Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою, якою заявник просить встановити факт державної реєстрації шлюбу, укладеного 03.08.2002 між ним та [PERSON] , прізвище після одруження: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] та встановити факт належності йому свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 03.08.2002, виданого Орджонікідзевським районним управлянням юстиції м. Харкова. В обґрунтування заяви заявник зазначив, що 03 серпня 2002 року між заявником, громадянином України [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] та громадянкою України [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] був укладений шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 288, а також, відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського районного управління юстиції міста Харкова 03.08.2002 р. видано Свідоцтво про одруження серії [NUMBER] .Після реєстрації шлюбу у вказаному свідоцтві про одруження у графі «Прізвища після одруження» українською мовою замість прізвища заявника « [PERSON] », зазначено « [PERSON] », що не збігається із записом прізвища у паспорті громадянина України та інших документах, що посвідчують особу заявника. Прізвище дружини у свідоцтві зазначено як « [PERSON] ». Також у паспорті заявника проставлено відповідний штамп про укладення шлюбу, відповідно до якого вказано про реєстрацію шлюбу з громадянкою України [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 288 від 03.08.2002р., та водночас зазначено його прізвище як « [PERSON] ». На час укладення шлюбу та отримання відповідного свідоцтва він не придав цьому великого значення. Встановлення факту реєстрації шлюбу та належності заявнику свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 03.08.2002р. необхідне з метою визначення правового статусу громадянина у сфері шлюбно-сімейних правовідносин, та можливості реалізації права бути усиновлювачами та можливість бути зареєстрованими у якості кандидатів в усиновлювачі, оскільки наявність такої розбіжності у прізвищі у свідоцтві про одруження фактично позбавляє його та його дружину можливості звернутись до відповідних органів з метою реалізації вищезазначених прав. Також, встановлення факту реєстрації шлюбу та належності мені свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 03.08.2002р. має юридичне значення, оскільки встановлення такого факту та належності особі свідоцтва про одруження є загальною передумовою визначення правового статусу громадянина у сфері шлюбно-сімейних правовідносин, надасть заявнику та його дружині можливість реалізації права бути усиновлювачами та можливість бути зареєстрованими у якості кандидатів в усиновлювачі, так як в інший (позасудовий) спосіб підтвердити факт реєстрації шлюбу з урахуванням вищезазначених обставин, а також отримати відповідне свідоцтво з виправленими відомостями в інший спосіб не можливо з незалежних від нього об`єктивних обставин. У судове засідання заявник не з`явився, про час та місце розгляду заяви повідомлявся заздалегідь і належним чином, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність та задовольнити його заяву. Від заінтересованої особи [PERSON] також через канцелярію суду надійшла заява, якою просить розглянути справу за її відсутності, просить заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи - Індустріально-Немишлянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Харків), у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь і належним чином. Відзиву не надходило. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до статті 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права та застосовує засади судочинства, серед яких розумні строки розгляду справи судом. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (пункт 110 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії»). Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції). Суд, дослідивши надані докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи за наступного. За правилами ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У ході судового розгляду встановлено, що 03 серпня 2002 року між заявником, громадянином України [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] та громадянкою України [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] був укладений шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 288, а також, відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського районного управління юстиції міста Харкова 03.08.2002 р. видано Свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . Водночас у паспорті заявника проставлено відповідний штамп про укладення шлюбу, відповідно до якого вказано про реєстрацію шлюбу з громадянкою України [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 288 від 03.08.2002р., та зазначено його прізвище як « [PERSON] ». Факт того, що прізвище заявника є « [PERSON] », замість зазначеного у свідоцтві про одруження « [PERSON]», підтверджується паспортом громадянина України [NUMBER] , виданий Київським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 17.07.1996р., довідкою про присвоєння індивідуального податкового номеру, трудовою книжкою [PERSON] , серії [NUMBER] від 01.06.2010, тимчасовим посвідченням (замість військового квитка), виданого військовозобов`язаному 1977 року народження [PERSON] (№ [NUMBER] від 03.03.2017). Отже, судом встановлено, що прізвище заявника, зазначене у свідоцтві про одруження ( [NUMBER] від 03.08.2002, видане відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м. Харкова), не збігається з прізвищем, вказаним у паспорті заявника [NUMBER] , виданий Київським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 17.07.1996 р.. Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00032223216 від 20.08.2021р. зазначені відомості про реєстрацію шлюбу, а саме: номер актового запису 288, дата складання 03 серпня 2002 р., дата державної реєстрації шлюбу 03 серпня 2002 р., прізвище нареченого до реєстрації шлюбу « [PERSON] », прізвище після реєстрації шлюбу « [PERSON] », [INFO] , паспорт громадянина України [NUMBER] , виданий Київським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 17.07.1996 р. Також у витягу вказані відомості про видане свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 03.08.2002р. Відповідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Пунктом 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України закріплено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч. 1 ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства, а відповідно до ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема на підставі п. 4 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту реєстрацію шлюбу. Частинами 1, 2, 3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акту цивільного стану. Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану. З роз`яснень, даних Пленумом Верховного Суду України в пункті 1 своєї постанови №5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" (з подальшими змінами), вбачається, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: -згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; -чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; -заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; -встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказано на те, що суди можуть встановити факти реєстрації шлюбу, якщо в органах РАГСу не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту цивільного стану. Із заявами про встановлення факту реєстрації шлюбу може звернутися подружжя або кожен із них. Якщо заяву подано лише одним з подружжя другий з них притягається до участі у справі як заінтересована особа. Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пленум Верховного Суду України у пункті 12 своєї постанови №5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" зазначає, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Метою встановлення заявленого факту є визначення правового статусу громадянина у сфері шлюбно-сімейних правовідносин, та можливості реалізації права бути усиновлювачами та можливість бути зареєстрованими у якості кандидатів в усиновлювачі, оскільки відповідно до листа Індустріально-Немишлянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Харків) № 2518/222-09 від 28.10.2021р., актовий запис про реєстрацію шлюбу [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] , виданий Київським РВ ХМУ УМВС України в Хар.обл. 17.07.1996р. не знайдено, відповідне свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 03.08.2002р. не може бути належним доказом реєстрації шлюбу. Досліджені під час розгляду справи письмові докази дають підстави встановити факт державної реєстрації шлюбу, укладеного 03 серпня 2002 р. між громадянином України [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , та громадянкою України [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , про що в книзі реєстрації актів про одруження 03 серпня 2002 року зроблено запис за № 288, та факт належності громадянину України [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] Свідоцтва про його одруження серії [NUMBER] від 03.08.2002р. із [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , (прізвище після одруження - « [PERSON] ») виданого Орджонікідзевським районним управлінням юстиції м. Харкова. Дата видачі - 03 серпня 2002 року. З огляду на наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви [PERSON] в повному обсязі.

Outcome: approved