Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

22.03.2016 року [PERSON] звернувся до Василівського районного суду Запорізької області з позовом, який в подальшому уточнив, до [PERSON] сільської ради Василівського району Запорізької області, [PERSON] районної державної адміністрації Запорізької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, Управління Держгеокадастру у [PERSON] районі Запорізькій області, КСП «Світанок», про визнання права на земельну частку (пай). На обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] зазначає, що з 26.09.1992 року він був прийнятий до членів КСП «Рассвет» (укр. «Світанок») та направлений на навчання до [PERSON] СПТУ-57, про що свідчить запис у трудовій книжці №1. Після навчання за направленням КСП, 03.04.1993 року був прийнятий в КСП «Рассвет» (укр. «Світанок») на роботу механізатором. З 17.111994 року по 20.06.1996 року він служив в лавах армії України, а 25.06.1996 року він вийшов з членів КСП. При виході з членів КСП, про право на одержання земельної частки (паю) мені йому ніхто не роз'яснив. Вважає, що відповідно до вимог п.2 Указу Президента України від 08.08.1995 №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» він має право на земельну частку (пай), якщо на момент видачі Державного акту на право колективної власності КСП він був його членом, а про право дізнався лише в березні 2015 року в [PERSON] сільській раді та після чого звернувся до адвоката за наданням правової допомоги. З відповіді управління Держземагенства у [PERSON] районі на запит він дізнався, що 21.04.1993 року розпорядженням представника Президента України №197 землю передано у колективну власність для ведення когосподарського виробництва КСП «Світанок» (с.Широке) та видано Державний акт на право колективної власності на землю. Про ці факти дізнався тільки в квітні 2015 року з даного листа. Таким чином, на момент видачі Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Світанок» він був членом КСП, що підтверджується його трудовою книжкою. Як з»ясувалося із наданої управлінням Держземагенства у [PERSON] районі копії Списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства (додаток 1 до Державного акта №000217), під №84 було включено «Гриценко Міхаіла Миколайовича», а не «Гриценко Михайла Миколайовича». В листі управління Держземагенства у [PERSON] районі також зазначено, що перевірити, чи оформлювався сертифікат на ім'я [PERSON] за книгою реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «Світанок», неможливо, так як книга втрачена, акт прийому-передачі відсутній. Середній розмір земельної частки паю по [PERSON] сільській раді за КСП «Світанок» становить 8,27 умовних кадастрових гектарів. Рекомендовано звернутися до [PERSON] сільради та [PERSON] райадміністрації, звернення до яких позитивних результатів не дали. Згідно листа №333 від 18.05.2015 року Книга реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «Світанок» в сільраді відсутня, інформація щодо її передачі до управління Держземагенства у [PERSON] районі також відсутня. Згідно листа [PERSON] райдержадміністрації №3226/01-17 від 24.12.2016 року йому також рекомендовано звернутися до суду. Вважає, що він має право на одержання земельної частки (паю) та його право було порушене ще в 1993-1996 роках під час паювання землі, про що він дізнався лише в квітні 2015 року із відповіді управління Держземагенства у [PERSON] районі, про що свідчать одержані ним листи-відповіді [PERSON] РДА, [PERSON] сільської ради, управління Держземагенства у [PERSON] районі, тому він вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить визнати причини пропуску строку позовної давності, передбаченого ст.257 ЦК України, який обчислюється з моменту, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, поважними та поновити пропущений ним строк на звернення до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай), а також просить визнати за ним право на земельну частку (пай) колективного сільськогосподарського підприємства «Світанок» в розмірі 8,27 умовних кадастрових гектарів та зобов»язати [PERSON] райдержадміністрацію Запорізької області видати йому сертифікат на право на земельну частку пай розміром 8,27 умовних кадастрових гектарів в КСП «Світанок» с.Широке Василівського району Запорізької області (а.с.43-46). В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просять позов задовольнити за викладеними у ньому підставами. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Василівського району Запорізької області в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, проте надав суду заяву, в якій просять проводити судове засідання у відсутність представника. В судовому засіданні 07.07.2016 року представник відповідача сільський голова [PERSON] сільської ради [PERSON] заявлені [PERSON] позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував та в судовому засіданні пояснив суду, що у позовній заяві [PERSON] всі факти викладені вірно та все відповідає дійсності та суду пояснював, що з 2006 року він працює Головою [PERSON] сільської ради та за час його роботи на даній посаді лише одна особа [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай) та видачу сертифікату на право на земельну частку (пай) та її позов був задоволений. Пояснив, що до 2000 року люди ще отримували земельні паї КСП «Світанок», зверталися до Правління, на засіданнях зборів вирішувалися питання про виділення земельних часток (паїв) членам КСП, але приблизно у 2004 році КСП «Світанок» було ліквідовано та вся документація знаходилася в СПК «Світанок» та в подальшому повинна була передаватися до [PERSON] сільської ради, однак книги видачі сертифікатів КСП «Світанок» у них в сільській раді немає, з яких причин не була передана до них документація КСП, при яких обставинах була втрачена, йому невідомо, так як він почав роботу в сільській раді лише з 2006 року. В судовому засіданні підтвердив, що позивач [PERSON] дійсно працював в КСП «Світанок» трактористом, був членом даного КСП та у 1991 році вийшов з членства. Розмір земельної частки (паю) [PERSON] він не оспорює, та зазначає, що у Сертифікатах всім членам КСП зазначали розмір 8,27 умовних кадастрових гектарів. Також [PERSON] А,М. зазначав, що земель резерву у них на теперішній час немає, по факту вони вже розділені, є лише невитребувані ділянки паїв 169 Га, які передані в оренду. Також наголошував, що [PERSON], позивач по справі, звертався до нього у 2105 році з усним зверненням про виділення йому земельної ділянки (паю), однак він рекомендував йому звернутися до суду для вирішення даного питання. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Запорізької області в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, проте надав суду заяву, в якій просять розгляд справи проводити без участі представника (а.с.168), заявлені позовні вимоги не підтримують, проти позову заперечують за підставами, викладеними у письмових запереченнях, в яких зазначають про те, що зі змісту позовної заяви вбачається, що [PERSON] з 1992 року був прийнятий до членів КСП «Світанок» та працював до 25 червня 1996 року. Під час перебування [PERSON] в колгоспі, КСП «Світанок» було видано Державний акт на право колективної власності на землю у розмірі 5294,4 га, відповідно до рішення представника Президента України від 21.04.1993 року № 197. Додатком 1 до державного акту були долучені списки громадян і членів КСП. Таким чином, [PERSON] під час складання списків працював в колгоспі, а отже був обізнаний щодо подій, які відбувалися в той час. Указ Президента України «Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» № 720/95 був прийнятий 08 серпня 1995 року. На підставі даного Указу членам КСП надавалося право на земельну частку (пай), які раніше працювали в ньому і залишаються членами вказаного підприємства, згідно списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. [PERSON] на той час ще працював в колгоспі, звільнився лише через рік, в червні 1996 року, тобто на час прийняття зазначеного Указу позивач перебував на території України, сприймав зміни, які відбувалися в суспільстві та в законодавстві. Також, після звільнення з колгоспу, позивач продовжував перебувати на території України, усвідомлював події, які відбувалися на той час; його оточували односельчани, громада [PERSON] сільської ради, тому, твердження позивача, що про своє право отримати земельний пай від дізнався лише в березні 2015 року є сумнівним, а наведена причина, що при виході з членів КСП йому ніхто не роз'яснив право на одержання земельної частки (паю) не є поважною. Аналізуючи зміст позовної заяви та долучені до неї матеріали, райдержадміністрація вважає, що є підстави для застосування строку позовної давності, який встановлений ст.257 ЦПК України, тривалістю у три роки. Вважають, що позивач пропустив строк звернення до суду, а наведена ним причина не є поважною. Позивачу ніхто не заважав скористатися своїм правом, ніхто не порушував його право на отримання земельної частки (паю), обгрунтування «поважності» причини позивача фактично обумовлена бездіяльністю самого заявника. Тому просять в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити з підстав пропущення строку позовної давності (а.с.53-55). В судовому засіданні представник третіх осіб на стороні відповідача: Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області та Управління Держгеокадастру у [PERSON] районі Запорізькій області [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнав, посилаючись на письмові заперечення, надані суду, які підтримав в судовому засіданні у повному обсязі та в яких зазначає про те, що у випадку задоволення позовних вимог в части зобов'язання [PERSON] районну державну адміністрацію виділити земельну ділянку (пай) із земель запасу Василівського району, буде порушено норми матеріального права, а саме норми Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» та ст. 122 Земельного кодексу України, виходячи з наступного: Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали КСП, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками визначає Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та йому підпорядковане. Згідно з положенням про Головне управління, яке затверджено Головою Держгеокадастру України, завданнями Головного управління є реалізація повноважень Держгеокадастру України на території Запорізької області. Суд не може своїми рішеннями здійснювати встановлені на законодавчому рівні функції та завдання компетентною органу щодо здійснення ним владних, управлінських повноважень. Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області та Управління Держгеокадастру у [PERSON] районі Запорізькій області вважають заявлені [PERSON] позовні вимоги необгрунтованими та просять у задоволенні позову відмовити у повному обсязі (а.с.56-59; 60-63). Разом з тим, представник третіх осіб [PERSON] не заперечував проти поновлення позивачу [PERSON] строку звернення до суду з даним позовом та крім того, зазначає, що на теперішній час чинним законодавством не передбачена чітка процедура, яким чином [PERSON] райдержадміністрація повинна видати Сертифікат на право власності на земельну ділянку (пай) в умовних кадастрових гектарах. Після ліквідації КСП «Світанок» технічна документація повинна була передана до [PERSON] сільської ради, а в подальшому до Управління земельних ресурсів, однак на теперішній час технічної документації КСП «Світанок» в Управлінні Держгеокадастру у [PERSON] районі немає, акти передачі цієї технічної документації та книга сертифікатів також відсутні. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на підсави викладені у письмових запереченнях проти позову. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 21.06.2016 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійний вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Колективне сільськогосподарське підприємство «Світанок», що розташований за адресою: вул. Леніна, 40 «Б» в с.Широке Василівського району Запорізької області (а.с.149). Представник третьої особи на стороні відповідача: КСП «Світанок» в судове засідання повторно не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлявся судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, відповідно до положень ст.ст.74,76 ЦПК України. На адресу суду повернуто поштовий конверт, в якому зазначено, що КСП «Світанок» за вказаною адресою не знаходиться. Згідно витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 26.07.2016 року вбачається, що діяльність юридичної особи КСП «Світанок» припинена 10.05.2006 року за судовим рішенням про визнання його банкрутом (а.с.158-161). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що знає позивача [PERSON] з дитинства, потім разом з ним працювали в КСП «Світанок» (рос.»Рассвет»), з 1992 ро 1994 роки, поки він не пішов до лав армії України. До служби в армії, [PERSON] навчався на механізатора. Як повернувся з армії, колгосп вже розпався. На той час керівництво КСП взагалі не роз»яснювало про право на земельну частку (пай). [PERSON] почав цими питаннями цікавитися лише весною 2015 року.. У членів КСП «Світанок» різні розміри паїв в залежності від якості землі. Свідок [PERSON] суду пояснив, що позивач [PERSON] є його молодшим братом, який працював з 1992 року по 1996 рік в КСП «Світанок» механізатором та був членом даного КСП. Навчався брат у СПТУ № 57 за спеціальністю «тракторист» три роки, потім служив у лавах армії України. Він також був членом цього КСП та їм не роз»яснювали про їх право на отримання земельної частки (паю). Брат почав цікавитися даними питаннями у 2015 році, звертався за правовою допомогою до адвоката. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є матір»ю позивача [PERSON], який у 1990 році закінчив 7 класі школи та пішов навчатися у СПТУ, потім працював у колгоспі різноробочим, мешкав разом з нею в с.Широке по вул.Чапаєва. Потім за направленням КСП «Рассвет» навчався на тракториста, потім служив у лавах [PERSON], при цьому залишався бути членом КСП. ЇЙ також відомо, що в 2015 році син звертався до [PERSON] сільської ради, [PERSON], який є керівником СПК «Ерістівка», та які повідомили, що він має право на земельну ділянку (пай), так як був членом колгоспу - КСП «Рассвет, поки він не розпався. Вислухавши в судовому засіданні пояснення позивача [PERSON] та його представника адвоката [PERSON], пояснення представника відповідача голови [PERSON] сільської ради [PERSON], пояснення представника третіх осіб [PERSON], показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], повно та всебічно дослідивши надані сторонами документи, ретельно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Ч.2 ст.16 ЦК України визначено загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів. Реалізуючи передбачене ст.64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Згідно вимог ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.59 ч.2 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (допустимість доказів). У відповідності до вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч.4 ст.60 ЦПК України). Відповідно до вимог ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. В силу вимог ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. В судовому засіданні судом встановлено та як вбачається з матеріалів даної цивільної справи, що з 26.09.1992 року [PERSON], позивач по справі, був прийнятий у членів КСП «Рассвет» (укр. «Світанок»), згідно поданої ним заяви та направлений на навчання до [PERSON] СПТУ-57, про що свідчить запис у трудовій книжці, виданої 26.09.1992 року на ім»я [PERSON]. Після навчання, 03.04.1993 року [PERSON] був принятий в КСП «Рассвет» (укр. «Світанок») на роботу механізатором (наказ № 6 від 03.04.1993 року). З 17.11.1994 року по 20.06.1996 року [PERSON] служив в лавах армії України, а 25.06.1996 року [PERSON]М вийшов з членів КСП. за ст.38 КЗпП України, за власним бажанням (наказ № 12 від 25.06.1996 року), про що свідчать записи у трудовій книжці, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с.8). Відповідно до Державного [PERSON] про право колективної власності на землю колективного сільськогосподарського підприємства «Світанок» серії ЗП № 00217, до списку членів вказаного КСП, який є Додатком № 1 до цього Державного акту, включено [PERSON] за № 84. Землю загальною площею 5294,4 Га в межах, згідно з планом, передано КСП «Світанок» (с.Широке) у колективну власність для ведення сільськогосподарського виробництва, відповідно до розпорядження представника Президента України за № 197 від 21.04.1993 року .що вбачається зі змісту вказаного Державного акту серії ЗП № 00217, плану зовнішніх меж земель .переданих у колективну власність та Списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства «Світанок», копії яких містяться в матеріалах справи (а.с.11-12; 13-23). Листом від 09.04.2015 року Управлінням Держземагенства у [PERSON] районі Запорізької області повідомлено представника позивача [PERSON] адвоката [PERSON] на запит останньої від 10.03.2015 року про те, що відповідно до списку членів КСП «Світанок» за № 84 включено [PERSON]. Перевірити за книгою реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «Світанок» неможливо, так як книга втрачена, акт прийому-передачі відсутній. Середній розмір земельної частки паю по [PERSON] сільській раді за КСП «Світанок» становить - 8,27 умовних кадастрових гектарів (а.с.10). Згідно відповіді [PERSON] сільської ради Василівського району Запорізької області № 333 від 18.05.2015 року, № 02-01-16/496 від 23.09.2016 року, інформація стосовно внесення до списку членів КСП «Світанок», що мають право на земельну частку (пай) гр.[PERSON] та інформація стосовно передачі Книги сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «Світанок» до Управління Держземагенства у [PERSON] районі ,в сільській раді відсутня. Згідно чинного законодавства. якщо на території ради є громадяни, за якими, згідно рішень суду поновлено право на земельну частку (пай) відповідно до Указу Президента від 08.08.1995 року № 720 «Про порядок паювання земель .переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», територіальна громада може задовольнити громадян земельними частками (паями), у випадку, якщо у власність територіальної громади перейшла відумерла спадщина (а.с.26, 141). З інформації Державного архіву Запорізької області № 01-32/С-1444 від 22.06.2015 вбачається, що книги видачі сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «Світанок» с.Широке Василівського району Запорізької області на зберігання до Державного архіву Запорізької області не надходили (а.с.29). З повідомлення Державного архіву Запорізької області за № 01-32/Г-0688 від 01.04.2016 року вбачається, що засідання Правління та загальних зборів уповноважених членів колгоспу «Світанок» с.Широке від 03.04.1993 року № 6, від 25.06.1996 року № 12 не відбувались. Також у листі зазначено, що заяви про прийняття в члени колгоспу «Світанок» с.Широке Василівського району на зберігання до Державного архіву Запорізької області не надходили. Також до відома сповіщено, що в протоколах засідань Правління та загальних зборів уповноважених членів колгоспу «Світанок» с.Широке за 1996 рік рішення про вихід з членів КСП [PERSON] відсутнє (а.с.89). Відповідно до архівної довідки, виданої [PERSON] районною радою Запорізької області за № 02.02-10/11 від 16.03.2016 року вбачається, що у книгах обліку розрахунків праці КСП «Світанок» с.Широке [PERSON] сільської ради Василівського району Запорізької області за 1994-1995 роки значиться [PERSON], без зазначення року народження та посади, у списках відділення №1. Його трудовий стаж за період січень-листопад 1994 року становить 170 днів. За 1995 рік вихідні не значаться. Борг підприємства йому виплачено в купоно-карбованцях у квітні 1995 року. За 1996 рік [PERSON] не значиться. Долучена копія особового рахунку [PERSON] у колгоспі Світанок с.Широке за 1992-1995 року (а.с.90). Як вбачається з наданого Державним архівом Запорізької області завіреної копії Протоколу № 1 Загальних зборів членів колгоспу Рассвет від 30.01.1993 року, [PERSON] було прийнято в члени колгоспу Рассвет (рос.), яка міститься в матеріалах справи (а.с.92-107). Згідно наданих з Державного архіву Запорізької області статутних документів КСП Рассвет (рос.) вбачається, що вказане колективне сільськогосподарське підприємство Рассвет (рос.) та його Статут були належним чином та у встановленому Законом порядку зареєстровані у [PERSON] райлнній державній адміністрації Запорізької області на підставі розпорядження представника Президента України від 19.10.1993 року за № 522 (а.с.119,120-135). З листа Управління Держгеокадастру у [PERSON] районі Запорізькій області за № 28-23.2526-3939/2-15 від 24.11.2015 року, на звернення позивача [PERSON], вбачається, що книга КСП «Світанок» в Управлінні Держземагенства Василівського району Запорізької області відсутня та не передавалася, тому прізвище [PERSON] у відповідних списках паювання земель даного КСП перевірити неможливо. Вирішуючи питання про право на земельну частку (пай), необхідно чітко розуміти чи був [PERSON] членом КСП на момент видачі Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Світанок» (а.с.34). Аналогічного змісту відповідь надана позивачу [PERSON] від [PERSON] районної державної адміністрації Запорізької області за №3226/01-17 від 24.12.2016 року та, відповідно до якої, позивачу рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання про право на земельну частку (пай) КСП «Світанок» (а.с.36). Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: 1) колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; 2) громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; 3) громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай); 4) громадяни України, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов'язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості. Громадянам земельні ділянки в натурі (на місцевості) виділяються із земель запасу чи резервного фонду в розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. У разі відсутності на території відповідної ради необхідних площ земель запасу чи резервного фонду земельна ділянка за їх згодою може бути виділена в натурі (на місцевості) меншого розміру або за рахунок земель запасу чи резервного фонду, розташованих на території іншої ради в межах області. Відповідно до статті 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Земельна частка (пай) виділяється її власнику в натурі (на місцевості), як правило, однією земельною ділянкою. За бажанням власника земельної частки (паю) йому можуть бути виділені в натурі (на місцевості) дві земельні ділянки оізним складом сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сінокоси або пасовища). У разі подання заяв про виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) більшістю власників земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства відповідна сільська, селищна, міська рада чи районна державна адміністрація приймає рішення про розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Статтею 5 Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначені повноваження сільських, селищних, міських рад та районних державних адміністрацій щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв). Так, сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). Статтею 122 Земельного кодексу України повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування: сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Верховна Рада Автономної Республіки Крим, обласні, районні ради передають земельні ділянки у власність або у користування з відповідних земель спільної власності територіальних громад для всіх потреб. Районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства; б) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; в) індивідуального дачного будівництва. Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Тобто, вищенаведені обставини та норми діючого нормативно-правового акту дають підстави стверджувати, що рішення щодо виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, належить до повноважень сільських, селищних, міських рад та районних державних адміністрацій, а розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення до повноважень Центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів. Наряду з цим, правовідносини, пов'язані з приватизацією земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ ті організацій, врегульовані ст.25 ЗК України. Так, ч.ч.1,10,11 згаданої статті встановлено, що при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ ті організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у процесі приватизації створюють резервний фонд земель за погодженням його місця розташування з особами, зазначеними в частині першій цієї статті у розмірі до 15 відсотків площі усіх сільськогосподарських угідь, які були у постійному користуванні відповідних підприємств, установ та організацій. Резервний фонд земель перебуває у державній або комунальній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням. Відповідно до п. 17 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Згідно абз.2-3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" член колективного сільськогосподарсь-кого підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання, відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 08.08.1995 року за № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. У разі розпайовання усіх земель КСП Світанок та виділення їх громадянам в натурі (на місцевості), позивач [PERSON] має право на отримання земельної ділянки із земель резерву (запасу). Указом Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (п. 1, 2) встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та Інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без иділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Згідно п.2 вищезазначеного Указу Президента України від 08 серпня 1995 року за №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» позивач [PERSON] має право на земельну частку (пай), проте не може отримати земельний пай через те, що у нього відсутній сертифікат на право на земельну частку (пай). Його право на земельну частку (пай) не визнається. Як вбачається з приписів пункту 5 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» №720 від 08.08.1995 року, видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Проте, у видачі сертифікату райадміністрацією позивачу було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Як встановлено в ході судового розгляду [PERSON] у 1992 році був прийнятий у членів КСП «Рассвет» (укр.«Світанок»), згідно поданої ним заяви. Відповідно до Державного [PERSON] про право колективної власності на землю колективного сільськогосподарського підприємства «Світанок» серії ЗП № 00217, позивача [PERSON] було включено до списку членів вказаного КСП за № 84. Тобто на момент видачі вказаного Державного [PERSON] про право колективної власності на землю колективного сільськогосподарського підприємства «Світанок» [PERSON], позивач по справі, вже був членом КСП Світанок та відповідно, набув право на отримання у власність земельної частки (паю). Позивач [PERSON] про те, що він має право на земельну частку (пай) КСП «Світанок» (рос. «Рассвет»), будучи на час видачі Державного акту на право колективної власності КСП Світанок членом даного КСП, [PERSON] дізнався лише в березні 2015 року у [PERSON] сільській раді та після чого звернувся до адвоката за наданням правової допомоги, що підтверджено наданими суду письмовими доказами, показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також безпосередніми поясненнями представника відповідача - сільського голови [PERSON] сільської ради [PERSON] Відповідно до положень ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг\~позовної\~давності\~починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тому, враховуючи вищенаведене та з метою забезпечення доступу до правосуддя, суд вважає необхідним поновити [PERSON] строк звернення до суду з даним позовом про визнання права на земельну частку (пай), визнав причини пропуску звернення [PERSON] до суду поважними, оскільки останньому не було своєчасно доведено до відома про те, що під час виходу його з КСП Світанок він має право на земельну частку (пай) як член даного КСП, яке в подальшому було ліквідовано та відповідна підтверджуюча документація щодо списків членів вказаного КСП втрачена, що також підтверджується листом Управління Держземагенства у [PERSON] районі Запорізької області від 09.04.2015 року, відповіддю [PERSON] сільської ради Василівського району Запорізької області за № 333 від 18.05.2015 року, № 02-01-16/496 від 23.09.2016 року. Тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню частково та суд вважає необхідним поновити [PERSON] пропущений строк для звернення до суду з даним позовом про визнання права на земельну частку (пай) та визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) колективного сільськогосподарського підприємства «Світанок» в розмірі 8,27 умовних кадастрових гектарів. В частині заявлених [PERSON] позовних вимог про зобовязання [PERSON] районну державну адміністрацію Запорізької області видати [PERSON] сертифікат на право на земельну частку пай розміром 8,27 умовних кадастрових гектарів в КСП «Світанок» с.Широке Василівського району Запорізької області суд вважає за необхідне відмовити з тих підстав, що вищенаведені обставини та норми вище перелічених нормативно-правових актів чинного законодавства України дають підстави стверджувати, що рішення щодо виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, належить до повноважень сільських, селищних, міських рад та районних державних адміністрацій, а розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення до повноважень Центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів. Крім того, на теперішній час чинним законодавством України чітко не передбачений механізм та не визначена чітка процедура, яким саме чином [PERSON] районна державна адміністрація повинна видати позивачеві [PERSON] Сертифікат на право власності на земельну ділянку (пай) в умовних кадастрових гектарах. Після ліквідації КСП «Світанок» технічна документація повинна була передана до [PERSON] сільської ради, а в подальшому до Управління земельних ресурсів, однак на теперішній час технічної документації КСП «Світанок» в Управлінні Держгеокадастру у [PERSON] районі немає, акти передачі цієї технічної документації та книга сертифікатів також відсутні, тому заявлені позивачем [PERSON] позовні вимоги в частині зобовязання [PERSON] райдержадміністрації Запорізької області видати [PERSON] Сертифікат на право на земельну частку пай розміром 8,27 умовних кадастрових гектарів в КСП «Світанок» с.Широке Василівського району Запорізької області суд вважає необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial