Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

[PERSON] в позовній заяві про розірвання шлюбу зазначила, що 15.11.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Долинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис №188. Від даного шлюбу у них народилось троє дітей: 02.07.2005 року - дочка [PERSON], 02.06.2008 року - син [PERSON], 03.03.2015 року- син [PERSON]. В обгрунтування позову покликається на те, що з відповідачем не змогли створити міцної сім"ї через різні погляди на життя та сімейні обов"язки. Він вчиняв безпідставні скандали, очевидцями чого ставали малолітні діти. Наведене призвело до остаточного розпаду сімї та стало причиною звернення до суду з даним позовом. Вважає, що примирення між ними неможливе. Просить після розірвання шлюбу дітей залишити проживати з нею, прізвище після розірвання шлюбу не змінювати, судові витрати покласти на неї. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечив проти його задоволення. Суд, заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов належить до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. [PERSON] користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Як встановлено ч. 2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до свідоцтва про одруження серії 1-НМ № 101579 від 15.11.2003 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], 15.11.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Долинського районного управління юстиції Івано-Франківської області актовий запис №188, був зареєстрований шлюб. Відповідно до ч.1 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. З даних копій свідоцтв про народження серій І -НМ №014109 від 12.07.2005 року, та 1-НМ 101415 від 05.06.2008 року та І-НМ №279127 від 06.03.2015 року, виданих відділом реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції, встановлено, що від даного шлюбу в сторін 02.07.2005 року народилась дочка [PERSON], 02.06.2008 року- син [PERSON] та 03.03.2015 року - син [PERSON]. Судом встановлено про те, що малолітні діти проживають з матір"ю, позивачкою по справі, та знаходяться на її утриманні. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на викладене судом встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні відносини, оскільки в них різні погляди на життя та сімейні обов'язки, спільного побуту не ведуть, між ними часто виникають сварки та непорозуміння, очевидцем яких стають малолітні діти. Шлюб між ними носить формальний характер, оскільки проживають окремо більше одного року , що призвело до припинення між ними сімейних відносин та розпаду сім'ї, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Спір відносно проживання дітей відсутній. За таких обставин суд вважає за необхідне позов задовольнити, шлюб розірвати, малолітніх дітей залишити проживати з матір"ю. На підставі викладеного, ст. 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved