Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

27.12.2018 року позивач звернувся до суду з позовом, який мотивує тим, що 31.03.2006 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] уклали кредитний договір K3YWGK15004215. АТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобов`язання за угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому\~ угодою. Однак, відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов угоди, тобто, у порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором Відповідач станом на 06.11.2018 року мас заборгованість -797475,63 грн., яка складається з наступного: 60446.66 грн. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 170079,43 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 45194,39 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 521755,15 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; На підставі зазначеного просять стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 117446.66 грн., яка складається з наступного: 60446.66 грн. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 57000.00 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; та судовий збір в сумі 1762.00 грн.. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] В.М. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та заперечив проти застосування строку позовної давності, про що відповідач зазначив у відзові на позов. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні\~ проти задоволення позову заперечили. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти заявленого позову заперечує та просить застосувати строк позовної давності, оскільки вважає що позивачем пропущений строк звернення до суду.\~ Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31.03.2006 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] уклали кредитний договір K3YWGK15004215. АТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобов`язання за угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому\~ угодою. Однак, відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов угоди, тобто, у порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконував. 25.05.2010 року позивачем було направлено на адресу відповідача за №55 вимогу про дострокову сплату заборгованості по кредитному договору в повному обсязі до 01.02.2010 року. Після того як відповідачем не було виконано вимогу позивача АТ КБ «Приватбанк» в березні 2011 року звернулось до Баришівського районного суду\~ (справа № 2-271/11) та за результатами розгляду даної справи, рішенням Баришівського районного суду Київської області від 05.04.2011 року було\~ звернуто стягнення на об`єкт нерухомого майна, що є предметом іпотеки за договором іпотеки № K3YWGK15004215 від 31.03.2006 року, а саме житловий будинок площею 59,50 м2 та земельну ділянку, які розташовані в [ADDRESS] , який належав відповідачу на праві приватної власності шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження та Законом України «Про іпотеку». За рахунок продажу предмету іпотеки задоволено вимоги ПАТ «Приватбанк», що виникли на підставі кредитного договору K3YWGK15004215 від 31.03.2006 року у розмірі 111152,29 грн., сплачені судові витрати в розмірі 1240,02 грн. за мінусом суми часткової виплати [PERSON] основної суми кредиту та відсотків за користування кредитом.\~ Відповідно до п. 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» суд має враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов`язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором строк пред`явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов`язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов`язання у повному обсязі або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким чином, надіславши таку вимогу, банк встановлює новий строк виконання зобов`язання за кредитним договором, а графік повернення кредиту втрачає чинність. Відповідно з дати вказаної у вимозі починається перебіг строку позовної давності та шестимісячного строку для звернення з позовом до поручителя у відповідності до п.4 ст.559 ЦКУ. Отже, пред`явивши 25.05.2010 року вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання й протягом трьох років, починаючи від цієї дати, був зобов`язаний пред`явити позов до відповідача. Таким чином, якщо кредитор на підставі частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, то строк звернення до суду передбачений ст.257 ЦК України підлягає обрахуванню від цієї дати. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 22 червня 2016 року у справі N 6-368цс16 та постанові ВС КЦС від 21.03.2018 року по справі № 2-1283/11. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Позивач та його представник, як у відзові на позов так і в судовому засіданні заявляли клопотання про застосування строку позовної давності. Оскільки з позовом до суду АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся лише 27.12.2018 року, письмові вимоги про повне дострокове повернення заборгованості за кредитним договором були направлені боржнику та поручителю у 25.05.2010 року то у зв`язку з пропуском трьохрічного строку, позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України сплата судового збору покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, сплата судового збору покладається на позивача.

Outcome: dismissed