Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

25.11.2021 року до суду надійшла позовна заява Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування, в інтересах неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Одеської міської ради, про невідкладне відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, відповідно до якого просить відібрати неповнолітню [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав матері [PERSON] ; тимчасово влаштувати неповнолітню [PERSON] , [INFO] , до дитячого державного закладу на повне державне забезпечення та стягнути аліменти з [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Позов обґрунтований тим, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Неповнолітня дитина проживає разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] , офіційно не працює. Зі слів матері відомості про батька до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Представник позивача зазначає, що 14.11.2021 року о 12:00 годині спеціалісту Служби у справах дітей ОМР стало відомо, про те, що 14.11.2021 року на лінію 102 надійшов дзвінок з повідомленням про те, що жінка скоює насилля у родині відносно неповнолітньої дитини. За результатами комісійного виїзду була виявлена неповнолітня дитина, [PERSON] , [INFO] , з явними тілесними ушкодженнями на тілі, яка повідомила, що її побила мати [PERSON] , у зв`язку з тим, що вона відмовилася прибирати у своїй кімнаті. За місцем проживання родини « [PERSON] », було встановлено, що в квартирі створені задовільні умови для проживання та повноцінного розвитку дитини: дитина має спальне місце, одяг та взуття по сезону у достатній кількості, шкільне приладдя, але квартира потребує косметичного ремонту. Також, спеціалістами Служби у справах дітей Одеської міської ради були опитані сусіди, які відмовилися спілкуватися та надавати будь-які пояснення відносно родини « [PERSON] ». Згідно з актом проведення оцінки рівня безпеки дитини від 14.11.2021 року, було встановлено, що проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю загрожує її життю та здоров`ю. З метою вжиття невідкладних заходів, для забезпечення безпеки дитини, неповнолітню [PERSON] було доставлено до КНП „Одеська обласна дитяча клінічна лікарня" Одеської обласної ради у відділення екстреної травматологічної та хірургічної допомоги з діагнозом забійна рана тім`яної ділянки голови зліва, забій лівого колінного суглобу, на рану голови накладені шви. Інспектором Ювенальної превенції відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області було складено адміністративний протокол за ознаками ч.1 ст. 173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства) та винесено терміновий заборонний припис стосовно матері, [PERSON] . Неповнолітню [PERSON] , [INFO] , після надання першої медичної допомоги було доставлено до КНП „Міська дитяча лікарня № 2" Одеської міської ради. На підставі клопотання Служби у справах дітей Одеської міської ради від 15.11.2021 року № 07/13069, Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради було прийнято розпорядження «Про невідкладне відібрання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , та тимчасове влаштування дитини до державного дитячого закладу на повне державне забезпечення» від 17.11.2021 року № 536. На підставі вищенаведеного позивач звернувся до суду . Ухвалою суду від 30.11.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в загальному позовному провадженні та судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 13 грудня 2021 року. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13.12.2021 року підготовче судове засідання закрито і призначено справу до судового розгляду по суті на 23.12.2021 року . Представник позивача надав суду заяву про проведення судового засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, позов підтримала . Відповідачка надала суду заяву про проведення судового засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, просила відмовити у задоволенні позову . Представник третьої особи надав суду заяву про проведення судового засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, позов підтримав . Враховуючи викладене, згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що у задоволенні позовних вимог потрібно відмовити з наступних підстав. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд вважає, що вони виникли у зв`язку із особистими немайновими правами та обов`язками батьків та дітей, а тому регулюються Главою 13 СК України. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що [PERSON] , [INFO] , проживає разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Відомості про батька до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. 14.11.2021 року о 12:00 годині спеціалісту Служби у справах дітей ОМР стало відомо, про те, що 14.11.2021 року на лінію 102 надійшов дзвінок з повідомленням про те, що жінка за адресою: [ADDRESS] скоює насилля у родині відносно неповнолітньої дитини. За результатами комісійного виїзду була виявлена неповнолітня дитина [PERSON] з явними тілесними ушкодженнями на тілі, яка повідомила, що її побила мати [PERSON] , у зв`язку з тим, що вона відмовилася прибирати у своїй кімнаті. За місцем проживання родини « [PERSON] », було встановлено, що в квартирі створені задовільні умови для проживання та повноцінного розвитку дитини: дитина має спальне місце, одяг та взуття по сезону у достатній кількості, шкільне приладдя, але квартира потребує косметичного ремонту. Також, спеціалістами Служби у справах дітей Одеської міської ради були опитані сусіди, які відмовилися спілкуватися та надавати будь-які пояснення відносно родини « [PERSON] ». Згідно з актом проведення оцінки рівня безпеки дитини від 14.11.2021 року, було встановлено, що проживання неповнолітньої [PERSON] разом з матір`ю загрожує її життю та здоров`ю. З метою вжиття невідкладних заходів, для забезпечення безпеки дитини, неповнолітню [PERSON] було доставлено до КНП „Одеська обласна дитяча клінічна лікарня" Одеської обласної ради у відділення екстреної травматологічної та хірургічної допомоги з діагнозом забійна рана тім`яної ділянки голови зліва, забій лівого колінного суглобу, на рану голови накладені шви. Інспектором Ювенальної превенції відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області було складено адміністративний протокол за ознаками ч.1 ст. 173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства) та винесено терміновий заборонний припис стосовно матері, [PERSON] . Неповнолітню [PERSON] , [INFO] , після надання першої медичної допомоги було доставлено до КНП „Міська дитяча лікарня № 2" Одеської міської ради. На підставі клопотання Служби у справах дітей Одеської міської ради від 15.11.2021 року № 07/13069, Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради було прийнято розпорядження «Про невідкладне відібрання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , та тимчасове влаштування дитини до державного дитячого закладу на повне державне забезпечення» від 17.11.2021 року № 536. Дитина - [PERSON] надала суду письмові пояснення, відповідно до яких вважає, що на даний час немає загрози її життю та вважає, що її необхідно повернути до матері та брата [PERSON] , оскільки вона сумує за ними, за своїм будинком та своєю кішкою. Крім того, вказала, що бажає жити з мамою в родині вдома, допомагати матері з братом та підтримувати їх. Просить повернути її додому. Згідно наданої ЦСС ОМР характеристики на [PERSON] , остання вступила до Центру 19.11.2021 року, зовнішній вигляд охайний, доглянутий, з однолітками товариська, відкрита до спілкування, добре йде на контакт з дорослими, ставиться до них шанобливо, зауваження сприймає уважно та спокійно. Має добрі здібності до засвоювання навчального матеріалу, пам`ять добра та розвинена, до уроків готується систематично, має добрий загальний розвиток. В підготовчому судовому засіданні відповідачка просила відмовити у задоволенні позову та повернути дитину додому . Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або органу опіки та піклування. За роз`ясненнями, наданими у п.п.16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. При винесенні вказаного рішення суд враховує положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. З аналізу наданих доказів , було встановлено, що в квартирі , де проживає дитина з матір`ю та братом , створені задовільні умови для проживання та повноцінного розвитку дитини: дитина має спальне місце, одяг та взуття по сезону у достатній кількості, шкільне приладдя, але квартира потребує косметичного ремонту. Конфлікт матері виник з неповнолітньою дитиною - [PERSON] через відмову прибрати у своїй кімнаті, внаслідок чого [PERSON] побила доньку. Разом з тим, протягом всього часу після відібрання дитини і звернення позивача з даним позовом до суду, мати [PERSON] вживає дійових заходів щодо виправлення ситуації, що склалася, постійно спілкується з дитиною по мобільному телефону, тому на думку суду, вона усвідомила негативний вплив своєї поведінки на доньку, вирішила змінити своє відношення до дитини, має плани на спільне майбутнє разом із своєю донькою. Таким чином, враховуючи надані докази, встановлені обставини справи, а також вищенаведені норми права, суд дійшов висновку, що вимоги про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав задоволенню не підлягають. Суд звертає увагу на те, що відібрання дитини від матері є крайнім заходом впливу на особу, яка не виконує батьківських обов`язків, надаючи перевагу правам дитини, а саме на проживання в сім`ї разом із матір`ю та на піклування матері. Разом з цим, очевидним є те, що родина [PERSON] не веде аморальний спосіб життя, в квартирі створені задовільні умови для проживання та повноцінного розвитку дитини, дитина має спальне місце, одяг та взуття по сезону у достатній кількості, шкільне приладдя. Однак, суд вважає необхідним зобов`язати Центр соціальних служб Одеської міської ради розглянути питання щодо взяття під соціальний супровід сім`ю [PERSON] . Враховуючи те, що питання про стягнення аліментів вирішується лише при задоволенні вимог про відібрання дитини, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання [PERSON] задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed