Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

29.03.2018 позивач [PERSON] подала до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до Нижньояблунської сільської ради Турківського району Львівської області про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона є спадкоємцем за законом свого чоловіка, який помер [INFO] . До складу спадщини, що відкрилась після смерті її чоловіка входить будинковолодіння за адресою [ADDRESS] . Через відсутність правовстановлюючих документів на спадковий будинок, вона не взмозі в нотаріальному порядку оформити спадкову права, а тому змушена звернутись до суду. За результатами повторного автоматизованого розподілу справи, оформленого відповідним протоколом від 30.07.2020, для розгляду цієї справи визначено суддю Турківського районного суду Львівської області Кшик О.І. Ухвалою суду від 14.08.2020 цивільна справа прийнята до провадження, визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 22.09.2020 у справі закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] не. з`явились, 22.12.2020 через канцелярію суду через свого представника подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити без неї, позов підтримує і не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання представник відповідача Нижньояблунської сільської ради Турківського району Львівської області не з`явився, відзив на позов не подав, 30.09.2020 на поштову адресу суду надіслали заяву, в якій просять розгляд справи проводити без участі представника сільської ради, позов визнають. Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Позивач [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с.19). [INFO] помер чоловік позивачки - [PERSON] , про що 11.12.2009 Нижньояблунською сільською радою Турківського району Львівської області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.6). Після смерті чоловіка залишилося спадкове майно, а саме: будинковолодіння за адресою [ADDRESS] , в яке входить будинок зі всіма допоміжними приміщеннями. Згідно з довідкою виконавчого комітету Нижньояблунської сільської ради Турківського району Львівської області від 27.12.2017 №2886 згідно погосподарської книги №7 особ.рах. [NUMBER] за 2006-2010 роки, [PERSON] , який помер [INFO] , належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (арк. справи 19). Згідно з довідкою виконавчого комітету Нижньояблунської сільської ради Турківського району Львівської області від 27.03.2018 № 993 при проведенні найменування і нумерації вулиць, будинку [PERSON] присвоєно адресу: [ADDRESS] (арк. справи 18). Як видно з довідки виконавчого комітету Нижньояблунської сільської ради Турківського району Львівської області №41 від 11.01.2010 [PERSON] , який помер [INFO] , до дня смерті проживав в с.Н.Яблунька Турківського району Львівської області і склад його сім`ї був наступним: дружина - [PERSON] , [INFO] , дочка - [PERSON] , [INFO] , онука - [PERSON] , [INFO] , онук - [PERSON] , [INFO] (арк.справи 38). Після смерті чоловіка позивач, як спадкоємець за законом, звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини (а.с.65). Інший спадкоємець - [PERSON] 12.01.2010 подала заяву нотаріусу про відмову від прийняття спадщини за законом (арк. справи 33). Як видно з постанови В.о. завідувача Турківської державної нотаріальної контори Поливки В.І. від 21.12.2017 №564/02-31 [PERSON] повідомлено про те, що їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , так як не представлено правовстановлюючі документи на спадкове майно (арк. справи 7). Відтак, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини, які є спадковими, а позивач, через відсутність правовстановлюючих документів на спірний будинок, позбавлена права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав, а тому звернулась до суду. Вирішуючи спір суд виходить з наступного. Відповідно до абз.3 п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Так, відповідно до ст.1216,1218 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).\~До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Відповідно до ст.1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно з положеннями ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 Цивільного Кодексу України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відтак, з урахуванням того, що [PERSON] в нотаріальному порядку відмовилась від спадщини за заповітом, а інших спадкоємців не має, тому позивач [PERSON] , як дружина спадкодавця, одержала право на спадкування за законом як спадкоємець першої черги. Як зазначено у п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року (далі - Інструкція). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". У період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної ради. Суд встановив, що спірний будинок є збудований в 1977 році, що доводиться технічним паспортом (а.с.\~8-10), та такий не містить відмітки про самочинне будівництво, будинок знаходиться в задовільному стані, конструктивні елементи та будівля в цілому придатні до експлуатації, встановлено її відповідність вимогам надійності та безпечної експлуатації, чинним державним будівельним нормам і правилам, що доводиться технічним звітом від 21.03.2018 (а.с.11-16), а належність будинку покійному [PERSON] доводиться довідкою сільської ради за №2886 від 27.12.2017 (а.с.\~19). Окрім цього, згідно з свідоцтвом на забудову в сільських населених пунктах Української РСР [PERSON] в с.Нижня Яблунька Турківського району Львівської області виділено земельну ділянку площею 0,08 га для забудови. Також суд встановив, що право власності на такий житловий будинок не зареєстровано у встановленому законом порядку в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Проте, як зазначено у п. 3.3. згаданого вище Листа ВССУ, перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Відтак, суд дійшов до висновку, що позивач, як спадкоємець майна покійного чоловіка підставно просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно, так як інший правовий механізм оформлення таких прав у неї відсутній. При цьому, сам факт відсутності правовстановлюючого документу на ім`я спадкодавця не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог про оформлення права власності, за умов доведення таких обставин як належність спадкодавцю цього майна. За таких обставин справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових прав, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі\~ст.\~1216, 1218, 1220,\~1222, 1261 ЦК\~України,\~ст ст. 4, 10, 12, 13, 200, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved