Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~21 жовтня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить встановити факт його перебування на утриманні [PERSON] та визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 4,04 га, що розташована на території Пересадівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, в порядку спадкування після смерті\~ [PERSON], яка померла 23 січня 2005 року. В обґрунтування цих вимог вказував, що перебував на утриманні [PERSON] з 2000 року по день її смерті, тобто більше 5-ти років. На час її смерті йому виповнилося 15 років. По досягненні повноліття він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак у звязку з не доведенням родинних відносин, а також незбереженням оригіналу правовстановлюючого документу на вищевказане нерухоме майно, у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено. Оскільки можливість нотаріального оформлення його спадкових прав вичерпано, він був змушений звернутися до суду із цим позовом. Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив справу розглянути за його відсутності. Відповідач Пересадівська сільська рада Жовтневого району Миколаївської області за підписом сільського голови звернулася до суду із заявою, в якій позовні вимоги [PERSON] визнала та просила справу розглянути за відсутності їх представника. Дослідивши письмові докази, в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. \~\~ Як слідує зі змісту ч.1 та ч. 2\~ст. 256 ЦПК України\~у судовому порядку може бути встановлено факт перебування фізичної особи на утриманні, коли від цього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб та якщо законом не визначено іншого порядку для його встановлення. Відповідно до п.2 ч.1\~ст. 256 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. В п. 8\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику у справах про спадкування"\~зазначено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Необхідність встановлення вищевказаного факту позивача обґрунтовує залежністю від цього його права на спадкування після смерті [PERSON]. За даними копії свідоцтва про смерть 1-АП № 267627, [PERSON] померла 23 січня 2005 року, про що Пересадівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області здійснено актовий запис про смерть за № 2 від 24.01.2005 року (а.с. 25). Згідно довідки виконкому Пересадівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 26.01.2016 року, [PERSON] з 2000 по 23.01.2005 року проживав зі спадкодавцем [PERSON] (а.с. 22). За відомостями цієї ж сільської ради, [PERSON] у звязку з його непрацездатністю за віком потребував стороннього догляду, та знаходився на утриманні у [PERSON] з вересня 2000 року, яка виконувала всі обовязки, що необхідні для догляду за дитиною недієздатною за віком, а саме: піклувалася про його здоровя, купувала необхідні речі, продукти харчування. В цей період [PERSON] відвідував Пересадівську ЗОШ (а.с. 23). За вказаного, суд вважає, що факт перебування [PERSON] на утриманні спадкодавця [PERSON] з 2001 року по день смерті 23.01.2005 року, знайшов своє підтвердження. Відповідно до відомостей приватного нотаріуса Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON], спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, тобто інші спадкоємці, які б прийняли спадщину відсутні, а тому право позивача на спадкування залежить від встановлення факту перебування його на утриманні спадкодавця. Так, відповідно до ч. 2 ст. 1265 ЦК України, у п'яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім'ї. Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім'ї спадкодавця, але не менш як п'ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування. За вищевказаного, а також враховуючи, що встановлення даного факту породжує для позивача юридичні наслідки, суд вважає вказані вимоги обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимог [PERSON] про визнання права власності на вищевказану земельну ділянку, то підстави звернення позивача до суду із цим позовом підтверджуються розясненням нотаріуса від 28.01.2016 року, згідно якого позивачу розяснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку, окрім відсутності доказів родинного звязку, також через ненадання оригіналу правовстановлюючого документу щодо належності спірного майна спадкодавцю [PERSON] (а.с. 20). Відповідно до п.4.15. Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. В той же час, належність спадкодавцю [PERSON] вищевказаної земельної ділянки підтверджується даними головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 08.02.2016 року, відповідно яких, згідно «Книги записів державної реєстрації державних актів на право власності на землю» зареєстрована земельна ділянка за [PERSON] в межах території Пересадівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області на площу 4,04 га на підставі державного акту серії Р4 №102417 від 23.05.2002 року №реєстрації 891 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 26). \~Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі (п. 3.1) від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" наголосив, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує право власності. Враховуючи наведене, приписи ст. 1218 ЦК України, та встановивши, що вказане майно входить до спадкової маси, що, відповідно до вимог ст.ст.1265 Цивільного кодексу, позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті спадкодавця [PERSON], та відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України його право на спадщину гарантовано державою, однак можливість оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку вичерпана, тому, на підставі до ст.16 ЦК України, суд вважає що цивільне право [PERSON] підлягає захисту, шляхом визнання за ним права власності на вищевказане спадкове майно.

Outcome: approved