Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» (далі - ПАТ «Укрсиббанк») про зняття арешту з майна. Зазначала, що 30.10.17 їй стало відомо про те, що на все її нерухоме майно накладено арешт. 10.11.17 Олександрівський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції Міністерства юстиції України повідомив її про те, що на виконанні у виконавчій службі перебувало виконавче провадження № 26319555 відносно боржника - [PERSON] щодо виконання виконавчого листа від 04.04.11 № 2-2769/10 про стягнення з неї на користь ПАТ «Укрсиббанк» суми у розмірі 1 752 153,84 грн., у зв`язку з чим і було винесено постанову про накладення арешту на майно боржника. 16.09.11 було винесено постанову про повернення виконавчого листа на підставі п. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Посилаючись на те, що виконавче провадження відносно неї відсутнє, просила зняти арешт з усього її майна, реєстраційний номер обтяження 11186106, зареєстрований 19.05.11 Запорізькою філією державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України на підставі постанови Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 26319555 від 19.05.11. У відзиві на позов ПАТ «Укрсиббанк», заперечуючи проти позову, вказало на те, що [PERSON] не може пред`являти позов про зняття арешту з нерухомого майна, оскільки в межах виконавчого провадження вона є боржником та відповідно до норм ЦПК України вона повинна звернутися до суду зі скаргою на дії державного виконавця, ПАТ «Укрсиббанк» є неналежним відповідачем у справі, оскільки питання про арешт майна боржника вирішує державний виконавець. У відповіді на відзив [PERSON] вказала на те, що не вбачає в діях державного виконавця порушень чинного законодавства, а тому звернулася за захистом своїх прав до суду, згідно норм ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду. У судовому засіданні позивач підтримала позов з викладених у ньому підстав та просила позов задовольнити у повному обсязі. Представник ПАТ «Укрсиббанк» у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, причини неявки у судове засідання суду не повідомив і від нього не надходила заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд дійшов висновку про наявність правових підстав для розгляду справи за відсутності відповідача. Від Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції Міністерства юстиції України надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника відділу, у якій повідомлено суд про те, що виконавче провадження знищено, у зв`язку з закінченням зберігання архівних документів, повторно виконавче провадження з виконання виконавчого листа не відкривалося (а.с. 75). Суд дійшов висновку про наявність правових підстав відповідно до ст. 223 ЦПК України для розгляду справи за відсутності третьої особи. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 04.04.11 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист у справі № 2-2769/10 за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , ТОВ «ІСТ» про стягнення боргу за кредитним договором (а.с. 42). 11.05.11 державним виконавцем Жовтневого ВДВС ЗМУЮ Коломійцем С.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 26319555 з примусового виконання рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28.09.10 та накладено арешт на все майно [PERSON] (а.с. 43). 16.09.11 державним виконавцем Жовтневого ВДВС ЗМУЮ Коломійцем С.С. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 44-45). Відповідно до інформації з Державного реєстр речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо [PERSON] наявний арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 11186106, зареєстрований 19.05.11 Запорізькою філією державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України на підставі постанови Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 26319555 від 19.05.11 (а.с. 4). Згідно з листом начальника Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції Міністерства юстиції України від 10.11.17 № 12580 на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 26319555 відносно боржника - [PERSON] щодо виконання виконавчого листа від 04.04.11 № 2-2769/10 про стягнення з неї на користь ПАТ «Укрсиббанк» суми у розмірі 1 752 153,84 грн. 11.05.11 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника. 16.09.11 було винесено постанову про повернення виконавчого листа на підставі п. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 5). Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 2 постанови від 3 червня 2016 року N 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» (далі - постанова) відповідно до яких позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 5 постанови, зокрема, у разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом ЦПК. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження. Отже, з позовом до суду про визнання права власності та зняття арешту з майна може звернутися власник / володілець майна, якщо він вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить йому, а не боржникові. Як установлено у судовому засіданні [PERSON] була боржником у виконавчому провадженні ВП № 26319555. Ураховуючи те, що в силу норм ст. 59 Закону до суду з позовом про визнання права власності та зняття арешту з майна може звернутися власник / володілець майна, якщо він вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить йому, а не боржникові, [PERSON] була боржником у виконавчому провадженні ВП № 26319555, а тому правових підстав для задоволення позову немає.

Outcome: dismissed