Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10 червня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис за № 93. Сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 26.12.2012 року. Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 03 квітня 2016 з [PERSON] на користь [PERSON] вирішено стягувати на утримання сина [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі 900,00 (дев'ятсот) гривень щомісячно. На даний час [PERSON] потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв'язку з чим збільшуються потреби у навчанні, фізичному розвитку та іншому (дитина відвідує спортивні гуртки по футболу, додатково займається з викладачем вивченням англійської мови та математики, регулярно відвідує стоматолога, що тягне за собою чималі витрати). Відповідач має іншу сімю та також виховує доньку від іншого шлюбу, працює закордоном. Позивач вважає за доцільне збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина до 3000 гривень, оскільки на даний час позивач не може повністю забезпечити та задовольнити потреби дитини, одягом, продуктами харчування, засобами гігієни, різного роду гаджетами, не має змоги оплатити у разі потреби його лікування, відвідування гуртків та додаткових занять тощо. Представником відповідача 05.10.2018 року подано відзив на позовну заяву про збільшення розміру аліментів. В якому зазначено про те, що позовна заява та додані матеріали не містять доказів про зміну матеріального чи сімейного стану позивача та відповідача. У відповідача на утриманні знаходиться [PERSON] від 11.06.2016 року. Станом на 01.10.2018 року [PERSON], відповідач, його теперішня дружина, їх малолітня дочка [PERSON] проживають в одній квартирі. Відповідач не має свого житла,\~ проживає в квартирі [PERSON] в [ADDRESS] в будинку 28. Крім того, теперішня дружина відповідача знаходиться на 8 місяці вагітності. Заборгованості по аліментам не має. Визнає позовні вимоги частково, не заперечує проти стягнення з нього на дитину аліменти в розмірі 1300 гривень. В судовому засіданні заслухано представників сторін, досліджено письмові докази на які сторони посилаються, як на підставу заявлених вимог та заперечень (відзиву). За наслідками суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.6). Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано на підставі рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 26.12.2012 року (а.с.7). Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 03 квітня 2016 з [PERSON] на користь [PERSON] вирішено стягувати аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі 900,00 (дев'ятсот) гривень щомісячно (а.с.8). Як встановлено, малолітній син сторін потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв'язку з чим збільшуються потреби у навчанні, фізичному розвитку та іншому (а.с.15,16,17). [PERSON]\~ перебуває в шлюбі з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФМ № 116379 від 17 червня 2014 року (а.с.10). Відповідач також має іншу сімю, в якій виховує та утримує доньку від цього шлюбу (а.с.32,33). Сторонами не оспорюється, що відповідач працює за кордоном, період роботи складає більшу частину місяців у році. Суд констатує, що згідно п.2 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років у 2018 році становить (становитиме) від 1860,00 грн до 2027,00 грн на 31.12.2018. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України та п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд погоджується з твердженням позивача за позовом про зростання цін на продукти харчування, одяг, ліки тощо, внаслідок чого витрати на утримання дітей значно збільшуються. Дані обставини є загальновизнаними, доказуванню не підлягають. За змістом положень ст.ст. 1, 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст.ст. 1, 6 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (норми матеріального права в редакції, чинній на час пред'явлення позову), прожитковий мінімум є базовим соціальним стандартом, який визначає рівень інших соціальних стандартів і соціальних гарантій, зокрема, у сфері доходів населення. За таких умов, незмінну і незначну за розміром протягом тривалого часу матеріальну участь батька у матеріальному забезпеченні дітей не можна визнати такою, що враховує реальні обставини та потреби дітей. З часом відносний розмір такої матеріальної участі лише зменшується та перестає відповідати умовам реальної, ефективної участі платника аліментів відповідно до належної з нього дійсної частки у забезпеченні потреб дитини. Отже, матеріальне утримання дитини є обов'язком батьків, у контексті виконання якого може йтися лише про порядок надання такого утримання та про його розмір з урахуванням відповідних обставин. Беручи до уваги результат виконання сторонами обов'язку доказування обставин, що мають значення в справі, слід констатувати, що під час судового розгляду не встановлено і не доведено підстав для відступу від засад щодо загалом рівного обов'язку батьків у матеріальному утриманні дитини. З урахуванням фактичних обставин справи, вимога позову щодо розміру аліментів є надмірною. Як зазначив представник позивача в судовому засіданні, розмір коштів, які витрачаються позивачем на належне утримання спільної з відповідачем дитини становить близько 5000 гривень Суд враховує ті обставини, що у відповідача на утриманні знаходиться малолітня дочка [PERSON] Інші обставини не доведені, оскільки відповідними доказами (належним й допустимими) не підтверджені. На переконання суду, наявність у відповідача нової сімї, в якій виховується малолітня дитини, не може слугувати підставою для визначення розміру аліментів у сумі 1300 гривень. Оскільки, в даному випадку, такий розмір аліментів не відповідатиме\~ потребам дитини для\~ її належного та достатнього рівня життя. Вимоги визначення точного розміру аліментів суто як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв'язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат тощо. На переконання суду, з урахуванням фактичних обставин справи, динаміки значення базового соціального стандарту, позов підлягає до часткового задоволення, з прийняттям рішення про зміну розміру аліментів, який було раніше встановлено до 2 000 гривень щомісячно. Судові витрат від оплати яких позивач [PERSON] звільнена, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 141\~ ЦПК України підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь держави.

Outcome: partial