Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою з вимогою до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивує тим, що є власником квартири [ADDRESS] (далі - Квартира), яка належить їй на праві приватної власності, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 4423251 від 05.06.2013 року. Після розірвання шлюбу, згідно рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 29 листопада 2011 року відповідач фактично не проживає у вказаній квартирі та не оплачує житлово-комунальних послуг, не бере участі в її утриманні, що перешкоджає позивачці повноцінно користуватись квартирою. Тому позивачка змушена звернутись до суду з відповідним позовом. [PERSON] у судове засідання з'явилась. Надала суду пояснення, аналогічні, викладеним у позовній заяві просила позовні вимоги задоволити повністю. Представник позивачки адвокат [PERSON], у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задоволити їх з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] 17 грудня 2018 року у судове засідання не з'явився, а також не з'явився у судове засідання 15 січня 2019 року повторно. За інформацією Зарічненської селищної ради Рівненської області від 22 листопада 2018 року відповідач фактично зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. За цією адресою відповідачу надсиласись повістки про виклик до суду, проте не були отримані ним із зазначенням причини повернення (за даною адресою не проживає). Після чого відповідач був повідомлений шляхом публікації оголошення на сайті "Судова влада України" поважних причин неявки у судове засідання суд не повідомив, відзиву та/або заперечення на позовну заяву не подав, що не перешкоджає розгляду справи по суті за змістом ст. 223 ЦПК України і є умовою для ухвалення заочного рішення у справі згідно ст. 280 ЦПК України. Третя особа яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Зарічненська селищна рада Рівненської області надіслала на адресу суду заяву в якій просила розглянути справу без участі їх представника. Суд за результатом повного, всебічного, об'єктивного судового розгляду у результаті дослідження письмових доказів, заслухавши покази свідків, пояснення позивачки та її представника дійшов наступного висновку. Як вбачається з витягу про державну реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 4423251 від 05.06.2013 року позивачка являється власником квартири [ADDRESS]. У квартирі згідно довідки Зарічненської селищної ради Зарічненського району Рівненської області від 22 листопада 2018 року зареєстрований також відповідач. Свідки [PERSON], [PERSON], та [PERSON], які є сусідами позивачки у судовому засіданні надали покази у яких повідомили, що не бачили відповідача близько шести років, а також підтвердили, що він не проживав у квартирі разом з позивачкою з 2011 року після розірвання шлюбу. Рішенням Зарічненського районного суду Рівненської області від 29 листопада 2011 року у справі 2-155/11, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Вирішуючи спір суд виходив з того, що [PERSON] є власником квартири в якій зареєстрований відповідач. Крім того Актом від 14 грудня 2018 року складеним [PERSON], [PERSON], [PERSON], які є сусідами позивачки підтверджено, що відповідач по справі [PERSON] не проживає та не з'являється більше 1-го року у квартирі [ADDRESS] Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернути до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Враховуючи, те, що за позивачем зареєстровано право власності на вказану квартиру, відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право на користування цим жилим приміщенням та зняттю з реєстрації в органах реєстрації. Відповідно до п. 2 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття її з реєстрації в органах реєстрації. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено повністю з відповідача на користь позивачки повинен бути стягнутий судовий збір.

Outcome: approved