Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

13 жовтня 2020 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу на підставі свідоцтва про право власності на житло належить квартира [ADDRESS] . На даний час у вказаній квартирі зареєстрований колишній чоловік [PERSON] , який тривалий час у ній не проживає. Реєстрація відповідача в квартирі створює перешкоди в здійснені права користування і розпорядження належним позивачу нерухомим майном. Відповідач проживає в іншому населеному пункті та не має наміру повертатися в дане помешкання, тому вирішити дане питання в позасудовому порядку не виявилось можливим. Ухвалою судді від 21 грудня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження по справі, призначено перше судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. (а.с. 36) Відповідач в судові засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, так як проживає в іншому місці. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. (а.с. 37-40). Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про отримання судових повісток, причини неявки суду не повідомив (а.с. 29,35) За нормою ч. 1 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Судом досліджено докази, які містяться в матеріалах справи та встановлено наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 10 жовтня 2013 року № 1963 квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 10-11) Довідкою виданою головою правління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Конька27" підтверджено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , [INFO] (а.с.7) Відповідно довідки № 1 від 15 вересня 2020 року, виданої головою правління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Конька27" вбачається, що за адресою: [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] , фактично не проживає з 15 листопада 2018 року.(а.с.8) Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 квітня 2019 року у справі № 401/347/19 шлюб між позивачем та відповідачем, укладений 08 травня 2010 року розірвано.(а.с. 20) Стаття 319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. В силу статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 346 ЦК України врегульовані підстави припинення права власності, а саме: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викуп пам`яток культурної спадщини; примусове відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; реквізиція; конфіскація; припинення юридичної особи чи смерті власника. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житлом для власного проживання, проживання членів сім`ї , інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. В позовній заяві позивач просить визнати особу співвласника таким, що втратив право на користування своїм житлом з підстав того, що останній понад один рік не проживає в ньому та не приймає участі в його утриманні. Тобто просить обмежити право відповідача користуватися частиною його майна, оскільки реєстрація відповідача - співласника створює перешкоди в користуванні та розпорядженні нею частиною свого майна. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя позивач не заявляє. Отже питання про припинення у [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] не вирішується. Відповідач є співвласником вказаної квартири та не втратив право власності на неї в силу вимог статей 319, 321 ЦК України. Згідно постанови Пленуму Верховного суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладання трудового договору на визначений строк, тощо). Відповідно до абзацу 6 ст. 3 Закону України від 11.12.2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11.12.2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до частини другої статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд приходить висновку, що за обстави, встановлених в судовому засіданні, інтереси позивача порушені, вона не має змоги користуватися та розпоряджатися належним їй майном на свій розсуд. Враховуючи те, що відповідач не проживає в зазначеній квартирі понад рік, не сплачує комунальні послуги, не приймає участь в її утриманні, та зважаючи на визнання позову відповідачем, суд приходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим та підлягають задоволенню. При цьому, визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням не створює ніяких наслідків для нього як для співвласника квартири. Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved