Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

09.07.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем з 18 листопада 2011 року. Від шлюбу в них 01.06.2012 року народився син [PERSON], який проживає біля неї та знаходиться на її повному утриманні. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з часу звернення її до суду і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає, чим ставить сімю у скрутне матеріальне становище. В судове засідання сторони не зявилися, але від них поступили заяви про розгляд справи у їх відсутності. Згідно поданих заяв позивачка позов підтримує, відповідач позов визнає. За таких обставин, суд, відповідно до вимог ч.2 ст.158; ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 листопада 2011 року. Від шлюбу в них 01.06.2012 року народився син [PERSON] (а.с.4,5). Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, дитина знаходиться на повному утриманні матері, що підтверджується довідкою виконкому Федорівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області № 332 від 21.05.2015 року і не оспорюється сторонами (а.с.5). Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини, ст.5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 180-183, 191 СК України. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Відповідно до ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 Х11 від 27.02.1991 року), батьки зобовязані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ст.ст. 180-183, 191 СК України батьки зобовязані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. У разі ухилення батьків від виконання цього обовязку кошти на утримання дітей стягуються з матері, батька дитини в частці від їх доходу і (або) у твердій грошовій сумі за рішенням суду. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. [PERSON] працює в ПП "Юхимівське" с. Юхимівка Шаргородського району Вінницької області, має постійний заробіток, тому суд вважає за необхідне присудити аліменти на утримання сина у частці від його доходу. Таким чином право малолітньої дитини [PERSON] на матеріальне утримання з боку батька порушено і підлягає судовому захисту. Відповідно до вимог ст.79 ЦПК України, ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved