Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до Комінтернівського районного суду м.Харкова з позовом, до ПАТ КБ «Приватбанк», треті особи: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Завалієв Артем Анатолійович, Міжрайонний відділ Державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції в Харківській області, який у подальшому неодноразово уточнював, змінюючи підстави позову, в якому просив визнати виконавчий напис № 9730, виданий 04 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем про стягнення з [PERSON] заборгованості по кредитному договору на загальну суму 2 13 383,47 гривень на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування вимог посилається на те, що 13 лютого 2018 року засобом поштового зв`язку отримав лист з Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові, з якого йому стало відомо, що 30 січня 2018 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А., виданого 04 жовтня 2017 року, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості по кредитному договору на загальну суму 2 132 383, 47 гривень. Також, разом з вказаним листом позивачу була направлена постанова від 30 січня 2018 року про арешт майна боржника, відповідно до якої було накладено арешт на все майно боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів на загальну суму 2 345 821, 82 гривень. Позивач вважає, що виконавчий напис приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Завалієва А.А., вчинений 04 жовтня 2017 року, зареєстрований в реєстрі за № 9730, виданий з порушенням положень ст.88 Закону України «Про нотаріат», які передбачають вчинення нотаріусом виконавчого напису лише на підставі документів, що підтверджують безспірність заборгованості. Позивач зазначає, що безспірність заборгованості спростовує той факт, що на час вчинення виконавчого напису у провадженні Комінтернівського районного суду м.Харкова вже перебувала цивільна справа за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №НАG5GF01270016 від 13 липня 2005 року, тобто саме за тим договором, на підставі якого був вчинений виконавчий напис. Позивач заперечує щодо факту укладання вказаного кредитного договору та вважає його не укладеним, та таким, що не спричиняє правові наслідки, у зв`язку з чим справі була проведена судово-економічна експертиза документів фінансово-кредитних операцій по кредитному договору №НАG5GF01270016 від 13 липня 2005 року, відповідно до висновку якої № 4583, складеному 21 грудня 2017 року встановлено, що розрахунок заборгованості за кредитним договором №НАG5GF01270016 від 13 липня 2005 року, наданий ПАТ КБ «ПриватБанк», документально підтвердити не виявилося можливим. Крім того, баком не було виконано вимоги щодо подання нотаріусу оригіналу документа, що встановлює заборгованість, як то передбачено п.п.5.1, 5.3 п.5 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. У порушення п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06 1999 року №1172, при зверненні до нотаріуса банком не була подана засвідчена виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягнення про непогашення заборгованості. Крім того, до виконавчого напису банком включено заборгованість з пені у розмірі 59 932, 16 доларів США за період з 13 липня 2005 року по 03 серпня 2017 року, яка, на думку позивача, нарахована поза межами строку позовної давності. Позивач вказує, що наявність на момент вчинення виконавчого напису спору між ним та банком щодо заборгованості за кредитним договором, який розглядається у судовому порядку, не надання банком підтверджуючих документів, передбачених Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, повністю спростовує безспірність заборгованості, що є обов`язковою умовою вчинення виконавчих написів. Ухвалою Комінтернівського районного суду м.Харкова від 15 березня 2018 року позовну заяву [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», треті особи: Міжрайонний відділ Державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області, приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Завалієв Артем Анатолійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, було передано за підсудністю до Червонозаводського районного суду м.Харкова. Ухвалою Комінтернівського районного суду м.Харкова від 13 березня 2018 року було повернуто заяву про забезпечення позову, яку позивач подав до суду разом з позовною заявою. Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 13 квітня 2018 року позовну заяву [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», треті особи: Міжрайонний відділ Державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області, приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Завалієв А.А. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, було залишено без руху, позивачеві було надано строк для усунення недоліків терміном десять днів з дня отримання копії ухвали. Позивачем вказані недоліки позову усунені у встановлений судом строк. Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 16 травня 2018 року було прийнято до розгляду цивільну справу за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», треті особи: Міжрайонний відділ Державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області, приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Завалієв А.А. