Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-05 00:00:00

23.07.2012 року [PERSON] звернулася до Приморського районного суду м. Одеси із позовом до ОСББ «Парк Перемоги», [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок залиття квартири. У подальшому з урахуванням уточнень позовні вимоги було спрямовано лише на адресу ОСББ «Парк Перемоги». В обґрунтування своїх вимог вона зазначила, що 18.04.2012 року після гідравлічних випробувань магістральних мереж, що проводились КП «Теплопостачання міста Одеси», було здійснено затоплення її квартири. Внаслідок якого, було нанесено матеріальну шкоду в розмірі 34 517,00 гривень. Також, їй було завдано моральну шкоду, оскільки вона зазнала душевних страждань через пошкодження майна, квартира втратила естетичний та придатний для проживання вигляд, вона не має можливості запросити гостей, яку оцінила у 10 000,00 гривень. Надалі позовні вимоги були збільшені та [PERSON] просила стягнути матеріальну шкоду в розмірі 90 448,38 гривень, моральну - 10 000,00 гривень, витрати на проведення оцінки 2 000,00 гривень, та судовий збір. Ухвалою суду від 24 липня 2012 року провадження по справі було відкрито. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав у повному обсязі на викладених в заяві підставах. Представник відповідача та голова ОСББ «Парк Перемоги» в судовому засіданні позов не визнали та просили суд у його задоволенні відмовити в повному обсязі. Третя особа в судове засідання не з'явилася, була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS], згідно з договором дарування від 30 квітня 2004 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори Нікітюк О.М., реєстраційний номер 5-1069. Згідно зі свідоцтвом про розірвання шлюбу від 26 квітня 2005 року, позивач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON]. Згідно з довідкою від 05.07.2012 року у квартирі за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] 18.04.2012 року після гідравлічних випробувань магістральних мереж, що проводились КП «Теплопостачання міста Одеси», було здійснено затоплення квартири Позивача, що підтверджується актом комісії ОСББ «Парк Перемоги» від 21.05.2012 року, 19.05.2012 року. Зокрема, в акті зазначено, що затоплення відбулось 18.04.2012 року в результаті проведення КП «Теплопостачання м. Одеси» гідравлічних випробувань магістральних теплових мереж. Причиною затоплення є те, що КП «Теплопостачання м. Одеси» не повідомило ОСББ «Парк Перемоги» про проведення гідравлічних випробувань, що стало причиною не проведення вчасно усіх заходів щодо недопущенню аварії на будинковій системі опалення. З метою визначення розміру матеріального збитку завданого позивачу, було виготовлено звіт № 06/290, проведений ПП «Дельта-Консалтинг». Згідно з висновком від 11.06.2012 року, позивачу було завдано матеріальної шкоди в розмірі 34 517,00 гривень. 12 травня 2014 року, відповідачем було надано до суду рецензію № 875 на звіт № 06/290. Ухвалою суду від 26 травня 2014 року було призначено судову будівельно-технічну експертизу. Відповідно до висновку № 3101 від 16.02.2015 року, визначено матеріальну шкоду, яка складала 27 679,00 гривень. 28.04.2015 року, відповідачем було надано до суду зауваження на проведення судової будівельно-технічної експертизи № 3101 від 16.02 2015 року, згідно з якими, відповідач зазначає, що [PERSON] не є фахівцем державної спеціалізованої установи відповідно до реєстру атестованих судових експертів та зазначив, що не погоджується з вартістю робіт, які на його думку є значно завищеними. Згідно з ухвалою суду від 03.08.2015 року було призначено судову будівельно-технічну експертизу. Проведення експертизи первинно доручено експерту [PERSON], працюючої в ОНДІСЕ по договору, яка має вищу технічну освіту, спеціальність інженер-будівельник, кваліфікацію судового експерта по спеціальності: 10.6 «Дослідження об'єктів нерухомості, будматеріалів, конструкцій та відповідних документів», 10.7 «Визначення порядку користування земельними ділянками» та 10.10 «Визначення оціночної вартості будівельних об'єктів та споруджень» (свідоцтво № 1351 від 29.05.2009 року, продовжено до 25.01.2016 року) стаж експертної роботи з 2009 року. Згідно з повідомленням № 5217, ОНДІСЕ були повернені матеріали цивільної справи № 1522/17549/2012 без виконання ухвали від 03.08.2015 року. У зв'язку з оплатою обома сторонами по справі експертизи, матеріали справи були повторно направлені до експертної установи ОНДІСЕ. Виконання експертизи було доручено співробітникам ВБТЗ та ЕД ОНДІСЕ, судовому експерту Пушок Олені Леонідівні, яка має вищу технічну освіту, спеціальність інженера-будівельника, кваліфікацію судового експерта за спеціальністю 10.6 - «Дослідження об'єктів нерухомості, будівельних матеріалів, конструкцій та відповідних документів», (свідоцтво № 28 видане на підставі рішення № 4 ЕКК від 09.06.2017 року, дійсне до 09.06.22 р.), стаж експертної роботи з 2017 року і старшому судовому експерту Яровану Володимиру Михайловичу, який має вищу технічну освіту, спеціальність інженера-будівельника, кваліфікацію судового експерта за спеціальністю 10.6 - «Дослідження об'єктів нерухомості, будівельних матеріалів, конструкцій та відповідних документів», (свідоцтво № 356, виданого ЕКК ОНДІСЕ, рішення № 5(02) від 01.07.2013 року, дійсне до 01.07.2018 року), стаж експертної роботи з 2013 року. Відповідно до висновку № 5914 від 11.07.2017 року, розмір матеріальної шкоди було визначено у розмірі 90 448,38 гривень. Згідно з вищенаведеним висновком, відшарування шпаклювального шару і появлення щілин в місцях примикання бетонних конструкцій на стелі утворилися в результаті залиття приміщень досліджуваної квартири з вище розташованої квартири. При проведенні обстеження в приміщеннях квартири [ADDRESS], встановлені та зафіксовані наступні пошкодження: «потемнілі стики на шпалерах, спостерігається розповсюдження плісняви та грибку на поверхні стін». Усі перераховані пошкодження оздоблювальних покриттів приміщення кухні відповідають ознакам пошкоджень від залиття, що перераховані у методиці «Дослідження пошкоджень (дефектів) квартир унаслідок їх залиття». Жодних порушень законодавства експертами при проведенні судової будівельно-технічної експертизи не встановлено. Суд враховує, що в ході судового засідання представник відповідача не заперечував щодо наявності їх вини в залитті квартири позивача, однак не згодний з розміром матеріальної шкоди в розмірі 90 448,38 гривень. У судовому засіданні експерти Ярован Володимир Михайлович та Пушок Олена Леонідівна пояснили, що при виготовленні експертного висновку№ 5914 від 11.07.2017 року було допущено помилку в розрахунку, а саме загальний розмір збитків від залиття складає не 90 448,38 гривень, а 89,46494 гривень, що підтверджується наявним у матеріалах справи розрахунком вартості ремонтно-відновлювальних робіт в приміщеннях квартири [ADDRESS]. Жодного належного та достатнього доказу на спростування вищенаведеного розрахунку відповідачем суду не надано. Відповідно до ч. 3 ст. 77 ЦПК України, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з п. 2 Постанови Пленуму ВС України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до ч.2 ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Крім того, ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Як встановлено судом, будинок, у якому мешкає позивач, знаходиться на балансі ОСББ «Парк Перемоги», яке згідно ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та рішення Одеської міської ради № 1173-5 від 05.04.2007 року, є виконавцем послуг з утримання будинків та споруд, прибудинкових територій, у тому числі внутрішньо будинкових мереж водо-, теплопостачання та водовідведення, відповідно, несе відповідальність за стан внутрішньо будинкових мереж будинку. Відповідно до п. 6.3.59 правил технічної експлуатації теплових установок і мереж, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 14.02.2007 N 71, для перевірки міцності і щільності трубопроводів, запірної і регулювальної арматури після ремонту до початку опалювального періоду теплова мережа підлягає гідравлічним випробуванням на міцність і щільність відповідно до вимог ДНАОП 0.00-1.11. Згідно з п. 6.3.60 даних Правил, на час проведення випробувань теплової мережі пробним тиском теплові пункти і системи теплоспоживання повинні бути надійно відключені. Пунктом 6.3.68 Правил передбачено, перед початком прогрівання всі засувки на відгалуженнях від ділянки, що прогрівається, слід щільно закрити. Згідно з поясненнями КП «Теплопостачання м. Одеси», до яких додані відповідні докази, у засобах масової інформації 12.04.2012 року та 14.04.2012 року були опубліковані об'яви про майбутні гідравлічні випробування, що проводяться у зв'язку із початком ремонтної компанії адміністрацією КП «Теплопостачання міста Одеси». Такі випробування в період з 17.04.2012 року по 30.04.2012 року планувалися і відносно РК «Чубаєвка», що обслуговує буд. № 15 по вулиці М. Говорова у м. Одесі. Крім того, додатково 12.04.2012 року контролером енергонадзора ЕРР КП «Теплопостачання м. Одеси» голові правління ОСББ «Парк Перемоги» [PERSON] було вручено Попередження з детальним описом необхідних заходів стосовно систем опалення будинку, а саме: з метою запобігання пошкоджень внутрішніх систем опалення необхідно провести відключення в теплових пунктах засовами №№ 1, 2, 3, 4. Згідно з попередженням КП «Теплопостачання міста Одеси» про проведення гідравлічних випробувань, відповідач був попереджений, про що було поставлено його підпис на зазначеному попередженні. Відповідно до розпорядження міського голови м. Одеси від 11.04.2012 року, опалювальний сезон було закінчено 11 квітня 2012 року. Згідно зі службовою запискою на ім'я директора по виробництву КП «Теплопостачання міста Одеси» було зафіксовано той факт, що квартира позивача була залита з вини голови ОСББ «Парк Перемоги». Нею не було виконано вимог КП «Теплопостачання міста Одеси», що призвело до аварійної ситуації у будинку. Таким чином, суд приходить до висновку, що КП «Теплопостачання м. Одеси» вжито усі необхідні заходи по попередженню ОСББ «Парк Перемоги». Зазначене свідчить про неправомірність дій відповідача щодо не здійснення відключення в теплових пунктах засовами №№ 1, 2, 3, 4. Суд звертає увагу, що в провадженні Приморського районного суду перебувала справа за позовом [PERSON] до ОСББ «Парк Перемоги», третя особа КП «Теплопостачання міста Одеси» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок залиття квартири. Зазначені справи є однорідними та мають однакові предмет та підстави позову. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18.12.2013 року по справі № 2/1522/16192/12 позовну заяву [PERSON] було задоволено частково. Стягнуто з ОСББ «Парк Перемоги» матеріальну шкоду у розмірі 22 129,00 гривень та моральну в розмірі 1 000,00 гривень, судовий збір. Вказане рішення було залишено в силі ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19.03.2014 року та набуло законної сили. Зазначеним рішенням, яке наявне в матеріалах справи, встановлена вина Відповідача у неправомірній бездіяльності щодо не здійснення заходів по недопущенню пошкодження системи опалення будинку. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, зазначене рішення має преюдиційний характер для справи, яка розглядається, що підтверджує вину відповідача у завданні шкоди. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що вина відповідача у завданні матеріальної шкоди унаслідок залиття квартири матеріалами справи не спростована, тому позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в розмірі 89,46494 гривень. Що стосується позовних вимог у частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму ВС України № 4 від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Разом з тим, згідно з зазначеною Постановою, зокрема п. 4, відповідно до ст.137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. У ході судового розгляду не встановлено наявність такої шкоди, наявність причинного зв'язку між нанесенням моральної шкоди та діями відповідача і вину останнього в її заподіянні. Крім того, позивачем не доведено, чим підтверджується факт заподіяння їй моральних страждань та порушення нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження усталеного способу життя і за яких обставин чи якими саме діями відповідача вони заподіяні. Згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема: на професійну правничу допомогу; Право на правову допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 12 ЦПК України (тут і далі в редакції, чинній на момент подання позову). За приписами статей 79, 84 ЦПК України, витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до статті 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. У відповідності до ст. 137 ЦПК України (в редакції на час винесення рішення суду), витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами Статтею 1 Закону України від 20 грудня 2011 року "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" визначено граничний розмір витрат на правову допомогу. Передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування в справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови в задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У матеріалах справи наявна копія квитанції до прибуткового касового ордеру № 2 серії 07-12, підстава: сплата за юридичні послуги за договором № 02-07/12 в розмірі 1000,00 гривень. Між тим, з даних документів суд не вбачає, що кошти в сумі 1000,00 грн. були сплачені позивачем за правову допомогу, надану саме в рамках даної цивільної справи. Також, суд не вбачає з чого виходив адвокат позивача, визначаючи саме такий розмір вартості його послуг. У матеріалах справи відсутній обгрунтований розрахунок витрат на правову допомогу, у зв'язку із чим суд вважає дані вимоги необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Також, позивачем були понесені витрати на проведення оціночної діяльності в розмірі 2 000 гривень 00 копійок, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 14.06.2012 року, копія якої наявна в матеріалах справи. З матеріалів справи вбачається, що позивачем [PERSON] сплачено витрати за проведення експертизи в розмірі 1038,42 гривні, відповідно до копії квитанції № 7_5 від 31.10.2016 року та 1845,00 гривень, що підтверджується копією квитанції № 0.0. 443837395.1 від 06.10.2015 року. Вищевказані суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд вбачає, що при зверненні до суду [PERSON] було сплачено суму судового збору в розмірі 476,00 гривень, згодом, уточнивши позовні вимоги позивачем було доплачено суму судового збору в розмірі 560,00 гривень, що підтверджується квитанцією № ПН 561 від 13.09.2017 року. Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, з огляду на те, що цивільне судочинство не може ґрунтуватись на припущеннях, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: partial