Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що 28 липня 1995 року вони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дебальцівського міського управління юстиції у донецькій області. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], яка у теперішній час мешкає з відповідачкою. Причиною припинення шлюбних відносин стало несумісність характерів та поглядів на життя, в наслідок чого відбувалися сварки, склались неприязні відносини, які зробили неможливим подальше мешкання та збереження родини. Позивач в судове засідання не з'явився, про місце, час та день розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Просив позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причину неявки не повідомила, у зв'язку з чим суд вважає можливим, згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно ст.224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] сторони зареєстрували шлюб 28 липня 1995 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дебальцевського міського управління юстиції у Донецькій області, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис за № 118 (а.с. 7). Спору про розподіл майна, що є спільною сумісною власністю буде вирішуватися окремо. Сторонами мають різні погляди на сім'ю та взаємовідносини між подружжям, шлюбні відносини припинені з серпня 2013 року. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім*ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повинні повно та всебічно з*ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, врахувати наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Причина припинення шлюбних відносин, а саме: різність характерів, поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння, неоднакових поглядів на життя є поважною. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, та інтересам їх дітей, сім'я фактично розпалася та її відновлення неможливе, у зв'язку з чим, суд вважає за необхідне шлюб розірвати, позов задовольнити. На підставі ст.ст.105,110,112 СК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя",

Outcome: approved