Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

11.03.2016 року позивач ПАТ «АКБ «Капітал» в особі представника звернувся до суду з цим позовом до [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що 27 вересня 2013 року між ПАТ «АКБ «Капітал» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 1/13/P3GK/07-07-11/0590, згідно з яким [PERSON] отримала кредит у розмірі 6 490,71 грн. зі строком користування з 27.09.2013 року до 26.09.2015 року зі сплатою процентної ставки у розмірі 25 % річних та щомісячної комісії у розмірі 0,5 % від первісної суми кредиту. 27.09.2013 року, виконуючи свої зобов'язання за кредитним договором, позивач перерахував кредитні кошти відповідачу. Відповідач [PERSON] в порушення умов кредитного договору, не виконала взяті на себе кредитні зобов'язання відносно щомісячної сплати комісії, процентів за користування отриманими коштами та повернення кредиту частинами за встановленим у договорі графіком, внаслідок чого утворилася заборгованість. Так, згідно довідки-розрахунку від 23.02.2016 року загальна сума заборгованості відповідача перед ПАТ «АКБ «Капітал» за кредитним договором з урахуванням основної суми заборгованості, невиплачених процентів, комісій, пені та штрафу становить 10 598,19 грн. Позивач просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судовий збір у сумі 1 378,00 грн., сплачений ним при подачі позовної заяви. У судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав на адресу суду заяву, в якій вказав, що підтримує позовні вимоги та просив їх задовольнити повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що позовні вимоги визнає частково, а саме в частині стягнення основної заборгованості по кредиту в сумі 3044,56 грн., тобто за 8 місяців по 380,57 грн., як це передбачено графіком платежів. Вона вказувала на те, що не ухилялася від оплати вартості кредиту, а не могла своєчасно погасити його тому, що відділення банку в м. Артемівськ припинило свою роботу і її ніхто не повідомив реквізити та адресу іншого відділення, куди б вона могла перераховувати кошти. Відповідач також зазначила, що в Часів Ярі її знає багато людей, і коли їй прийшла судова повістка за позовом банку, вона та її знайомі були дуже здивовані, тому що вона дуже порядна людина, сплачувала кредит постійно, допоки відділення банку знаходилось в їх районі. В судовому засіданні в режимі відеоконференції 10.05.2016 року представник банку [PERSON] вважав, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, оскільки саме з вини відповідача не погашено заборгованість по кредиту. Він також зазначив, що відповідач мала можливість грошові кошти покласти на депозит нотаріусу для передачі їх кредитору. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 вересня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» та [PERSON] дійсно був укладений договір про надання споживчого кредиту № 1/13/P3GK/07-07-11/0590 (арк.с.5-6). Згідно п.1.1, п.1.2 та 1.3 кредитного договору, банк надав позичальнику споживчий кредит у розмірі 6 490,71 грн. зі сплатою 25% річних та щомісячної комісії за обслуговування рахунку у розмірі 0,5% від первісної суми кредиту. Строк користування споживчим кредитом - з 27.09.2013 року до 26.09.2015 року. Пунктом 4.4.2 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний погашати заборгованість перед банком по наданому кредиту, нарахованим процентам та комісії згідно графіку (арк.с.7). 27 вересня 2013 року, виконуючи свої зобов'язання за кредитним договором, позивач перерахував кредитні кошти відповідачу (позичальнику). Відповідно до п.п. 5.1 кредитного договору за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитними коштами банк має право вимагати від позичальника сплати пені у розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення платежу. Відповідно до п. 5.2 кредитного договору у випадку порушення позичальником строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитними коштами, Банк має право вимагати сплатити штраф у розмірі 50% від суми виданого кредиту. Відповідач [PERSON] в порушення умов кредитного договору, не виконала взяті на себе кредитні зобов'язання відносно щомісячної сплати комісії, процентів за користування отриманим кредитом та повернення кредиту частинами за встановленим у договорі графіком ( п.п. 4.4.2-4.4.4), внаслідок чого у неї утворилась заборгованість. Відповідно до ст.ст.526,1054 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається та позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.525, ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики в розмірі, що передбачено договором. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.598, 599 ЦК України, зобов'язання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1/13/P3GK/07-07-11/0590 від 27.09.2013 року позивач вважає, що у відповідача станом на 23.02.2016 року мається перед позивачем заборгованість на загальну суму 10 598,19 грн., яка складається з наступного: - заборгованість з повернення кредиту - 2 367,99 грн.; -заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами - 694,54 грн.; -заборгованість по сплаті щомісячної комісії за обслуговування рахунку - 421,85 грн.; -пеня за прострочення основної кредитної заборгованості - 2 888,11 грн.; -пеня за несплачені проценти - 582,83 грн.; -пеня за несплачену комісію - 397,51 грн.; -штраф - 3 245,36 грн. - Відповідачем вказаний розрахунок не спростований. Доказів погашення заборгованості суду не надано. Відповідно до п. 4.3.1, 4.3.2 договору Банк зобов'язався відкрити Позичальнику позичковий рахунок 220331303221,0590 та пенсійний рахунок для зарахування пенсій № 2625913100022.0285. Пунктом 6.1 договору за згодою Позичальника передбачено договірне списання коштів з усіх рахунків, відкритих в ПАТ «АКБ «Капітал» та інших банках та спрямувати визначені грошові кошти у відповідному обсязі на погашення заборгованості Позичальника. Згідно п. 8.5 договору визначено, що місцем виконання договору є місцезнаходження банку: 83001, м. Донецьк, вул.. Артема, б.63. У пункті 9 договору місцезнаходженням банку - «Відділення 13 ПАТ «АКБ «Капітал» у м. Артемівськ є 84500, Донецька область, м. Артемівськ, вул.. Леніна, буд.18 кв.1. Згідно довідки-рахунку позивача останній черговий платіж відповідачем здійснено в січні 2015 року. Згідно постанови Правління Національного банку України № 466/БТ від 20 липня 2015 року ПАТ «АКБ «Капітал» віднесено до категорії неплатоспроможних». На підставі та на виконання наведеної Постанови Національного банку України, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 20 липня 2015 року прийнято рішення № 140 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «АКБ «Капітал», згідно з яким з 20 липня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «АКБ «Капітал» з 21 липня 2015 року по 20 жовтня 2015 року включно (ухвала ВАСУ від 10.02.2016 року). Згідно наказу тимчасової адміністрації від 05.10.2015 року № 276 наказано закрити відділення № 13 ПАТ «АКБ «КАПІТАЛ» у м. Артемівськ, яке розташоване за адресою: 84500, Донецька область, м. Артемівськ, вул.. Леніна, буд.18 кв.1. Зобов'язано перевести клієнтів, що обслуговуються в цьому відділенні - у Дніпропетровськ на обслуговування до Відділення № 54 ПАТ «АКБ «КАПІТАЛ» у м. Київ. Однак, позивач не надав доказів тому, що відповідач був повідомлений належним чином, як це передбачено п. 8,3 договору, про закриття відділення банку та рахунки, на які їй необхідно здійснювати оплату кредитної заборгованості. При цьому, відповідач не заперечує щодо того, що він повинен сплатити заборгованість за 8 місяців і що згідно графіку ця сума боргу становить 3044,56 грн. Зважаючи на вищевикладене суд прийшов до висновку, що позов ПАТ «АКБ «Капітал» в частині стягнення заборгованості з повернення кредиту у сумі 2 367,99 грн., а також заборгованості по сплаті процентів за користування кредитними коштами у сумі 694,54 грн. та заборгованості по сплаті щомісячної комісії за обслуговування рахунку у сумі 421,85 грн., які є винагородою банку, передбачені кредитним договором, а загалом підлягає стягненню з боржника всього 3 484,38 грн. Щодо стягнення пені та неустойки суд враховує наступне. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За положенням ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення: строків повернення кредиту за кредитним договором (п.5.1, 5.2 договору) свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Також суд враховує положення статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідно до яких на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Національний банк України своїми листами від 13 жовтня 2014 року № 47-411/58939 та 05.11.2014 року № 18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року щодо не нарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час антитерористичної операції. Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженим розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р, до таких населених пунктів було віднесено і місто Часів Яр Донецької області, де зареєстрована та постійно проживає відповідач. Вказане розпорядження було зупинено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р. Розпорядження від 05 листопада 2014 року №1079-р. було оскаржено ТОВ «ТАР АЛЬЯНС» до суду в порядку адміністративного судочинства. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 січня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року, розпорядження Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 1079-р було визнано не чинним. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28 липня 2015 року вказані судові рішення скасовані, а справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції. Розпорядження втратило чинність на підставі Розпорядження КМУ від 02.12.2015 року № 1275-р. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з цим переліком м.Часів Яр Донецької області увійшло до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно матеріалів справи (паспортних даних та довідки Часовоярської міської ради (арк.с.9,24), відповідач [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS]. Отже, враховуючи те, що відповідач є громадянкою України, яка зареєстрована та постійно проживає в населеному пункті, де проводилась і продиться антитерористична операція, на підставі ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», штрафні санкції за укладеним ним кредитним договором нараховувати заборонено, а тому позов банку в частині стягнення пені та штрафу, які нараховані після 14.04.2014 року, є необґрунтованим. Суд також не приймає доводи позивача щодо того, що відповідач мав можливість покласти кошти на депозит у нотаріуса, оскільки це не передбачено договором. З огляду на вищевказане, у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь Банку пені за прострочення основної кредитної заборгованості у сумі 2 888,11 грн. пені за несплачені проценти у сумі 582,83 грн., пені за несплачену комісію у сумі 397,51 грн. нараховані за період з 01.03.2015 року по 01.02.2016 року (арк.с.4, зворотна сторона), та штрафу у сумі 3 245,36 грн. слід відмовити. Для звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 1378,00 грн. Оскільки позовні вимоги ПАТ «АКБ «Капітал» щодо стягнення заборгованості задоволені частково, тому суд в порядку ст.88 ЦПК України має підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім судових витрат пропорційно сумі задоволених позовних вимог 3484,38*1378/10598,19= 453,05 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial