Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до Новоайдарського районного суду Луганської області з даним позовом до Щастинської міської військово - цивільної адміністрації Щастинського району Луганської області про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] померла [PERSON] , яка на час своєї смерті проживала за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] протягом тривалого часу, а саме з 2015 року постійно проживала разом з [PERSON] однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] , у будинку, який належить [PERSON] . Зазначила, що [PERSON] була одинокою людиною, дітей не мала, часто хворіла та запропонувала позивачу проживати з нею разом, на що остання погодилась, зважаючи на похилий вік та стан здоров`я [PERSON] , та з березня 2016 року фактично проживала разом з нею, протягом більш, ніж 5 років, до часу смерті [PERSON] , яка настала [INFO] . Позивач посилається на те, що з березня 2016 року вони з [PERSON] вели спільне господарство, на сумісні кошти купляли продукти, ліки, ремонтували житло, у якому мешкали, фактично проживали однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом, взаємним піклуванням, мали взаємні права та обов`язки щодо спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла та його ремонт. Позивач здійснювала догляд за [PERSON] через її стан здоров`я, піклувалася про неї під час її перебування у лікарні, займалася похованням, коли вона померла. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Заповіту за життя [PERSON] складено не було, інших спадкоємців після її смерті немає. У зв`язку з наведеним, [PERSON] просила суд встановити факт спільного проживання між нею та померлою [PERSON] однією сім`єю понад п`ять років, а саме з березня 2016 року до часу смерті [PERSON] , тобто до [INFO] , а також визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] у судове засіданнія не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, у попредніх судових зсіданнях підтримала позов в повному обсязі, просила його задовольнити, пояснила суду, що зареєстрована вона у [ADDRESS] , але фактично мешкає без реєстрації з березня 2016 року за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] разом вели огород, побудували огорожу, мали спільні кошти та допомагали один одному, в тому числі і матеріально, разом сплачували комунальні послуги, здійснювали покращення житлових умов за спільні кошти. У 2020 році позивач перебувала з [PERSON] на операції у м. Святогорську, догладада за нею, купували необхідіні ліки, після смерті [PERSON] здійснила її поховання та доглядає за будинком, проживаючи у ньому. Представник відповідача Щастинської міської військово - цивільної адміністрації Щастинського району Луганської області в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника Щастинської міської ВЦА. Заслухавши пояснення позивача, дпитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 05.04.2021 року ВЦА м. Щастя Новоайдарського району Луганської області (а.с.6). Після смерті [PERSON] , залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Право власності [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , підтверджується копією договору купівлі - продажу житлового будинку від 19.04.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Луганської області Черняк А.Л., зареєстрованого в реєстрі за №791, бланк серії АЕР №905575 (а.с.7), та копією реєстраційного посвідчення від 25.04.2002 року (а.с.13). Згідно листа завідувача Щастинської ДНК Луганської області Харченко О. за вих. №327/01-10 від 05.11.2021 року спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] у зазначеній нотаріальній конторі не відкривалась. Згідно з копією акту про фактичне мешкання від 27.04.2021 року, складеного депутатом Щастинської районної ради Ткаченко С.В., [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично мешкає з 2015 року за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджують сусіди [PERSON] , [PERSON] (а.с.14). Згідно з довідкою №1920, виданою 22.12.2021 року КП «Жилбудсервіс», [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З акту про фактичне проживання, складеного 22.12.2021 року депутатом Щастинської районної ради Ткаченко С.В., вбачається, що [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] . Також позивачем надано спільні фотокартки разом з [PERSON] (а.с.19) та копії квитанцій про оплату комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] . Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , будучи попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, пояснила суду, що вона є сусідкою [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] . Знайома з [PERSON] з 2004 року, пізніше познайомилась з [PERSON] . Остання дітей не мала, проживала однією сім`єю з [PERSON] з 2016 року, зазначила, що їй відомо, що померла та позивач почали оформлювати документи на землю під будинком, який купили, звертались до нотаріуса з метою оформлення документів, проте не встигли, оскільки [PERSON] померла. Позивач доглядала за [PERSON] під час операції, померла [INFO] , позивач її похоронила. Вели спільний бюджет, вели господарство, огород, разом робили ремонт будинку. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , будучи попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, дала наступні показання суду, що вона є сусідкою померлої [PERSON] , яка купила будинок, [PERSON] робила в ньому ремонт, останні мешкали як одна сім`я, [PERSON] не встигла переписати будинок, оскільки захворіла та померла. З 2016 року [PERSON] проживала разом з [PERSON] у житловому бутнку за адресою: [ADDRESS] . Також повідомила суду, що у [PERSON] рідних дітей не мала, жодних інших родичів не має. Частиною 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно з ч. 4 ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно з п. 21 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК (2947-14) про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Подібні за змістом висновки висловлені Верховним Судом у постановах від 03 травня 2018 року у справі № 304/1648/14-ц (провадження № 61-6953св18), від 20 липня 2020 року у справі № 146/1825/18 (провадження № 61-20715св19), від 09 квітня 2021 року у справі № 334/9088/15-ц (провадження № 61-3411св19), від 22 квітня 2021 року у справі № 438/1456/18 (провадження № 61-2740св20) та ін. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За правилами статей 12, 81 ЦПК України обов`язок доведення тих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим ЦПК України, покладається на кожну із сторін. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Так, звертаючись до суду з позовом позивач просила встановити факт того, що [PERSON] , [INFO] , проживала разом з [PERSON] , однією сім`єю понад п`ять років, а саме з березня 2016 року до часу смерті [PERSON] , тобто до [INFO] . Факт того, що [PERSON] , [INFO] , проживала разом з [PERSON] , однією сім`єю понад п`ять років, а саме з березня 2016 року до часу смерті [PERSON] , тобто до [INFO] , підтверджується копією акту про фактичне мешкання від 27.04.2021 року та актом про фактичне проживання від 22.12.2021 року, спільними фотокартками (а.с.19), квитанціями про сплату комунальних послуг позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а також поясненнями свідків, які були допитані під час судового розгляду. Отже, судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] під час їх спільного проживання склалися усталені стосунки, що притаманні сім`ї, що вони були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, а також мали взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину, у відповідності до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку може застосовуватись, як спосіб захисту, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, відповідно до Постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику у справах про спадкування". Таким чином, судовим розглядом встановлено, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, підтверджені письмовими доказами та показами свідків, сумніву у їх достовірності суд не має, судом достеменно встановлено факт того, що позивач спільно проживала разом зі спадкодавцем понад п`ять років до часу відкриття спадщини, при цьому визнання права власності на спадкове майно не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст. 16, 328, 392, 1218, 1220, 1221, 1222, 1223, 1262, 1266, 1268 ЦК України,

Outcome: approved