Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Служба у справах дітей Кіровської районної у місті Дніпропетровської ради про надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди одного з батьків та надання дозволу на виготовлення проїзного документу для виїзду дитини за кордон. В обґрунтування свого позову [PERSON] зазначила, що з 27.04.1996 року по 08.12.2011 року сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку - [PERSON], [INFO]. Дитина на протязі останніх 8 років професійно займається танцями у танцювально-спортивному клубі «Атлантік», у зв'язку з чим в літній період має потребу виїжджати за кордон на фестивалі. Проте відповідач відмовляється надавати згоду на виїзд дитини за кордон, чим обмежує права дитини на всебічний розвиток. Вважає, що відповідач перешкоджає забезпеченню реалізації охоронюваних законом прав та інтересів дитини. З огляду на викладене, просить усунути перешкоди у здійсненні права неповнолітньої [PERSON] на виїзд за кордон. Надати постійний дозвіл на виїзд малолітньої [PERSON], [INFO] , за кордон без згоди та супроводу батька - [PERSON] у супроводі матері - [PERSON] Дозволити [PERSON] виготовлення проїзних документів для виїзду за кордон малолітньої [PERSON] без згоди батька - [PERSON] Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, мотивуючи їх обставинами, викладеними у позовній заяві, просив суд їх задовольнити, зазначивши, що задоволення позовних вимог буде в інтересах дитини. При цьому єдиної практики Вищого спеціалізованого суду з цього питання не існує, а тому, виходячи обставин даної справи, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши заяву, якою просив розглянути справу у свою відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с.51). Представник третьої особи Служби у справах дітей Кіровської районної у місті Дніпропетровської ради в судове засідання не з'явився, надавши клопотання, яким просили розглянути справу у свою відсутність (а.с.40-41). Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом по справі встановлено, що з 27.04.1996 року по 08.12.2011 року сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі (а.с.9, 11), від якого мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.10). Дитина на протязі останніх 8 років професійно займається танцями у танцювально-спортивному клубі «Атлантік», у зв'язку з чим в літній період має потребу виїжджати за кордон на фестивалі (а.с.12). Частиною 2 статті 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно зі ст. 4 Закону України від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" та постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України" виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі й рішення суду. Відповідно до п.22 ч.1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого Постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», встановлено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон. У ст. 141 Сімейного кодексу України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову про надання дозволу виїзду дитини за кордон без зазначення конкретної держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. Крім того, в порушення вимог ст. 10, 60 ЦПК України, суду не було надано доказів щодо неможливості отримання нотаріальної згоди батька, а також заперечення відповідача, який не відмовлявся від надання згоди і не визначились з правовою підставою надання дозволу виїзд дитини за кордон без згоди батька аж до досягнення повноліття, крім визначеної ст. 4 Закону можливості ухвалення судом рішення на виїзд, а не на виїзд без згоди батька до досягнення дитиною повноліття, не позбавленого батьківських прав. Виходячи з вищевикладеного суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed