Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-05 00:00:00

17 червня 2020 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, втрат від інфляційних процесів та 3% річних. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 13.06.2016 року між Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради та [PERSON] укладено Договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № Ш-10144-16, згідно з п.1. якого позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування нерухоме майно - нежитлові приміщення загальною площею 37,4 кв. м, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Передача об`єкта оренди здійснена за актом приймання-передачі від 13.06.2016 року. Договір укладений на термін до 13.06.2016 до 12.06.2019р. Відповідачем при укладенні Договору взято на себе низку зобов`язань, в тому числі своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату (п.7.1.2). Розділом 5 Договору встановлені орендна плата та порядок розрахунків. Так, відповідно до п. 5.1 Договору розмір орендної плати за користування майном за перший місяць оренди склав 397,71 грн. Відповідно до п. 5.2 розмір орендної плати коригується щомісячно на відповідний індекс інфляції. Проте, незважаючи на вищезазначені умови укладеного Договору та вимоги законодавства, Відповідач взяті на себе зобов`язання в повному обсязі не виконав. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова у справі № 466/8378/18 від 04.04.2019р., за позовом УКВ ДЕР ЛМР до [PERSON] , про розірвання договору оренди, виселення та стягнення заборгованості- розірвано договір № Ш-10144-16 від 13.06.2016 року, виселено з нежитлового приміщення, загальною площею 37,4 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та стягнуто заборгованість за договором № Ш-10144-16 від 13.06.2016 року, за період з 13.06.2016р. - по 31.08.2018р. у розмірі 7595,28 грн. Отже, з вищенаведеного випливає, що рішення суду у справі № 466/8378/18 від 04.04.2019р., набрало законної сили 06.05.2019р., з цієї ж дати договір вважається розвірваним. Згідно зі ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Проте відповідач цього свого обов`язку належним чином не виконав, об`єкт оренди за актом приймання-первдачі не повернув. Як зазначено в постанові про закінчення виконавчого провадження від 27.11.2019 року ВП № 60090623 : згідно акту державного виконавця ВП № 60090623 від 25.11.2019р. [PERSON] виселилась з нежитлових приміщень, за адресою: [ADDRESS] , чим фактично виконала виконавчий документ. Таким чином, з 06.05.2019р. (день набрання законної сили заочним рішенням суду у справі № 466/8378/18 від 04.04.2019р.) до 25.11.2019р. (момент звільнення приміщення згідно акту державного виконавця ВП № 60090623 від 25.11.2019р.) Відповідач незаконно користувався приміщенням, що було об`єктом оренди за Договором. Відповідно ДО ДОВІДКИ про заборгованість № 4-2302-15260 від 27.05.2020 року станом на 22.05.2020р. Відповідач має заборгованість за договором № Ш-10144-16 від 13.06.2016 у розмірі 13 086,73 грн. У судовому засіданні представник позивача - Карасюк М.В. позовні вимоги підтримала, дала пояснення, аналогічні змісту позову. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що дійсно орендувала в Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради нежитлові приміщення загальною площею 37,4 кв. м, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , проте неодноразово зверталась до позивача, з метою розірвання вказаного договору оренди, у зв`язку із чим, з заборгованістю за договором № Ш-10144-16 від 13.06.2016 у розмірі 13 086,73 грн. не погоджується. З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 13.06.2016 року між Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради та [PERSON] укладено Договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № Ш-10144-16, згідно з п.1. якого позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування нерухоме майно - нежитлові приміщення загальною площею 37,4 кв. м, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Передача об`єкта оренди здійснена за актом приймання-передачі від 13.06.2016 року. Договір укладений на термін до 13.06.2016 до 12.06.2019р. Відповідачем при укладенні Договору взято на себе низку зобов`язань, в тому числі своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату (п.7.1.2). Розділом 5 Договору встановлені орендна плата та порядок розрахунків. Так, відповідно до п. 5.1 Договору розмір орендної плати за користування майном за перший місяць оренди склав 397,71 грн. Відповідно до п. 5.2 розмір орендної плати коригується щомісячно на відповідний індекс інфляції. Проте, незважаючи на вищезазначені умови укладеного Договору та вимоги законодавства, Відповідач взяті на себе зобов`язання в повному обсязі не виконав. Відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Відповідно до ч.4 ст. 85 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Пунктом 10.1 Договору передбачено, що за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність згідно із чинним законодавством України. Згідно із ст.287 ГК України, орендодавцями щодо комунального майна є органи, уповноважені місцевими радами управляти майном, яке є у комунальній власності. Відповідно до Положення про управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 02.12.2016 № 1125 (зі змінами), Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (надалі - управління) є виконавчим органом Львівської міської ради відповідно до ухвали міської ради від 26.05.2016 № 505 "Про затвердження структури виконавчих органів Львівської міської ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів", утвореним відповідно до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". Основними завданнями управління є виконання функції органу управління майном комунальної власності територіальної громади м. Львова; передача в оренду, відчуження (приватизація) майна комунальної власності територіальної громади м. Львова; подання на розгляд міської ради пропозицій щодо порядку та умов відчуження комунального майна, проектів місцевих програм приватизації та переліки об`єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації, організація виконання цих програм. Дані обставини підтверджуються долученими до матеріалів справи письмовими доказами. Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовна заява Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради є обґрунтованою та підлягає до задоволення. Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved