Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

26.08.2015 року позивач ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» звернулося до суду із позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № BLaЖГА00036160 від 20.05.2011 року в сумі 32\~510,33 грн. При цьому, позивач посилається на те, що 20.05.2011 року між сторонами було укладено кредитний договір № BLaЖГА00036160, відповідно до умов якого, Банк надав позичальнику кредит на поточні потреби у розмірі 15\~500,00 грн., термін повернення кредиту 20.05.2014 року. Процентна ставка за договором встановлена на рівні 15,00 % річних, щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом у розмірі 1,75 % від суми кредиту. Позивач відповідно до умов договору виконав свої зобовязання по наданню кредитних коштів, однак відповідачем умови договору не виконуються, ним порушуються строки повернення кредиту та сплати процентів, в звязку з чим позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. До судового засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву, в якій просить позов задовольнити та проводити розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] /Малєнова/ В.С. до судового засідання повторно не зявилася, повідомлялася належним чином у відповідності до ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 20.05.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № BLaЖГА00036160, відповідно до умов якого, Банк надав позичальнику кредит на поточні потреби у розмірі 15\~500,00 грн., термін повернення кредиту 20.05.2014 року. Процентна ставка за договором встановлена на рівні 15,00 % річних, щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом у розмірі 1,75 % від суми кредиту./а.с. 4-11/. Відповідно до п. 2.4.2. Договору, проценти та комісію за управлінням кредитом позичальник повинен сплачувати що щомісячно в день повернення кредиту відповідно до платежів, передбачених в Графіку погашення заборгованості за кредитом, наведеному у Додатку № 1 цього Договору. Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав свої зобовязання по наданню кредитних коштів відповідачу. Однак, відповідач [PERSON] /Малєнова/ В.С. не виконала зобовязання по поверненню суми отриманого кредиту та оплати відповідної плати за користування кредитом, чим порушила умови кредитного договору, що вбачається з розрахунку заборгованості станом на 15.08.2015 року. Так, згідно вказаного розрахунку, заборгованість Гайса /Малєнової/ В.С. становить 32\~510,33 грн., з яких 5\~298,62 грн. кредит; 1\~379,51 грн. відсотки; 2039,39 грн. комісія за РО; 23\~792,81 грн. плата за пропуск платежів /а.с. 3/. Згідно з ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" підлягають задоволенню у повному обсязі, так як законні та обґрунтовані. При цьому суд зазначає, що за пред'явлення позову ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" не сплачувало судовий збір, оскільки відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» /в редакції, що діяла на дату подання позову/, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах, повязаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації у банку, від сплати судового збору було звільнено. Відповідно до п. 1.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» /в редакції, що діяла на дату подання позову/ ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру становить1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Таким чином, позивач при поданні позову повинен був сплатити судовий збір у розмір 325,10 грн. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що судовий збір підлягає стягнення з відповідача.

Outcome: approved