Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

[PERSON] 17.07.2017 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсним договору міни земельних ділянок, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, 13.08.2014 року між нею та відповідачем укладено договір міни, за умовами якого позивачкою [PERSON] у власність відповідача передана ділянка площею 0,25 га, кадастровий номер 6522384300:03:001:0079, надана для ведення фермерського господарства, розташована за адресою: Херсонська область, Голопристанський район, Новофедорівська сільська рада, а відповідачем [PERSON] у власність позивачки передана земельна ділянка площею 0,25 га, кадастровий номер 6522381000:05:001:0036, надана для ведення: особистого селянського господарства, розташована за адресою: Херсонська область, Голопристанський район, Великокардашинська сільська рада. Зазначений договір є удаваним, оскільки на момент його укладення на земельній ділянці, переданій у власність відповідачу було розпочато будівництво відокремленої садиби. Відповідач спочатку обіцяв укласти додатковий договір щодо нерухомого майна - відокремленої садиби та компенсувати різницю між ринковою вартістю отриманої ним за договором міни земельної ділянки на території Новофедорівської сільської ради у порівнянні з ринковою вартістю переданої ним земельної ділянки на території Великокардашинської сільської ради. Пізніше відповідач взагалі припинив спілкуватись та відповідати на телефонні дзвінки. Крім того, про удаваність правочину свідчить явна нееквівалентність вартості земельних ділянок. З посиланням на ст. ст. 203, 235 ЦК України позивачка просила визнати недійсним договір міни земельних ділянок площею 0,25 га, кадастровий номер 6522384300:03:001:0079, цільове призначення ведення фермерського господарства та площею 0,25 та, кадастровий номер 6522381000:05:001:0036, цільове призначення особистого селянського господарства укладений між [PERSON] та [PERSON] Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав, що зазначені в позові, наполягав на їх задоволенні в повному обсязі. Відповідач, представник третьої особи у судове засідання не зявилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Згідно з ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення, проти чого представник позивача не заперечує. Дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що 13.08.2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір міни, за умовами якого [PERSON] у власність відповідача передала земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер 6522384300:03:001:0079, надану для ведення фермерського господарства, розташовану за адресою: Херсонська область, Голопристанський район, Новофедорівська сільська рада, а [PERSON] у власність позивачки передав земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер 6522381000:05:001:0036, надану для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою: Херсонська область, Голопристанський район, Великокардашинська сільська рада (а.с. 8-10). Договір посвідчено приватним нотаріусом Голопристанського районного нотаріального округу Херсонської області [PERSON] У відповідності до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Згідно п. 25 Постанови Пленуму ВСУ від 6 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» за удаваним правочином (стаття 235 ЦК) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним. До удаваних правочинів наслідки недійсності, передбачені статтею 216 ЦК, можуть застосовуватися тільки у випадку, коли правочин, який сторони насправді вчинили, є нікчемним або суд визнає його недійсним як оспорюваний. В судовому засіданні встановлено, що на момент укладання договору міни на земельній ділянці, що належала позивачці [PERSON], розпочато будівництво відокремленої садиби. 01.09.2014 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис №1 488 102 0000 001270 про створення ФГ "Вірджиніка" відокремлена садиба (код ЄДР 39372806), яке знаходиться за адресою 75653, Херсонська обл., Голопристанський район, село Залізний Порт, відокремлена садиба. Єдиним засновником та головою ФГ "Вірджиніка" (код ЄДР 39372806) є відповідач [PERSON] Про удаваність правочину свідчить явна нееквівалентність вартості земельних ділянок. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved