Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

24.12.2015 року [PERSON] (надалі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі - відповідач) про стягнення на її користь аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO]., в розмірі 1000,00 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Вказала, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 03.11.2007 року. Сім'я розпалася, вони проживають окремо, шлюб розірвано. Дочка проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не бере участі у її вихованні. Угоди про добровільну сплату аліментів з ним не досягнуто. В судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Пояснила суду, що після розірвання шлюбу відповідач зобов'язувався у добровільному порядку сплачувати аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно, проте домовленості не виконує. Вона постійно випрошує у нього кошти на утримання дочки, які постійно зростають. Лише на утримання дочки у дитячому садку вона щомісячно сплачує по 200 грн. Їй самій стає важко утримувати дитину, що стало підставою звернення до суду. Просить стягнути аліменти у твердій грошовій сумі, оскільки їй достеменно відомо, що відповідач, крім офіційної заробітної плати, має і інші доходи. Відповідач вимогами позивачки визнав частково. Суду пояснив, що працює В ТОВ «Перлина Поділля» апаратником обробки зерна і отримує невисоку заробітну плату. [PERSON] доходи є незначними і не перевищують 200 грн. в місяць. Його заробітної плати не вистачає і на його проживання. Аліменти позивачці сплачував добровільно, що підтверджується квитанціями про перерахування коштів (докази надав суду). Крім того, він проживає на найманій квартирі за оренду якої щомісячно сплачує по 500 грн. тому сплачувати заявлену позивачкою суму аліментів у нього немає можливості. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Так, судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження. Згідно довідки Білогірської селищної ради Хмельницької області №5129 від 23.12.2015 року дочка [PERSON], [INFO]., знаходиться на утриманні позивачки. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У ч.2 ст.182 цього ж Кодексу вказано, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього кодексу, якою встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. за N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" також передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" установлено, що у 2016 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років з 1 січня становить - 1167 гривень, з 1 травня - 1228 гривень, з 1 грудня - 1313 гривень, дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року - 1455 гривень, з 1 травня - 1531 гривня, з 1 грудня - 1637 гривень; Об'єктивно оцінюючи докази по справі суд враховує, що позивачка просить стягнути аліменти на утримання дитини у більшому від половини розміру прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, визначеного державою, покладаючи на відповідача обов'язки по утриманню дитини у більшому розмірі, ніж на себе. Суд також враховує, що позивач на даний працевлаштований, визнав, що частину доходу отримує в натурі, тобто, має нерегулярний, мінливий та неконтрольований дохід. На його утриманні не перебувають інші особи. При таких обставинах суд вважає за можливе стягнути аліменти в твердій грошовій сумі та покласти на батьків рівні обов'язки по утриманню дитини. Передбачений ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний відсоток прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відноситься лише до випадків стягнення аліментів у відсотках від заробітку (доходу), тому не може бути застосований до випадків стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Законодавець захищає дитину від отримання аліментів у сумі, яка була б меншою від 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку шляхом індексації аліментів, що передбачено ч.2 ст. 184 Сімейного кодексу України та можливістю отримання державної допомоги в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, передбаченої ч.3 цієї ж статті Кодексу. Таким чином вимоги позивачки про стягнення аліментів у розмірі не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку задоволенню не підлягають. На підставі наведеного,

Outcome: partial