюджету з Державної казначейської служби України на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 1 982 000 грн. 00 коп., в частині позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди в сумі 20 000 грн. 00 коп. - залишити без змін. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги з урахуванням уточнень та просили суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представники відповідачів в судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи неодноразово повідомлялись належним чином, про час та місце розгляду даного судового засідання повідомлені належним чином, про що свідчать відповідні зворотні повідомлення, які містяться в матеріалах даної справи, причини неявки суду не повідомили, жодних заяв про відкладення розгляду справи не надходило, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності останніх, оскільки вони жодним чином не були позбавлені права з'явитись до суду для дачі своїх пояснень (заперечень). Вислухавши пояснення позивача та його представника, повно і всебічно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у їх сукупності та співставленні, які мають значення для розгляду справи і вирішенню спору по суті, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав для часткового задоволення позовних вимог, зважаючи на наступне. Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Виходячи із змісту ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що в провадженні ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві знаходиться виконавче провадження №19831640 по примусовому виконанню виконавчого листа №2-136, виданого 15.06.2010 року Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в розмірі 1 924 024 грн. 57 коп. (а.с.6 - копія постанови про відкриття виконавчого провадження). Як вбачається з матеріалів справи, в період відкриття виконавчого провадження чотири автобуси марки «KING LONG BUSES KL Q6891 GA 5850», номера шасі [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], належали [PERSON] на праві власності (а.с.5 - копії свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів). Державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві в рамках вищезазначеного виконавчого провадження, 29.10.2010 року було складено акт опису і арешту майна, відповідно до якого накладено арешт на один автобус марки «KING LONG BUSES KL Q6891 GA 5850», номер шасі [NUMBER], що належав [PERSON] на праві власності (а.с.7-10 - копія Акту опису і арешту майна). 04.11.2010 року, державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві було складено ще один акт опису і арешту майна, відповідно до якого накладено арешт на три автобуси марки «KING LONG BUSES KL Q6891 GA 5850» з номерами шасі [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], які також належали позивачу на праві власності (а.с.12-14 - копія Акту опису і арешту майна). Для визначення вартості зазначених транспортних засобів, державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві 08.11.2010 року була винесена постанова про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні №19831640 (а.с.15-16 - копія постанови про призначення експерта). Згідно звіту з експертної оцінки транспортних засобів ТОВ «Українська експертна група» в рамках даного викнавчого провадження, загальна вартість чотирьох автобусів становила 1 093 940 грн. 00 коп. 10.12.2010 року ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві уклало договір №К-233-СВ-а з ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» про надання послуг по організації і проведенню аукціону з реалізації арештованого рухомого майна, після чого вищезазначені автобуси були виставлені для реалізації на аукціон 29 грудня 2010 року. У зв'язку з відсутністю покупців, аукціон не відбувся. 17.01.2011 року було повторно призначено проведення аукціону, однак у зв'язку з відсутністю покупців - вдруге не відбувся, після чого зазначене майно було знято з продажу на аукціоні. 18.01.2011 року, державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві на адресу стягувача було направлено повідомлення про те, що аукціон не відбувся, майно знято з реалізації та запропоновано стягувачу залишити за собою непродане майно. Стягувач звернувся до ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві з заявою про те, що він бажає залишити за собою непродане рухоме майно. Отже, як вбачається з матеріалів справи, 18.01.2011 року державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Пекліном О.А. дійсно була винесена постанова про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та складено акт передачі нереалізованого майна стягувачу (а.с.17 - копія постанови про передачу майна стягувачу; а.с.18 - копія Акту передачі нереалізованого майна стягувачу). Крім того, 19.01.2011 року державним виконавцем було складено акт щодо прийому-передачі транспортних засобів (а.с.19 - копія Акту прийому-передачітранспортних засобів). Як пояснили в судовому засіданні позивач та його представник, [PERSON] не був повідомлений та не отримував постанови, які виносились державним виконавцем в рамках виконавчого провадження №19831640, у зв'язку з чим звертався до суду зі скаргою. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02.02.2012 року, апеляційну скаргу [PERSON] - задоволено, ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 09 серпня 2011 року - скасовано та постановлену нову ухвалу, якою скаргу [PERSON] - задоволено, визнано дії державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві щодо неповідомлення боржника про винесення постанов під час виконання судового рішення згідно виконавчого листа №2-136 від 15.06.2010 року, а саме: про відкриття виконавчого провадження, зупинення виконавчого провадження, поновлення виконавчого провадження, призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні та про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу - неправомірними, визнано дії державного виконавця щодо проведення оцінки транспортних засобів згідно висновку з експертної оцінки майна - транспортних засобів ТОВ «Українська експертна група» - незаконними, а вказаний висновок таким, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна (а.с.20-21 - копія ухвали суду). Крім того, вищезазначеною ухвалою зобов'язано державного виконавця провести повторну оцінку транспортних засобів іншим суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Також, скасовано постанову державного виконавця від 18.01.2011 року про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу (а.с.20-21 - копія ухвали суду). Як вбачається із звіту про оцінку майна, проведеного оцінювачем ТОВ «Некос Естимейт» від 17.12.2010 року, вартість лише одного автобусу становить 991 000 грн. 00 коп. (а.с.31-32 - копія звіту). На вищевказаний звіт була дана рецензія ПП «Альянс Експерт», згідно якої даний звіт відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна (а.с.33-34 - копія рецензії на звіт). Таким чином, ринкова вартість чотирьох автобусів марки «KING LONG BUSES KL Q6891 GA 5850» на момент передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, становила 3 964 000 грн. 00 коп. Отже, частково задовольняючи позовні вимоги суд виходив з наступного. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Виходячи зі змісту ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1. визнання права; 2. визнання правочину недійсним; 3. припинення дії, яка порушує право; 4. відновлення становища, яке існувало до порушення; 5. примусове виконання обов'язку в натурі; 6. зміна правовідношення; 7. припинення правовідношення; 8. відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9. відшкодування моральної (немайнової шкоди); 10. визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Крім того, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. З наданих в листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 року № 24-152/0/4-13 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі» роз'яснень вбачається, що шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю державного виконавця, підлягає відшкодуванню в порядку, передбаченому цивільним законодавством. Відповідно до статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно з частиною другою статті 87 Закону України "Про виконавче провадження", збитки, завдані державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час проведення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України "Про державну виконавчу службу", шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави. Отже, при вирішенні зазначених спорів суду слід залучати до участі у справі відповідні державні органи, які здійснюють розпорядження бюджетними коштами. У разі завдання шкоди неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю державного виконавця особа має право звернутись до суду з позовом про відшкодуванням шкоди, завданої посадовою або службовою особою органу державної влади (статті 1174, 1166, 1167 ЦК). Виходячи зі змісту ч.1-2 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної осби, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ст.1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державною, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. В ході судового розгляду позивач та його представник пояснили, що два спірних автобуса марки «KING LONG BUSES KL Q6891 GA 5850», номера шасі [NUMBER], [NUMBER], які є предметом даного спору, вже належать на праві власності сину позивача - [PERSON], у зв'язку з чим вони уточнювали свої позовні вимоги та просять стягнути за рахунок державного бюджету з Державної казначейської служби України матеріальму шкоду в розмірі 1 982 000 грн. 00 коп. Таким чином, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення за рахунок державного бюджету з Державної казначейської служби України матеріальної шкоди в сумі 1 982 000 грн. 00 коп. є обгрунтованими, доведеними належними доказами в ході судового розгляду, а тому підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивача в частині стягнення на його користь з Державної казначейської служби України моральної шкоди в сумі 20 000 грн. 00 коп., завданої незаконними діями державного виконавця Святошинського РУЮ у м. Києві, суд дійшов до наступного. Виходячи зі змісту ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1. у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2. у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3. у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна; 4. у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Виходячи з роз'яснень постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Крім того, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною другою вищезазначеної статті визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом. Таким чином, вислухавши доводи позивача та його представника, проаналізувавши вимоги діючого законодавства та відповідні роз'яснення щодо судової практики в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення на його користь з Державної казначейської служби України моральної шкоди в сумі 20 000 грн. 00 коп., завданої незаконними діями державного виконавця Святошинського РУЮ у м. Києві, не грунтуються на законі, а тому задоволенню не підлягають. На підставі наведеного та

Outcome: partial