Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Управління державного технічного нагляду Закарпатської обласної державної адміністрації в особі відділу технічного нагляду держсільгоспінспекції по Свалявському та Воловецькому районах про визнання права власності на колісний транспортний засіб причіп 2-ПТС-4, 1998 року випуску. Мотивує його тим, що у 2008 році ним було придбано від односельця колісний транспортний засіб причіп 2-ПТС-4, який він до цього часу використовує для власних потреб та підтримує його в належному робочому стані. На даний час він є фактичним власником даного причіпа протягом 8 років, жодних претензій, вимог або позовних заяв від інших осіб відносно питань власності щодо вказаного майна до нього не надходило. Звернувшись до відділу технічного нагляду держсільгоспінспекції по Свалявському та Воловецькому районах з проханням видачі йому свідоцтва на право власності на згаданий причіп, йому було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів, а тому просить позов задовольнити. В судове засідання позивач не з"явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, головний спеціаліст відділу технічного нагляду ДІСГ Костюк Ю.М. подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника відповідача, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Системний аналіз умов набуття права власності за набувальною давністю за статтею 344 ЦК у порівнянні з умовами набуття права власності у іншій спосіб (наприклад, за договором, за іншим правочином або на безхазяйне майно, відумерлу спадщину тощо) дає підстави вважати, що позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений в тому, що він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. У володільця немає іншої правової підстави володіти майном, в тому числі і за договором. Відсутні інші правовідносини між ним та зацікавленими особами, в тому числі і щодо безхазяйного майна або відумерлої спадщини, стосовно якої не було вчинено дій по переходу її у власність територіальної громади. Всі ці обставини мають правове значення саме на момент заволодіння майном. Згідно з п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року при вирішенні спорів пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю суди повинні враховувати зокрема, що: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майно не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна у її володінні; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Тобто для набуття права власності на рухоме майно за набувальною давністю, давнісний володілець повинен довести факти добросовісності, відкритості, безперервності та тривалості свого володіння. Судом встановлено, що позивач з 2008 року та до сьогоднішнього дня добросовісно, відкрито, безперервно володіє та користується причіпом марки 2-ПТС-4, 1998 року випуску, що підтверджується довідкою виданою виконкомом Нижньоворітської сільської ради Воловецького району за № 1272 від 16.06.2016 року. Згідно звіту про оцінку майна визначення ринкової вартості колісного транспортного засобу причіпу - 2- ПТС- 4 реєстраційний номер відсутній, станом на 21 червня 2016 року складає 15700,00 грн.. Статтею 34 Закону України "Про дорожній рух" встановлено - усі механічні транспортні засоби підлягають відомчій реєстрації та обліку, порядок яких установлюється: для тракторів, самохідних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів незалежно від форм власності, що підлягають експлуатації на вулично- дорожній мережі загального користування - уповноваженим органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань аграрної політики. Згідно ст. 4 Порядку відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 694 від 08.07.2009 року, реєстрація транспортного засобу проводиться на підставі заяви власника та документів, які посвідчують особу, правомірність придбання машини, відповідність конструкції машини технічним вимогам, тощо. Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, цінні папери, транспортні засоби набувається за рішенням суду. Таким чином, суд аналізуючи надані сторонами докази як кожен окремо так і всі у сукупності доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими оскільки свідчать про добросовісність, відкритість, безперервність та давність володіння позивачем спірним причепом, відсутність інших осіб, які б претендували на це рухоме майно, та безтитульність володіння, що в свою чергу є належними підставами для визнання права власності на причіп за позивачем в порядку ст.344 ЦК України, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved