Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

25.03.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Южноукраїнський районний відділ управління державної міграційної служби України в Миколаївській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме - квартирою [ADDRESS] та зняття з реєстраційного обліку в квартирі. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] вказала, що їй на праві приватної власності належить 2/3 частки квартири [ADDRESS], а відповідачу [PERSON], який є її сином - 1/3 частка вказаної квартири. На даний час [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS], як має статус приватизованого житла. На початку 2003 року відповідач виїхав на заробітки до Російської Федерації, при цьому з реєстраційного обліку в м. Южноукраїнську не знявся. На даний час [PERSON] до місця реєстрації повертатися не збирається. Посилаючись на те, що реєстрація в квартирі [ADDRESS] її сина створює для неї проблеми в додаткових витратах на оплату комунальних послуг, просила суд на підставі ст. 405 ЦК України, визнати [PERSON] таким, що втратив право користування вказаною квартирою та зняти його з реєстраційного обліку в квартирі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений через оголошення в газеті "Рідне Прибужжя" №14 від 02.04.2015 року. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Южноукраїнського районного відділу управління державної міграційної служби України в Миколаївській області в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду лист про розгляд справи за відсутності представника. Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих позивачем доказів, вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст.ст.379, 380 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, і призначена для постійного у ній проживання. Власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб, і не має права використовувати його для промислового виробництва (ч.1 ст.383 ЦК). Згідно копії свідоцтва про право власності на житло виданого 04.10.1993 року Відділом приватизації житла ВП "ЮУ АЕС" 2/3 частки квартири [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], а 1/3 частка - [PERSON] (а.с.7). Відповідно до довідки (виписки з домової книги про склад сім'ї та реєстрацію) від 17.03.2015 року та довідки про реєстрацію місця проживання/перебування особи від 19.03.2015 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8, 17). В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на ст. 405 ЦК України, яка регулює відносини між власниками житла та членами їхніх сімей. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Із аналізу зазначеної правової норми випливає, що її положення щодо втрати права на користування житлом стосується членів сім'ї власника житла, які набули сервітутного права його користування за фактом набуття статусу члена сім'ї власника, однак не набули права власності на це житло. Відповідно до ст.ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Враховуючи, що відповідач [PERSON] є співвласником спірної квартири і має право користуватися власною часткою незалежно від місця власного проживання, підстав для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням не має. Також не підлягають задоволенню позовні щодо зобов'язання Южноукраїнського районного відділу управління державної міграційної служби України в Миколаївській області зняти з реєстрації [PERSON] в квартирі [ADDRESS].

Outcome: dismissed