Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з вищевказаним позовом, що 14 липня 2017 року відповідачі у справі [PERSON] разом зі своєю цивільною дружиною [PERSON] отримали позику в розмірі 5 000,00 доларів США строком до 14 липня 2018 року, про що кожен з них окремо написали відповідні розписки. Станом на 11 жовтня 2018 року кошти повернуті не були, в повному обсязі, було повернуто лише 200 доларів, та було викладено дані боргові зобов`язання у формі договору позики з [PERSON] та договором поруки з [PERSON] . Відповідно до договору позики від 11 жовтня 2018 року, сторони [PERSON] та [PERSON] погодили , що в порядку та на умовах, визначених цим Договором, позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти у розмірі, визначеному у п. 2.1 цього Договору (надалі іменується "позика"), а позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим Договором строк. Позика є безпроцентною. Встановлено розмір позики в розмірі 4 800, 00 доларів США, що еквівалентно 134 304,00 гривень. Строк позики визначено: до 10 вересня 2020 року. Позикодавець передав позику позичальникові 14 липня 2017 року. Позика передалась у готівковій формі. Позика вважається переданою позичальникові на підставі підписання даного Договору. У пункті 5.1. Договору сторони обумовили, що позичальник повертає позикодавцю суму позики в розмірі 200 доларів США, або в гривнях відповідно до офіційного курсу НБУ до 10 числа, щомісячно, за попередній місяць. Питання про дострокове стягнення суми позики в судовому порядку позикодавець може ініціювати після відсутності повернення обумовленої щомісячної суми позики, в загальному протягом за 3 (три) місяці, незалежно від періодичності проплат. Усі її усні звернення ігноруються позичальником. Станом на день подання цього позову, жодної цента чи гривні повернуто не було, а тому вона змушена захистити свої права та інтереси у судовому порядку. Крім того, в забезпечення виконання даного договору, укладається договір поруки, поручителем у якому виступає [PERSON] . На даний час з боку відповідачів виникла заборгованість, яка станом на 11 вересня 2019 року (1 долар США = 24,88 грн.) становить 128 472 грн. 34 коп. з яких: 119 424,00 грн. (сума боргу)+ 12 285,71 (інфляційні втрати) грн. + 3 493,47 грн.(розрахунок трьох відсотків річних). Посилаючись на вищенаведене, відповідно до уточненої заяви від 10 грудня 2019 року, згідно з якою позивач не пред`являє стягнення інфляційних втрат, просить стягнути за договором позики з [PERSON] солідарно з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість в розмірі 123379,71 грн., з яких: 119 424,00 грн. (сума боргу), 3955,71 грн. (три відсотки річних). Позивач подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, згідно з якою позовні вимоги підтримує, з врахуванням подаої заяви про уточнення позовних вимог. В судове засідання відповідачі не з`явились з невідомих суду причин, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, зокрема, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи від них на адресу суду не надходило. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, та подані позивачем докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд установив таке. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Ст. 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-79цс14 зазначено, що «відповідно до норм ст.ст.1046,1047 ЦК Українидоговір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. Постановою Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі №6-63цс13 визначено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки». Судом встановлено, що згідно розписок від 14 липня 2017 року [PERSON] та [PERSON] отримали у позивача в борг позику в розмірі 5 000,00 доларів США, вказавши у розписках про повернення суми боргу в строк до 14 липня 2018 року, з умовою сплати відсотків за користування коштами в сумі 200 доларів США кожного 20 числа місяця протягом року.(а.с.10) Як випливає з матеріалів справи, станом на 11 жовтня 2018 року, борг було повернено частково, в розмірі 200 доларів США, а тому було укладено боргові зобов`язання у формі договору позики, укладеним між [PERSON] і [PERSON] та договором поруки, укладеним між [PERSON] і [PERSON] , на виконання зобов`язань [PERSON] . Відповідно до договору позики від 11 жовтня 2018 року, сторони [PERSON] та [PERSON] погодили наступне: п. 1.1. визначено, що в порядку та на умовах, визначених цим Договором, позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти у розмірі, визначеному у п. 2.1 цього Договору (надалі іменується "позика"), а позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим Договором строк. Позика є безпроцентною. п. 2.1. Встановлено розмір позики в розмірі 4 800, 00 доларів США, що еквівалентно 134 304,00 гривень. (курс НБУ 1 долар = 27 грн. 98 коп.). Строк позики визначено: до 10 вересня 2020 року п.4.2. Договору. Позикодавець передав позику позичальникові 14 липня 2017 року. п.3.1 Позика передалась у готівковій формі. п.3.2. Позика вважається переданою позичальникові на підставі підписання даного Договору. п.3.3. У пункті 5.1. Договору сторони обумовили, що позичальник повертає позикодавцю суму позики в розмірі 200 доларів США, або в гривнях відповідно до офіційного курсу НБУ до 10 числа, щомісячно, за попередній місяць. П.п. 6.1. 6.2. Договору позики визначено, що в забезпечення виконання даного договору, укладається договір поруки, поручителем в якому виступає [PERSON] .. Договір поруки та всі умови зазначені у ньому, укладений між позикодавцем - [PERSON] та позичальником [PERSON] , виступає забезпеченням виконання зобов`язання за даним договором. Аналогічні умови визначені у договорі поруки, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 11 жовтня 2018 року. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні вказаний строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що позивач взяті на себе зобов`язання за розписками та договором позики виконала в повному обсязі. Однак, відповідачі не повертають отримані в борг кошти, в зв`язку з чим не виконують зобов`язання належним чином, і згідно наданого позивачем та перевіреного судом розрахунку, загальна сума заборгованості відповідачів перед позивачем за розписками та договором позики становить 123379,71 грн., з яких: 119 424,00 грн. (сума боргу), 3955,71 грн. (три відсотки річних). Оскільки у матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідачі виконали свої зобов`язання за договором позики та повернули грошові кошти позивачу, тому з відповідачів на користь позивача слід солідарно стягнути борг за договором позики від 11 жовтня 2018 року в сумі 119 424,00 грн. У відповідності до ч.1ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Як випливає із змісту ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням вимог ст. ст. 625, 1050 ЦК України, в разі допущення позичальником прострочення виконання грошових зобов`язань перед позикодавцем, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю суму боргу та три проценти річних від простроченої суми. Три проценти річних від суми боргу, згідно доданого до позову розрахунку за договором позики від 11 жовтня 2018 року, становить 3955,71 грн., які підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. За таких обставин, зважаючи на вищевикладене, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про солідарне стягнення коштів за договором позики з [PERSON] , та [PERSON] слід задовольнити у вищевказаній сумі. Оскільки рішення ухвалено на користь позивача, тому з відповідача, відповідно до ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», слід стягнути в користь позивача судовий збір в сумі 1233,80грн., по 616,90грн. з кожного.

Outcome: approved