Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

10.06.2015 року позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог (з урахуванням уточнень) зазначила, що її мати [PERSON] 13 вересня 1974 року за договором купівлі-продажу придбала у [PERSON] 2/5 частини житлового глинобитного будинку, літ. А-1 квартира № 3, загальною житловою площею 41,1 кв.м з господарськими будівлями, що знаходився в [ADDRESS] ( нова адреса: [ADDRESS]), що складається з: 3-2 веранда, 3-3, 3-4 житлоі кімнати площею 24,2 кв.м.; сіней а-1, ? частини колодязя № 1. Даний договір було нотаріально посвідчено та зареєстровано в КП «ДМБТІ» за реєстровим номером № 47 в реєстровій книзі № 1. 30 липня 1975 року її мати [PERSON], за договором купівлі-продажу придбала у [PERSON] 7/20 частини вищезначеного будинку, квартира № 1, що складається з : 1-3 прихожа; 1-2 коридор; 1-4 житлова кімната площею 8,2 кв.м.; сіней 1-1 та відповідними надвірними спорудами. Даний договір було нотаріально посвідчено та зареєстровано в КП «ДМБТІ» за реєстровим номером № 7 в реєстровій книзі № 30. Тож, її мати була власницею ? частини домоволодіння [ADDRESS], а ? частини вказаного домоволодіння, належала [PERSON]. 19 травня 1994 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено рішення по справі № 2-199/94, відповідно до якого виділено у користування власника ? частини спірного домоволодіння [PERSON] - земельну ділянку загальною площею 379 кв.м. по першому варіанту судової експертизи, виділеної червоним кольором; [PERSON], як власнику 3/4 частини спірного домоволодіння, було виділено у користування земельну ділянку загальною площею 1138 кв.м. по першому варіанту судової експертизи, виділеної синім кольором; земельну ділянку виділену жовтим кольором по першому варіанту судової експертизи залишити у спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] Окрім того, її мати прибудувала та узаконила за вищевказаною адресою: гараж «Е», сарай «И», прибудову «А». В квартирі № 2 спірного житлового будинку, яка належала [PERSON], останні 17 років ніхто не проживав, але на початку 2015 року з'явився відповідач та почав виганяти їх, у зв'язку з чим вона зверталась до органів внутрішніх справ. Пізніше відповідач надав дублікат договору дарування частини домолодіння від 16.11.2002 року, відповідно до якого він прийняв у дар від попереднього власника ? частину спірного домолодіння. [INFO] року її мати померла, а вона як єдиний спадкоємець за законом звернулась до Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак на сьогодняшній день відповідач не дає можливості користуватись спадковим майном, перешкоджає навіть у доступі у двір, у зв'язку з чим вимушена звернутись до суду. Також зазначає, що у зв'язку із переліченими діями зі сторони відповідача вона зазнала сильних душевних хвилювань та моральних, відшкодування заподіяної їй моральної шкоди визначає у сумі 8000 гривень, судові витрати сятгнути з відповідача ( а.с. 2-5; 38-39). У судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав. Пояснив, що він є власником всього будинку, отримав його в дар, почав там проживати з 2002 року, де також мешкала мати позивачки та дід. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договорів купівлі продажу від 13 вересня 1974 року [PERSON] придбала 2/5 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ( в постіне користування відійшло в житловому будинку А-1 кв. № 3, що складається: 3-2 веранда; 3-3, 3-4 жилі кімнати, площею 24,2 кв.м., сіні а,,-1, 1/2 частина колодязя № 1 (а.с. 6-7), а від 30.07.1975 року придбала ще 7/20 частини вказаного частини житлового будинку (а.с. 8-9). Також, відповідно технічного паспорту виданого БТІ 25 травня 1988 року, на житловий будинок [ADDRESS] вбачається, що у будинку А-1 є три квартири (а.с. 13-16). Згідно рішення № 591 від 23.12.1994 року Виконавчого комітету Самарської районної ради народних депутатів було вирішено узаконити за гр. [PERSON], яка мешкає по [ADDRESS], самовільно побудований гараж «Е», сарай «И» та прибудовану до будинку прибудову «А» (а.с. 20). З довідки № 107 від 26.06.2014 року виданої відділом комунального господарства Самарської районної у місті Дніпрпетровську ради, вбачається, що домоволодіння належне [PERSON] мало [ADDRESS], на теперішній час має [ADDRESS] (а.с. 29). Згідно свідоцтва про смерть від 09 лютого 2015 року, серія [NUMBER] виданого Самарскьим РАЦС реєстраційної служби Дніпропетровського МУЮ, вбачається, що [PERSON] померла [INFO] року, актовий запис № 136 (а.с. 23). Згідно свідоцтва про право на спадщину виданого 03.09.2015 року державним нотаріусом Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], спадкоємцем зазначеного у ньому майна [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] року, є її дочка [PERSON], [INFO]. Спадщина на яку видано дане свідоцтво складається з: ? частин житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. До житлового, глиноб.обл.цеглою, будинку А-1, з прибудовою А1-1 - бетон глиноб.; сіни а1-1- дер.маз.обл.цеглою, прибудова А,,-1- цегла, ганок а, загальною площею 99,3 кв.м., житловою площею 41,2 кв.м., примикають господарсько-побутові будівлі: літня кухня Б - дер.маз.обл.цеглою; убиральня В - цегляна; убиральня Г - дощата; погріб Д - цегла; сарай И - цегла; гараж Е - шл.блок огорожа № 2-4 - дощат.; метал. в метал.столбах; колодязь № 1; водоколонка № 5; мощення І (зареєстровано в реєстрі за № 1-1432) (а.с. 87). За змістом витягу № 43206922 від 03.09.2015 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS], (опис об'єкта: житловий будинок літ. А.1, житловою площею 41,2 кв.м.; літ. Б - літня кухня; літ. В -душ; літ. Г - погріб; літ. Е - гараж; літ. Ж - навіс; літ. З - погріб, літ. И - вбиральня; літ. Л - сарай (побудований самовільно); літ. Н - сарай; літ. Н, О - навіс,сітка; поз. № 1-7, К, І - інші споруди, є [PERSON] (а.с. 99-100). В судовому засіданні встановлено, що згідно дублікату договору дарування частини домоволодіння відповідач [PERSON] прийняв у дар від [PERSON], ? (одну четверту) частину домоволодіння з відповідною частиною надвірних побудов, що знаходиться у [ADDRESS] та розташований на земельній ділянці площею 1517 кв.м. За заявою власника відчужено у житловому будинку літ. А-1, приміщення 2-2, 2-3, сіни а-1, ганок а, ? ч. інших споруд № 1-7, [PERSON] площа - 8,7 кв.м. (а.с. 22) Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею319 ЦК України визначено, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] не впускає позивача [PERSON] на територію домоволодіння [ADDRESS], а саме до частини, яка їй належить і таким чином перешкоджає доступу до житлових приміщень позивачки в зазначеному будинку, в тому місці, де раніше вона користувалась входом. Ці обставини узгоджуються з показами свідків. Так, свідок [PERSON], в судовому засіданні пояснив, що він є зятем позивача, у 2014 році у спірному домолодінні з'явився відповідач та почав чинити перешкоди у користуванні майном, про що стало відомо від квартиронаймачів. Спадкодавець дійсно була матірю позивачки. Свідок [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що працює соціальним працівником у територіальному центрі Самарського району м. Дніпропетровська та відвідувала матір позивачки з 2006 року два рази на тиждень до її смерті. Позивач була єдиною дитиною [PERSON] та вона дійсно мешкала за життя за адресою: [ADDRESS]. Даний будинок був розділений, у квартирі № 3 мешкала померла, у квартирі № 2 квартиранти. Відповідача вперше побачила восени. До будинку мати доступ було важко, оскільки відповідач виганяв з двору. Згідно з рішенням Самарського районного суду м. Дніпорпетровська від 19 травня 1994 року дійсно було визначено порядок користування земельною ділянкою за адресою [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 17). Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в частині усунення перешкод у користуванні спадковим майном та забезпеченням їй вільного доступу до належного їй спадкового майна та земельної ділянки виділеній померлій [PERSON] площею 1138 кв.м., згідно рішення Самарського районного суду м. Дніпорпетровська від 19 травня 1994 року. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 8000 гривень в якості відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне. Відповідно до положень статті 1167 ЦК України компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювача. Судова практика при цьому виходить із положення, що "відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору" (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"). Враховуючи, те що позивачем не надано доказів чим саме підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань, суд вважає за доцільне відмовити у задоволенні цієї вимоги. На підставі ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача, пропорційно до задоволених вимог, документально підтверджені судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial