Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1000 грн. на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO] до закінчення ним навчання. Вимоги позову обгрунтовує тим, що відповідач, проживаючи окремо, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, незважаючи на те, що працює за має достатній дохід . Її доходів на утримання сина, який навчається на першому курсі денної форми навчання у професійному політехнічному ліцеї м. Івано-Франківська, не вистачає. В судове засідання позивач не з'явилася, подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с.23). Такі дії позивача не суперечать вимогам ст. 211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач позовні вимоги визнав частково та вказав, що згідний сплачувати аліменти по 600 грн., оскільки не працює та немає змоги платити аліменти в більшому розмірі; має задовільний стан здоров"я . Суд, повно та всебічно з"ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог. \~ Так, згідно ст.198 СК України вбачається, що батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Встановлено, що за час перебування сторін в шлюбі, у них народився син [PERSON], [INFO] Андрій, якому 03.02. 2017 року виповнилось 18 років (а.с.6). 05.08.2008 року шлюб між сторонами припинено (а.с.4) і син проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Повнолітній син [PERSON] в даний час є студентом 1-го курсу Івано-Франківського професійного політехнічного ліцею, за спеціальністю Електрозварник ручного зварювання. Коваль ручного кування денної форми навчання та має задовільний стан здрров"я. (а.с.5). Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як вбачається із наявних матеріалів справи, повнолітня дитина сторін - син [PERSON] дійсно навчається на денній формі, ніде не працює і потребує надання матеріальної допомоги на своє утримання в період свого навчання. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомоги; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Встановлено, що два перші юридичні факти сторони не оспорюють, предметом спору є розмір аліментів. Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Оскільки відповідач не працює, немає стабільного доходу, що підтверджено матеріалами справи ( а.с.18), то суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів, які він повинен виплачувати на користь позивача на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі. При визначенні аліментів суд з додерженням вимог ст.182 СК України, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів; відсутність в останнього інших дітей та непрацездатних осіб, яких він зобовязаний утримувати, рухомого та нерухомого майна, грошових коштів те, що позивачем не надано відомостей, зокрема, щодо величини витрат на утримання сина в зв"язку з навчанням; її доходів, оскільки вона теж зобов'язана утримувати сина в період навчання до 23 років і приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти щомісячно без урахування часу канікул в розмірі 600 грн. Позивач звернулася до суду з вимогами про стягнення аліментів на утримання сина 30.11.2017 року, а тому з цього часу слід присудити стягнення аліментів на час навчання без врахування часу канікул, але до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку . Суд визнає необхідним допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Позивач звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі наведеного, ст.182, 199,200 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial