Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення належності правовстановлюючого документа, зокрема просив встановити факт належності йому трудової книжки колгоспника колгоспу ім. «Перше травня» виданої на імя [PERSON]. Свої вимоги мотивував тим, що досяг пенсійного віку та має намір звернутися до Управління пенсійного фонду України в Монастириському районі Тернопільської області для оформлення пенсії, однак у трудовій книжці колгоспника невірно записано його імя, а саме не [PERSON] а [PERSON]. Імя зазначене в трудовій книжці колгоспника не збігається із даними його трудової книжки, паспорта, свідоцтва про народження, атестата та військового квитка. Такі неточності в імені позбавляють його можливості оформити в подальшому пенсію. Отже для оформлення пенсії заявнику необхідно встановити факт належності йому трудової книжки колгоспника. Тому заявник звернувся до суду . В судовому засіданні заявник підтримав свої вимоги та пояснив обставини, викладені в заяві. Представник заінтересованої особи [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти задоволення заяви, оскільки вважає, що трудова книжка колгоспника належить іншій особі, а не заявнику. Суд заслухавши пояснення заявника, допитавши свідків, оглянувши надані письмові докази вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав . В судовому засіданні встановлено, що імя заявника, є «Мирослав», що видно з копій, паспорта, ідентифікаційного номера, свідоцтва про народження, військового квитка, атестату та трудової книжки (а.с. 2-7). Із копії трудової книжки колгоспника ім. «Першого травня» в якій відображені відомості про роботу з 1971 року по 2007 рік заявника, видно, що його імя помилково написане «Роман» (а.с. 8). Свідок [PERSON], в суді зазначила, що є рідною сестрою заявника. Також повідомила, що батьки та рідні з народження заявника незважаючи на те, що його імя [PERSON], називали імям «Роман», в тому числі таким імям його називають усі інші люди в селі й проте, що його справжнє імя [PERSON] навіть не здогадуються. Окрім цього свідок зазначила, що також працювала в колгоспі ім. «Першого травня» на посаді інспектора по кадрах, а тому їй відомо було про неточності в документах заявника, однак жодних проблем при веденні кадрового діловодства не виникало, а тому жодних змін до трудової книжки колгоспника не вносилося. Такі ж покази надали в судовому засіданні свідки [PERSON], та [PERSON], які працювали в колгоспі ім. «Перше травня» разом із заявником. Покази надані свідками в судовому засіданні також підтвердилися дослідженими в судовому засіданні книгами розрахунків по оплаті праці колишніх колгоспників ТОВ «Підлісне» за 2003-2005 роки. Відповідно до довідки від 10 вересня 2015 року Підліснянської сільської ради, ТОВ «Підлісне» до реорганізації мало назву селянська спілка Підліснянська, яка в свою чергу була перейменована із колгоспу ім.. «Лесі Українки», а зазначений колгосп утворений у 1990 року в наслідок розєднання колгоспу ім. «Перше травня» с. Горожанка. Отже, як установлено в судовому засіданні й не заперечувалося сторонами, станом на 2015 рік колгоспу ім.. «Перше травня» не існує. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Закон України "Про пенсійне забезпечення" (ст. 62) визначив, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності останньої або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України, який і затвердив постановою від 12 серпня 1993 р. № 637 Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Згаданий Порядок передбачає можливість встановлення судом факту належності документа, що підтверджує трудовий стаж (п. 26), якщо зазначені в ньому прізвище, ім'я та по батькові не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові особи за паспортом або свідоцтвом про народження. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно роз'яснень, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року "Про встановлення фактів, що мають юридичне значення" (з подальшими змінами) при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Листом Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Лист також містить приписи в яких вказано, що на підставі п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд може встановлювати факти належності особі документів, що посвідчують особу, наприклад: <…>, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж, тощо. Встановлення факту належності заявнику трудової книжки колгоспника має для нього юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати право на пенсію. Іншим шляхом, крім судового рішення, неможливо підтвердити факт належності заявнику вищезгаданого документу. Таким чином, з огляду на зміст досліджених письмових доказів та показів свідків, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається заявник, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а його вимоги є такими, що ґрунтуються на вимогах закону, суд дійшов висновку про задоволення заяви.

Outcome: approved