Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

11.04.2018 року позивач Картер ІринаАВікторівна звернулась до суду з позовною заявою , в якій просить визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті її батька - [PERSON], померлого [INFO], а саме: на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS], площею 0,0188 га, кадастровий номер: [NUMBER] та земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS], площею 0,0393 га, кадастровий номер: [NUMBER]. Позовні вимоги позивач обґрунтовуєт им, що [INFO] померїї батько - [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про смерть серія [NUMBER]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, зокрема на : земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS], площею 0,0188 га, кадастровий номер: [NUMBER] , земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS], площею 0,0393 га, кадастровий номер: [NUMBER]. Єдиним спадкоємцем померлого є вона. Вказані земельні ділянки належали спадкодавцеві на підставі наступних документів: Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0188 га, серія [NUMBER] та Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0393 га, серія [NUMBER], виданими управлінням земельних ресурсів у місті Харків. Після смерті [PERSON], вона, як донька ( при народженні мала прізвище свого батька - [PERSON]) , звернулась до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області - Маслак Наталії Володимирівни з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадкове майно, зокрема на зазначені земельні ділянки. Нотаріус відмовила у видачі правовстановлюючого документа на об'єкти нерухомості, через наступні мотиви: "Зважаючи на ту обставину, що з 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку вже не видаються, всі незаповнені бланки в районних відділах земельних ресурсів вилучено, а, отже, заповнити та видати дублікат державного акта неможливо. [PERSON] позбавлена можливості надати оригінали документів, що підтверджують право власності на зазначені земельні ділянки, а саме - державні акти на право власності, а також не має передбаченої законом можливості отримати їх дублікати у компетентних органах і установах." У резолютивній частині постанови, нотаріус зазначила: "Відмовити [PERSON], представнику [PERSON], громадянки Сполучених Штатів Америки, у видачі свідоцтв про право на спадщину на земельні ділянки, а саме: земельна ділянка, розташована за адресою: [ADDRESS], площею 0,0393 га, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на вказане майно." Зважаючи на вказані обставини, позивач звернулась до суду з дійсною позовною заявою. Позивач на судове засідання не з'явилась, подала письмову заяву, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги, просить їх задовольнити, справу розглядати в її відсутність. В разі неявки відповідача не заперечувала протии прийняття рішення при заочному розгляді. Уповноважений представник відповідача - Харківської міської ради, в судове засідання не з'явився, про причину неявки не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується даними рекомендованого повідомлення, яке долучено до матеріалів справи. Доказів, що підтверджують неявку з поважної причини, заяви про перенесення судового засідання або про розгляд справи за відсутністю представника не надав. Оскільки з причини неявки представника відповідача судове засідання вже неодноразово було відкладено, суд вважає, що підстави для відкладення розгляду справи у відповідності до вимог Цивільного процесуального кодексу України, відсутні та продовжує розгляд справи за відсутністі представника відповідача. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Уповноважений представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений. Суд, дослідивши матеріали справи та докази, наведені в обґрунтування позову, вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судови розглядом справи встановлено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS], площею 0,0188 га, кадастровий номер: [NUMBER] та земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS], площею 0,0393 га, кадастровий номер: [NUMBER]. Єдиним спадкоємцем померлого є позивач. Вказані земельні ділянки належали на підставі наступних документів: Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0188 га, серія [NUMBER] та Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0393 га, серія [NUMBER], виданими управлінням земельних ресурсів у місті Харків. Після смерті [PERSON], його донька [PERSON], яка при народженні мала прізвище свого батька - [PERSON], звернулась до Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області, яка відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказані об'єкти. Згідно з положеннями ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Нормами ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно з положеннями ч.1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За нормами Земельного кодексу України, до документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, належать державний акт про право власності на земельну ділянку, цивільно-правова угода щодо відчуження земельної ділянки, укладена в порядку, встановленому законом (договір купівлі - продажу, дарування, довічного утримання тощо), а також свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя,який його пережив, та батьки. Спадкоємець має прийняти спадщину в порядку та строки, передбачені ст. 1269, ст. 1270 ЦК України. Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст. 1258, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Вимогами ч.1 ст. 1266 ЦК України, передбачено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Позивач використав своє право на звернення з заявою про прийняття спадщини та звернувся до нотаріуса у встановлений законом строк, однак в видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, через відсутність правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на земельні ділянки. Відповідно до вимог п. г ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно з положеннями до ст.. 202 Земельного кодексу України, державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель. На підставі наведеного,

Outcome: approved