Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

19 листопада 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно їх сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що з 1999 року по 2001 рік перебувала у шлюбі із відповідачем [PERSON] та з яким має спільного сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу, син проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Відповідач про долю сина не піклується, не забезпечує його фізичний і духовний розвиток, не піклується про його навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування та виховання, не виявляє інтересу до сина, у зв'язку з чим звернулася до суду із цим позовом. Позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала та пояснила про вищевикладене. Також вказувала про аморальний спосіб життя відповідача, який зловживає спиртними напоями, притягувався до кримінальної відповідальності. Її представник [PERSON] також позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення, посилаючись на порушенням відповідачем своїх батьківських обов'язків у відношенні їх сина [PERSON]. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, ухилення від виконання ним батьківських обов'язків щодо сина [PERSON] не заперечував. Неповнолітній [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що між ним та відповідачем не існує взаємовідносин як батька та сина, що батько не приймає ніякої участі у його житті та його долею не цікавиться. Пояснив, що розуміє значення позбавлення відповідача відносно нього батьківських прав та бажає цього. З пояснень сторін, представника позивачки та служби у справах дітей, а також досліджених письмових доказів, судом встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 7). В 2001 році сторони розірвали шлюб та мешкають окремо один від одного (а.с. 6.) За даними Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, неповнолітній [PERSON] мешкає разом з матір'ю [PERSON] Відповідно до рішення М-Погорілівської сільської ради від 24.10.2014 року було вирішено про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав у відношенні його сина [PERSON] у зв'язку з тим, що батько участі у вихованні та утриманні сина не приймає, його долею не цікавиться (а.с. 9). За даними характеристики М-Погорілівської загальноосвітньої школи, учнем якого є [PERSON], вихованням хлопчика займається мати. Батько участі у вихованні сина не бере (а.с. 10). Відповідно до відомостей відділу державної виконавчої служби, [PERSON] рішення щодо виплати аліментів на утримання сина [PERSON] не виконує та з цього має заборгованість по сплаті аліментів (а.с. 11, 35). За даними характеристики М-Погорілівської сільської ради, [PERSON] проживає в с.М-Погорілове. Був одружений, має сина [PERSON], однак його вихованням не займається. Зарекомендував себе негативної сторони, неодноразово був судимий за незаконні дії з наркотичними засобами (а.с. 37). Відповідно до висновку Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області від 25.11.2014 року, сторони перестали проживати разом коли їх сину було ще п'ять місяців. Батько тричі сплатив аліменти на утримання сина в розмірі 50грн. та більше свого обов'язку щодо утримання сина не виконує. Роботи не має, як свідчить сам, вживає наркотичні речовини, неодноразово перебував у місцях позбавлення волі за реалізацію наркотичних речовин. Неповнолітній [PERSON] проживає та знаходиться на утриманні матері, тоді як батько від виконання своїх батьківських обов'язків ухиляється. За вказаного, адміністрація дійшла висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо його сина (а.с. 42). Вказаний висновок в судовому засіданні підтримала представник служби у справах дітей Жовтневої РДА. Прокурор також вважала можливим позбавити відповідача батьківських прав, вважаючи, що це відповідає інтересам дитини. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у його постанові від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК . Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ч.2 ст. 171 СК України судом з'ясована думка неповнолітнього [PERSON] щодо позбавлення відповідача відносно нього батьківських прав. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року, усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Стаття 18 Конвенції "Про права дитини" встановлює, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Натомість, з пояснень учасників справи та досліджених письмових доказів, суд дійшов висновку про ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню свого неповнолітнього сина [PERSON], створенню для нього належних умов для проживання, здорового розвитку та навчання, що відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України, є підставою для позбавлення його батьківських прав, та що таке рішення відповідає інтересам дитини.

Outcome: approved