Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася в суд з позовом до виконавчого комітету Діловецької сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області про визнання права власності в порядку спадкування. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що 27 листопада 2015 року помер батько позивача, [PERSON], після чого відкрилася спадщина на належний померлому житловий будинок №16, по вул. Шевченка в с. Ділове, Рахівського району, Закарпатської області. Він фактично прийняв спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном. Як спадкоємець першої черги спадкування за законом, звернувся до Рахівської ДНК із заявою про прийняття спадщини, однак йому видано постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю реєстрації права власності . З наведених підстав, позивачка просить суд винести рішення, яким визнати за [PERSON], в порядку спадкування за законом, право власності на житловий будинок №16, що розташований по вул. Шевченка в с. Ділове, Рахівського району, Закарпатської області. Позивачка, [PERSON], в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить дану справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача, Діловецької сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області в судове засідання не з`явився, сільський голова, [PERSON] надіслав заяву, в якій просив розглянути справу без їх представника. Позовні вимоги підтримує, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку. У відповідності до положень частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідачем у справі являється особа, діями якої порушуються права та інтереси відповідача. Звернення представника позивача до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням прав позивача - [PERSON], на отримання власності в порядку спадкування, зокрема через відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в його користь, у зв`язку з відсутністю реєстрації права власності на спадковий будинок. Свідоцтвом про смерть серії 1-ФМ №196697 від 30 листопада 2015 року доведено, що громадянин [PERSON], помер 27 листопада 2015 року. Після смерті останнього, відкрилася спадщина на житловий будинок №16, розташований по вул. Шевченка в с. Ділове, Рахівського району, Закарпатської області. Згідно ст.ст.1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Встановлено, що позивач [PERSON], являється сином спадкодавця [PERSON], отже, в силу ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги спадкування за законом. Інший спадкоємець першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] його дружина - [PERSON], відмовилась від отримання спадщини після смерті чоловіка, на користь позивача по справі, [PERSON], що відповідає вимогам ст. 1274 ЦК України. Вказана обставина підтверджуються нотаріально посвівдченою заявою громадянки [PERSON] про відмову від спадщини на користь позивача. При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно суд звертає увагу на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовує редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Житловий будинок №16 по вул. Шевченка в с.Ділове, Рахівського району, Закарпатської області належав спадкодавцю [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 30 грудня 2009 року. Однак, [PERSON] за час свого життя не встиг здійснити державну реєстрацію вищезазначеного договору та майна, що являється перешкодою для отримання спадкоємцями свідоцтва про право на спадщину. При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Проте, в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, а не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе двома способами: шляхом пасивної поведінки спадкоємця, яка передбачена ч.3 ст. 1268 ЦК України, яка встановлює, що для прийняття спадщини достатньо того факту, що спадкоємець, мешкав разом з померлим і протягом строку для прийняття спадщини не відмовився від неї. Такі спадкоємці також подають заяву про видачу їм документа, що підтверджує їх право на успадковане майно, але можуть це зробити незалежно від закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини; шляхом активної поведінки, тобто подачі заяви про прийняття спадщини та видачі їм відповідного свідоцтва. Для такого способу прийняття спадщини, який буде стосуватися всіх інших спадкоємців, існує певний строк для подачі заяви. Судом встановлено, що позивач [PERSON] фактично прийняв спадщину, оскільки у встановлений законом термін звернувся до нотконтори з заявою про прийняття спадщини. Таким чином, враховуючи, що позивач по справі належить до першої черги спадкоємців за законом, фактично прийняв спадщину, майнового спору з приводу спадкування не існує, відповідачем позов визнаний, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. Питання про відшкодування судових витрат позивачем та його представником не ставилось.

Outcome: approved