Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

26 жовтня 2020 року до суду надійшла позовна заява від [PERSON] в інтересах [PERSON] до Дорогичівської об`єднаної територіальної громади про визнання права власності на спадкове майно, в якій представник позивача просить визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом на майно [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля), площею 1,02 га, вартістю 32590 гривень 72 копійки, що знаходиться за межами населеного пункту на території Дорогичівської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області, однак через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, він не може оформити спадкових прав в нотаріальному порядку, а тому змушений звернутися до суду. Позивач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить суд їх задоволити. Представник відповідача - Дорогичівської об`єднаної територіальної громади у підготовче судове засідання не з`явився, однак від сільського голови надійшла заява, в якій він просить суд справу розглядати за відсутності представника сільської ради, з позовними вимогами згідний та просить їх задоволити. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10.08.2010 року, оскільки за життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 22.07.1997 року секретарем виконкому Дорогичівської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області та зареєстрований в реєстрі за № 11, згідно якого на випадок смерті все своє майно заповіла позивачу. Даний заповіт не змінений та не скасований. Спадкове майно після смерті [PERSON] складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля), площею 1,02 га, вартістю 32590 гривень 72 копійки, що знаходиться за межами населеного пункту на території Дорогичівської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 021668 від 29.03.2006 року за реєстраційним № 010664701810, кадастровий номер 6122083000:01:001:0211. Статею 1218 ЦПК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля), площею 1,02 га, вартістю 32590 гривень 72 копійки, що знаходиться за межами населеного пункту на території Дорогичівської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області, право на спадкування якої за заповітом належить позивачу у справі. Згідно довідки, виданої виконкомом Дорогичівської сільської ради № 320 від 09.07.2020 року, позивач у встановлений законом строк прийняв спадщину. Однак, листом приватного нотаріуса Заліщицького районного нотаріального округу Лютого С.І. № 385/01-16 від 19.10.2020 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, виданого на ім`я спадкодавиці. Позивачу рекомендовано звернутися до суду. Згідно оголошення в газеті "Колос" № 40 від 2 жовтня 2020 року, втрачений державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 021668, виданий на прізвище [PERSON] , вважати недійсним. Постанова Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" п.23 передбачає, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності судовому розгляду не підлягають. У разі відмови в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Вирішуючи дані позовні вимоги, суд виходить із того, що дані правовідносини є спадковими, а позивач позбавлений права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав, тому його право підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання відповідно до вимог положень п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно матеріалів справи у ній відсутні дані, які б вказували, що визнання позову відповідачем - Дорогичівською об`єднаною територіальною громадою суперечить вимогам закону. За встановлених обставин справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових прав, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки позивач в порядку спадкування має право на земельну ділянку, що належала спадкодавиці [PERSON] .. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Outcome: approved