Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

13.10.2015 року [PERSON] звернулася до Василівського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. На обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що на її утриманні знаходиться малолітня дитина [PERSON], [INFO], а відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, внаслідок чого вона опинилася в скрутному матеріальному становищі, угоди про добровільну оплату аліментів на утримання доньки між ними не досягнуто, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь аліменти на утримання малолітньої доньки - [PERSON], [INFO] року народження, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дати пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття, В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином, проте надала суду заяву, в якій просить розглянути справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити за викладеними у позовній заяві підставами. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з'явився, про день та час розгляду цивільної справи повідомлявся судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, відповідно до вимог ст.ст.74,76 ЦПК України, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання судової повістки за місцем фактичного проживання та за місцем роботи, про причини неявки суду не повідомлено, документів на підтвердження поважності причин неявки суду не надано, заперечень на позов не подано, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 19 березня 2004 року Дніпрорудненською міською радою Запорізької області, актовий запис № 16, що підтверджується свідоцтвом про одруження, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.2). Від спільного подружнього життя сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO] року народження, у свідоцтві про народження якої батьком записаний [PERSON], відповідач у справі, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.3). Дитина мешкає з позивачкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Дніпрорудненської міською ради Василівського району Запорізької області № 626 від 13.10.2015 року (а.с.7), що відповідачем не оспорено. Позивачка [PERSON] працює на ПрАТ «ЗЗРК» машиністом конвеєра, про що свідчить довідка з місця роботи № 1175 від 09.11.2015 року про її заробітну плату, загальний розмір якої за період з 01.05.2015 року по 01.11.2015 року склав - 24866,15 грн. (а.с.23). Відповідач [PERSON] на даний час працює на ПрАТ «ЗЗРК» шахта «Експлуатаційна», має регулярний дохід та постійне джерело прибутку, що підтверджується довідкою ПрАТ «ЗЗРК» за № 1185 від 09.11.2015 року про його заробітну плату, загальний розмір якої за період з 01.04.2015 року по 01.10.2015 року склав - 42356,43 грн.. утримання із заробітної плати на користь інших осіб не здійснюються (а.с.23), проте належним чином малолітню доньку [PERSON] відповідач не утримує, хоча має таку можливість. Згідно положень статті 181 Сімейного кодексу України способами виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ч.4 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу батька (матері) та/чи в твердій грошовій сумі. Згідно до положень ст.182 Сімейного кодексу України та п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при визначені розміру аліментів суд враховує:стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього кодексу. Відповідно до положень ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно вимог статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі та з урахуванням матеріального та сімейного становища відповідача, який є фізично здоровою та працездатною особою, на теперішній час офіційно працює, має регулярний дохід та постійне джерело прибутку, достатню заробітну плату, враховуючи розмір його щомісячних доходів, тому суд приходить до висновку, що заявлені позивачем [PERSON] позовні вимоги законні та обґрунтовані та вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] року народження, аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду, тобто з 13.10.2015 року та до досягнення дитиною [PERSON] повноліття. Крім того, відповідно до положень ст.ст.79,88 ЦПК України, суд розподіляє судові витрати, а саме: з відповідача [PERSON] підлягають стягненню в дохід держави судовий збір за пред'явлення позову майнового характеру, розмір якого становить 487,20 грн., оскільки позивачка [PERSON] по даній категорії справ про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду.

Outcome: approved