Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

22 березня 2018 року до Оболонського районного суду м. Києва надійшло подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва [PERSON] про тимчасове обмеження боржника [PERSON], [INFO], у праві виїзду за межі України. Подання обгрунтоване тим, що у провадженні вказаного приватного виконавця перебуває виконавче провадження № 55740037 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Оболонським районним судом м.Києва, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості в розмірі 272 250 грн, додаткову суму в розмірі завдатку - 272 250 грн, три проценти річних - 15 104 грн, штраф - 272 250 грн та курсову різницю - 66 625 грн. Таке зобов'язання боржником не виконується, а наявність в особи невиконаних зобов'язань, покладених на неї судовим рішенням, є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України. Здійснюючи виконавчі дії, приватний виконавець направляв боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження, але конверт із вкладенням до нього повернувся з відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання». Крім того, приватним виконавцем накладено арешт на кошти боржника в ПАТ КБ «ПриватБанк» в розмірі 2,25 грн, а також у ПАТ «УкрСиббанк» - 0,42 грн, тому погасити борг за рахунок цих коштів неможливо. Крім того, зроблено запити до ДФС України та Пенсійного фонду України щодо доходів та місця роботи боржника, але отримані відповіді не дали можливості встановити вказаних обставин. У боржника відсутні транспортні засоби, але зареєстровано право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS], на яку накладено арешт. Водночас, за даними Державної прикордонної служби України, боржник тричі за період з 2 лютого 2018 року по 11 березня 2018 року перетинав державний кордон України. Вищевикладені обставини, на думку приватного виконавця, свідчать про ухилення боржника від виконання рішення суду та є підставою для задоволення цього подання. У судовому засіданні приватний виконавець [PERSON] надав суду матеріали виконавчого провадження № 55740037 для огляду, а також пояснив, що доводи подання підтримує, оскільки це подання є однією з можливостей змусити боржника виконати судове рішення. Приватний виконавець додатково пояснив, що за його інформацією після накладення ним арешту на банківські рахунки боржника, банк повідомив про це останнього і він зв'язався із стягувачем, але жодних дій з виконання рішення суду не вчинив. Крім того, на адресу боржника приватний виконавець добросовісно відправляє всі копії постанов, винесених ним у виконавчому провадженні, але вся кореспонденція повертається до приватного виконавця з відміткою «за закінченням строку зберігання», що додатково свідчить про умисне невиконання рішення суду. Заслухавши пояснення приватного виконавця, дослідивши матеріали справи № 756/3690/17 та матеріали виконавчого провадження № 55740037, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Згідно ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті. Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом. Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" (далі - Закон). Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов'язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів. Згідно із ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця. Положення ст. 6 Закону та ст. 441 ЦПК України дають підстави для висновку про те, що у судовому засіданні має бути доведено юридичний факт умисного ухилення особи від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, а обов'язок доведення цього факту покладено на державного (приватного) виконавця. Словосполучення "ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону, означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. З огляду на викладене, чинним законодавством передбачено юридичну санкцію у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а саме за ухилення від їх виконання; таке ухилення може статись як із об'єктивних, так і суб'єктивних для боржника причин, які підлягають встановленню у судовому засіданні. Крім того, рішення суду, у зв'язку з невиконанням якого боржником державний (приватний) виконавець звертається з поданням до суду про обмеження у виїзді за межі України, має бути таким, що набрало законної сили. Судом установлено, що заочним рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 20 листопада 2017 року позов [PERSON] задоволено. Стягнуто з [PERSON], на користь [PERSON], заборгованість за грошовим зобов'язанням щодо повернення завдатку - 272 250 грн, додаткову суму в розмірі завдатку - 272 250 грн, три проценти річних - 15 104 грн 00 коп., штраф за невиконання зобов'язання - 272 250, курсову різницю - 66 625 грн., а також судовий збір - 8 000 грню Матеріали цивільної справи № 756/3690/17 свідчать про те, що відповідач на судові засідання не з'являвся, копію заочного рішення не отримав, кореспонденція з судовими повістками та копією заочного рішення, яку суд направляв за адресою відповідача [ADDRESS], поверталась до суду з відміткою поштового відділення «за закінченням строку зберігання». Із матеріалів справи випливає, що за даними адресного бюро, місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS]. Постановою приватного виконавця [PERSON] від 7 лютого 2018 року відкрито виконавче провадження № 55740037 з виконання вказаного заочного рішення Оболонського районного суду м.Києва від 20 листопада 2017 року. Матеріали виконавчого провадження також свідчать про те, що всю кореспонденцію боржнику [PERSON] приватний виконавець направляв за адресою [ADDRESS], за якою боржник не проживає. Суд також звертає увагу й на те, що за матеріалами виконавчого провадження [PERSON] є співвласником саме квартири [ADDRESS]. Довідковий лист до справи № 756/3690/17 свідчить про те, що відповідач [PERSON] ознайомився з матеріалами справи 20 лютого 2018 року. Після цього [PERSON] подав заяву про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду м.Києва від 20 листопада 2017 року (в якій також міститься клопотання про визнання причин пропуску строку подання такої заяви поважними), яку 6 березня 2018 року зареєстровано автоматизованою системою документообігу суду та передано на розгляд судді Яценко Н.О. З огляду на викладене, а також беручи до уваги ту обставину, що приватним виконавцем не доведено умисного невиконання заочного рішення суду боржником - підстави для задоволення подання приватного виконавця про обмеження конституційного права особи на виїзд за межі України відсутні.

Outcome: dismissed