Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

26.09.2017 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до Юрівської сільської ради Білогірського району Хмельницької області про визнання за нею права власності на житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS]. Вказала, що [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті вона є спадкоємцем за заповітом, проте позбавлена можливості оформити спадкові права на житловий будинок, який належав останньому, оскільки будівлі не були зареєстровані у органах реєстрації нерухомого майна. В судове засідання [PERSON] не з'явилася. В поданій до суду заяві просила розгляд справи проводити у її відсутності, позов підтримала. Представник Юрівської сільської ради Білогірського району Хмельницької області належним чином і своєчасно повідомлений про дату розгляду справи в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позов [PERSON] визнав. Ознайомившись із письмовими заявами сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що будівництво житлового будинку, який знаходиться по [ADDRESS] проведено в 1976 році. При його будівництві права суміжних землекористувачів не порушені. Власником житлового будинку в погосподарських книгах сільської ради рахувалася [PERSON] на підставі діючого на той час законодавства, про що свідчить запис в погосподарській книзі Юрівської сільської ради Білогірського району Хмельницької області. Вказані обставини підтверджуються даними довідок Юрівської сільської ради Білогірського району Хмельницької області №№805,806 від 19.09.2017 року (а.с.а.с.15,16), та даними технічного паспорту на житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS], виготовленого РКП «Білогірське бюро технічної інвентаризації» 18.09.2017 року (а.с.13). [INFO] [PERSON] померла, що вбачається із свідоцтва про її смерть, [NUMBER], виданого 29.12.2014 року виконавчим комітетом Юрівської сільської ради Білогірського району Хмельницької області (а.с.8). На випадок смерті [PERSON] зробила заповідальне розпорядження, яким все своє майно заповіла [PERSON], що підтверджується даними заповіту, посвідченого 23 жовтня 2002 року секретарем виконавчого комітету Юровецької сільської ради Білогірського району Хмельницької області [PERSON], реєстровий №246 (а.с.6). [PERSON] є сином [PERSON] та є її спадкоємцем, що підтверджується даними рішення Білогірського районного суду Хмельницької області №669/807/17 від 23 серпня 2017 року (а.с.10). Після смерті [PERSON] прийняв спадщину [PERSON] відповідно до положень ст.1264, ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та на протязі строку, встановленого статтею 1270 цього ж Кодексу не заявив про відмову від неї, що підтверджується даними довідки Юрывської сільської ради Білогірського району Хмельницької області № 809 від 19.09.2017 року (а.с.19). [INFO] [PERSON] помер, що вбачається із свідоцтва про його смерть, [NUMBER], виданого 15.12.2016 року виконавчим комітетом Юрівської сільської ради Білогірського району Хмельницької області (а.с.9). На випадок смерті [PERSON] зробив заповідальне розпорядження, яким все своє майно заповів [PERSON], позивачці по справі, що підтверджується даними заповіту, посвідченого 09 грудня 2016 року секретарем виконавчого комітету Юрівської сільської ради Білогірського району Хмельницької області [PERSON], реєстровий №10 (а.с.7). [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що вбачається із Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №48007240, виданого 08.06.2017 року приватним нотаріусом Білогірського районного нотаріального округу Рогожиною Ю.М. (а.с.14). Із Витягу слідує, що після смерті [PERSON], який помер [INFO], заведено спадкову справу №60764816. Згідно повідомлення того ж нотаріуса №742/01-16 від 09.10.2017 року, із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася [PERSON], позивачка по справі (а.с.35). Незважаючи на прийняття спадщини не може оформити право на спадщину на житловий будинок, оскільки спадкодавцем право власності на житловий будинок не було зареєстровано в органах реєстрації нерухомого майна, що підтверджується повідомленням приватного нотаріуса Білогірського районного нотаріального округу Рогожиної Ю.М. № 691/01-16 від 16.09.2017 року про відмову у оформленні спадщини на житловий будинок, що належав спадкодавцю [PERSON], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок (а.с.21). Із Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 100755612 від 19.10.2017 року вбачається, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна встановлено відсутність запису про зареєстровані права та їх обтяження щодо об'єкта, що розташований по [ADDRESS] (а.с.41). Порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва на законодавчому рівні вперше встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року №449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом державного замовлення». Тобто до 05 серпня 1992 року не передбачалася процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Постановою Кабінету Міністрів України від 9 вересня 2009 року "Про затвердження Тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт" було передбачено, що підставою для оформлення права власності на приватні житлові будинки, дачні та садові будинки, споруджені до 5 серпня 1992 року, є складений БТІ висновок про технічний стан будівлі та документ, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій вона розміщена. Зазначена постанова втратила чинність 2 червня 2011 року. Законом України від 17 лютого 2011 року "Про регулювання містобудівної діяльності" (Закон N 3038-VI) встановлено, що прийняття в експлуатацію зведених до 31 грудня 2009 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, здійснюється інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю за результатами технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж таких об'єктів за наявності документа, що посвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій вони розташовані. Відповідно до ст. 58 Конституції України нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, тому загальні правила прийняття в експлуатацію не можуть поширюватися на приватні житлові будинку з господарськими будівлями та спорудами, які збудовані до 5 серпня 1992 року. Житловий будинок [PERSON] збудований в 1976 році, тому для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно було б достатньо технічного паспорта складеного за результатами технічної інвентаризації, виписки із по господарської книги сільської ради, рішення місцевої ради про згоду на оформлення права власності на нерухоме майно. Проте право власності [PERSON], як спадкоємця [PERSON], на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] як власника, припинилося на підставі п. 11 ч.1 ст.346 ЦК України у зв'язку із його смертю. Згідно ст. 1218 даного Кодексу до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, тому до позивача, як до спадкоємця, який прийняв спадщину, відповідно до ст. 1216 цього ж Кодексу перейшли всі права власника майна, проте із за відсутності на житловий будинок правовстановлюючих документів, оформити право власності на вказане майно у позасудовому порядку неможливо. Згідно ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають в державі, тому у суду є всі підстави для розгляду вказаного позову та достатньо доказів вважати, що житловий будинок з господарським будівлями, що знаходяться по [ADDRESS] повинен належати позивачу, як спадкоємцю [PERSON] Згідно ч. 4. ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вимоги позивача ґрунтуються на законних вимогах, тому підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не знаходить, позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved