Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення витрат на поховання спадкодавця. Позовні вимоги мотивує тим, що 07.03.2017 помер [PERSON], з яким позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з 1998 року по 2005 рік. Позивач зазначає, що після розірвання шлюбу з [PERSON], вони продовжували проживати однією сімєю. Поховання [PERSON] здійснила вона. Спадкоємцями померлого за законом є два його сини від першого шлюбу, а також їх спільний син. Позивач вказує, що нею було витрачено на поховання чоловіка 28730 грн., з яких: - 3800 грн. за оплату труни, хреста, накидки, полотна та катафалка; - 16130 грн. за оплату поминального обіду; - 8800 грн. за оплату вартості пам'ятника та його установки на могилі. Посилаючись на ст. 1232 ЦК України [PERSON] просить суд стягнути з відповідачів на її користь по 9576 грн. витрат на поховання спадкодавця. Ухвалою від 24.09.2018 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Розгляд проводиться в спрощеному позовному провадженні без виклику осіб. 10.10.2018 до суду надійшов відзив [PERSON], у якому відповідач вказує, що всі витрати на організацію похорону батька понесли він з братом та їх тітка [PERSON] Просить розгляд справи проводити з викликом осіб. Заявив про допит свідків. 06.11.2018 суд постановив ухвалу про розгляд справи в загальному позовному провадженні. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні [PERSON] та її представник позов підтримали. Просили його задовольнити у повному обсязі за обставин викладених в позовній заяві. Представник відповідачів [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив повністю. Зазначив, що витрати на поховання спадкодавця здійснили відповідачі та їхня тітка - [PERSON] Позивач [PERSON] витрат не несла. Долучені нею до справи накладні не являються розрахунково - платіжними документами, а тому не є доказами понесення витрат на поховання [PERSON] Представник [PERSON], яка представляла інтереси свого сина, відповідача [PERSON] на підставі довіреності від 10.07.2018, в судовому засіданні позов не визнала. Суду пояснила, що позивач дійсно проживала зі спадкоємцем до його смерті, однак поховання останнього здійснили його двоє синів: [PERSON] та [PERSON]. Позивач додала лише 5 тисяч грн. до вартості поминального обіду в барі "Орхідея". Вказала, що виключно спадкоємці мають право на вибір та замовлення пам'ятника. [PERSON] з ними не погоджувала свої наміри щодо замовлення такого. На могилі спадкодавця, по волі позивача, зроблено заливку на дві могили, і вони категорично проти цього заперечують. Діти також мають намір замовити пам'ятник батькові. \~ \~ \~ \~Заслухавши доводи позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновків, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1\~ст. 1232 ЦК України\~спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. \~ \~ \~ \~В силу ч. 1\~ст. 1222 ЦК України\~спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живим після відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~Із ч. 2\~ст. 1223 ЦК України\~слідує, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях\~1261-1265\~цього\~Кодексу. \~ \~ \~ \~У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1\~ст. 1261 ЦК України). Судом встановлено, що 07 березня 2017 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-БВ № 296445 (а.с. 3). Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є три його сини: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Дана обставина встановлена ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 06.11.2018 (а.с.68), а тому в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України не потребує доказуванню. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 27 січня 2005 року, однак вони до смерті останнього продовжували спільно проживати, що доводиться свідоцтвом про розірвання шлюбу, показаннями свідка [PERSON] та не заперечувалось сторонами (їх представниками) (а.с. 2). \~ \~ \~ \~Відповідно до довідки Волочиської міської ради № 311 від 23.03.2017 поховання [PERSON] здійснила [PERSON] (а.с. 4). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду вказала, що вона як секретар Волочиської міської ради видала позивачу довідку про здійснення поховання [PERSON] за наявності свідоцтва про смерть спадкодавця. Свідок [PERSON] в ході її допиту повідомила, що витрати на поховання [PERSON] складали: 3060 грн. за ритуальні послуги, 11 600 грн. за поминальний обід, та ще додаткові витрати в реанімації та за алкогольні напої в барі. З усіх цих витрат позивач здійснила виключно оплату в сумі 1800 грн. за ритуальні послуги та 5000 грн. додала до вартості поминального обіду в барі "Орхідея". Всю решту витрат несли відповідачі, вона та її син. Також їй відомо, що [PERSON] замовила пам'ятник, однак заливку під нього зроблено на дві могили, а не на одну. Ні з ким про такі дії позивач не радилась. Пам'ятник спадкоємці не бачили. