Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28 жовтня по 28 листопада 2013 року. Позов обґрунтовує тим, що перебувала у трудових відносинах з відповідачем і була звільнена з роботи з 28.10.2013 року за власним бажанням. Проте, у день звільнення з нею не було проведено розрахунку. Крім того, просить стягнути з відповідача 1500 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги, пославшись на обставини викладенні в позовній заяві, яку просять задоволити. Представник відповідача Савчак Р.І. в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, пославшись на поданий письмово відзив на позов, пояснила, що позивач невірно зазначила суму до стягнення, а саме розмір 2073,90 грн., так як обчислення із середньої заробітної плати провадиться шляхом множення середньомісячного заробітку на число робочих днів і сума відповідно до стягнення має становити 1374,80 грн. В частині стягнення моральної шкоди заперечила з тих підстав, що позивачем не доведено заподіяння такої. Наслідки часткового визнання позову представнику відповідача роз'яснені і зрозумілі. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних міркувань. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. У відповідності до копії трудової книжки позивачки (а.с. 4), остання перебувала у трудових відносинах з ПАТ СГХП "Полімінерал" і був звільнена з роботи з 28.10.2013 року згідно наказу №105-к від 28.10.2013 року за власним бажанням, п. 3 ст. 38 КЗпП України. Тобто останнім днем роботи позивача, а відповідно днем звільнення, було 28.10.2013 року. Крім цього, як встановлено в судовому засіданні, в день звільнення - 28.10.2013 року з позивачкою не було проведено розрахунку. Однак, її повідомили про розмір нарахованих сум, які було позивачу виплачено 28.11.2013 року. Статтями 47, 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму. Отже, закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок - виплатити всі суми, що належать йому. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що у разi невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звiльненому працiвниковi сум у строки, зазначенi в статтi 116 цього Кодексу, при вiдсутностi спору про їх розмiр пiдприємство, установа, органiзацiя повиннi виплатити працiвниковi його середнiй заробiток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України за №100 від 08.02.1995 року, середньоденний заробіток обчислюється в робочих днях, виходячи з виплат за останні два місяці роботи, що передують місяцю звільнення. Звідси, середній заробіток за весь час затримки виплати належної суми до дня фактичного розрахунку з звільненим працівником розраховується множенням середньоденного заробітку на кількість робочих днів від дня звільнення до дня фактичного розрахунку. З оглянутих судом довідки за №175 від 10.12.2013 року та розрахунку, виданих бухгалтерією ПАТ СГХП «Полімінерал» вбачається, що заборгована заробітна плата і розрахунок позивачеві був виплачений 28 листопада 2013 року. Нарахована середньоденна заробітна плата позивача без утримань становить 66,56 грн. Тобто, середня заробітна плата позивача за робочі дні за час затримки виплати розрахункових коштів за період з 28.10.2013 року по 28.11.2013 року (день виплати всіх сум) нараховується за 24 робочих днів (24 дні х 66,56 грн. = 1605,6 грн. - 230,80 грн. податок = 1374,80 грн.). Відтак, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення із стягненням з відповідача вищезазначеної суми. Вирішуючи позов в частині відшкодування моральної шкоди на користь позивача, суд враховує глибину фізичних та душевних страждань позивачки, погіршення її здібностей та позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини відповідача, а також враховуючи вимоги розумності та справедливості та визначає її у розмірі 100,00 грн. Крім цього, суд вважає, що вирішення позову на користь позивачки в частині захисту її порушених трудових прав буде достатньою і справедливою сатисфакцією, а тому у цій частині позов слід задоволити частково. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. 88 ЦПК України, ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved