Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

18 січня 2015 року [PERSON], [PERSON] звернулись до суду із позовною заявою до Словянської міської ради Донецької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. В обґрунтування своїх вимог, зазначили, що [INFO] у місті Слов'янську Донецької області померла [PERSON]. Позивачі є спадкоємцями за заповітом після її смерті. Згідно із заповітом, [PERSON] заповіла позивачам у рівних частках кожному право на житловий будинок з прилеглими господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який розташований у [ADDRESS]. Згідно даних спадкового реєстру, спадщина після смерті [PERSON] відкрилася за заповітом, спадкова справа в Україні відкрита у Першій Словянській державній нотаріальній конторі, заведена за заявою позивача [PERSON] про прийняття спадщини, позивач [PERSON] на час відкриття спадщини була неповнолітньою, а тому вважається такою, що прийняла спадщину. Спадковий житловий будинок належав спадкодавиці на підставі рішення Слов'янського міського суду від 19 січня 1990 року. Для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивачі надали нотаріусу рішення суду про визнання права власності на житловий будинок за спадкодавцем, свідоцтво про її смерть та інші необхідні для оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом, документи. Однак, постановою нотаріуса від 13 липня 2015 року позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із відсутністю документу, що підтверджує державну реєстрацію права власності на зазначений житловий будинок за померлою [PERSON] З огляду на наведене, позивачі просили суд винести рішення яким визнати за ними права власності на житловий будинок [ADDRESS], у рівних частках за кожним, як на майно, отримане ними у порядку спадкування після смерті [PERSON]. Ухвалою суду від 02лютого 2016 року, до участі у справі, як співвідповідачів, було залучено [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивачі [PERSON], [PERSON], будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду справи, до судового засідання не з'явились, надали суду письмові заяви з проханням розгляд справи проводити у їх відсутності, позов просили задовольнити. Представник відповідача Словянської міської ради, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, до судового засідання не з'явився, на адресу суду надано заяву з проханням розгляд справи проводити без участі представника Ради, рішення винести на розсуд суду з урахуванням наявних у справі матеріалів (а.с. 36). Співвідповідачі [PERSON], [PERSON], будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду справи, до судового засідання не з'явились, надали суду письмові заяви з проханням розгляд справи проводити у їх відсутності, позов визнали у повному обсязі, проти його задоволення не заперечували. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON] підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. У судовому засіданні встановлено, що згідно із свідоцтвом про смерть серії:[NUMBER] виданим 17 грудня 10 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську Словянського міськрайонного управління юстиції Донецької області, [INFO] у місті Слов'янську Донецької області померла [PERSON](а.с. 23). Згідно даних спадкового реєстру, спадщина відкрилась за заповітом. За життя, [PERSON] склала заповіт (а.с. 61,61 з.б.), за яким всю належну їй на праві приватної власності земельну ділянку, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 8,3287 га, розташовану у Рідкодубівській сільській раді м. Красний Лиман Донецької області, заповіла - [PERSON], [INFO], житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], вона заповіла - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у рівних частках кожному, грошові заощадження, які знаходяться у філії Словянського відділення ВАТ « Державний ощадний банк України» заповіла [PERSON], [INFO]. Даний заповіт складено 18 грудня 2009 року, посвідчено приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу Панченко А.В., та зареєстровано у реєстрі за №7438. На час відкриття спадщини заповіт не змінений та не скасований(а.с.61) Позивач [PERSON], а також співвідповідачі [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщинупісля смерті [PERSON], та у встановлений законом строк звернувся із відповідними заявами до нотаріальної контори (а.с. 48, 50,51). Позивач [PERSON], 1995 року народження, на день відкриття спадщини була неповнолітня, а тому відповідно ч. 4 ст. 1268 ЦК України, вважається такою що прийняла спадщину (а.с. 79). За наслідками звернення до нотаріальної контори, нотаріусом було заведено спадкову справу №483/2011 (а.с. 47- 82). [PERSON] отримала належну їй за заповітом земельну ділянку, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 8,3287 га, розташовану у Рідкодубівській сільській раді м. Красний Лиман Донецької області, що підверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 17 грудня 2012 року, зареєстровану в реєстрі за №1-4933 (а.с. 74). Від одержання свідоцтва про право на спадщину обов'язкової частки відмовилася, у зв'язку з тим, що обов'язкова частка забезпечена за рахунок іншого спадкового майна(а.с.75). [PERSON], від одержання свідоцтва про право на спадщину обов'язкової частки відмовився, у зв'язку з тим, що обов'язкова частка забезпечена за рахунок іншого спадкового майна (а.с. 63). Спадкове майно, а саме, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], спадкодавцю [PERSON] належало на підставі рішення Слов'янського міського суду Донецької області від 19 січня 1990 року (а.с. 78). За даними довідки комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» №216-2/0.83/01 від 04 лютого 2016 року, дані відносно зареєстрованих прав власності на нерухоме майно, а саме, будинок [ADDRESS] - відсутні (а.с. 83). Зі змісту постанови державного нотаріуса Першої Словянської державної нотаріальної контори Причепи В.Р. від 13 липня 2015 року Вих. №1920/02-31, видно, що позивачам [PERSON], [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS], оскільки державна реєстрація права власності на вказане нерухоме майно проведена не була. Натомість, позивачам було запропоновано звернутись до Слов'янського міськрайонного суду із заявою про визнання права власності на вказане нерухоме майно, по ? частці кожному (а.с. 80-81). Відповідно ст.ст. 1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із положеннями ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Такі ж положення містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до якого, свідоцтво про право власності на спадок видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадок в порядку встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадок особа може звернутись в суд за правилами позовного провадження. Відповідно ч.4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції Закону від 11 лютого 2010 року, який набрав чинності з 16 березня 2010 року права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Статтею 16 ч. 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація права власності проводиться реєстратором при пред'явленні власником, у тому числі і документу, що посвідчує особу. За змістом п. 6 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07 лютого 2014 року, суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна. При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Частина 1 ст. 55 Конституції України передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. Згідно із ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦПК України, визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті у зв'язку з чим, на даний час, неможливо оформити право власності на спірний житловий будинок належний померлій, що дало б можливість позивачам отримати в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця. Як видно із матеріалів спадкової справи, право власності на спірний будинок за спадкодавцем [PERSON] визнано за рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області. Від 19 січня 1990 року. Отже на момент виникнення права власності на спірний будинок набуття права власності за діючим на той час законодавством не виникало з моменту реєстрації права власності на нерухоме майно(ЦК України в ред. 1960 року). З огляду на викладене, судом встановлено, що на час відкриття спадщини після смерті спадкодавиці [PERSON] спірний будинок належав на їй праві власності за рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 19 січня 1990 року, проте позивачі, як спадкоємці за заповітом після смерті [PERSON] не можуть оформити належне їм право власності на вказаний будинок в порядку спадкування відповідно вимог закону з тих підстав, що реєстрація права власності на будинок відсутня. Судом встановлено, що інших спадкоємців, які б претендували на спірний будинок немає, оскільки як видно із спадкової справи, відповідач [PERSON] отримала обов'язкову частку із іншого спадкового майна(а.с.75), право власності на спірний будинок ні за ким не зареєстроване, після відкриття спадщини пройшло понад шість місяців, а тому, аналізуючи встановлені у судовому засіданні обставини справи та відповідні ним правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved