Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], за участю третьої особи Служби у справах дітей Бершадської районної державної адміністрації про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди матері. Позов мотивує тим, що 09.11.1991 року Гайворонським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області. Від цього шлюбу [INFO] року у них народився син [PERSON]. На даний час син проживає з ним та знаходиться на його утриманні. Стверджує, що п"ять років тому помер його батько, який похований на його батьківщині - Республіці Вірменії. Він вирішив у 2017 року поїхати до своєї рідні в Республіку Вірменію на поминальну службу та взяти з собою в подорож свого сина [PERSON], оскільки така подорож матиме неабияке значення для його духовного розвитку та дозволить йому провести час з рідними та познайомитися з культурою нації. Але незважаючи на це його дружина -[PERSON] , безпідставно не надає згоду на виїзд дитини за межі України. При цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обгрунтовували її відмову не надає, а тому він звернувся до суду з даним позовом та просить надати йому дозвіл на оформлення документів для тимчасового виїзду неповнолітнього [PERSON], [INFO], за межі України до Республіки Вірменії без дозволу матері. Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явився, надав до суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримав повністю, просить слухати справу у його відсутність. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з"явилася, надала до суду письмову заяву в якій заявлені вимоги визнала повністю, просить слухати справу у її відсутність. Представник третьої особи, начальник служби у справах дітей Бершадської районної державної адміністрації [PERSON], в судове засідання не з"явилася, надала до суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнала повністю, просить слухати справу у її відсутність. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 09.11.1991 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER], виданим 03.03.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бершадського районного управління юстиції у Вінницькій області. На даний час хлопчик проживає з позивачем [PERSON] та знаходиться на його утриманні. Судом встановлено, що позивач [PERSON] бажає в лютому 2017 року поїхати на свою батьківщину - Руспубліку Вірменію на поминальну службу та бажає взяти з собою сина [PERSON], оскільки така подорож матиме неабияке значення для духовного розвитку сина та дозволить йому провести час з рідними, з якими дуже рідко бачиться та познайомитися з культурою його нації, однак відповідачка [PERSON]не пояснюючи причини не надає дозволу на виїзд сина за межі України. Відповідно до ст.313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними . Згідно зі ст.2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Відповідно до ст.4 даного Закону, оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Вказана норма згаданого вище Закону повністю відображена в постанові Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231 «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. П. 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Конвенцією про права дитини ( ратифіковані Постановою ВР України № 789 від 27.02.91 р.) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. У відповідності до вимог ст.ст.7,155 Сімейного Кодексі України , дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Оскільки у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідачки на виїзд сина за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог та надання дозволу [PERSON] на виготовлення проїзного документа для тимчасового виїзду [PERSON], [INFO], без дозволу його матері [PERSON], за межі України до Республіки Вірменії.

Outcome: approved