Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

09 грудня 2016 року заступник керівника Володимир-Волинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі уповноваженого органу здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Державного підприємства "Волиньвугілля" звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що за наслідками судового розгляду кримінального провадження встановлено, що [PERSON] в період часу з 11.11.2011 року по 03.05.2012 року в м. Нововолинську, працюючи на посаді виконуючого обовязки директора відокремленого підрозділу «Шахтоуправління «Нововолинське» державного підприємства «Волиньвугілля», будучи згідно Галузевої угоди між Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (обєднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості, 2001 року із змінами та доповненнями, Колективного договору відокремленого підрозділу «Шахтоуправління «Нововолинське» ДП «Волиньвугілля» в редакції 2011 року із змінами та доповненнями, Положення про відокремлений підрозділ «Шахтоуправління» Нововолинське» державного підприємства «Волиньвугілля», затвердженим 16.09.2009 Генеральним директором ДП «Волиньвугілля», погодженим Міністерством вугільної промисловості України та Волинським теркомом профспілок працівників вугільної галузі будучи службовою особою, наділеним адміністративно-господарськими та організаційно - розпорядчими функціями, всупереч вимогам ст.15 Закону України «Про оплату праці»; п.6ст.8 Закону України « Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999; п.9.15.9 Галузевої угоди між Міністерством енергетики та вугільної промисловості України; п.2.2.4, п.3.2.4«Положення, про преміювання працівників на підприємствах вугільної промисловості»; п.8.3,п.9.3 Колективного договору ВП «Шахтоуправління «Нововолинське» ДП «Волиньвугілля», п.1.4, 1.9 «Положення про преміювання працівників ВП «Шахтоуправління «Нововолинське»; п.5.5, 9.2, 9.4 та 9.13 «Положення про відокремлений підрозділ «Шахтоуправління «Нововолинське» в редакції 2009 року, видавав накази про преміювання, внаслідок чого є безпідставно нарахована та виплачена премія працівникам державного підприємства на суму 48493 грн. Всього [PERSON] заволодів чужим майном, зловживаючи своїм службовим становищем на свою користь у сумі 5318 грн., а також на користь третіх осіб, шляхом незаконного нарахування та виплати премій на суму 43175 грн. (5318+ 43175=48493). Своїми умисними діями, що виразились у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїми службовим становищем, [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.191 КК України. Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12016030050000869 відносно [PERSON] за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України 31.08.2016 скеровано до Нововолинського міського суду Волинської області. Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 09.11.2016 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.191 КК України на підставі ст.48 КК України у звязку із зміною обстановки. Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі ДП «Волиньвугілля» до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушення на суму 48493 грн. залишено без розгляду. В добровільному порядку шкоду, завдану кримінальним правопорушенням ДП «Волиньвугілля», відповідач [PERSON] не відшкодував, тому просить стягнути з відповідача на користь ДП «Волиньвугілля» 48493 грн. на відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення. Прокурор також зазначає, що підстави представництва прокурором інтересів держави полягають у тому, що факт безпідставного нарахування премій [PERSON] керівництву ДП «Волиньвугілля» стало відомо за результатами проведеної ревізії у період з 06.02.2014 року по 28.02.2014 року, незважаючи це, за наявності правових підстав для стягнення з відповідача завданої шкоди, службовими особами ДП «Волиньвугілля» ніяких заходів щодо відшкодування шкоди не здійснювалось. Невідшкодування [PERSON] завданої шкоди порушує інтереси держави, так як ДП «Волиньвугілля» перебуває у скрутному фінансовому становищі у звязку із недофінансуванням державою видатків на утримання і функціонування підприємства, існуванням заборгованості по виплаті заробітної плати, відсутністю дотацій держави на компенсацію собівартості видобутого вугілля. За таких обставин у прокурора є всі правові підстави для представництва інтересів держави в суді. До проведення судового засідання прокурор Веремчук Л.М. подала до суду письмову заяву, просила справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник ДП «Волиньвугілля» в судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву, просить справу слухати у його відсутності, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки в судове засідання не повідомив. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки прокурор не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] надсилалися судові повістки про виклик до суду на адресу зазначену в позові, повідомлену прокурор, однак поштові відправлення не були вручені йому із незалежних від суду причин. В суд він не з'являвся, причин неявки суду не повідомляв. Слід також зазначити, що Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» констатував, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. [PERSON] про стан фактично відомої йому в провадженні Нововолинського міського суду цивільної справи за позовом заступника керівника Володимир-Волинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі уповноваженого органу здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Державного підприємства "Волиньвугілля" до нього про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок вчинення кримінального правопорушення, як встановлено судом, - не цікавився. Зясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставні і підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. ДП «Волиньвугілля» засноване на державній власності та належить до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, відповідно невідшкодування шкоди [PERSON] порушує інтереси держави. Як вбачається з матеріалів справи, 07.12.2016 заступник керівника Володимир-Волинської місцевої прокуратури\~\~звернувся з листом до в.о. генерального директора ДП «Волиньвугілля» [PERSON], в якому повідомив про факт предявлення Володимир-Волинською місцевою прокуратурою\~\~у відповідності до абз.2 ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» позову в інтересах держави в особі ДП «Волиньвугілля» про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок вчинення кримінального правопорушення, з [PERSON] в сумі 48493 грн., розяснивши право на оскарження наявності підстав для представництва (а.с.23). На час розгляду справи позивач не надав підтвердження вжиття заходів для відшкодування шкоди [PERSON] державному підприємству «Волиньвугілля», не бере участі у судовому розгляді справи, з приводу розгляду позовних вимог покладається на розсуд суду. На підставі наведеного, відповідно до ч. 2 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» суд підтверджує наявність підстав для представництва прокурором інтересів ДП «Волиньвугілля» у правовідносинах із стягнення з відповідача шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення. Згідно із ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Ухвалою Нововолинського міського суду від 09.11.2016 року встановлено, що [PERSON] в період часу з 11.11.2011р. по 03.05.2012р. в м. Нововолинську, згідно наказу №148-к від 11.11.2011р., працюючи на посаді виконуючого обовязки директора відокремленого підрозділу «Шахтоуправління «Нововолинське» Державного підприємства «Волиньвугілля», будучи згідно Галузевої угоди між Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (обєднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості, 2001 року із змінами та доповненнями, Колективного договору відокремленого підрозділу «Шахтоуправління «Нововолинське» ДП «Волиньвугілля» в редакції 2011 року із змінами та доповненнями, Положення про відокремлений підрозділ Шахтоуправління «Нововолинське» державного підприємства «Волиньвугілля», затвердженим 16.09.2009р. Генеральним директором ДП «Волиньвугілля», погодженим Міністерством вугільної промисловості України та Волинськимтеркомом профспілок працівників вугільної галузі, будучи службовою особою наділеним адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими функціями, всупереч вимогам ст.15 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995р. щодо організації оплати праці на підприємстві з дотриманням норм та гарантій передбачених законодавством; п.6 ст.8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999р. де вказано, що керівник підприємства зобов'язаний створити необхідні умови для правильного ведення бухгалтерського обліку, забезпечити неухильне виконання всіма підрозділами, службами та працівниками, причетними до бухгалтерського обліку, правомірних вимог бухгалтера щодо дотримання порядку оформлення та подання до обліку первинних документів, п. 9.15.9 Галузевої угоди між Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (обєднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості з доповненнями і змінами, положення якої згідно ч. 1 ст.9 Закону України «Про колективні договори і угоди» діють безпосередньо і є обов'язковими для всіх суб'єктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду де зазначено, що виплата заробітної плати працівникам підприємства, відособлених (структурних) підрозділів повинна проводитися у межах скоригованого розрахункового фонду оплати праці за відповідний період і перевищення фактичного фонду оплати праці може проводитися за наявності дозволу сторони власників; п.2.2.4, п. 3.2.4 «Положення про преміювання працівників на підприємствах вугільної промисловості», що є додатком до Галузевої угоди та де вказані умови можливості працівників і технічних службовців на підприємствах вугільної промисловості; п.8.3, п.9.3 Колективного договору ВП «Шахтоуправління «Нововолинське» ДП «Волиньвугілля» де зазначено, що остання неділя серпня є професійним святом працівників вугільної промисловості - Днем шахтаря і оплата праці працівників Підприємства проводиться у відповідності з Законом України «Про оплату праці», Кодексом законів про працю України, іншими нормативними та законодавчими актами, а також з Генеральною та Галузевою угодами, п.1.4, 1.9 «Положення про преміювання працівників ВП «Шахтоуправління «Нововолинське» за основні результати господарської діяльності» де вказано, що при визначені показників преміювання до обрахування приймаються показники обсягів робіт (продукції), виконані (вироблені) відповідно до технічних умов діючих стандартів, а також відповідно до «Інструкції з обліку обсягів видобутку рядового вугілля та готової вугільної продукції на шахтах, розрізах і збагачувальних (брикетних) фабриках Мінвуглепрому України», згідно яких премії нараховані працівникам відповідно до цього положення, відносяться на витрати виробництва і виплачуються за рахунок собівартості; «Положення про преміювання працівників «Шахтоуправління «Нововолинське» за виконання додаткового завдання з видобутку вугілля, проведення гірничих виробок та відрядження вугілля для постачання на теплові електростанції України» де зазначено, що премія за виконання додаткового завдання виплачується за рахунок і в меж скоригованого фонду оплати праці, п.5.5, 9.2, 9.4 та 9.13 «Положення про відокремлений підрозділ «Шахтоуправління «Нововолинське», в редакції 2009 року де вказано, що керівник відокремленого підрозділу розпоряджається коштами та майном Підрозділу відповідно до чинного законодавства та даного Положення і несе відповідальність за невиконання планових завдань з видобутку вугілля, проведення підготовчих виробок, продуктивності праці, собівартості й інших установлених показників, нераціональне використання основних виробничих фондів, капітальних вкладень і фінансових ресурсів та перевищення скорегованого фонду оплати праці, достовірно знаючи про фінансовий стан ввіреного йому підприємства та постійне невиконання планових завдань з видобутку та реалізації вугілля, шляхом зловживання своїм службовим становищем, що виразилося у використанні адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій діючи із прямим умислом спрямованим на заволодіння чужим майном в користь третіх осіб, усвідомлюючи в силу своїх службових обовязків, про наявність перевитрат фактичного фонду оплати праці над величиною скоригованого розрахункового фонду оплати праці, про перевищення встановленої (планової) собівартості кінцевої продукції по відособленому підрозділу в цілому у відповідні періоди, що прямо обмежувало можливість виплати із перевищенням фонду заробітної плати, без наявності дозволу власника, відповідно не отримавши такі дозволи, з підстав, що суперечать вище переліченим нормативним актам, видав наступні накази про преміювання працівників: № 06 від 05.03.2012р.«За якісну та своєчасну здачу річного геолого-маркшейдерського звіту за 2012р.», на підставі якого працівникам підрозділу незаконно нараховано та виплачено премію на суму 2251грн.; № 109 від 26.03.2012р. «Про складання і затвердження річних звітів і балансів на підставі якого йому незаконно нараховано та виплачено премію на суму 5318грн., іншим працівникам підрозділу незаконно нараховано та виплачено премію на суму 35221грн.; № 11 від 11.04.2012р. «За організацію, своєчасне та якісне забезпечення виконання роботи та з метою підвищення престижу кадрових служб», на підставі якого працівникам підрозділу незаконно нараховано та виплачено премію на суму 5703грн. Всього [PERSON] заволодів чужим майном, зловживаючи своїм службовим становищем на свою користь у сумі 5318грн., а також на користь третіх осіб на суму 43175грн., чим Державному підприємству «Волиньвугілля» спричинено матеріальної шкоди на загальну суму 48493грн. За результатами розгляду Нововолинським міським судом кримінального провадження про обвинувачення [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.191 КК України, останнього звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України у зв'язку із зміною обстановки, кримінальне провадження закрито, а цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі ДП «Волиньвугілля» до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням на суму 48493 грн. залишено без розгляду. В судовому засіданні підтверджено фактичні обставини кримінального правопорушення, вчиненого [PERSON], та встановлений ухвалою Нововолинського міського суду від 09.11.2016 року розмір завданої [PERSON] шкоди, тому відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню. Суд встановив, що між сторонами мали місце трудові відносини, під час виконання яких з вини відповідача [PERSON] заподіяно шкоду ДП «Волиньвугілля» через неправомірне преміювання працівників. Чинним Кодексом законів про працю України передбачені підстави і умови матеріальної відповідальності працівників за шкоду, заподіяну підприємству. Згідно із ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обовязків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Відповідно до ст. 138 КЗпП України для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести порушення працівником трудових обовязків, наявність прямої дійсної шкоди, причинний звязок між порушенням і шкодою та вину працівника. Факти порушення [PERSON] своїх трудових обов'язків шляхом вчинення злочину, завдання ним ДП «Волиньвугілля» прямої дійсної шкоди у розмірі 48493 грн., наявність причинного звязку між порушенням і шкодою та вина відповідача встановлені ухвалою Нововолинського міського суду від 09.11.2016 року. Пунктом 3 статті 134 КЗпП України передбачено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Суд встановив, що [PERSON] порушуючи покладені на нього трудові обовязки, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 191 КК України, чим завдав шкоду ДП «Волиньвугілля», тому повинен нести відповідальність у повному розмірі шкоди. Згідно із ч.1 ст. 135-3 КЗпП України розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. Статтею 137 КЗпП України визначено, що суд при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховує ступінь вини працівника і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно. Коли шкода стала наслідком не лише винної поведінки працівника, але й відсутності умов, що забезпечують збереження матеріальних цінностей, розмір покриття повинен бути відповідно зменшений. Суд може зменшити розмір покриття шкоди, заподіяної працівником, залежно від його майнового стану, за винятком випадків, коли шкода заподіяна злочинними діями працівника, вчиненими з корисливою метою. Суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] завдану ним ДП «Волиньвугілля» пряму дійсну шкоду, оскільки у матеріалах справи відсутні докази, на підставі яких суд може зменшити розмір покриття шкоди, заподіяної працівником, відповідно до ст. 137 КЗпП України. Таким чином, суд вважає, що з вини відповідача [PERSON] завдано шкоду ДП «Волиньвугілля» в розмірі 48493 грн., а тому в порядку відшкодування завданої шкоди з відповідача в користь позивача підлягає до стягнення 48493 грн. Згідно ст.88 ЦПК України до стягнення з відповідача в дохід держави підлягає 1378 грн. судового збору.\~\~

Outcome: approved