Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

[PERSON] звернулась із зазначеним позовом до [PERSON] та просила суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на майно, що є спільною сумісною власністю сторін як подружжя, а саме на 1/2 частину садового будинку № 359 в садовому товаристві "Кондитер", що знаходиться на території Буківської сільської ради Житомирського району Житомирської області. В обґрунтування позову зазначено наступне. Спірний обєкт нерухомого майна є спільною сумісною власністю подружжя, адже набутий сторонами за час перебування у зареєстрованому шлюбі. Оскільки дійти згоди у питанні поділу майна сторони не можуть, звернення до суду є єдиним можливим способом захисту прав. Враховуючи положення ст. 274 ЦПК України розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності заперечень учасників справи цього. Дослідив матеріли справи, судом встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. 26 серпня 2005 року сторони зареєстрували шлюб (зворот а.с.5). 27 жовтня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу садового будинку № 359, що розташований на території Буківської сільської ради Житомирського району Житомирської області, садове товариство "Кондитер" (а.с.6-7, 9). Укладення даного правочину, згідно його пункту 1.6. відбулось за письмової згоди дружини [PERSON] [PERSON] 5 грудня 2011 року відповідач зареєстрував право власності на спірний садовий будинок (а.с.8). Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями норм матеріального та процесуального права. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України). Проаналізував фактичні обставини справи та норми закону, якими врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Суд вважає, що позивачем не було доведено будь-якими, в тому числі, належними та допустимими доказами наявність спору між сторонами щодо вищенаведених правовідносин, що виключає можливість судового захисту прав заявника. Інших доказів суду подано не було і процесуальний закон забороняє збирання доказів з власної ініціативи у даному випадку. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed