Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з позовом та подальшим збільшенням позовних вимог, до виконавчого комітету Рівненської міської ради третя особа ЖКП " Західне" про встановлення факту та визнання права проживання та користування жилим приміщенням, та уточненням позову 22.10.2014р. вимогою щодо встановлення факту проживання [PERSON] з [PERSON] в [ADDRESS] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 16 вересня 1985 року по [INFO] (день смерті). Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16 вересня 1985 року познайомилася з [PERSON], з яким з січня 1986 року вирішили проживати разом, однією сім'єю. Працювали разом на підприємстві Ровенский строительний участок «Укркурортстрой». З того ж підприємства згідно рішення профкому було надано житло за адресою [ADDRESS]. У лютому 1986 року вселились у спірну квартиру , вона без реєстрації, і з того часу проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Спільно виховували її дочку [PERSON], яка проживала разом з ними до 1992 року за вищевказаною адресою. [PERSON], приймав участь у вихованні її дочки, допомагав матеріально, ставився до неї як до рідної. Наймачем квартири був [PERSON]. Проживаючи, як подружжя в квартирі [ADDRESS] спільно сплачували усі комунальні платежі, експлуатаційні витрати. Вказана квартира є єдиним житлом де вона проживає. За час спільного проживання, а це 28 років, почуття були перевірені, злагоджені. Відсутність коштів, тривалі хвороби перешкоджали звернутися до органів приватизації та ЖЕКу за оформленням права власності на квартиру в передбаченому законодавством порядку. В квартирі не реєструвалася з метою економії коштів по сплаті комунальних послуг, так як [PERSON] оформляв субсидію. [PERSON] передчасно помер, організацією поховання та всі витрати несла вона. Просила встановити факт її проживання з [PERSON], померлим [INFO]., однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 16 вересня 1985 року, та визнати за нею право постійного проживання та користування [ADDRESS] з правом реєстрації у вказаному житлі. В судовому засіданні позивачка підтримала позов в межах доводів позовної заяви. Додатково пояснила, що спільно з [PERSON] купували меблі в квартиру. В спірній квартирі разом з ними проживав і її онук, який відвідував ЗОШ № 23 в м.Рівне. Після смерті [PERSON] продовжує проживати в спірній квартирі, сплачує комунальні платежі. Зверталася до ЖКП «Західне» для отримання довідки з метою оформлення спадщини. Просила позов задовольнити. Представник позивача позов підтримала, дала аналогічні пояснення, просила позов задовольнити. Представник відповідача позов не визнала, заперечила проти його задоволення. Представник ЖКП «Західне» суду пояснила, що [ADDRESS] не приватизована, зареєстрована в квартирі одна особа. Квартиронаймач помер в червні 2014р., в квартирі проживають та сплачують по даний час кошти за комунальні послуги, заборгованості немає, квитанції по даний час направляються на ім'я [PERSON]. Вирішення спору покладає на розсуд суду. Заслухавши пояснення позивачки, представника позивачки, представника відповідача, представника третьої особи,свідків, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], про що складено відповідний актовий запис № 983 відділом ДРАЦС реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції. Організацією поховання [PERSON] займалася [PERSON], що підтверджується оглянутими судом договорами-замовлення СК № 001650, 001651 від 25.06.2014р. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що була знайома з [PERSON] з 1993 року. Підтвердила, що [PERSON] та [PERSON] проживали як сім'я в [ADDRESS], яку отримали по місцю роботи. Товаришували сім'ями, ходили один до одного в гості. Разом з ними проживала дочка [PERSON], а пізніше і онук. [PERSON] поховала [PERSON] Свідок [PERSON] суду показала, що вона проживає по [ADDRESS] з 1988 року. Знала [PERSON] та [PERSON] як чоловіка та дружину, які проживали разом в кв. [ADDRESS], займалися вихованням онука, часто бачила їх біля школи, так як вона мала сина такого ж віку, як і онук [PERSON] Знає, що [PERSON] поховала [PERSON] Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є дочкою [PERSON], суду показала, що її мама познайомилася з [PERSON], коли їй було 12 років. З цього часу вони стали проживати разом по [ADDRESS]. Пізніше [PERSON] отримав малосімейну квартиру в яку вони всі переїхали жити. [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю, разом купували меблі, утримували спірну квартиру. [PERSON] займався її вихованням , відвідував школу, зробили їй весілля, допомагали утримувати та виховувати її сина. Згідно ч. 2 статті 65 Житлового кодексу України, особи, що вселилися в жиле приміщення, як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають разом з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Стаття 47 Конституції України визначає, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового кодексу України» визначено, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 1 листопада 1996 р. N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника)приміщення, або ж для відмови їй у цьому, однак відсутність письмової згоди членів сім'ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. Таким чином, сукупністю достовірних доказів підтверджується, що з вересня 1985 року [PERSON] та [PERSON] проживали спільно, вели спільне господарство, займалися вихованням доньки [PERSON], онука, несли витрати по утримуванню спірної квартири, тобто були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, а тому суд прийшов до висновку, що [PERSON] та [PERSON] жили однією сім'єю без реєстрації шлюбу до дня смерті [PERSON], [INFO]. Сторонами не надано, а судом не було встановлено достовірних доказів заперечення [PERSON] щодо вселення та проживання [PERSON] в [ADDRESS]. За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає до задоволення, та встановлення факту проживання [PERSON] з [PERSON], померлим [INFO]., однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 16 вересня 1985 року, визнання за [PERSON] права постійного проживання та користування [ADDRESS] з правом реєстрації у вказаній квартирі . На підставі викладеного ст..ст. 64, 65 ЖК України,

Outcome: approved