Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

18.02.2015 року до суду з позовною заявою звернулась [PERSON] (далі Позивач) з позовом до [PERSON] (далі Відповідач) про розірвання шлюбу, який зареєстровано 24.11.2012 року. Свої вимоги мотивує тим, що від спільного шлюбу мають спільного сина. Однак спільне життя не склалося, через різні погляди на сімейне життя та вирішення побутових питань. Останнім часом Відповідач став зловживати алкогольними напоями, у зв'язку з чим зникають речі з дому, постійно вчиняє з цього приводу сварки в присутності малолітньої дитини, що негативно впливає на психічний стан сина. В стані алкогольного сп'яніння чоловік застосовує до неї фізичну силу. Також Відповідач перестав фінансово забезпечувати сім'ю, не бажає працевлаштовуватися. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, і стало суперечити її інтересам та нормальному розвитку і психічному стану малолітньої дитини. З січня 2015 року фактичні шлюбні відносини припинені. Спільного господарства не ведуть. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила час на примирення не надавати та розірвати шлюб. Відповідач не з'явився, про причину своєї неявки не повідомив. До суду повернувся конверт направлений Відповідачу на зареєстровану у встановлену законом порядку адресу місця проживання останнього, разом з довідкою про повернення у зв'язку: "за закінченням терміну зберігання". Суд зазначає, що за приписами ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Також Відповідачем на номер мобільного телефону отримано текстове повідомлення про судовий виклик в судове засідання. З огляду на належне повідомлення Відповідача, справа призначена в порядку заочного розгляду, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Згідно з копією свідоцтва про шлюб, актовий запис № 103 від 24 листопада 2012 року, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петриківського районного управління юстиції Дніпропетровської області, Відповідач зареєстрував шлюб із [PERSON] (позивачка). Матеріалами справи встановлено та Відповідачем в порушення статей 10 та 60 ЦПК України не спростовано, що шлюб фактично перестав існувати з січня 2015 року. Головною причиною розпаду сім'ї є причини психологічного характеру, непорозуміння та сварки з приводу побутових питань. Виходячи з положень ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що розірвання шлюбу є дійсною волею позивачки, фактичні шлюбні відносини між подружжям припинені, на день розгляду справи примирення між ними не відбулося, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідач в порушення вимог статей 10 та 60 ЦПК України не надав суду доказів, які б виключали можливість розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 8 ст. 235 СК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивач виявила бажання залишити шлюбне прізвище "[PERSON]". Розподіл судових витрат здійснити відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, а саме стягнути з Відповідача на користь Позивача понесені витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved