Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача про відшкодування заподіяної шкоди та стягнення витрат на правову допомогу, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Виконавчий комітет Яблуницької сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивує тим, що їй на праві власності належить земельна ділянка в розмірі 0,50 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Яблуниця Верховинського району Івано-Франківської області. По сусідству із цією земельною ділянкою знаходиться господарство відповідача [PERSON] 23.09.2015 року відповідач випустив зі свого господарства двох корів та теличку, які залізли до городу на її присадибній ділянці та шляхом поїдання і затоптування знищили висаджені нею овочі, а саме: -23 ряди столового буряка (пасмистого) (9м.х 9м. всього 486 шт. буряка по 5 грн. за 1 кг. ) на загальну суму 729 грн.; -6 рядів буряка салатного (червоного) (6м. х 2,5 м. всього 90 шт. буряка по 5 грн. за 1 кг. ), на загальну суму 180 грн.;- 7 рядів буряка кормового (білого) (6м. х 3 м. по 2,50 грн. за 1 кг.) на загальну суму 135 грн.; 4 ряди моркви по 6 м. за ціною 9 грн. за 1 кг. на загальну суму 356,4 грн.; 14 головок капусти по 8 грн. за 1 кг. на загальну суму 144 грн. Також корови поламали в паркані 2 деревяні лати на суму 40 грн. та 29 штук штахетника на загальну суму 100,00 грн. Всього було завдано збитків на суму 1684,40 грн. Після побаченого вона зателефонувала в сільську раду та до дільничного інспектора та попросила, що б вони прийшли до її господарства. В результаті огляду комісією було складено акт, яким підтверджено факт знищення овочів на присадибній ділянці площею 0, 0129 га. В подальшому вона звернулася до Яблуницької сільської ради Верховинського райну Івано-Франківської області із заявою про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності та постановою №1 адміністративної комісі при виконавчому комітеті Яблуницької сільської ради від 17.12.2015 року на [PERSON] було накладено адміністративне стягнення в сумі 17, 00 грн. Просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 1684,40 грн. та судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 551,20 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 3280,04 грн. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] - [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, суду пояснили, що основною причиною звернення позивачки до суду, на їх думку, є існування між сторонами, вже понад тридцять років неприязних відносин. Зазначили, що шкоду завдала не худоба [PERSON], так як у нього немає трьох корів, а лише корова та теличка до 1-го року, які випасаються в його присадибній ділянці біля житлового будинку, яка повністю загорожена. Корову дружина відповідача доїть тричі на день, останній раз о 21 год. Жодного разу його худобу не було затримано на присадибній ділянці позивачки, тим більше за весь час сусідства він не бачив, щоб огорожа її присадибної ділянки була пошкоджена. Ніхто ні в день 23.09.2015 року, а ні в інший день не затримував його худобу в чужій присадибній ділянці. Про те, що його звинувачують у правопорушенні [PERSON] дізнався із отриманої поштою в січні 2016 року копії постанови від 17.12.2015 року, якою на нього накладено адміністративне стягнення. Вважають дану постанову незаконною, винесеною з грубим порушенням законодавства, оскільки вона виносилась без участі відповідача, на підставі акту, в якому містяться недостовірні відомості. В постанові не вірно зазначено статтю КУпАП за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності(без вказання частини), та вона винесена з порушенням строків передбачених ст. 38 КУпАП. Вважає, що наданий позивачем розрахунок заподіяної шкоди є необгрунтованим, оскільки для такої оцінки вартості заподіяної шкоди необхіні висновки відповідних експертів або спеціалістів , а також вважає безпідставними вимоги позивача щодо стягнення витрат на првову допомогу, які не підтверджені жодними належними доказами. Просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі в повному обсязі. Представник третьої особи - Виконавчого комітету Яблуницької сільської ради Верховинського району [PERSON] в судовому засідані пояснила, що [PERSON] адміністративною комісією притягнуто до адміністративної відповідальності за результатами розгляду скарги [PERSON] та [PERSON] з якою вони звернулись до сільської ради 17.11.2015 року. Вважає, що адміністративна комісія правомірно притянула [PERSON] до відповідальності і він повинен відшкодувати [PERSON] заподіяну шкоду. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено що сторони проживають в [INFO], є сусідами, та вже протягом тривалого часу перебувають у неприязних відносинах. 23.09.2015 року [PERSON] звернулася до Яблуницької сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області із усною заявою про те, що корови [PERSON] пошкодили усі насадження у неї на городі, в зв'язку з чим просила прийняти до останнього заходи впливу. Цього ж дня комісією в складі дільничного інспектора Ватащука А.П., землеворядника сільської ради [PERSON] та депутата [PERSON] складено акт в якому зазначено, що на городі [PERSON] великою рогатою худобою знищено буряк моркву, капусту на площі 0,0129 га. Зі слів [PERSON] худоба, яки знищила овочі належить [PERSON] (а.с. 3). 17.11.2015 року [PERSON] звернулася із заявою до сільської ради, в якій просила винести рішення, яким притягнути [PERSON]Д до адмінвістративної відповідальності та зобовязати його відшкодувати їй завдані збитки в розмірі 1684,40 грн. (а.с. 14). Постановою №1 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Яблуницької сільської ради від 17.12.2015 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог ст. 104 КУпАП та накладено адміністративне стягнення - штраф у сумі 17 грн., а також рекомендовано звернутися до Верховинського районного суду з питань відшкодування матеріальних збитків. У цій постанові зазначено, що три корови [PERSON] знищили на городі [PERSON] овочі, а саме: 23 ряди столового буряка (пасмистого) (9м.х 9м. всього 486 шт. буряка по 5 грн. за 1 кг. ) на загальну суму 729 грн.; -6 рядів буряка салатного (червоного) (6м. х 2,5 м. всього 90 шт. буряка по 5 грн. за 1 кг. ), на загальну суму 180 грн.;- 7 рядів буряка кормового (білого) (6м. х 3 м. по 2,50 грн. за 1 кг.) на загальну суму 135 грн.; 4 ряди моркви по 6 м. за ціною 9 грн. за 1 кг. на загальну суму 356,4 грн.; 14 головок капусти по 8 грн. за 1 кг. на загальну суму 144 грн. Також корови поламали в паркані 2 деревяні лати на суму 40 грн. та 29 штук штахетника на загальну суму 100,00 грн. Всього було завдано збитків на суму 1684,40 грн. (а.с. 4). 12.01.2016 року відповідач [PERSON] звернувся із скаргою на Постанову №1 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Яблуницької сільської ради від 17.12.2015 року, в якій просив поновити строк на оскарження даної постанови, скасувати її, а провадження у справі закрити. Протоколом №1 засідання адміністративної комісії при виконавчому комітеті Яблуницької сільської ради від 28.01.2016 року Постанову №1 від 17.12.2015 року залишено в силі (а.с. 88-94). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що живе разом зі своїми перестарілими батьками в с. Яблуниця та здійснює догляд за ними. Зранку 23.09.2015 року вони побачили, що до їх присадибної ділянки залізли три корови сусіда [PERSON], які поламали огорожу та частково знищили насадження на городі, а саме буряк, моркву та капусту. Вона вигнала корів з присадибної діянки та пішла в сільську раду, щоб викликати комісію. Після чого до їх господарства прийшла комісія в скаладі землевпорядника сільської ради [PERSON] та дільничного інспектора Ватащука А.П., які оглянули город та склали акт про пошкодження . Свідок [PERSON], яка є дружиною відповідача, ствердила, що в їхньому господарстві станом на 2015 рік було 2 голови ВРХ, а саме корова та теличка до 1-го року, худоба у них не ходить без нагляду, ночує в стайні, жодного разу їхня корова не заходила до господарства [PERSON] Вважає, що [PERSON] наговорює на них, через те що вони перебувають у неприязних відносинах, причиною яких є земельна ділянка. 23.09.2016 року вона бачила, що до господарства [PERSON] ішла землевпорядник та дільничний інспектор, які сказали що корови пошкодили насадження в городі, на що вона відповіла що її корова ночувала в стайні, а тому їй нема чого туди іти. Свідок [PERSON] підтвердив, що його сімя та сімя [PERSON] вже багато років ворогують, та [PERSON] завжди шукає причини для конфлікту. Також підтвердив, що в господарстві його батька [PERSON] на той час була тільки корова та теличка. Свідок [PERSON], яка приймала участь в обстеженні земельної ділянки [PERSON] 23.09.2015 року підтвердила, що дійсно на городі позивачки було частково пошкоджено насадження - буряка, моркви та капусти. Члени комісії заміряли пошкоджену площу сантиметровою стрічкою, зважування чи поштучного перерахунку овочів вони не робили. На земельній ділянці були чіткі сліди ніг корів, але самих корів вона не бачила. Зі слів [PERSON] це були корови [PERSON] Допитаний в якості свідка дільничний-офіцер поліції [PERSON] пояснив, що про факт належності корів, які знищили урожай на городі, [PERSON] їм повідомила [PERSON]. про що і було зазначено в акті. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частинами 1 та 2 статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно з ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Із роз'яснень, викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року № 6 вбачається, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Таким чином, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність одночасно усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилався на те, що йому як землекористувачу були заподіяні збитки діями відповідача. Указом Президії Верховної Ради СРСР від 11 січня 1955 року, із змінами від 08 вересня 1982 року, «Про відповідальність за потраву посівів в колгоспах і радгоспах», який є чинним на теперішній час, встановлено, що тварини і птиця, які заподіяли потраву посівів і пошкодили насадження господарств, затримуються цими господарствами до відшкодування володільцями тварин і птиці, шкоди, заподіяної потравою. Встановлення розміру шкоди, заподіяної потравою посівів проводиться комісією у складі представника виконкому місцевої ради, агронома і представника господарства в присутності володільця тварин, що заподіяли потраву посівів. При неявці володільця тварин, визначення розміру шкоди проводиться комісією в його відсутності. Відповідно до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів україни від 19 квітня 1993р. № 284 власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок. Розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. До складу комісій включаються представники Київської, Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських (міст обласного значення) рад (голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники державних органів земельних ресурсів і фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки. З урахуванням вимог ч.ч. 1,4 ст. 60 ЦПК України, наведених положень закону щодо підстав і порядку відшкодування заподіяної шкоди шляхом потрави посівів, потерпілий (позивач) повинен довести розмір цієї шкоди, а саме - вартість неодержаної сільськогосподарської продукції (буряка, капусти, моркви), яка має бути обчислена за ринковими цінами, з урахуванням середньої врожайності певної культури в господарстві, за винятком витрат виробництва, пов'язаних зі збиранням урожаю, а також витрат на відновлення якості земель відповідно до їхнього призначення. На підтвердження своїх вимог позивачем надано витяг з Торгової площадки України (дані використані із "Агродовідника онлайн"), в якому містяться ціни на підставі якого зроблено розрахунок завданої шкоди. Однак ці докази надані позивачкою, якими вона обґрунтовує розмір заподіяних їй збитків не є належними доказами, оскільки для визначення розміру збитків заподіяних позивачці діє спеціальна норма, а саме Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам (затверджений постановою Кабінету Міністрів україни від 19 квітня 1993р. № 284). Відповідно до цього Порядку розмір збитків заподіяних позивачці повинна визначати спеціальна уповноважена комісія. Із виписки з погосподарської книги Яблуницької сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області за 2011-2015 роки вбачається, що в господарстві [PERSON] станом на 2015 рік було 2 голови великої рогатої худоби, а не три як зазначається позивачкою (а.с.58). Під час та після знищення овочевих культур на городі позивачки корови не були затримані, їх ідентифікаційні номери не встановлені, що не дає можливості достовірно встановити факт їх належності будь-якій особі. Суд визнає неналежним доказом акт обстеження господарства (городу) [PERSON] від 23.09.2016 року, оскільки вважає, що він грунтується на припущеннях та складений в присутності заінтересованої соби - депутата [PERSON]М, яка є дочкою позивачки та за відсутності віповідача [PERSON], якого було побавлено можливості надати свої пояснення. Також суд визнає неналежним доказом постанову №1 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Яблуницької сільської ради від 17.12.2015 року, винесену на підставі заяви [PERSON] та [PERSON], оскільки дана постанова винесена у відсутності відповідача та при відсутності відомостей про його повідомлення про час і місце розгляду справи, на [PERSON]Д адміністративне стягнення накладено за ст.104 КУпАП без зазначення конкретної частини цієї статті та у строк, що перевищує більш як два місяці з дня вчинення та виявлення правопорушення, що не відповідає вимогам ст.38 цього Кодексу. Таким чином, суд вважає, що у судовому засіданні не знайшов свого підтвердження той факт, що шкода, яка завдана [PERSON] завдана саме з вини відповідача [PERSON], оскільки жодного належного доказу, який би беззаперечно вказував, що саме корови, які належать [PERSON] пошкодили насадження на городі [PERSON], суду не надано, а тому в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. В зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог позивача не підлягають задоволенню і вимоги щодо стягнення з відповідача судових витрат.

Outcome: dismissed