Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

24 листопада 2001 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у виконкомі Ставківської сільської ради Бершадського району Вінницької області, актовий запис № 7. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх позовних вимог позивачка в позовній заяві вказує, що причиною, яка спонукала її звернутись до суду з позовом про розірвання шлюбу є те, що подружнє життя у них з відповідачем не склалося, оскільки відповідач приходив додому в нетверезому стані, вчиняв сварки, створював нестерпні умови для сімейного життя. З лютого 2006 року вони разом не проживають та не підтримують подружніх відносин. Оскільки їх шлюб носить лише формальних характер просить розірвати укладений між ними шлюб. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява в якій вона підтримує позов і просить розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився повторно, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи у суді , про причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Оскільки сторони в судове засідання не явилися, на підставі ст. 197 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без фіксації судового процесу технічними засобами. Судом встановлено, що 24.11.2001 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано виконкомом Ставківської сільської ради Бершадського району Вінницької області, що стверджується свідоцтвом про одруження серії І-АМ № 066779. Судом з'ясовано, що сторони наміру зберегти сім"ю не мають, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а від відповідача заперечень проти його розірвання, до суду не надійшло, що свідчить про те, що їх сім'я розпалася і зберегти її неможливо. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню: шлюб між сторонами має бути розірваний, оскільки судом встановлено, що спільне життя між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] не склалось, були припиненні шлюбно-сімейні відносини, відсутнє бажання проживати надалі однією сім'єю, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивачка не виявила бажання змінювати своє теперішнє прізвище. Оскільки, позивачка була звільнена від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому згідно ст. 88 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: approved