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу», поховання померлого комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у звязку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов. У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди», розяснено, що витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги та обряди) відшкодовуються тій особі, яка понесла ці витрати. В силу\~ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР, розрахункова операція\~-приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки\~оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця. Розрахунковий документ -\~ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 2 ч. 1\~ст. 3 Закону №265/95-ВР\~суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операцій з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов'язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказує, що нею було витрачено на поховання 28730 грн., з яких: - 3800 грн. за оплату труни, хреста, накидки, полотна та катафалка, що підтверджується даними накладної від 07.03.2017 № 179; - 16130 грн. за оплату поминального обіду, що підтверджується даними накладної від 08.03.2017; - 8800 грн. за оплату вартості пам'ятника та його установки на могилі, що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордера. \~ \~ \~ \~Накладна\~це документ, який використовується при передачі товарно-матеріальних цінностей від однієї особи іншій. Накладні вважаються документами первинного бухгалтерського обліку та не є розрахунковими документами. \~ \~ \~ \~Отже, накладні достовірно не вказують на те, що [PERSON] понесла витрати на поховання [PERSON] Вони є неналежними доказами та не можуть бути взяті судом до уваги. \~ \~ \~ \~Позивач не надала суду розрахункові документи встановленої форми (касовий чек, товарний чек, розрахункову квитанцію тощо), які б достовірно підтвердили понесення нею витрат. \~ \~ \~ \~Суд приходить до висновку, що під час судового розгляду справи знайшов своє підтвердження факт понесення [PERSON] витрат на поховання спадкодавця на суму 1800 грн., що доводиться показами свідка [PERSON] Вказані витрати мають бути відшкодовані спадкоємцями (кожним відповідачем по 600\~грн.). \~ \~ \~ \~Крім того, витрати на поминальні обіди, які проводяться після поховання особи, не є витратами на поховання та не підлягають відшкодуванню згідно з вимогами\~ст. 1232 ЦК України. \~ \~ \~ \~Така позиція суду узгоджується із судовою практикою, зокрема, Хмельницького апеляційного суду (постанова від 13.06.2018 в справі № 688/291/18, ЄДРСР №\~74687540). \~ \~ \~ \~Щодо витрат позивача понесених за оплату вартості пам'ятника та його установки суд вважає, що такі не підлягають відшкодуванню. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу»\~намогильні споруди - пам'ятні споруди,\~\~що встановлюються\~\~на могилах та увічнюють пам'ять про померлих. Згідно\~ст. 29 цього Закону, власником намогильної споруди,\~\~склепу вважається особа,\~\~яка за\~власні\~кошти встановила цю споруду на могилі (місці родинного поховання). Судом встановлено, що позивач здійснила замовлення пам'ятника самостійно. З [PERSON] та [PERSON] свої дії та вибір не погоджувала. Пам'ятник на момент розгляду справи не установлено. \~ \~ \~ \~На місці поховання [PERSON] зроблено заливку під дві могили, що підтверджується показами свідка [PERSON] та не заперечується позивачем та представниками сторін, що приводить суд до висновку про відсутність обов'язку відповідачів відшкодовувати такі витрати [PERSON] \~ \~ \~ \~Також суд вважає, що витрати на оплату вартості пам'ятника та його установки у заявленому позивачем розмірі не доведено, оскільки із квитанцій до прибуткового касового ордеру, долучених до справи (а.с. 29, 62, 63) не можливо чітко встановити за що конкретно здійснювалась оплата. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають до задоволення лише в частині доведеної суми витрат на поховання спадкодавця, яка становить по 600 грн. із кожного відповідача. Розподіл судових витрат сторін суд здійснює на підставі ст.ст. 133, 137, 141 ЦПК України, виходячи із часткового задоволення позову. Судові витрати позивача включають в себе розмір судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Судові витрати відповідачів включають лише витрати на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: partial