Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Широківської селищної ради Широківського районуДніпропетровської облсті про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку прийняття спадщини. В обґрунтуванні позову зазначив, що з 2000 року він постійно мешкає за адресою [ADDRESS]. А з 2005 року постійно зареєстрований за даною адресою. Власницею даного будинку є його бабуся [PERSON], яка померла [INFO], після її смерті його мати [PERSON] рішенням № 90 від 28.09.2000 року виконавчого комітету Широківської селищної ради Дніпропетровської області визнала право власності на господарські будівлі на території існуючої земельної ділянки в [ADDRESS] але спадщину оформити не встигла, через тривалу хворобу. [INFO] його мати померла, в зв'язку з тим, що в мене не має правовстановлюючих документів він не мав змоги оформити дане нерухоме майно на себе. Коли [INFO] померла його бабуся [PERSON] право на спадщину, в порядку ст. 529 ЦК України 1963 року мала його мати [PERSON], яка звернулась до селищної ради Широківського району Дніпропетровської області та рішенням № 90 від 28.09.2000 року визнала право власності на господарські будівлі будинку [ADDRESS] але до нотконтори не зверталась. Його мати [PERSON], після смерті своєї матері [PERSON] залишалась жити в будинку, дбала про спадкове майно і повністю ним розпоряджувалась, що свідчить про фактичне прийняття спадщини відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року). Сумлінно помиляючись, його мати вважала, що для прийняття спадщини достатньо того, що вона фактично прийняла спадщину, оскільки користувався, розпоряджувався і дбала про спадкове майно покійної, яке залишилось після неї, що не суперечить вимогам ст. 549 ЦК України ( в редакції 1963 року). [PERSON] померла [INFO]. Після її смерті відкрилась спадщина на спірний будинок право на яку, як спадкоємці першої черги за законом, мають діти, тобто [PERSON]. На час смерті позивач - [PERSON] мешкав разом із матір'ю та з 2005 року зареєстрований за адресою знаходження спірного будинку. Тому просить встановити факту прийняття спадщини та визнати право власності в порядку прийняття спадщини. Позивач [PERSON] та його представник до суд надала заву про розгляд справи в її відсутність позов підтримує просить його задовольнити. Представник відповідача Широківська селищна рада Широківського району Дніпропетровської області до суду надали заяву в якій вказали, що позов визнають просять розглядати справу в відсутність їх представника. В судове засідання сторони не з 'явилися, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, тому відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON], після її смерті його мати [PERSON] рішенням № 90 від 28.09.2000 року виконавчого комітету Широківської селищної ради Дніпропетровської області визнала право власності на господарські будівлі на території існуючої земельної ділянки в [ADDRESS] але спадщину оформити не встигла, через тривалу хворобу а.с. 16. Відповідно до частини 4-5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16.01.2003 року, ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або подовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України 2003 року, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються зазначеним Кодексом. При відкритті спадщини діяв ЦК УРСР 1964 року, стаття 548 якого передбачала, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п.1 ст.549 ЦК УРСР 1964 року, спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Таким чином у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України (в редакції 2004 року), згідно якої спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, є підстави для визнання за позивачем право власності на будинок [ADDRESS], у зв'язку з прийняттям спадщини після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] Відповідно до п. 1 постанови Пленуму ВС України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 05.2008 N 7 спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-XII "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-IV "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відповідно до частини 1 статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи зазначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Вказане вище спадкове майно фактично перейшло до позивача, сина померлої матері, спадкоємця 1 черги за законом, так як заповіт за життя матір'ю не укладався, а інші спадкоємців немає. За таких умов, коли спадкодавець, його мама, за життя не оформила своїх прав та не зареєструвала право власності на даний будинок, нотаріус не може видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на спірне нерухоме майно, фактично належне її матері, що підтверджується мотивованою відмовою нотаріуса. Враховуючи, що власник нерухомого майна померла не оформивши юридично своїх прав на будинок і згідно частини 4 ст. 25 ЦПК України її цивільна правоздатність припинилася в момент смерті, вона не може зареєструвати право власності на нерухоме майно чи належним чином уповноважити другу особу здійснити вказану вище дію. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] в домоволодінні [ADDRESS] залишилась проживати [PERSON], та в подальшому в цьому будинку проживав [PERSON], заявник у даній справі, який одноособово володіє та користується даним домоволодінням. Згідно вимог ст.529 ЦК УРСР 1964 року, [PERSON] відноситься до спадкоємців першої черги і в силу п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР 1964 року він прийняв спадщину. Відповідно до ст. 4 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, а саме право власності на нерухоме майно. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не виплаває із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», в разі смерті особи, підставою для реєстрації прав, що посвідчують виникнення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду стосовно речових прав не нерухоме майно, що набрало законної сили. Станом на даний час, зареєструвати його в установленому законом порядку неможливо в зв'язку з тим, що відповідно до п.2.3., п. 3.3. «Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно» затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07 лютого 2002 року заяву для здійснення реєстрації права власності на нерухоме майно подає власник ( власники ) або особа , яка належним чином ним ( ними ) уповноважена. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», в разі смерті особи, підставою для реєстрації прав, що посвідчують виникнення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду стосовно речових прав не нерухоме майно, що набрало законної сили. Судові витрати покласти на рахунок позивача за його вимогою.

Outcome: approved