Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до Нижньолипицької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, Рогатинської районної державної адміністрації про визнання права власності на домоволодіння та визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] У позовній заяві зазначено, що 01 липня 2010 року помер брат позивачки [PERSON], за життя йому належала частина житлового будинку по вул. Лесі Українки у с. Нижня Липиця Рогатинського району та земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Нижньолипицької сільської ради Рогатинського району. Дане домоволодіння відноситься до суспільної групи колгоспні двори. На день смерті [PERSON] разом з ним проживала мати позивачки [PERSON], яка фактично прийняла спадщину, однак не оформила своїх спадкових прав. [PERSON] померла 01 вересня 2016 року, внаслідок її смерті відкрилася спадщина за заповітом, складеним на користь позивачки. До складу спадщини входять житловий і господарські будівлі, що розташовані по вул. Лесі Українки, буд.№102 в с.Нижня Липиця Рогатинського району Івано-Франківської області та земельні ділянки площею 1,0086 га, кадастровий номер 2624484100:03:001:0160 та 1,0579 га, кадастровий номер 2624484100:03:001:0159, що розташовані на території Нижньолипицької сільської ради Рогатинського району згідно Державних актів серія ЯД № 881604, серія ЯД№ 881605. Оформити у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на вказані домоволодіння та земельні ділянки як спадкоємець за заповітом, позивачка немає можливості через відсутність правовстановлюючого документа на домоволодіння та втрату Державних актів на земельні ділянки. Інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно немає. Просить позов задовольнити. Позивака позов підтримала з підстав наведених у позовній заяві, у судове засіданя не прибула, направив на адресу суду письмове клопотання про слухання справи без її участі. Нижньолипицька сільська рада направила на адресу суду клопотання про слухання справи без участі представника сільської ради. Рогатинська РДА представника у судове засідання не направила і не повідомила суд про причини своєї неявки у судове засідання, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку. За ст.27 ЦПК України участь у судових засіданнях є правом, а не обов'язком сторін по справі. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] помер 29 червня 2010 року в м.Івано - Франківську, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НМ № 240124, виданим повторно 06 грудня 2016 року Рогатинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано Франківській області. За життя йому належала земельна ділянка на території Нижньолипицької сільської ради, кадастровий номер 2624481400030010160 на підставі Державного акта ЯД № 881605. Відповідно до довідки № 87 від 04.04.2017 року, виданої виконавчим комітетом Нижньолипицької сільської ради, останнє постійне місце проживання [PERSON] було вул. Лесі Українки, буд. 102 в с. Нижня Липиця Рогатинського району. Заповіт від його імені не посвідчувався. На день смерті [PERSON] у спадковому будинку разом з ним проживала мати [PERSON], яка вступила в управління на володіння спадковим майном після смерті сина, але юридично не оформила спадщини. Згідно довідки № 89 від 05.04.2017 року станом на 1 липня 1990 року житловий будинок, який знаходиться по вул. Лесі Українки 102 в с.Нижня Липиця Рогатинського району відносився до суспільної групи "колгоспні двори". В будинку проживали [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] померла 01 вересня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-НМ № 235285, яке видане 02 вересня 2016 року виконкомом Нижньолипицької сільської ради Рогатинського району Івано Франківської області. Відповідно до заповіту, посвідченого 20 жовтня 2014 року у виконавчому комітеті Нижньолипицької сільської ради, [PERSON] все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом матиме право заповіла [PERSON]. Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Нижньолипицької сільської ради Рогатинського району, [PERSON] на день смерті проживала в [INFO]. Як вбачається з довідок відділу Держгеокадастру в Рогатинському районі Івано-Франківської області від 08.12.2016 року, [PERSON] та [PERSON] були власниками земельних ділянок кадастровий номер 2624481400030010160, Державний акт серії ЯД № 881605, вартістю 25386,01 грн., та кадастровий номер 2624481400030010159, Державний акт серії ЯД № 881604 вартістю 25386,01 грн. Відповідно до довідки №588, виданої 19 грудня 2016 року Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації, домоволодіння по вул. Л. Українки, 102 в с. Нижня Липиця Рогатинського району має наступні технічні характеристики: А житловий будинок загальною площею 45,2 м2, житловою площею 34,0 м2, Б стайня загальною площею 37,8 м2, В шопа загальною площею 7,2 м2, Г стайня загальною площею 3,6 м2, Д погріб загальною площею 12,5 м2, №1 криниця 10,0м/п, № 2 огорожа загальною площею 29,4 м2.. Реєстрація права власності на дане домоволодіння не проводилась. Приватним нотаріусом Рогатинського районного нотаріального округу [PERSON] 03 квітня 2017 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок №102 по вул. Л.Українки, в с.Нижня Липиця Рогатинського району Івано-Франківської області та земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Нижньолипицької сільської ради Роготинського району через відсутність у спадкодавця правовстановлюючого документа на домоволодіння та земельні ділянки. У газеті "Голос опілля" №47 від 03 грудня 2016 року опубліковано оголошення про втрату Державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯД №№ 881604,881605 видані 7 червня 2007 року. які були видані на підставі розпорядження Рогатинської РДА № 198 від 21.11.2005 року на ім'я [PERSON] та [PERSON] Право власності на землю гарантується відповідно до положень ст.14 Конституції України. Відповідно до ст.152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Необхідність визнання прав на землю виникає тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо наявності у особи певного субєктивного земельного права, субєктивне право заперечується чи створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності на земельну ділянку чи права користування нею через наявність таких сумнівів чи відсутність або втрату належних правовстановлюючих документів на таку земельну ділянку. Відповідно до п.г ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з розясненнями Пленуму ВСУ, даними в п. 11 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Власник майна, відповідно до ст.392 ЦК України, може предявити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні правовстановлюючі документи. Стаття 1 протоколу до Конвенції Про захист прав людини та основоположних свобод1950 року (ратифікована Законом України від 17.07.1997 року) передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно дост.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні відповідні правовстановлюючі документи. Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. За таких обставин та доказів, досліджених і перевірених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. За [PERSON], [INFO], жителькою вул. Галицька,167/80, м.Івано Франківська, ідентифікаційний номер [NUMBER], слід визнати право власності на домоволодіння загальною вартістю 57\~963 грн., що розташоване по вул.Лесі Українки, буд. № 102 в с.Нижня Липиця Рогатинського району Івано-Франківської області - житловий будинок А загальною площею 45,2 м2, житловою площею 34,0 м2, Б стайню загальною площею 37,8 м2, В шопу загальною площею 7,2 м2, Г стайню загальною площею 3,6 м2, Д погріб загальною площею 12,5 м2, №1 криницю 10,0м/п, № 2 огорожу загальною площею 29,4 м2 ; та право власності на земельні ділянки площами 1,0086 га, кадастровий номер 2624484100:03:001:0160 нормативна грошова оцінка земельної ділянки - 25 386.01 грн., 1,0579 га, кадастровий номер 2624484100:03:001:0159, нормативна грошова оцінка - 25386,01 грн., що розташовані на території Нижньолипицької сільської ради Рогатинського району Івано Франківської області згідно Державних актів серія ЯД № 881604, серія ЯД №881605, які на день смерті належали [PERSON], яка померла 01 вересня 2016 року, в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved