Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

11 січня 2019 року представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою. Позивач на підтвердження своїх позовних вимог вказав, що 10 квітня 2012 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 1 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов договору відповідач зобовязувався в порядку та на умовах визначених договором погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У порушення умов Договору, Відповідач, свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 21.12.2018 має заборгованість у сумі 16 424,60 грн. Зважаючи на вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 16 424,60 грн. та понесені позивачем при зверненні з позовом до суду судові витрати. Крім того, згідно з листом № Е.65.0.0.0/3-365676 від 07.07.2018 від АТ КБ «ПриватБанк», 21.0.5.2018 Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» було перейменовано на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про акціонерні товариства», зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, повязаних зі зміною назви. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21 січня 2019 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 01.04.2019 суд вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Встановлено, що 10 квітня 2012 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 1 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.9). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Тарифами Банку", складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно з п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні Клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом. Згідно з ст. ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. З викладеного вище вбачається те, що позичальник дійсно порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту, а також сплати відсотків за користування ним. В зв'язку з цим, станом на 21.12.2018 виникла заборгованість по кредитному договору, а саме: заборгованість за кредитом 1 281,24 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 1 936,95 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості (а.с. 5-6), а тому вказана сума на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України підлягає стягненню з відповідача. Крім того, Банком за порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором нараховано: - заборгованість за пенею 11 948,10 грн.; - штраф - 500 грн. ( фіксована частина) та 758,31 грн. ( процентова складова). Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 даної статті). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 21.10.2015 по цивільній справі №6-2003цс15. Одночасне застосування пені та штрафу за одне й те саме порушення зобов'язань за договором є неприпустимим. За такого з відповідача підлягає стягненню на користь позивача лише пеня у розмірі 11 948,10 грн. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно до\~розміру задоволених\~позовних вимогна підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial