Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду зі заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , паспорт серії [NUMBER] , виданий 13.02.1996 року Шевченківським РВ ЛМУ УМВС у Львівській області, ІПН [NUMBER] , є сином [PERSON] , яка померла [INFO] . Зазначає, що [INFO] його батько [PERSON] одружився з [PERSON] , яка взяла його прізвище, та з цього часу заявник проживав з нею, як із матір`ю, однак дій щодо офіційного усиновлення ніхто не вчиняв. Заявник стверджує, що встановлення даного юридичного факту є принциповим для нього та його родини. Просить заяву задоволити. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 15.06.2020 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами окремого провадження. Представник заявника в судовому засіданні заяву [PERSON] підтримав, просив задоволити таку в повному обсязі. Окрім того, заявив усне клопотання про виклик свідків в судове засідання. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка, яка міститься у матеріалах справи, про повідомлення останнього про дату наступного судового засідання /а.с.32/. Заяви про відкладення розгляду справи або поважні причини неявки до суду не надходило. Розглянувши клопотання представника заявника про виклик свідків в судове засідання, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки встановлення факту родинних відносин може бути підтверджене відповідними документами, а не показами свідків. Заслухавши думку представника заявника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ч. 1, 2, 3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК Українисуд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2 ст.293, ч. 2 ст.315 ЦПК Україниу судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Частиною 3 ст.294 ЦПК України встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Як вбачається із змісту поданої заяви, [PERSON] просить суд встановити факт родинних відносин, а саме, що він є сином [PERSON] , яка померла [INFO] . На підтвердження зазначеного заявник надав копію свого паспорта, а також копію свого свідоцтва про народження серії [NUMBER] , з якого вбачається, що батьками [PERSON] являються [PERSON] та [PERSON] . Окрім того, заявник надав копію паспорта [PERSON] , копію свідоцтва про право власності на квартиру серії [NUMBER] , яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та на праві спільної сумісної власності належала [PERSON] та [PERSON] , а також витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання, з якого вбачається, що [PERSON] померла [INFO] . В заяві [PERSON] зазначає, що встановлення факту, що він є сином [PERSON] є принциповим для нього та його родини. Родинні відносини (споріднення) (у теорії права) - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника). В даному випадку в заяві зазначено, що заявник є сином померлої [PERSON] , однак як вбачається з копії свідоцтва про народження заявника, його матір`ю вказана [PERSON] . Виходячи з вимог Цивільного кодексу України поняттями "родичі", "родинні стосунки" охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник. Усиновлений та усиновлювач прирівнюються до родичів за походженням. Для підтвердження факту родинних відносин заявником надано не достатню кількість документів, які судом можуть бути прийняті як докази даного факту, не надано належних та допустимих доказів того, що [PERSON] мала намір усиновити [PERSON] . Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 цієї ж статті встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із змісту ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Частиною 2 ст.78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Враховуючи вищенаведене, проаналізувавши дані, що знаходяться в матеріалах справи та дослідивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість поданої заяви, та вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви за недоведеністю заявлених вимог.

Outcome: dismissed