Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-22 00:00:00

11.03.2021 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області, як органу опіки та піклування в інтересах малолітніх дітей, - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , до [PERSON] , про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, ( а.с., 1 - 4), в якій позивач просить суд винести рішення, на підставі якого: 1. Відібрати малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , від матері - [PERSON] , 1976 р.н., зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , без позбавлення її батьківських прав та передати дітей на опікування органу опіки та піклування. 2. Стягнути з відповідача [PERSON] на користь малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) до повноліття дітей. 3. Звільнити виконавчий комітет Ржищівської міської ради Київської області від сплати судового збору згідно п.14. ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір». Свої позовні вимоги позивач в мотивувальній частині позовної заяви обґрунтовує наступним. З метою захисту прав та законних інтересів малолітніх дітей, виконавчий комітет Ржищівської міської ради Київської області, як орган опіки та піклування, звертається із заявою про відібрання у матері [PERSON] , 1976 року народження, зареєстрованої та проживаючої за адресою: [ADDRESS] , її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав. На виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо впорядкування окремих питань організації та діяльності органів місцевого самоврядування і районних державних адміністрацій», 09 грудня 2020 року Ржищівською міською радою Київської області було прийнято рішення №34-02-08 «Про початок реорганізації Великопріцьківської, Грушівської, Кузьминецької. Малобукринської, Стайківської, Стрітівської сільських рад шляхом приєднання до Ржищівської міської ради Київської області». У процесі реорганізації відбулась ліквідація Кагарлицької районної державної адміністрації. Правонаступниками ліквідованого органу опіки і піклування, який у даному регіоні здійснював свої повноваження, є виконавчий комітет Ржищівської міської ради Київської області. Відповідно до повідомлення служби у справах дітей та сім`ї Кагарлицької районної адміністрації малолітні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , були взяті на облік служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області, як такі, що перебувають у складних життєвих обставинах. Сім`я [PERSON] вперше була взята на облік Кагарицького районного центру соціальних служб для сім`ї дітей та молоді, як така, що потрапила в складні життєві обставини, у жовтні 2014 року. Підставою для цього було вживання матір`ю алкогольних напоїв, як наслідок - невиконання батьківських обов`язків. З сім`єю [PERSON] здійснювалась робота фахівця із соціальної роботи за карткою отримувача соціальних послуг. Попри всі намагання служби налагодити життя родини, ситуація не змінилась, тому неодноразово приймалося рішення про взяття родини під соціальний супровід ЦСССДМ (травень-листопад 2015 року, жовтень 2017 - квітень 2018 року, грудень 2018 - серпень 2019 року, серпень 2019 - липень 2020 року). Батько - [PERSON] , 1974 року народження, був позбавлений батьківських прав за рішенням Новоград - Волинського міжрайонного суду Житомирської області від 04.11.2020 року справа № 285/2644/20 (провадження у справі № 2/0285/859/20). Суть справи: - Службою у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області встановлено, що родина [PERSON] тривалий час перебувала на обліку органу опіки і піклування Кагарлицької районної державної адміністрації, як така, що перебуває у складних життєвих обставинах, через неналежне виконання батьками батьківських обов`язків, внаслідок зловживання алкоголем. Згідно документів, що були надані старостою села Великі Пріцьки - [PERSON] , зокрема характеристики на [PERSON] та акту обстеження умов проживання (від 11.01.2021), [PERSON] характеризується негативно так, як зловживала алкогольними напоями, безвідповідально ставилася до виконання батьківських обов`язків, ухилялась від відповідального ставлення до виховання, утримання, лікування своїх малолітніх дітей, не працює. У будинку, де проживає [PERSON] був тривалий час відключений газ через заборгованість, опалення - пічне, груба перебуває у аварійному стані, в будинку задимленість. Дрова на зимовий період не заготовлені. Усі випадки неналежного виконання батьківських обов`язків громадянкою [PERSON] , фіксувались сільським головою Великопріцьківської сільської ради. Питання неналежного виконання батьківських обов`язків громадянкою [PERSON] , неодноразово виносилось на розгляд засідань виконавчого комітету Великопріцьківської сільської ради. На засіданнях [PERSON] була проінформована щодо відповідальності за неналежне виконання своїх батьківських обов`язків. Перед нею були поставлені вимоги про припинення та недопущення в подальшому, порушень прав дітей, створення належних умов для їх проживання, створення та дотримання відповідних санітарних норм у побутовому житті родини. [PERSON] не вчиняла ніяких змін для налагодження свого життя, стан справ у родині залишався незмінним. Окрім того, звертають увагу суду на те, що малолітній [PERSON] має проблеми із здоров`ям. За підтримки фахівця із соціальної роботи Великопріцьківської сільської ради у 2019 році дитині було проведено обстеження. На даний час у неповнолітнього [PERSON] встановлена інвалідність за діагнозом: проксимально-ліктьові синостози з обох сторін, як наслідок дитина потребує особливої уваги та підтримки, лікування та контролю за станом здоров`я з боку матері, що стає неможливим, якщо мати зловживає алкоголем. [PERSON] згідно довідки № 371, виданої КНП КРР «Кагарлицька центральна районна лікарня» дійсно лікувалася від алкогольної залежності та має діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Громадянка [PERSON] двічі лікувалася від алкогольної залежності в КЗ КОР «ОГТНМО» селища міського типу Глеваха, Васильківського району Київської області. Після завершення лікування та повернення додому у неї розпочинається рецидив та ситуація повторюється. Малолітні діти: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , двічі влаштовувалися до Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Оберіг», через неналежні умови проживання та залишення дітей без належного догляду, зловживання матір`ю алкоголем: - з 11.10.2018 року по 16.07.2019 року (мати в цей період перебувала на лікування від алкоголізму); - з 18.12.2019 року по даний час. Під час перебування дітей у закладі, мати не проявляла турботи про власних дітей, жодного разу їх не відвідувала, участі у вихованні не приймала, матеріально в цей період дітей не підтримувала. 11.02.2021 року [PERSON] була запрошена на засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Ржищівської міської ради Київської області. У ході розмови, членами комісії було встановлено, що мати [PERSON] , за весь час перебування дітей у Київському обласному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Оберіг», не створила належних умов проживання в будинку для успішного та безпечного повернення дітей, але запевняла присутніх, що має бажання усунути порушення та повернути дітей в родину. На даний час [PERSON] офіційно не працевлаштована, що свідчить про відсутність стабільного доходу для утримання дітей. Зі слів, вона має підробітки в м. Києві, але документально підтвердити цей факт не може. 17.02.2021 року службою у справах дітей та сім`ї, було здійснено, черговий раз, виїзд за місцем проживання родини [PERSON] з метою обстеження житлово-побутових умов. Виїздом служби встановлено, що будинок який розташований за адресою: [ADDRESS] , має дві жилі кімнати, кухню, коридор, де встановлена груба та підсобне приміщення. Будинок не облаштовано для комфортного проживання дітей. У будинку відсутні дитячі спальні місця, для дітей не передбачено місця для навчання та відпочинку, відсутні меблі для зберігання одягу та особистих речей. Туалет знаходиться на подвір`ї. Ванна кімната відсутня, до будинку не проведено водопостачання, але є колодязь. У будинку проживають четверо дорослих людей та одна малолітня дитина, а саме: - [PERSON] ; - співмешканець [PERSON] - [PERSON] , [INFO] ; - Донька [PERSON] - [PERSON] . [INFO] ; - [PERSON] - [PERSON] , [INFO] ; - Співмешканець доньки [PERSON] - [PERSON] , [INFO] . Отож, працівниками служби у справах дітей та сім`ї було зроблено висновок, що на теперішній час, громадянка [PERSON] не створила належних умов для успішного повернення дітей у родину. Також вважають важливим довести до відома суду, що у Кагарлицькому районному суді Київської області перебувала на розгляді справа № 368/692/20 (провадження № 2/368/410/20) за позовом Кагарлицької районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. 17.09.2020 року судом було винесено заочне рішення по даній справі про позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] . За заявою [PERSON] дане заочне рішення було скасовано та відправлено на перегляд. В ході перегляду справи, представник Кагарлицької районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування, виступив із заявою про залишення справи (заяви) без розгляду у зв`язку із ліквідацією юридичної особи Кагарлицької районної державної адміністрації. Нормативно-правове обгрунтування: - Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Європейський суд з прав людини вказав, що факт того, що дитина може бути поміщена в середовище, яке більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї. Передання дитини під державну опіку слід розглядати як тимчасовий захід, здійснення якого повинно одразу припинитися, коли це дозволять обставини. Це означає, що такий захід не може бути санкціонований без попереднього розгляду можливих альтернативних заходів і повинно оцінюватись у контексті позитивного обов`язку держави вживати виважені і послідовні заходи для сприяння возз`єднання дітей зі своїми біологічними батьками. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно до ст. 155 Сімейного Кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Як передбачено ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Зі змісту ст. 170 Сімейного Кодексу України, яка регламентує питання про відібрання дітей у батьків, вбачається, що це питання вирішується у тому випадку, коли дитина, перебуваючи у безпосередньому контакті з батьками, матиме загрозу для життя, здоров`я і морального виховання. Як передбачено частиною першою та другою статті 170 Сімейного Кодексу України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Підставою для відібрання дитини від батьків є: - ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоке поводження з дитиною; хронічний алкоголізм або наркоманія; експлуатація дитини, примушення її до жебракування та бродяжництва;інші випадки, якщо залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Відібрання дитини від батьків тягне за собою припинення таких особистих немайнових прав батьків як право на виховання, право на захист дитини, право на спілкування з нею. Відповідно до частини другої статті 155 Сімейного Кодексу України містить спеціальне застереження про те, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Небезпека спілкування дитини з батьками являє собою крайній вид такої суперечності. У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав є тимчасовим заходом на відміну від позбавлення цих осіб батьківських прав, яке має безстроковий характер. Тому якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини, при цьому суд керується інтересами дитини. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 ст. 7 Сімейного Кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Так, як [PERSON] тривалий час ухилялася від належного виконання батьківських обов`язків по догляду, вихованню та утриманню своїх малолітніх дітей, не турбується про їх здоров`я, фізичний та духовний розвиток, не створила належних умов для їх проживання та повноцінного розвитку, має алкогольну залежність, що становить загрозу психічному і фізичному здоров`ю дітей, виконавчий комітет Ржищівської міської ради, як орган опіки та піклування, врахувавши найкращі інтереси дітей та можливість в подальшому їх повернення в біологічну родину, маючи на меті захист прав та інтересів дитини, беручи до уваги гой факт, що мати не бачить своєї відповідальності та самоусунулася від виховання дітей, вважає, що відібрання дітей від матері без позбавлення її батьківських прав матиме позитивний результат у подальшій їх долі. Згідно із частиною першою статті 171 Сімейного Кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Зважаючи на вищевикладене, відповідно до ст.ст. 164, 170, 150, ч.4 ст. 155. ст. 164, 165, 166. 170, 171, 180, 181, 182, 183, ст.191, 193 Сімейного Кодексу України,-

Outcome: approved