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати у порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання. 01 червня 2018 року до канцелярії суду надійшла заява позивача по зміну підстав позову у цивільній справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», треті особи: Міжрайонний відділ Державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області, приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Завалієв Артем Анатолійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від суду від 11 жовтня 2018 року задоволено заяву позивача [PERSON] про витребування доказів та витребувано у приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. посвідчені належним чином копії документів, що стали підставою для вчинення ним виконавчого напису № 9730, виданого 04 жовтня 2017 року, про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором на загальну суму 2 132 383,47 гривень на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», що підтверджують безспірність заборгованості [PERSON] перед ПАТКБ «ПриватБанк». За наслідками повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, який було здійснено на підставі розпорядження керівника апарату Червонозаводського районного суду м. Харкова Вороніна О.О. № 02-13/81 від 04 березня 2019 року щодо повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями, які знаходяться в провадженні судді Теслікової І.І., у зв`язку із закінченням п`ятирічного строку повноважень судді було здійснено повторний автоматизований розподіл справи № 646/2193/18, зазначена справа була передана в провадження судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Шелест І.М. Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від суду від 08 квітня 2019 року було прийнято до провадження судді Червонозаводського районного суду м.Харкова Шелест І.М. цивільну справу за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», треті особи: Міжрайонний відділ Державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області, приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Завалієв Артем Анатолійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та призначено розгляд справи у підготовчому судовому засіданні. 23 травня 2019 року до канцелярії суду надійшла заява позивача по зміну підстав позову у цивільній справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», треті особи: Міжрайонний відділ Державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області, приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Завалієв А.А, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 23 травня 2019 року прийнято уточнену позовну заяву [PERSON] , яку було подано 23 травня 2019 року. Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 24 вересня 2019 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про місце, день та час судового розгляду був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, уточнений позов підтримав повністю. Представник відповідача - Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився, з невідомих причин, про розгляд справи повідомлявся. Третя особа - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Завалієв А.А. у судове засідання не з`явився, про місце, день та час судового розгляду був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи - Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) у судове засідання не з`явився, про місце, день та час судового розгляду був повідомлений своєчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши доводи учасників справи, надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до умов кредитного договору №НАG5GF01270016 від 13 липня 2005 року, укладеного між Приватбанком в особі керівника індивідуального бізнесу філії «Харківське головне регіональне управління» Закритого акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» Кольтюкова Д.О . та [PERSON] , Банк зобов`язався надати [PERSON] кредитні кошти шляхом: надання готівкою через касу на строк по 11 липня 2025 року включно у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у сумі 30 822,08 доларів США на придбання квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , у сумі 24 400,00 доларів США, на оплату страхових платежів у сумі 6422,08 доларів США, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і комісії у розмірі 0,18% від суми наданого кредиту щомісячного у період сплати плюс сума, розрахована відповідно до п.3.11 даного договору. Погашення договору здійснюються щомісяця в період сплати, за який приймається період з 15 по 20 число кожного місяця, згідно з графіком, зазначеним в Додатку 1 для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається з заборгованості за кредитом, відсотками та комісією. Для виконання кредитного договору №НАG5GF01270016 від 13 липня 2005 року Банк відкрив рахунок Позичальнику для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості, кредитний рахунок, рахунок по відсотках, рахунок для обліку комісії. Як вбачається зі змісту даного договору, в ньому зазначені реквізити сторін, та наявні підписи Банка та Позичальника. Також, до матеріалів справи надано Додаток № 1 до кредитного договору №НАG5GF01270016 від 13 липня 2005 року, яким затверджено графік погашення кредиту із зазначенням суми і строку погашення кредитних зобов`язань. Як вбачається зі змісту позовної заяви, на забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором №НАG5GF01270016 від 13 липня 2005 року між позивачем та Банком було укладено договір іпотеки № 3475 від 13 липня 2005 року, згідно з яким в іпотеку було передано нерухоме майно - квартира [ADDRESS] , проте доказів, зокрема договору іпотеки № 3475 від 13 липня 2005 року, позивачем суду не надано. 04 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №9730, яким задоволено вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання [PERSON] умов кредитного договору від 13 липня 2005 року, в загальному розмірі - 2 132 383, 47 гривень. Зі змісту виконавчого напису вбачається, що приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. на підставі ст.34 ч.1 п. 19, ст. ст. 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», п.2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в редакції від 10 грудня 2014 року, на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», що є правонаступником Закритого акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» невиплачені в строк відповідно до умов кредитного договору №НАG5GF01270016 від 13 липня 2005 року та Розрахунку заборгованості за договором станом на 03 серпня 2017 року грошові кошти у сумі 82 261,91 доларів США, що за курсом 25.90 відповідно до службового розпорядження НБУ від 03 серпня 2017 року складає 2 130 583 гривень 47 копійок, з урахуванням заборгованості за тілом кредиту у розмірі 19 605,68 доларів США, заборгованості за відсотками у розмірі 8 055,11 доларів США, заборгованості з комісії у розмірі 1 668,96 доларів США, заборгованості з пені у розмірі 52 932,16 доларів США, стягнення здійснюється за період з 13 липня 2005 року по 03 серпня 2017 року. Витрати за вчинення виконавчого напису у розмірі 1800 гривень. Для вчинення виконавчого напису нотаріусу надано документи: заява стягувача про вчинення виконавчого напису від 10 серпня 2017 року, кредитний договір №НАG5GF01270016 від 13 липня 2005 року, додаток №1 до кредитного договору №НАG5GF01270016 від 13 липня 2005 року, розрахунок заборгованості за кредитним договором №НАG5GF01270016 від 13 липня 2005 року, виписка Національного банку України щодо встановлення офіційного курсу гривні до іноземної валюти станом на 03 серпня 2017 року, письмова вимога про усунення порушень за кредитним договором №НАG5GF01270016 від 13 липня 2005 року, адресована [PERSON] , список згрупованих поштових відправлень від 08 серпня 2017 року та квитанція про оплату відправлень від 08 серпня 2017 року, опис цінного листа на ім`я [PERSON] , виписка та витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ПАТ КБ «Приватбанк», довіреність, видана ПАТ КБ «Приватбанк» на ім`я Балашова О.В. 13 січня 2017 року, копія паспорта представника ПАТ КБ «Приватбанк» Балашова О.В., інформаційна довідка з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів та скорочений витяг з Єдиного реєстру довіреностей. Позивач вважає, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не перевірив документи, які підтверджують безспірність заборгованості, факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, не врахував положення законодавства щодо порядку стягненням пені у межах строку позовної давності, вважає, що вказана у написі сума заборгованості на відповідає дійсній сумі боргу. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні доказів, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу у реалізації ними прав, передбачених ЦПК. Відтак, суд обмежений доказами, що додані до матеріалів цивільної справи. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. З огляду на вищевикладене, суд констатує, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Згідно з вимогами ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Даний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №137/1666/16-ц, який суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи. Судом встановлено, що в оскарженому виконавчому написі нотаріуса зазначено, що стягнення здійснюється за період з 13 липня 2005 року по 03 серпня 2017 року. Так, з наявного в матеріалах справи Розрахунку заборгованості за Кредитним договором №НАG5GF01270016 від 13 липня 2005 року, на підставі якого приватним нотаріусом вчинено оскаржуваний виконавчий напис вбачається, що ПАТ КБ «ПриватБанк» нараховано заборгованість за період із 13 липня 2005 року по 03 серпня 2017 року із нарахуванням відсотків, пені та комісії передбаченими умовами Кредитного договору. Відповідно до договору №НАG5GF01270016 від 13 липня 2005 року [PERSON] було надано готівкою через касу на строк по 11 липня 2025 року включно у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у сумі 30822,08 доларів США на придбання квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] у сумі 24400,00 доларів США, на оплату страхових платежів у сумі 6422,08 доларів США, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і комісії у розмірі 0,18% від суми наданого кредиту щомісячного у період сплати плюс сума, розрахована відповідно до п.3.11 даного договору. Погашення договору здійснюються щомісяця, в період сплати, за який приймається період з 15 по 20 число кожного місяця, згідно з графіком зазначеного в Додатку 1 для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості за кредитом, відсотками та комісією. Позивач обґрунтовуючи позовну заяву зазначає, що у провадженні Комінтернівського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №НАG5GF01270016 від 13 липня 2005 року. Щодо задоволення позовних вимог по вказаній цивільній справі позивач заперечує, вважаючи запропонований йому до підписання кредитний договір №НАG5GF01270016 від 13 липня 2005 року неукладеним та таким, що не спричиняє правових наслідків, зазначених у його тексті та в позові Банку у вигляді сплати процентів, пені та стягнення заборгованості. Крім того, вважає заявлені вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення заборгованості необґрунтованими, беручи до уваги, що встановлення факту наявності чи відсутності заборгованості за оспорюваним кредитним договором та встановлення суми грошових коштів фактично сплаченої [PERSON] ПАТ КБ «ПриватБанк» є суттєвою обставиною, яка підлягає встановленню судом. Судом встановлено, що на момент вчинення виконавчого напису № 9730, виданого 04 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., в провадженні Комінтернівського районного суду м.Харкова перебувала цивільна справа №641/1860/15-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №НАG5GF01270016 від 13 липня 2005 року, саме на підставі якого було вчинено виконавчий напис. Та обставина, що на час вчинення виконавчого напису в суді вже існував спір щодо розміру заборгованості за вищезазначеним кредитним договором, наявність заперечень [PERSON] щодо розрахунку заборгованості по даній справі, проведення судово-економічної експертизи в рамках зазначеної справи, а також враховуючи, що ПАТ КБ «ПриватБанк» на момент звернення до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Завалієв А. А. із заявою про вчинення виконавчого напису знав про наявність перелічених обставин, що повністю спростовує висновок про безспірність заборгованості позивача перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором №НАG5GF01270016 від 13 липня 2005 року та свідчить про те, що вказаний виконавчий напис був вчинений з порушенням закону, що має наслідком визнання його таким, що не підлягає виконанню. Така правова позиція викладена і у постанові Верховного Суду України від 04 березня 2015 року у справі № 6-27цс15 зазначено, що наявність спору про розмір заборгованості у суді на час вчинення виконавчого напису спростовує висновок суду про безспірність заборгованості боржника. Аналогічні правові висновки викладено і в постановах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14 та від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Відповідачем встановлені судом обставини не спростовані. Отже, оспорюваний виконавчий напис вчинений із порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п. 284 Інструкції, оскільки вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною. Разом з тим, суд звертає увагу на наступне. Так, судом встановлено, що банк звернувся до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису 10 серпня 2017 року. Нотаріусом вчинений виконавчий напис 04 жовтня 2017 року, яким запропоновано стягнути грошові кошти в сумі 2130583,47 з [PERSON] , які є його боргом за кредитним договором №НАG5GF01270016 від 13 липня 2005 року, укладеним між ним та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «ПриваБанк», яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриваБанк», при цьому в документах, які надіслані суду нотаріусом, на підставі яких було вчинено оспорюваний виконавчий напис, відсутня засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, а наявна лише завірена банком копія розрахунку заборгованості за кредитним договором. Крім того, нотаріусу не були надані первинні бухгалтерські документи, які складені при проведенні операцій надання, обміну валюти та зарахування коштів на рахунок страхової компанії, заяви на видачу готівки, заяви на переказ готівки, виписки з особових рахунків, що свідчить про відсутність у нотаріуса на час вчинення виконавчого напису документів, передбачених Переліком документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (частина перша статті 88 Закону України "Про нотаріат", підпункт 3.4 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій). Як зазначила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 02 липня 2019 року по справі №916/3006/17 статтею 88 Закону України «Про нотаріат» та підпунктами 3.1, 3.3 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Тобто інший строк давності для вчинення виконавчого напису нотаріуса повинен бути прямо передбачений саме законом, і не може бути змінений домовленістю сторін. У п. 10 "Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" від 07 лютого 2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Строк, за який провадиться стягнення в оскарженому виконавчому написі нотаріуса становить з 13 липня 2005 року по 03 серпня 2017 року. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ятастатті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно з п. 3.1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, який набрав чинності 07 березня 2012 року (далі - Порядок) нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Як вбачається із розрахунку заборгованості за Кредитним договором станом на 03 серпня 2017 року, позичальник здійснив останній платіж за Кредитним договором 13 серпня 2015 року, отже починаючи з вересня 2015 року у банка виникло право достроково стягнути всю заборгованість за кредитним договором. На підставі матеріалів справи судом встановлено, що при зверненні банку до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в розмір повної суми заборгованості за вищевказаним кредитним договором включено також і розмір пені, який заявником нарахований поза межами річного строку спеціальної позовної давності (як вбачається із розрахунку заборгованості стягнення проводилось за період з 13 липня 2005 року по 03 серпня 2017 року). Отже, оспорюваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом із порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та пункту 284 Інструкції, оскільки вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною. Враховуючи те, що позивач не погоджується із нарахованою сумою заборгованості про, що свідчить наявність спору щодо розміру заборгованості за кредитним договором №НАG5GF01270016 від 13 липня 2005 року, який розглядається в рамках цивільного судочинства, що виключає безспірність заборгованості. Тому, нарахована сума заборгованості за кредитним договором за період з 13 липня 2005 року по 03 серпня 2017 року на загальну суму 2132383,47 гривень, яка пропонується до стягнення у виконавчому написі, у будь-якому разі не може вважатися безспірною. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що у даному випадку нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, а також строку, у межах якого стягувач має право на звернення з вимогою, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, тому позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по справі у розмірі 704, 80 гривні судового збору, сплаченого при подачі позову. На пісдтаві викладеного,

Outcome: approved