Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

24.03.2016 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Покровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № DNК0RX11900147 від 09.01.2007 року в розмірі 11889,99 гривень. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору № DNК0RX11900147 від 09.01.2007 року відповідачу було надано кредит у розмірі 1736,90 грн. відповідач особистим підписом у заяві підтвердив свою згоду про те, що він попередньо був ознайомлений та погодився з умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, які були йому надані у письмовій формі, отримав повну інформація про умови кредитування та підписана ним заява про отримання кредиту разом з запропонованими банком умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифами складає між банком та відповідачем кредитний договір. Позивач зазначає, що в цьому випадку сторони керувалися ч.1\~ст.634 ЦК України, якою визначений порядок і умови укладення договору приєднання. Умовами договору визначено, що банк надає клієнту строковий кредиту сумі 1736,90 грн. на строк 09.01.2007 по 09.01.2008 року включно, в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів в обумовлені у заяві та мовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати (з 10 по 15 число кожного місяця), позичальник повинен надавати банку щомісячний платіж у сумі 199,26 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. При порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту, він сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 11,67 % на місяць розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості. У порушення норм ст.ст.525, 526,\~527,\~530,\~599,\~612, 629, 1054 ЦК України\~та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 21.03.2016 року має заборгованість в розмірі 1714,49 грн. Отже, датою 09.01.2008 року в договорі визначено кінцеву дату виконання позичальником дій щодо повернення кредиту за умов відсутності порушень по сплаті та простроченої заборгованості, а не кінцевий термін спливу виконання [PERSON] своїх грошових зобовязань за договором та припинення зобовязань в цілому. Так, строк прострочення за тілом кредиту за період з 09.01.2007 року по 21.03.2016 року становить 1825 днів, розмір простроченої заборгованості складає 1714,49 грн., розмір % ставки в день дорівнює 0,38 %, а отже сума заборгованості по відсоткам згідно розрахунку складає: 1714,49 грн. * 1825 днів прострочення/100=11889,99 грн. В звязку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 11889,99 грн. за кредитним договором та судові витрати в розмірі 1378,00 грн. В судове засіданні представник позивача не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягаючи на задоволенні позовних вимог. Відповідач у судове засідання не зявився, надавши до суду заперечення та клопотання, в якому просив застосувати строк позовної давності. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений\~\~строк відповідно до умов договору та вимог закону. Існування договірних зобов`язань між ПАТ КБ "Приват Банк" та [PERSON] підтверджується розрахунком заборгованості позичальника [PERSON]М та кредитним договором № DNК0RX11900147 від 09.01.2007 року, згідно з якими відповідач отримав кредит у розмірі 1736,90 грн. на строк 09.01.2007 по 09.01.2008 року включно. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати (з 10 по 15 число кожного місяця), позичальник повинен надавати банку щомісячний платіж у сумі 199,26 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. При порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту, він сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 11,67 % на місяць розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № DNК0RX11900147 від 09.01.2007 року [PERSON], в періоди з 09.01.2007 р. по 21.03.2016 р. заборгованість по відсоткам нарахованих на прострочену заборгованість складає 11889,99 грн. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема : припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки та відшкодування збитків. Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання договірних зобов'язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Отже, судом встановлено, що відповідач [PERSON] порушив умови договору № DNК0RX11900147 від 09.01.2007 року, який був укладений між ним та ПАТ КБ "Приват Банк", розмір заборгованості підтверджений документально та до теперішнього часу позичальником не погашений, у зв'язку з чим зобов'язання за договором не виконані в повному обсязі. Але, до спірних правовідносин слід застосувати строк позовної давності, про застосування якого просив відповідач. Так, згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа\~\~може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст.. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна даність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання\~\~перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями,\~\~строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Згідно ч. 3, ч. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності,\~\~про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Так, матеріалами справи встановлено, що договірні відносини сторін виникли 09.01.2007 року. Згідно п.5.5 Договору сторонами було досягнуто згоди, щодо встановлення строку позовної давності тривалістю 5 років, однак, банк звернувся до суду 24.03.2016 року, тобто зі спливом строку позовної давності, який просить застосувати відповідач, а тому у звязку з цим в задоволенні позовних вимог слід відмовити. У зв'язку з цим, згідно ст. 88 ЦПК України не підлягають й стягненню з відповідача всі витрати по справі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed