Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого 19 листопада 2001 року. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що раніше вищевказана квартира належала ЖК «Простор-30». 19 червня 1979 року на підставі ордеру № 1551 як члену ЖК квартиру було надано її батькові [PERSON], який у листопаді 1992 році повністю виплатив її вартість в розмірі 8\~284 рублів. 19 листопада 2001 року [PERSON] помер та, оскільки вона на час відкриття спадщини мешкала разом з батьком і була зареєстрована за вказаною адресою, то фактично прийняла спадщину. У червні 2016 року вона звернулася до Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори з метою оформлення своїх спадкових прав після смерті батька, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. В судовому засіданні [PERSON] підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених у позові, просила їх задовольнити та зазначила про обставини, викладені вище. В судове засідання відповідач [PERSON], належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не зявилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності у звязку з поганим станом здоровя, якою позовні вимоги визнала та просила їх задовольнити. Представник третьої особи: Житлово-кооперативного обєднання «Еліт-Простор» до суду не зявився, матеріали справи містять заяву за підписом голови [PERSON] ЖКО «Еліт-Простор» [PERSON] про розгляд справи за їх відсутності. В судове засідання третя особа: [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не зявився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги підтримав. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази у їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно ордеру № 1551 від 19 червня 1979 року, виданого на підставі рішення виконкому [PERSON] народних депутатів міста Харкова від 29 травня 1979 року № 18, [PERSON], сімя якого складається з чотирьох чоловік, надано право на зайняття чотирьохкімнатної квартири, розташованої у будинку № 11 по вул. Сонячній в м. Харкові. Відповідно до довідки № 201 від 23 листопада 2010 року, виданої Головою ЖК «Простор-30» [PERSON], квартира [ADDRESS] належала [PERSON], за яким рахуються накопичення в розмірі 8\~284 рублів, перший внесок 3\~314 рублів зроблено 28 вересня 1978 року, у листопаді 1992 року позика за квартиру погашена повністю. Частиною 3 ст. 384 ЦК України визначено, що у разі викупу квартири член житлово-будівельного кооперативу стає її власником. \~З роз'яснень, які містяться у п. 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 18 вересня 1987 року «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи», вбачається, що, згідно зі ст. 15 Закону України «Про власність», член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому у користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатися нею на свій розсуд. Таким чином, [PERSON] набув за життя право власності на кооперативну квартиру № 26, розташовану по вул. Сонячній, 11 в м. Харкові. 19 листопада 2001 року [PERSON] помер, про що в книзі реєстрації актів про смерть 23 листопада 2001 року зроблено запис за № 9822 (Свідоцтво про смерть 1-ВЛ № 303631, видане 23 листопада 2001 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції). За змістом роз'яснень, наданих у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира. Таким чином, спірна квартира після померлого [PERSON] входить до складу спадщини. \~\~\~\~ Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Під час розгляду справи встановлено, що дружиною померлого [PERSON] була [PERSON], яка 21 червня 1997 року померла. Дітьми спадкодавця є [PERSON], [INFO] (після реєстрації шлюбу - [PERSON]) та [PERSON], [INFO] (після реєстрації шлюбу - [PERSON]), що підтверджується Свідоцтвом про народження ЯЮ № 844687 від 02 жовтня 1951 року, Свідоцтвом про укладення шлюбу І-ВЛ № 300470 від грудня 1972 року та Свідоцтвом про народження ІІ-ЯР № 846544 від 19 грудня 1958 року, Свідоцтвом про шлюб [PERSON] 1-ВЛ № 073669 від 02 жовтня 2007 року, відповідно. За ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлено, що на час відкриття спадщини [PERSON] проживала разом із спадкодавцем [PERSON] у квартирі [ADDRESS] та була зареєстрована за вказаною адресою, тобто фактично прийняла спадщину після смерті батька (довідка ЖКО «Еліт-Простор» № 76 від 28 січня 2011 року). В ході судового розгляду справи встановлено, що після померлого 19 листопада 2001 року [PERSON] заведена спадкова справа № 616/2016, яка містить заяву від 02 серпня 2016 року доньки спадкодавця [PERSON], зареєстрованої за адресою: [INFO], якою вона просить видати свідоцтво про право на спадщину. Також, спадкова справа містить заяву [PERSON], посвідчену 22 березня 2004 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], згідно якої після смерті батька [PERSON] в управління чи володіння спадковим майном до шести місяців з дня відкриття спадщини вона не вступала і на частку в спадщині не претендує. В суд за захистом своїх прав звертатися не буде. Не заперечує проти видачі свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які її прийняли. Згідно приписів ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. В судовому засіданні встановлено, що постановою державного нотаріуса Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON] від 05 серпня 2016 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] після смерті батька [PERSON], померлого 19 листопада 2001 року, через те, що право власності на вказану квартиру не зареєстровано згідно діючого на той час законодавства. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка, відповідно до ст. 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). \~\~\~\~\~\~\~\~ Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З огляду на те, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька [PERSON], яка прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не заявила про відмову від неї, однак позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] як такого, що ґрунтується на вимогах закону. На підставі викладеного,

Outcome: approved