Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно. В своєму позові позивач зазначив, що починаючи з 2001 року проживає разом зі своєю сім'єю в домоволодінні № 5 по вулиці Соборна (Щорса) в с. Улянівка Братського району Миколаївської області. Здійснює необхідний ремонт, сплачує комунальні платежі, користується земельною ділянкою біля будинку та всіма господарськими будівлями та спорудами, що є біля будинку. Проживати в цьому будинку позивач почав з дозволу сільської ради. На даний час постало питання щодо реєстрації його та членів його родини в даному будинку, а також зміни електролічильника на трифазовий, але можливо це лише з дозволу власника. Так, як [PERSON] не є власником житлового будинку, він не має права ні володіти, ні розпоряджатися ним. Тому бажає належним чином оформити документи на будинок і на земельну ділянку біля нього, але власник - [PERSON], яка [INFO], і посилаючись на свій вік не бажає оформляти документи за станом здоров'я, і не хоче надавати будь-кому довіреність з цього питання, тому іншим чином крім як в судовому порядку вирішити це питання немає можливості. До початку судового засідання представник позивача надав заяву, в якій підтримав заявлені вимоги та просив суд розглядати справу за його відсутності. В судове засідання відповідач не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив. [PERSON] з березня 2001 року проживає за адресою: [INFO] (арк.с. 8), про що, також свідчать витяги з погосподарської книги № 2 за 2001-2005 рр.. Згідно довідки КП "Вознесенське МБТІ", право приватної власності на житловий будинок № 5 по вул. Соборна (Щорса), 5 в с. Улянівка Братського району Миколаївської області зареєстровано за [PERSON] (а.с. 22). Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом (ст. 344 ЦК України). Пунктом 9 Постанови пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Матеріалами справи підтверджено, що позивач більше 10 років відкрито, з дозволу власника мешкає у житловому будинку (арк.с. 4), несе витрати на його утримання: з 2001 року сплачує земельний податок, користується водопроводом по вул. Соборна, 5 в с. Улянівка та сплачує кошти за його користування; користується та сплачує електричною енергією за вказаною адресою (арк. с. 5-7). Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1 ч. 2 вказаної статті, способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вказане, суд вважає що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, за позивачем слід визнати право власності на житловий будинок. Судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved