Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

26 вересня 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], мотивуючи тим, що відповідач є її колишнім чоловіком, від шлюбу з яким у них народилась донька - [PERSON], [INFO]. Після того, як в грудні 2010 року відповідач залишив сім'ю, він фактично забув про існування доньки. Він не виконує своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини, не піклується про її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач має заборгованість по сплаті аліментів. Крім того, відповідачем складена нотаріально посвідчена заява, згідно якої він згоден на позбавлення його батьківських прав відносно доньки, а також дає згоду на її удочеріння. На даний час вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який взяв на себе обов'язки по вихованню доньки та в подальшому має намір офіційно її удочерити. Вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача жодним чином не відобразиться негативно на фізичному та психологічному стані доньки, а навпаки позитивно впливатиме на її подальше життя. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав та пояснив, що він дійсно не спілкується з донькою з початку 2013 року та у її вихованні він участі не приймає, хоча в цьому нічого йому не заважало. Допомоги у вихованні та фінансовому забезпеченні доньки він не приймає та не заперечує щодо її удочеріння теперішнім чоловіком позивачки. Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконкому Самарської районної у місті Дніпрі ради в судовому засіданні з позовом погодилась, вважає його обґрунтованим та не заперечувала щодо його задоволення. Суд, заслухавши доводи сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази по справі надавши їм оцінку в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що з 04 вересня 2004 року сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2011 року (а.с.5). Батьками малолітньої [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження, являються [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). 02 грудня 2016 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с.6). Згідно нотаріально посвідченої заяви відповідача [PERSON], він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON], [INFO] року, та дає згоду на удочеріння її будь - яким громадянином України або іншої держави (а.с.8). В своєму висновку № 2-17/1341 від 20 вересня 2017 року, який прийнято в присутності матері та батька малолітньої, орган опіки та піклування виконкому Самарської районної у місті Дніпрі ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки, [PERSON], [INFO] (а.с.9-10). Згідно розрахунку заборгованості по аліментам, наданого Самарським відділом державної виконавчої служби м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області станом на 01.09.2017, відповідач має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 55843,19 гривень, яку останній не заперечував в судовому засіданні (а.с.11). В судовому засіданні відповідно до ст. 171 СК України було з'ясовано думку малолітньої [PERSON], яка пояснила, що вона проживає з мамою [PERSON] з 2013 року за адресою [ADDRESS]. Раніше проживали [ADDRESS], з батьком [PERSON] Після розлучення батьків з татом спілкується 2-3 рази на місяць по 5 хвилин, коли приїжджає у гості до бабусі. Востаннє з татом спілкувалась місяць тому. Батька вона любить, він її не б'є та не ображає, проте він нічим не допомагає, не бажає спілкуватись. Позбавлення його батьківських прав відносно неї не вплине на її особисте життя. Теперішній чоловік мами [PERSON] цікавиться її життям, купує речі, робить подарунки. Вона називає його «татом» та бажала б щоб він її удочерив. За змістом ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Суд зазначає, що відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Положеннями вищевказаної статті визначено основні положення з виховання дітей. Для здійснення цього завдання батьки наділяються батьківськими правами, тобто правом на особисте виховання своїх дітей. Батьківські права є в той же час і обов'язками батьків по вихованню дітей, тому що батьки не тільки володіють правом на виховання дитини, а й мають обов'язок її виховувати. Нездійснення ними своїх прав тягне за собою або повну їх втрату, або тимчасове позбавлення цих прав. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно п. 16 Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Сукупний аналіз наданих доказів та встановлених в судовому засіданні обставин справи свідчить про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а в судовому засіданні відповідач взагалі позовні вимоги визнав та не заперечував щодо позбавлення його батьківських прав відносно доньки [PERSON]. З матеріалів справи судом не встановлено жодних намагань відповідача виховувати дитину та матеріально забезпечувати, піклуватися про її фізичний стан і духовний розвиток, а тому, якщо батько дитини сам не бажає цього робити та просить позбавити його батьківських прав, виходячи з засад моралі, розумності та справедливості при вирішенні судових спорів, закріплених у цивільному законодавстві України, Європейській Конвенції з прав людини, ураховуючи виключно інтереси дитини, суд приходить до висновку про задоволення позову у заявлений позивачем спосіб. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved