Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-26 00:00:00

[PERSON] 16 березня 2016 року пред`явила до [PERSON] , [PERSON] та КП «Міське виробниче управління житлово-комунального господарства міста Старий Самбір» про зобов`язання відповідачів не чинити перешкоди у користуванні її, позивача, садибою (житловим будинком, парканом, земельною ділянкою) по [ADDRESS] шляхом знесення на прибудинковій території будинку [ADDRESS] збудованих дерев`яних господарських будівель, які розміщені впритул до огорожі її, позивача, земельної ділянки. У обґрунтування позову [PERSON] посилалася на те, вона є власником вказаного житлового будинку з належними до нього надвірними спорудами по [ADDRESS] , який розміщений на земельній ділянці, розміром 0,0934 га, що надана для обслуговування житлового будинку і належить їй на праві приватної власності в цілому, яка зі сторони головного фасаду будинку межує з прибудинковою територією комунального будинку [ADDRESS] , де проживають відповідачі і які за відсутністю дозволу та в порушення санітарних, пожежних і будівельних норм та правил самовільно збудували на прибудинковій території впритул до її приватної огорожі, господарські будівлі, де складають легкозаймисті матеріали, а сааме: вугілля, дрова, дошки і різні побутові речі. Вказаними діями відповідачі створили антисанітарійну і пожежонебезпечну ситуацію, грубо порушуючи благоустрій міста Старий Самбір та Правила утримання прибудинкових територій і земельних ділянок в м. Старий Самбір, зокрема, її земельної ділянки. Упродовж останніх декілька років вона, позивач, зверталася до Старосамбірської міської ради з цього питання, у зв`язку з чим створювались різні комісії, які виїжджали на місце і обстежували ділянки, виявляючи факт грубого порушення боку відповідачів вимог санітарних, пожежних і будівельних норм і правил унаслідок спорудження ними будівель. Однак, незважаючи на те, що відповідачів було зобов`язано знести побудовані споруди та привести благоустрій прибудинкової території будинку [ADDRESS] , вони жодних дій для цього не вчиняли, а навпаки, вчиняють скандали, ображають нецензурною лайкою та погрожують розправою. Дані споруди знаходяться на віддалі біля 4 метрів від її житлового будинку. Крім цього, вона, позивач, не може провести належний благоустрій моєї земельної ділянки і навколо неї, оскільки чиниться перешкоди у вільному доступі, а також проведення робіт щодо будівництва паркану. У зв`язку із тим, що прибудинкова територія комунального будинку [ADDRESS] обслуговується відповідачем КП «МВУЖКГ м. Старий Самбір», то даний відповідач теж несе відповідальність за чистоту і порядок даної прибудинкової території і повинен подбати про її благоустрій, очистивши від даних дерев`яний господарських споруд. Позивач [PERSON] 2 вересня 2019 року збільшила розмір позовних вимог та просила зобов`язати відповідачів [PERSON] та [PERSON] не чинити їй перешкоди у користуванні садибою по [ADDRESS] та знести з території загальною довжиною 11 метрів, шириною 1,9 метрів вздовж її металевої огорожі на віддалі 0 , 4 м , яка розділяє межу приватної земельної ділянки [ADDRESS] будинку [ADDRESS] зі сторони будинку № [NUMBER] тимчасові дерев`яні споруди (дровітню), навіси та очистити територію від різних дощок і побутових речей (а. с. 206). На підставі ухвали судді Старосамбірського міськрайонного суду Львівської області від 24 березня 2016 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду на 10 травня 2016 року. На підставі розпорядження голови Старосамбірського районного суду Львівської області від 14 вересня 2018 року вказану справу передано на розгляд Самбірського міськрайонного суду Львівської області, яка надійшла до суду 18 вересня 2018 року. Під час розгляду справи по суті позивачка [PERSON] та її представник адвокат Борода В.Ф. у підтримання позовних вимог посилалися на обставини, викладені у позовній заяві. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Старосамбірської міської ради Львівської області не заперечував щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що міською радою був складений акт, яким зафіксовано, що на вказаній земельній ділянці загального користування біля буд. [ADDRESS] розміщена дровітня, де поскладані дрова, які перешкоджають позивачці привести в належний стан свій паркан, оскільки відсутній до нього доступ. Крім цього, відповідачі не зверталися до міської ради із заявою про виділення території під забудову вказаної дровітні. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали відзив про заперечення позову, посилаючись на те, що позов необґрунтований, оскільки позивачка посилається на те, що вона є власником земельної ділянки, що підтверджується державним актом на право власності на землю, однак із відповіді архівного відділу Старосамбірської районної державної адміністрації вбачається, що питання про надання або передачу земельної ділянки у власність чи користування [PERSON] по [ADDRESS] , який є батьком позивачки, на 7 сесії у 1999 році не розглядалося, згідно плану садиби розмір земельної ділянки складає 0,6 га, а не 0,934 га, як заявляє позивач, тобто позивачка захопила територію і розмістила паркан без дозволу органу місцевого самоврядування. Також за заявою відповідачів 10 серпня 2016 року Старосамбірським ВП Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області внесені відомості до ЄРДР про вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, щодо видачі рішення, яке було підставою для видачі державного акта про право приватної власності на земельну ділянку і розпочато досудове розслідування та на даний час кримінальне провадження слухається Самбірським міськрайонним судом Львівської області . Крім цього, в будинку [ADDRESS] знаходяться 4 квартири, які приватизовані, власниками яких є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] і в свій час через відсутність газу на подвір`ї було побудовано дерев`яний сарай для жильців всіх чотирьох квартир для зберігання твердого палива, а відтак позов безпідставний, оскільки в будинку проживають не тільки відповідачі і тому дровітня споруджена для задоволення потреб мешканців всього будинку. Також, територія будинку [ADDRESS] знаходиться у власності Старосамбірської міської ради і відноситься до території загального користування. Для вказаного будинку земельна ділянка не виділялася та не закріплювалася, розмір прибудинкової території не визначався, а тому відповідачі не є користувачами або власниками земельної ділянки ( а. с. 220-226). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Комунального підприємства «Міське виробниче управління житлово-комунального господарства м. Старий Самбір» не заперечував щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що на місце неодноразово виходила комісія, яка вживала заходів, щодо ліквідації дровітні, однак відповідачі перешкоджали, а відтак вважають позов підставним та таким, що підлягає задоволенню. Вислухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Частиною 1 статті 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. За правилами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Із свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 11 жовтня 2012 року, Витягу про державну реєстрацію прав, свідоцтва про право на спадщину за законом та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності убачається, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки розміром 0,0934 га, яка призначена для обслуговування житлового будинку та розташована за цією є адресою (а. с. 5, 6, 7, 8). Отже, суд відхиляє посилання відповідачів на те, що позивач не є власником вказаної земельної ділянки, так як попередньому власнику [PERSON] вона не передавалася і згідно плану садиби розмір земельної ділянки складає 0,6 га, а не 0,934 га та на даний час здійснюється кримінальне провадження про вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, щодо видачі рішення, яке було підставою для видачі державного акта про право приватної власності на земельну ділянку. Проте, правовстановлюючі документи, якими посвідчується право власності позивачки на вказані житловий будинок та земельну ділянку, є чинними, її право власності не оспорено. Із викопіювання з генерального плану, документів інвентаризаційної справи та відповідей виконавчого комітету Старосамбірської міської ради та Комунального підприємства «Міське виробниче управління житлово-комунального господарства міста Старий Самбір» відомо, що на суміжній земельній ділянці по [ADDRESS] чотириквартирний житловий будинок, що належить до комунальної власності та знаходиться на балансі КП «МВУЖКГ міста Старий Самбір», квартири у якому приватизовані, власниками яких є [PERSON] квартира [ADDRESS] ; [PERSON] квартира [ADDRESS] ; [PERSON] - квартира [ADDRESS] та [PERSON] - квартира [ADDRESS] , у якій проживає [PERSON] . Прибудинкова територія знаходиться у власності Старосамбірської міської ради і відноситься до території загального користування, земельна ділянка для обслуговування не виділялася та не закріплювалася (а. с. 65, 231, 239). Із схем - плану земельної ділянки та акта обстеження земельної ділянки від 10 липня 2014 року видно, що [PERSON] , жителькою [ADDRESS] облаштовується паркан з дотриманням усіх нормативних вимог та відсутності факту порушення меж прибудинкової території житлового комунального будинку [ADDRESS] ; облаштуванню даного паркану перешкоджає близькість розташування тимчасової дровітні-навісу, самовільно збудованої заявником на прибудинковій території житлового комунального будинку [ADDRESS] , у зв`язку з чим [PERSON] рекомендовано забезпечити можливість вільного доступу [PERSON] для проведення робіт по будівництву паркану (а. с. 12, 137). Із повідомлення КП «МУВЖКГ м. Старий Самбір» від 1 серпня 2014 року № 02-98 видно, що [PERSON] встановлено десятиденний термін для виконання вимог, надісланих відповідно до акта від 10 липня 2014 року, а саме щодо прибирання із території комунального будинку по [ADDRESS] самовільно збудованих дерев`яних споруд, які перешкоджають повноцінному утриманню території та встановлені з порушенням чинного законодавства та встановлених норм щодо утримання прибудинкової території (а. с. 13). Із акта обстеження земельної ділянки від 20 серпня 2015 року відомо, що [PERSON] на прибудинковій території житлового будинку [ADDRESS] самовільно і впритул до огорожі приватного подвір`я [PERSON] облаштував господарські будівлі, в яких складає легкозаймисті матеріали - вугілля, дрова та побутові речі та утворив поблизу сараїв звалище із побутового непотребу. Вказаними діями [PERSON] створив антисанітарну та пожежонебезпечну ситуацію, грубо порушив Правила благоустрою у м. Старий Самбір та Правила утримання прибудинкових територій і земельних ділянок у м. Старий Самбір. Упродовж останніх декількох років Старосамбірська міська рада неодноразово в результаті комісійних обстежень виявляла факти грубого порушення з боку [PERSON] вимог вказаних норм і правил, однак він жодного разу належним чином не відреагував на відповідні зауваження і рекомендації не порушувати благоустрій прибудинкової території, її санітарний стан (а. с. 15-16). Із повідомлення КП «МВУЖКГ м. Старий Самбір» від 19 лютого 2016 року № 02-13, адресованого [PERSON] видно, що [PERSON] ігнорує попередження про ліквідацію самовільно збудованих ним дерев`яних споруд та чинить супротив для їх ліквідації (а. с. 17). Із акта обстеження стану благоустрою прибудинкової території від 14 серпня 2019 року убачається, що комісією на місцевості обстеження стану благоустрою прибудинкової території будинків [ADDRESS] , [ADDRESS] встановлено, що вздовж металевої огорожі, яка розділяє межу прибудинкових територій будинків [ADDRESS], [ADDRESS] на подвір`ї житлового будинку сусідів подружжям [PERSON] та [PERSON] , споруджена дровітня та штабельовано дошки висотою 1,7 м загальною довжиною 11 метрів та шириною 1,9 м. Нагромадження дров та дощок призводить до руйнування фундаменту огорожі стихійною рослинністю та дощовою водою, що назбирується біля її основи; зведення цієї тимчасової споруди на відстані 0,4 м до паркану [PERSON] чинить перешкоди в обслуговуванні та ремонті металевої сітки, яка в результаті відсутності доступу до неї зазнає пошкоджень. На момент обстеження частина дров завалилася на огорожу сусідів. Рекомендовано мешканцям будинків по [ADDRESS] , [ADDRESS] дотримуватися принципів добросусідства, визначених ст. 103 ЗК України; дотримуватися Правил благоустрою м. Старий Самбір; у подальшому проводити роботи по зведенню споруд та обслуговування своїх ділянок за попередньою взаємною згодою; мешканцям будинку по [ADDRESS] , подружжю [PERSON] , привести прибудинкову територію до належного санітарного стану; забезпечити зберігання дров та дощок на своїй території з дотриманням санітарних відстаней від меж сусідніх землеволодінь та у подальшому утримувати в належному стані благоустрій прибудинкової території житлового будинку, належних до нього будівель та господарських споруд (а. с. 207). Відповідно до ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту порушеного права є припинення дій, що порушують це право. Згідно ч. ч. 1 та 3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, він має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону та усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Однак, частинами четвертою та п`ятою цієї норми встановлено, що власність зобов`язує і власник не може, зокрема, використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. За правилами ст. 42 Земельного кодексу України з земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. Відповідно до ст. ст. 103 та 104 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Пунктом 3.25* ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» встановлено, що розташування і орієнтація житлових та громадських будинків повинні здійснюватись з урахуванням забезпечення нормативної тривалості інсоляції та норм освітленості відповідно до "Санитарных норм и правил обеспечения инсоляцией зданий и территорий жилой застройки" та СНІП II-4-79 "Естественное и искусственное освещение" як в будинках, що будуються, так і в сусідніх житлових і громадських будинках. Для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок. Отже, суд відхиляє посилання відповідачів на те, що вони не є користувачами земельної ділянки, яка є прибудинковою територією житлового будинку [ADDRESS] , і на те, що споруда для зберігання дров використовується всіма власниками квартир цього будинку і не є будівлею чи спорудою, а також на те, що вони не чинять перешкоди позивачці у користуванні садибою. Ураховуючи наведене, право позивачки на безперешкодне користування садибою, підлягає захисту шляхом знесення самовільно встановленої тимчасової дерев`яної споруди (дровітні), навісу та очищення від відходів сміття, які знаходяться на прибудинковій території будинку [ADDRESS] , вздовж металевої огорожі, яка розділяє межу земельної ділянки по [ADDRESS] та прибудинкову територію будинку [ADDRESS] . Так як КП «МВУЖКГ м. Старий Самбір» не залучено до участі у справі як відповідача, а як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів, то немає підстав для покладення на нього таких обов`язків, але у випадку не вчинення відповідачами таких дій КП «МВУЖКГ м. Старий Самбір» має право виконати ці роботи за рахунок відповідачів. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позов [PERSON] задовольняється повністю, то із відповідачів у її користь необхідно у рівних частках стягнути судові витрати в сумі 551,20 грн., пов`язані зі сплатою судового збору, що підтверджено квитанцією.

Outcome: approved