Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

16.03.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. При цьому позивач посилається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням суду. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Однак, відповідач від виховання та утримання дітей самоусунувся, у зв'язку із чим, позивач змушена звернутися до суду із позовом. До судового засідання позивач [PERSON] не з'явилася, повідомлялася належним чином, до суду надано заяву представника позивача [PERSON] про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не з'явився, повідомлявся належним чином, матеріали справи містять нотаріально посвідчену заяву відповідача про визнання позовних вимог [PERSON] про позбавлення його батьківських прав, просить розглядати справу за його відсутності. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради до судового засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином, матеріли справи містять заяву представника про розгляд справи за її відсутності, наданий висновок від 27.07.2016 року підтримує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Київського районного суду м. Одеси від 24.11.2015 року розірвано /а.с. 10/. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], актовий запис № 682 /а.с. 7/, та донька [PERSON],[INFO], актовий запис № 741 /а.с. 6/. Згідно довідки /з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію/ № 507 від 15.02.2016 року позивач разом із дітьми проживає за адресою: [ADDRESS] /а.с. 12/. Таким чином, судом встановлено, що на утриманні позивача [PERSON] знаходяться діти сторін: син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON],[INFO]. У ході розгляду справи судом також досліджено наданий органом опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради висновок «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], у відношенні малолітньої [PERSON], [INFO], та неповнолітнього [PERSON], [INFO]» від 27.07.2016 року № 1512/01-11. Вказаним висновком встановлено, що батько дітей [PERSON] участі у вихованні дітей не приймає, станом їхнього здоров'я та успіхами не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання не надає, що письмово підтверджується [PERSON], [PERSON] та [PERSON], адміністрацією медичного закладу та адміністраціями навчальними закладами, Одеською дирекцію Поштампт. Неповнолітній син [PERSON] подав заяву про те, що він не заперечує проти позбавлення батька батьківських прав, оскільки повідомив, що востаннє бачив батька в січні 2013 року, та участі у його вихованні він не приймає. У висновку також зазначено, що жодних звернень з приводу перешкод з боку матері у спілкуванні з дітьми до відповідних органів від батька не надходило. При цьому судом досліджено заяву відповідача [PERSON], в якій він просить позбавити його батьківських прав у відношенні сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO]. Заява посвідчена 08.06.2016 року нотаріусом м. Москви Степашкіною І.В. та зареєстрована в реєстрі № 3-1167. Судом також досліджено надані позивачем письмові докази на підтвердження заявлених позовних вимог, а саме: довідку спеціалізованої школи № 64 І ступеня з поглибленими вивченням англійської мови Одеської міської ради Одеської області /а.с. 13/, довідку Одеської гімназії № 9 Одеської міської ради Одеської області /а.с. 14/, довідку Одеської дирекції Поштампт /а.с. 15/, довідки з поліклініки /а.с. 16-17/, письмові заяви [PERSON], [PERSON] та [PERSON] /а.с. 18-20/, характеристику позивача від сусідів /а.с. 21/. При прийнятті рішення по справі судом також береться до уваги, що Європейський суд з прав людини (Справа "Савіни проти України" (Заява N 39948/06) у своєму рішенні від 18.12.2008 року наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Крім того діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст.114 наведеного вище Закону). Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними-установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з п. 16 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. За таких обставин, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, та приділяючи першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, враховуючи самоусунення відповідача від виховання дитини, та приймаю до уваги його письмову заяву про визнання позову, суд вважає, що вимоги позивача про позбавлення [PERSON] батьківських прав підлягають задоволенню.

Outcome: approved