Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

10.02.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що 25 серпня 2001 року вони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Дебальцевського міського управління юстиції Донецької області. Від шлюбу мають дитину: доньку [PERSON] [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різницю в характерах та відсутність взаєморозуміння, неоднакових поглядів на життя. В подальшому спільне життя неможливе з причини небажання цього обома сторонами. Позивачка в судове засідання не з'явилась, про місце, час та день розгляду справи була повідомлена належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Просить позов задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки не повідомив, у зв'язку з чим суд вважає можливим, згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно ст.224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] сторони зареєстрували шлюб 25 серпня 2001 року у відділі реєстрації актів громадського стану Дебальцевської міського управління юстиції Донецької області, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис за №114 (а.с. 3). Згідно із свідоцтвом про народження, серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Дебальцівського міського управління юстиції Донецької області сторони від шлюбу мають доньку [PERSON] [INFO] (а.с. 4). Спору про виховання дитини та розподіл майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, немає. Сторони мають різні погляди на сім'ю та взаємовідносини між подружжям, шлюбні відносини припинені з 2013 року та спільне господарство не ведеться. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім*ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повинні повно та всебічно з*ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, врахувати наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Причина припинення шлюбних відносин, а саме: різність характерів, поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння, неоднакових поглядів на життя є поважною. Відповідно до ст. 113 СК України після розірвання шлюбу позивачка просить залишити собі прізвище - [PERSON] Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їх дітей, сім'я фактично розпалася та її відновлення неможливе, у зв'язку з чим, суд вважає за необхідне шлюб розірвати, позов задовольнити. В силу ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір на користь позивачки в сумі 243 гривні 60 копійок. На підставі ст.ст.105,110,112 СК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя",

Outcome: approved