Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

18.11.2016 року позивачі звернулись до суду із позовом про визнання за ними права власності на самочинно переплановану квартиру [ADDRESS]. Посилались на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.11.2009 року, виданого УЖКГ виконкому Полтавської міської ради, вони є власниками вказаної квартири на праві спільної часткової власності по ? частині кожен. Квартира розташована на 9 поверсі будинку. Квартира мала житлову площу 21.3 кв.м, загальну площу 33.0 кв.м, та складалась із: 1-а кімната ( 1) площею 21.3 кв.м., коридору (2) площею 73.7 кв.м, санвузла (3) площею 3.0 кв.м та приміщення в загальній власності площею 5 кв.м. З метою поліпшення житлових умов та за згодою співвласників будинку вони зробили реконструкцію квартири, приєднавши до квартири приміщення загального користування площею 4.6 кв.м Після реконструкції квартира стала складатись із: 1-а кімната ( 1) площею 21.1 кв.м., коридору ( 2) площею 3.7 кв.м, кухні ( 5) площею 4.6 кв.м, санвузла (3) площею 3.0 кв.м загальна площа квартири становить 32.4 кв.м, житлова 21.1 кв.м. З метою узаконення самочинного переобладнання ( перепланування) вони звертались до виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради, Департаменту ДАБІ у Полтавській області та отримали відповідь з ДАБІ у Полтавській області про можливість реєстрації вказаного переобладнання квартири тільки за наявності рішення суду з цього питання. Просили визнати за ними право спільної часткової власності на переобладнану квартиру, по ? частині за кожним. У попередніх судових засіданнях представник позивачів позовні вимоги підтримував, просив їх задовольнити. У судове засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив задовольнити позовні вимоги визнати за позивачами право спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] загальною площею 32.4 кв.м. , житловою площею 21.1 кв.м, яка складається із: 1-а кімната ( 1) площею 21.1 кв.м., коридору ( 2) площею 3.7 кв.м, кухні ( 5) площею 4.6 кв.м, санвузла (3) площею 3.0 кв.м . Відповідач, ОСББ « Бірюзова 96 » свого представника у судове засідання не направив, у попередніх судових засіданнях голова ОСББ «Бірюзова, 96» позовні вимоги визнав, просив їх задовольнити. Пояснив, що на загальних зборах ОСББ « Бірюзова-96» вирішено передати позивачам у власність частину загального приміщення будинку площею 4.6 кв.м. для проведення переобладнання квартири з метою покращення житлових умов. Третя особа ДАБІ у Полтавській області , свого представника у судове засідання не направила. Із наданих письмових пояснень вказаної третьої особи убачається , що згідно зі статтею 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» закінчені обєкти будівництва потребують прийняття в експлуатацію відповідно до «Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №461 від 13 квітня 2011 року. В той же час, Порядком не передбачено прийняття в експлуатацію самочинно збудованих обєктів. А тому, такі обєкти підлягають прийняттю в експлуатацію після визнання права власності на них у судовому порядку. Третя особа, виконавчий комітет Київської районної у м. Полтаві ради свого представника у судове засідання не направила. У попередніх судових засіданнях не мали заперечень щодо задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступних висновків. Встановлено, що позивачі на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.11.2009 року, виданого УЖКГ виконкому Полтавської міської ради , є власниками квартири [ADDRESS] , яка розташована на 9 поверсі будинку житловою площею 33.0 кв.м, по ? частині кожен ( а.с. 4). Рішенням установчих зборів власників квартир та приміщень будинку № 96 по вул. Бірюзова Маршала в м. Полтава від 02.12.2013 року створено ОСББ « Бірюзова 96» . ОСББ« Бірюзова 96». зареєстроване як юридична особа , має статут. Позивачі є членами ОСББ « Бірюзова 96». Загальними зборами ОСББ « Бірюзова. 96» від 24.02.2017 року прийняте рішення про передачу допоміжних приміщень житлового будинку, де всі співвласники квартир прийняли рішення про розподіл допоміжних нежитлових приміщень будинку ОСББ, у тому числі і позивачеві площею 4.6 кв.м. Згідно розділу Статуту ОСББ « Бірюзова, 96» передбачено, що порядок володіння, користування та розпорядження майном об»єднання визначається загальними зборами. Пунктом 4.3 Статуту передбачено, що до виключної компетенції загальних зборів членів об»єднання належить питання про використання спільного майна, прийняття рішень про реконструкцію та ремонт будинку. Отже рішення загальних зборів ОСББ « Бірюзова 96» є таким, що прийняте відповідно до статуту ОСББ « Бірюзова 96» та вимогам частини 1, 2 статті 369 ЦК України , яка передбачає , що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" , справа N 1-22/2011 від 9 листопада 2011 року, що гідно зі статтею 19 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" від 29 листопада 2001 року N 2866-III спільне майно співвласників багатоквартирного будинку складається з неподільного та загального майна. Неподільне майно перебуває у їхній спільній сумісній власності і не підлягає відчуженню, загальне майну у спільній частковій власності. Таким чином, на допоміжні приміщення багатоквартирного будинку поширюється правовий режим як спільної сумісної, так і спільної часткової власності, який передбачає особливий порядок здійснення правомочностей власника щодо володіння, користування і розпорядження. При цьому в законодавчому порядку не відокремлюються суб'єкти права спільної власності залежно від підстав набуття права власності на квартиру. Беручи до уваги зміст вищевказаного рішення Конституційного Суду України суд дійшов до висновку , що співвласники квартир ОСББ «Бірюзова, 96» при вирішенні питання про розподіл між співвласниками будинку загального майна ОСББ діяли у спосіб, який не суперечить вимогам діючого законодавства , оскільки одностайно прийняли рішення про виділ співвласникам спільного загального майна. Відповідно до частини першої статті 382 Цивільного кодексу квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Як зазначено вище квартира, в якій проживає позивач не відповідала санітарно-технічним нормам, встановленим для квартири, оскільки не мала кухні та не відповідала вимогам ДБН В.2.2.-15-2005, а саме пункту 2.22, який передбачає, що у квартирах повинні бути передбачені такі приміщення: житлові кімнати і підсобні приміщення - кухня, передпокій, санвузли, внутрішньоквартирні коридори, вбудовані комори, антресолі, літні приміщення тощо. Як убачається із технічного паспорту на спірне нерухоме майно, позивачі, після приєднання до квартири переданого їм у власність приміщення загального користування площею 4.6 кв.м, здійснили реконструкцію квартири, яка стала складатись із: 1-а кімната ( 1) площею 21.1 кв.м., коридору ( 2) площею 3.7 кв.м, кухні ( 5) площею 4.6 кв.м, санвузла (3) площею 3.0 кв.м . Статтею 152 ЖК України передбачено, що переобладнання і перепланування жилого будинку ( квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, проводяться з дозволу виконавчого комітету місцевої ради. Позивачі провели реконструкцію належної їм квартири без дозволу виконавчого комітету. Після проведення перепланування вони звертались до виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради та ДАБІ у Полтавській області із заявою про надання дозволу на реєстрацію вказаного перепланування, однак їм було відмовлено, посилаючись на те, що згідно зі статтею 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» закінчені обєкти будівництва потребують прийняття в експлуатацію відповідно до «Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №461 від 13 квітня 2011 року. В той же час, Порядком не передбачено прийняття в експлуатацію самочинно збудованих обєктів, а тому, такі обєкти підлягають прийняттю в експлуатацію після визнання права власності на них у судовому порядку. Відповідно до звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій вказаної квартири Державного підприємства «НДІпроектреконструкція» технічний стан несучих конструкцій квартири задовільний, площа приєднаного приміщення (5) 4.6 кв.м менше нормативної, але згідно п. 8.16 ДБН В.3.2-2009 « Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт» при реконструкції окремих квартир допускається відхилення від встановлених у ДБН В.2.2-2015 «Житлові будинки. Основні положення» розмірів площ приміщень квартир, якщо при цьому не погіршуються санітарно епідеміологічні вимоги, тому приміщення (5) можна рахувати як кухня. Вказане перепланування та приєднання кімнати (5) до квартири № 150 покращують житлові умови квартири і не погіршують санітарно епідеміологічні вимоги. Квартира відповідає вимогам ДБН В.1 2-14-2009, ДБН В.1-2:2006, ДБН В.2.2-15-2005, ДБН В.3.2-2-2009 по надійності і безпечної експлуатації. Відповідно пункту 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 р. за N 582/5773 не належать до самочинного будівництва: для квартир багатоквартирних житлових будинків, гуртожитків: Пункт 3.2 розділу 3 доповнено новим абзацом згідно з Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства N 404 від 09.08.2012 перепланування, пов'язані зі збільшенням житлової або підсобної площі за рахунок демонтажу або влаштування перегородок без порушення капітальних несучих стін, несучих конструкцій, опор, балок за рахунок площ коридорів та допоміжних приміщень; Відповідно до пункту 7 Постанови №6 Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва) не може бути застосовано правила статті 376 ЦК при вирішенні справ за позовами: про визнання права власності на самочинно переобладнані квартири в багатоквартирних будинках різних житлових фондів, оскільки такі правовідносини врегульовано іншими нормами законодавства, зокрема статтею 383 ЦК та відповідними нормами Житлового кодексу України щодо власників квартир. Аналогічна правова позиція викладена 21 грудня 2012 року на засіданні пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав. Так як позивачі на законних правових підставах ( рішення загальних зборів ОСББ) отримали до квартири нежитлову площу, 4.6 кв.м із загальної площі будинку , здійснилли перепланування належної їм квартири з метою покращення житлових умов , але їм відмовили в узаконенні та реєстрації права власності на переплановану квартиру, вони вичерпали усі, передбачені законом, способи захисту свого порушеного права, їхнє право власності підлягає захисту шляхом визнання за ними права спільної часткової власності квартиру [ADDRESS] , загальною площею 32.4 кв.м. , житловою площею 21.1 кв.м, яка складається із: 1-а кімната ( 1) площею 21.1 кв.м., коридору ( 2) площею 3.7 кв.м, кухні ( 5) площею 4.6 кв.м, санвузла (3) площею 3.0 кв.м , по ? частині за кожним.

Outcome: approved