Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються із відповідача на підставі рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 01 червня 2016 року на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , та визначити їх в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи від дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що сторони в період із 03 листопада 2008 року по 10 червня 2016 року перебували у шлюбі, від якого в них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 01 червня 2016 року у справі № 616/323/16-ц із відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн 00 к. щомісячно, починаючи з 06 травня 2016 року і до досягнення дитиною віку повноліття. Проте, з часом розмір аліментів у 700 грн 00 к. виявився настільки незначним, що навіть вдвічі меншим ніж мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, передбачений ч.2 ст.182 сімейного кодексу України. Таким чином, у зв`язку з інфляцією, яка за даними Державної служби статистики за період з грудня 2016 року по березень 2021 року склала близько 150 відсотків, розмір стягуваних із відповідача аліментів суттєво зменшився. На даний час дитина підросла, у зв`язку з чим збільшились витрати на її утримання, що об`єктивно підтверджується законодавчо закріпленим іншим розміром прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 років. Окрім того, на даний час зменшився розмір доходу позивачки порівняно із тим, який вона мала в грудні 2016 року. За викладених обставин [PERSON] звернулась до суду та просить задовольнити її позовні вимоги. Ухвалою Великобурлуцького районного суду Харківської області від 21 травня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі (а.с.22-23). В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, вказавши, що позовні підтримує повністю (а.с.17). Відповідач [PERSON] також в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що позовні вимоги визнає (а.с.33). Відповідно до\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 03 листопада 2008 року перебували в зареєстровано шлюбі, який рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 10 червня 2016 року розірвано. Рішення суду набрало законної сили 25 червня 2016 року (а.с.08). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.09). Відповідач є батьком вказаної дитини. Рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 01 червня 2016 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн 00 к. щомісячно, починаючи з 06 травня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.10). Дитина на даний час проживає з матір`ю, що підтверджено даними довідки про склад сім`ї № 249 від 06 травня 2021 року, виданої відділом «Центр надання адміністративних послуг» Великобурлуцької селищної ради (а.с.16). Виходячи із змісту позову, вимога щодо зміни раніше визначеного способу аліментів, викликана забезпеченням гармонійного розвитку дитини, оскільки розмір аліментів у сумі, що становить 700 грн 00 к. на місяць, наразі є недостатнім для забезпечення належного утримання дитини зі сторони батька. Розглянувши справу у межах заявлених вимог, оцінивши досліджені письмові докази, суд доходить висновку про задоволення вимог [PERSON] з огляду на нижче наведене. Виниклі між сторонами спірні правовідносини регулюються нормами Сімейного Кодексу України, також судом взято до уваги положення Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, норми Закону України «Про охорону дитинства», Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» та роз`яснення, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». За змістом ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд зауважує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 182). Враховуючи зміст ст.ст.181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідно до ст.183\~та ст.184 СК України\~за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3\~ст.181 СК України).\~Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру)\~ст.184 СК України\~відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст.192 СК України\~зміна розміру\~аліментів може\~мати під\~собою зміну\~способу їх\~присудження (зміна\~розміру аліментів,\~стягнутих за\~рішенням суду\~у частці\~від заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька дитини\~на розмір\~аліментів,\~визначений у\~певній твердій\~грошовій сумі\~та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки\~ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Позовні вимоги [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів ґрунтуються на недостатності суми фактично стягуваних аліментів для забезпечення потреб дитини. В будь-якому випадку, відповідно до ч.3\~ст.181 СК України\~право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дітей належить їх стягувачу. Таким чином, [PERSON] належить право вибору способу стягнення аліментів та позивач має право на подання позову про зміну способу стягнення аліментів. Суд погоджується з доводами позивача про те, що за час, який минув після стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн 00 к. на утримання дитини, збільшився законодавчо визначений розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, інфляційні процеси, які відбулися в державі за останні роки не дозволяють позивачу забезпечити належне матеріальне утримання сина, а також його нормальний фізіологічний розвиток на визначену судом суму аліментів. Водночас суд вважає, що зміна способу стягнення аліментів - із стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на стягнення аліментів у частці від доходу забезпечить більш оперативну адаптацію розміру аліментів до економічної ситуації, та буде сприятиме кращому захисту інтересів дитини. Стосовно заявленого позивачем розміру стягнення аліментів суд зважує на таке. Згідно\~зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Також необхідно зауважити, що відповідно до Закону України "Пpo Державний бюджeт на 2021 рік" прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2 395 грн 00 к.; з 1 липня 2 510 грн 00 к.; з 1 грудня 2 618 грн 00 к. З врахуванням встановлених обставин, виходячи з того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачкою вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, і визначення вказаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до рівності прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. Як роз`яснено у пункті 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"\~відповідно до\~статті 192 СК України\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином,\~суд вважає,\~що з\~урахуванням принципу\~співмірності,\~достатніх потреб\~дитини,\~розміру прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку,\~дійсної участі\~батька в\~утриманні сина,\~стягненню підлягають\~аліменти з\~відповідача на\~користь позивача\~на утримання\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~в розмірі\~1/4\~частини його\~заробітку (доходу)\~щомісячно,\~але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку,\~починаючи стягнення\~з дня\~набрання рішенням\~законної сили\~та до\~досягнення дитиною\~повноліття. Така зміна способу стягнення аліментів буде відповідати інтересам всіх учасників даних правовідносин та засадам справедливості, добросовісності та розумності. \~ \~ \~ \~Ч.1 ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог п.1 ч.2\~ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються\~у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи вищевикладене, оскільки позов задоволено в повному обсязі, а позивач від сплати такого збору звільнена, відповідно до вимог ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача\~ [PERSON] слід стягнути судовий збір на користь держави в сумі 908 грн 00 к. На підставі викладеного та

Outcome: approved