Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-04 00:00:00

23.06.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] «УПСК», [PERSON], третя особа [PERSON], в якому просить стягнути з відповідачів [PERSON] «УПСК» в особі Західної філії [PERSON] «УПСК», [PERSON] на її користь суму страхового відшкодування в розмірі 17 963, 40 грн., витрат, повязаних з наданням експертних послуг в розмірі 850, 00 грн., витрат, повязаних з наданням сервісного обслуговування в розмірі 283, 50 грн.та понесених судових витрат. В обгрунтування позову посилається на те, що 4 листопада 2015 року на перехресті вулиць Городоцької і [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля [NUMBER], належного [PERSON], яким керувала [PERSON], та автомобіля FIAT Ducato, реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], застрахованого за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у страховій компанії [PERSON] «УПСК». На місці дорожньо-транспортної пригоди учасники спільно склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду - євро протокол, за яким водій автомобіля FIAT Ducato, реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON] визнав свою вину у скоєнні ДТП. 25 березня 2016 року судовим експертом [PERSON] було складено Висновок №75 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку та ринкової вартості КТЗ, згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER], на момент дослідження становить 17963,40 гривень, вартість матеріального збитку, який заподіяно власникові автомобіля [NUMBER], внаслідок його пошкодження під час ДТП 04.11.2015р., на момент дослідження становить 12018,83 гривень. Згідно ст. 29 Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). 5 квітня 2016 позивачем, як постраждалою в дорожньо-транспортній пригоді, було подано до страхової компанії - Західної філії [PERSON] «УПСК» заяву про виплату страхового відшкодування. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо- транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. Проте станом на дату подання позову узгодження страховиком розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування не відбулось та, відповідно жодної виплати не здійснено. За надання експертних послуг довелось сплатити 850 гривень, що підтверджено квитанцією до прибуткового касового ордера № 75, це витрати, які відносяться до матеріальних збитків, пов'язаних із виникненням дорожньо-транспортної пригоди та які слід стягнути на мою користь з відповідачів. Крім того, за надання послуг із зняття встановлення бампера вона сплатила на сервісному центрі ФОП [PERSON] 283,50 грн., це витрати, які відносяться до матеріальних збитків, пов'язаних із виникненням дорожньо-транспортної пригоди та які слід стягнути на її користь з відповідачів. Враховуючи викладене позивач просив задовольнити позовні вимоги. У судове засідання позивач [PERSON] не прибула, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, однак подала на адресу суду заяву в котрій вказала,що позовні вимоги підтримує повністю, просила суд їх задовольнити та просила розглядати справу у її відсутності (а.с.107). Представник відповідача ПАТ «Української пожежно-страхової компанії» у судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що стверджується наявним у матеріалах цивільної справи рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, направив на адресу суду заперечення, які долучені до матеріалів справи. У запереченні просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В останнє судове засідання відповідач [PERSON] не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що стверджується наявним у матеріалах цивільної справи рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, а тому суд вважажє, що розгляд справи спід проводити у його відсутності. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 4 листопада 2015 року на перехресті вулиць Городоцької і [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля [NUMBER], належного [PERSON], яким керувала [PERSON], та автомобіля FIAT Ducato, реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], застрахованого за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у страховій компанії [PERSON] «УПСК». На місці дорожньо-транспортної пригоди учасники спільно склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду - євро протокол, за яким водій автомобіля FIAT Ducato, реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON] визнав свою вину у скоєнні ДТП. Цивільно - правова відповідальність водія автомобіля [NUMBER] [PERSON] була застрахована у [PERSON] «Українська пожежно-страхова компанія», що стверджується копією полісу АІ/ 5197568 від 23.06.2015 року (а.с. 75). Згідно звіту про оцінку транспортного засобу № 197 від 18.12.2015 року зробленого субєктом оціночної діяльності ФОП «Казда Денисом Олеговичем» на замовлення ПАТ «Українсько-страхова компанія» вартість витрат з відновлюваним ремонтом транспортного засобу марки TOYOTA COROLLA реєстраційний номер [NUMBER] з урахуванням зносу становить 10 692 грн. 22 коп. Відповідно до ст. ст. 22, 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. У відповідності до п. 4 та 6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК. Крім того, стаття 979 ЦК України визначає, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 988 ЦК України, страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором, відшкодувати витрати, понесені страхувальником у разі настання страхового випадку з метою запобігання або зменшення збитків, якщо це встановлено договором. У відповідності до ч.1. ст. 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта. Згідно до ст.16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 25 вищезгаданого закону, здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування), і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. У відповідності до ст. 22.1 вказаного закону, при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до вимог ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно п. 34.2 статті 34 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо транспортну пригоду страхових зобовязаний направити сового представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцязнаходження пошкодженого майна для визначення причин страхового випадку та розміру шкоди. В судовому засіданні встановлено, що огляд пошкодженого трансппортного засобу «Toyota Corolla» н.з. ВС5075 ВТ було проведено за участі представника [PERSON] «УПСК» та [PERSON] 05.11.2015 року про що підписаний відповідний акт. Жодних заперечень з боку позивача акт не містить. Згідно п. 34.3. статті 34 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Оскільки, [PERSON] «УПСК» було виконано вимоги закону України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та на наступний день після ДТП, в терміни проведено огляд пошклодженого транспортного засобу у позивача відсутні підстави для самостійного встановлення розміру заподіяної шкоди. Статтею 35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] подала до страхової компанії заяву про страхову відшкодування 05.04.2016 року. Оскільки, позивач прострочив термін подання заяви, відповідно страховою компанією продовжено на кількість прострочених днів прийняття рішення про виплату. Таке рішення [PERSON] «УПСК» мала б прийняти до 05.09.2016 року. Враховуючи, що у позивача не було правових підстав для визначення розміру збитків самостійно, суд не приймає до уваги висновок висновок №75 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку та ринкової вартості КТЗ від 25 березня 2016 року, виготовлений судовим експертом [PERSON]. Як убачається з заяви, позивач, звернувся про стягнення страхового відшкодування до двох відповідачів: [PERSON] «УПСК» та [PERSON] , однак не зазначав про солідарне стягнення, або в певних частках. З урахуванням того, що [PERSON] «УПСК» не заперечує про страховий випадок, а тільки строки виплати, з урахуванням наведеного, суд вважажє, що відшкодування слід стягнути зі страхової компанії. Враховуючи те, що станом на 05.09.2016 року позивачу не було відшкодовану шкоду, що порушує його право, суд приходить до висновку що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача - [PERSON] «УПСК» на його користь розмір збитків визначених згідно звіту про оцінку транспортного засобу № 197 від 18.12.2015 року зробленого субєктом оціночної діяльності ФОП «Казда Денисом Олеговичем» на замовлення ПАТ «Українсько-страхова компанія» у розмірі 10 692 грн. 22 коп. У задоволенні позовних вимог: стягнення витрат, повязаних з наданням експертних послуг в розмірі 850, 00 грн., витрат, повязаних з наданням сервісного обслуговування в розмірі 283, 50 грн. слід відмовити, оскільки судом не взято до уваги експертне дослідження позивача. Згідно із ст. 88 ЦПК України, з відповідачів також підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 551,20 грн. Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial