Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-18 00:00:00

18.11.2020 [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на його користь матеріальну шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 102107,30 грн., моральну шкоду в розмірі 20000 грн. та судовий збір в розмірі 1861,87 грн.. Позовні вимоги мотивує тим, що 08.07.2020 на автомобільній дорогі Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань, [PERSON] керуючи автомобілем «Daewoo Nubira», державний номер [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не впевнився в безпечності маневру при здійсненні розвороту, не надав переваги в русі та скоїв зіткнення із автомобілем «Toyota Corolla» державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] .. Вказані обставини встановлені постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 08.09.2020 по справі № 707/1512/20. В результаті ДТП автомобіль «Toyota Corolla» державний номер [NUMBER] , який є власністю позивача, було пошкоджено. 27.07.2020 року експертом зроблено оцінку пошкодженого автомобіля та встановлено вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Toyota Corolla» внаслідок ДТП який складає 265184,00 грн.. 27.07.2020 експертом зроблено оцінку пошкодженого автомобіля та встановлено ринкову вартість КТЗ після пошкодження, згідно якого вартість пошкодженого автомобіля «Toyota Corolla» державний номер [NUMBER] складає 41444,30 грн. 28.10.2020 ПрАТ "СК «ВУСО»" прийнято рішення щодо виплати [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 127400 грн.. Згідно листа ПрАТ "СК «ВУСО»" сума страхового відшкодування зменшується на розмір франшизи. Обов`язок щодо відшкодування франшизи покладений на особу, відповідальність якої застрахована, тобто на [PERSON] . Крім вище викладено, також було завдано збитки на проведення експертизи автомобіля «Toyota Corolla» та його евакуацію. Внаслідок ДТП позивачу було завдано тілесні ушкодження, на лікування яких витрачено 2236,40 грн.. Крім, матеріальної шкоди було завдано і моральну шкоду, яку позивач оцінює в 20000 грн., та зазначає що внаслідок ДТП зазнав душевних страждань у зв`язку із знищенням його майна, та ухиленням відповідача від здійснення матеріального відшкодування. У зв`язку з протиправною поведінкою відповідача вимушений був збирати велику кількість документів, звертатись за юридичною допомогою, багаторазово звертатись до страхової компанії, внаслідок чого був порушений його звичайний уклад життя. Крім того, пережив фізичний біль та страждання, у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями. На підставі вищевикладеного, просить стягнути з [PERSON] на його користь матеріальну та моральну шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.12.2020, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Кондрацька Наталія Миколаївна, у результаті автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначена для розгляду судової справи № 711/8081/20 (провадження № 2/711/2649/20). Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.12.2020 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві. Позивач додатково пояснив, що в наслідок знищення автомобіля йому було заподіяно матеріальну та моральну шкоду, звертався до відповідача з приводу її відшкодування, однак на контакт він не йшов. Крім того, внаслідок ДТП йому було завдано шкоду здоров`ю та був змушений тривалий час лікуватись. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позовних вимог, оскільки вважають, що відшкодування матеріальної шкоди та шкоди завданої життю та здоров`ю має нести страхова компанія. Стосовно моральної шкоди, то на думку відповідача її розмір є необґрунтований. Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що 08.07.2020 о 13 год. 50 хв. на 49км +160м автомобільної дороги Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань відбулась ДТП, за участю автомобіля «Daewoo Nubira» реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Toyota Corolla», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] .. Дорожньо-транспортна пригода відбулась в результаті порушення [PERSON] вимог п.10.1 Правил дорожнього руху, що підтверджується постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 08.09.2020, відповідно до якої [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. [PERSON] є власником транспортного засобу «Toyota Corolla» реєстраційний номер [NUMBER] , 2011 року випуску, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 08.07.2020 був пошкоджений транспортний засіб позивача, що заподіяло останньому матеріальну шкоду. Відповідно до звіту №А07-77 про оцінку автомобіля «Toyota Corolla» реєстраційний номер [NUMBER] від 27.07.2020 матеріальний збиток завданий власнику внаслідок ДТП прирівнюється до його ринкової вартості на момент ДТП і складає 265184,00 грн.. Відповідно до звіту № А07-77/1 про оцінку автомобіля «Toyota Corolla» реєстраційний номер [NUMBER] після ДТП від 27.07.2020 вартість пошкодженого автомобіля складає 41 444,30 грн.. Частиною 1 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є - втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі. Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Daewoo Nubira» реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «СК «ВУСО», що визнається сторонами, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Як зазначив позивач, 28.10.2020 він отримав від ПрАТ «СК «ВУСО» страхове відшкодування у розмірі 127400,00 грн., що підтверджується випискою із банківського рахунку позивача (а.с.51). Однак, вказана сума є значно нижчою, ніж фактично понесені ним витрати. Таким чином, різниця між сумою страхового відшкодування, здійсненого страховою компанією позивачу, та розміром матеріального збитку, завданого позивачу пошкодженням його автомобіля у відповідності до звіту про його оцінку, становить 96339,70 грн.. Окрім збитків завданих майну, позивач поніс витрати на проведення експертизи автомобіля у сумі 2331,20 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №85 від 29.07.2020 на суму 2000 грн. (а.с. 52), квитанцією від 15.07.2020 на суму 183,60 грн. (а.с. 53), та квитанцією від 15.07.2020 на суму 147,60 грн. (а.с.54), та витрати на евакуацію в сумі 1200 грн., що підтверджується квитанцією та актом виконаних робіт від 08.07.2020 (а.с.57,58). Також в результаті ДТП позивач отримав тілесні ушкодження, що підтверджуються копіями медичних документів (а.с.59-66) та поніс витрати на лікування в сумі 2236,40 грн. (а.с.67). Таким чином судом встановлено, що в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 08.07.2020, позивачем було пронесено матеріальні збитки на суму 102107,30 грн.. Відповідач в своїх пояснення зазначив, що визнає понесення позивачем матеріальної шкоди, однак, на його думку, компенсація має здійснюватись за рахунок страхової компанії, оскільки його цивільно-правова відповідальність була застрахована. Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до Правової позиції Верховного суду України у справі 6-2808цс15, №6-725цс16, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. Дану позицію також підтверджено Постановою новоствореного Верховного Суду Постановою по справі №344/10730/15-ц 14 лютого 2018 року. Відповідно до ч.5 статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. З урахуванням вище викладеного, сума майнової шкоди, яку спричинено внаслідок ДТП та яка залишилась невідшкодованою страховою компанією складає 102107,30 грн, та має бути відшкодована за рахунок відповідача. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення матеріальної шкоди є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із пошкодженням її майна. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності її вини. Звертаючись з вказаним позовом до суду, позивач просив стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 20000 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що внаслідок ДТП зазнав душевних страждань, у зв`язку із знищенням його майна та ухилянням відповідача від матеріального відшкодування. Був змушений звертатись за юридичною допомогою та до страхової компанії, внаслідок чого був порушений його звичний уклад життя. Крім того переживав фізичний біль та страждання, у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з засад розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Також, суд враховує те, що пошкодження автомобіля, власником якого є позивач внесло певні зміни у звичний уклад життя останнього, призвели до витрат часу для вирішення питання відшкодування завданої шкоди. Проте, суд не може погодиться з розміром компенсації такої шкоди, яка визначена позивачем в сумі 20000 грн., оскільки суду не надано доказів на підтвердження того, що позивачу було завдано моральну шкоду у розмірі, визначеним останнім. У зв`язку з відсутністю таких фактичних даних, що свідчили б про наявність обставин, які мають істотне значення для вирішення питання щодо обґрунтованості заявленої вимоги про відшкодування моральної шкоди саме в розмірі, який визначений позивачем, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Визначаючи розмір грошової компенсації моральної шкоди, суд виходить з принципів розумності і справедливості, та приходить до висновку, що 15000 грн. буде справедливою і достатньою мірою компенсації моральної шкоди, яка була спричинена позивачу. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1861,87 грн., відповідно до квитанцій № 0.0.1902671983.1 від 12.11.2020 та №0.0.1902673233.1 від 12.11.2020, сплачений позивачем під час звернення з даним позовом до суду.

Outcome: approved