Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

22 липня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила виз- нати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме ква- ртирою за адресою: [ADDRESS] , та зняти її з реєстрації. посилаючись на те, що вона є власником зазначеної квартири, що підтверджується витягом з Дер- жавного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. В належній їй квартирі зареєстрована відповідач у справі, але остання більше року за вказаною адресою не про- живає. 04 березня 2019 р. [PERSON] отримала паспорт громадянина Російської Федерації та з 13.03.2019 р. зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з не проживанням відповідача за зазначеною адресою у неї виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за них, чим порушується її право. За таких обставин вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх майнових прав. Ухвалою суду від 09.08.2019 р. справу призначено до розгляду у спрощеному позовному прова- дженні, відповідно до ст.274 ЦПК України. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила розглянути справу за її ві- дсутністю, позовні вимоги підтримала. Відповідач двічі в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи була належним чином по- відомлена, відзиву на позов не подала. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження, у відповідності до ч. 5 ст.279 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами з ухваленням заочного рішення на під- ставі положень ст.ст.280-282 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсу- тності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального техніч- ного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог. Відповідно до копії паспорта (а.с.3), відповідач у справі [PERSON] , [INFO] - ження є громадянкою Російської Федерації. Як вбачається з копії домової книги для реєстрації громадян (а.с.9), відповідач зареєстрована у квартирі [ADDRESS] . Право власності позивача на квартиру за адресою: [ADDRESS] , підтверджується копією витяга з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.10). Як передбачено ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоря- джатися своєю власністю… За змістом ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійс- нює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджен- ня своїм майном. У відповідності до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається сво- їм майном на власний розсуд. В силу ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно по- збавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість пору- шення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Як передбачено ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. За змістом ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. В силу ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі, в тому числі, остаточного рішення суду - про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Місце проживання відповідача зареєстроване за даною адресою, хоча вона більше року у зазначеній квартирі не проживає. Реєстрація відповідача у на- лежному позивачу на праві приватної власності житлі утворює перешкоди при здійсненні нею заз- наченого права. За таких обставин суд вважає можливим захистити права власника шляхом підтвердження тієї обставини, що відповідач втратила право користування належною позивачу квартирою. Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" (ст. 11) передбачено, що реєстрація місця проживання та місця перебування осіб, а також зняття з ре- єстрації місця проживання здійснюється органами реєстрації. Тобто вирішення зазначених питань відносяться виключно до компетенції органів реєстрації. А оскільки суди не наділені повноваженнями реєстрації і зняття з реєстрації, то позовні вимоги в частині зняття з реєстрації відповідача задоволенню не підлягають. Крім того, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем в сумі 768 грн.40 коп., відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved