Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що вона з відповідачем у справі перебуває у зареєстрованому шлюбі, однак проживають окремо. Мають спільну дитину: [PERSON], [INFO]. Від початку лютого 2018 року вони фактично припинили спільно проживати, на даний час проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України обов'язку утримувати свою неповнолітню дитину. [PERSON] має інших утриманців, однак вона вважає за необхідне стягувати аліменти і на їхню спільну дитину. Дитині має бути забезпечено належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий рівень вона одна не зможе забезпечити, тому вважає батько дитини, який здоровий та працездатний, зможе сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., оскільки як їй відомо, він працює, отримує дохід і може надавати матеріальну допомогу, однак добровільно це не робить. Нею не було подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав. Просить стягувати з [PERSON], [INFO]. на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON]. [INFO], у розмірі 1000 (однієї тисячі) грн., починаючи з дня пред'явлення даного позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Судове рішення допустити до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. Ухвалою судді від 17.04.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження. Запропоновано відповідачу в п'ятнадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали подати до суду відзив на позовну заяву. Учасникам справи роз'яснено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Сторонам роз'яснено також, що за клопотанням однієї зі сторін розгляд справи може проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, яке може бути подане відповідачем в строк для подання відзиву, а позивачем разом з позовом або не пізніше п'яти днів з дня отримання відзиву. Справу призначено до розгляду по суті на 11.05.2018 року. Згідно зворотніх поштових повідомлень про вручення поштових відправлень ухвалу судді від 17.04.2018 року позивач отримала 25.04.2018 року, відповідач 24.04.2018 року. Відзиву на позов відповідачем не подано. Заяв про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін до суду не надходило. За вказаних обставин, суд, за правилами ст.279 ЦПК України, вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. В шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про його народження (а.с.3). Дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, що стверджується довідкою про склад сім'ї № 139 від 12.03.2018 року та актом обстеження матеріально - побутових умов проживання від 12.03.2018 року. Відповідно до ст. 180 СК України утримання дітей до досягнення ними повноліття є обов'язком обох батьків. Як зазначено у статті 3 Конвенції "Про права дитини", схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблей ООН від 20.11.89 N 44/25, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.91 N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 даної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» України та ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками чи проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ЗУ "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років на даний час становить 1492 гривні в місяць, з 1 липня - 1559 гривень. Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). Батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а відтак обоє з батьків зобов'язані спільно забезпечити отримання дітьми прожиткового мінімуму. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач працездатний, молодого віку. За наведених обставин, визначення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень є обґрунтованим. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка від сплати судового збору у даній справі звільнена. Відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог суд присуджує судовий збір з відповідача з врахуванням мінімального розміру судового збору.

Outcome: approved