Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований 16.07.1988 відділом РАЦС Черняхівського райвиконкому Житомирської області за актовим записом №55. Свої вимоги позивач мотивує тим, що в даний час у них відсутні взаєморозуміння та спільні інтереси, вони мають різні характери та погляди на життя. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей. Позивач переконаний, що подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе та суперечить її інтересам. Примирення між ними неможливе. Судове засідання позивач просила проводити без її участі. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Ухвалою суду від 06.01.2021 відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом та призначено справу до розгляду на 25.01.2021. Ухвалою суду від 25.01.2021 відкладено розгляд справи на 01.02.2021, у зв`язку з першою неявкою відповідача в судове засідання. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був належним чином повідомлений, відповідно до статті 128 ЦПК України, що підтверджується розпискою про вручення повістки та телефонограмою (а.с.18, 21). Причини неявки суд не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних в справі доказів. Згідно частини 4 статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. В судове засідання не з`явився без повідомлення причин неявки, відзив на позов не подав; а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16.07.1988 відділом РАЦС Черняхівського райвиконкому Житомирської області за актовим записом №55 (а.с.10). На даний час сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Між ними відсутнє взаєморозуміння, відсутні спільні інтереси, вони мають різні характери та різні погляди на життя. Наміру примиритись сторони не мають. Вказані обставини відповідачем не спростовано. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу. Згідно ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. У відповідності із ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам одного з них. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить із того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити, оскільки подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим і суперечить її інтересам. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У позовній заяві позивач просила залишити їй шлюбне прізвище [PERSON] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача. При цьому позивач просила судові витрати покласти неї, а тому суд вважає за можливе судові витрати понесені позивачем залишити за нею. Згідно ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі наведеного,

Outcome: approved