Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

18 жовтня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення щомісячно аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. на утримання сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею, посилаючись на ухилення відповідача від утримання спільної дитини. В обґрунтування розміру аліментів, що позивач бажає стягнути з відповідача, [PERSON] посилалася на те, що за час спільного проживання з відповідачем середньомісячний дохід останнього складав не менше 7 000 грн. Щомісяця витрати на дитину становлять близько 4 500 грн., куди входять витрати на навчання та розвиток сина, медикаменти, комунальні платежі, продукти харчування, промислові товари та іграшки. Виходячи з цього, позивач [PERSON] просить про стягнення аліментів у розмірі 2 000 грн. щомісяця. У справі 12 грудня 2017 року було ухвалене заочне рішення, яке за заявою відповідача [PERSON] скасоване ухвалою Доманівського районного суду Миколаївської області від 03.01.2019 року з призначенням справи до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні позивач [PERSON] особистої участі не приймала, її представник [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю. Наполягала на стягненні з відповідача аліментів саме у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково: не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 800 грн., посилаючись на неможливість надання допомоги у більшому розмірі. При цьому [PERSON] просив врахувати, що він має проблеми зі здоров'ям, які перешкоджають йому працювати на декількох роботах. Його дохід, який складається лише із заробітної плати, становить близько 3 500 грн. на місяць. У другому шлюбі він має на утриманні дочку [PERSON], [INFO], та сина дружини від першого шлюбу. Він постійно надає допомогу на утримання сина: купує подарунки, оплачує витрати на лікування, придбав ноутбук, перераховує кошти. Зазначене не дає можливості сплачувати аліменти у більшому розмір, а тому відповідач [PERSON] вважає, що сума аліментів у 2\~000,00 грн. є для нього непомірно високою, він має змогу сплачувати аліменти у розмірі 800 грн. Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно зі ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У ході судового розгляду встановлено, що рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 13 червня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - Ярослава, [INFO]. Також відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] [PERSON], [INFO]. Зазначене підтверджується копіями рішення Біляївського районного суду Одеської області та свідоцтв про народження дітей. Згідно довідки ТОВ «Ростгруп ПД» від 10.01.2019 р. №1 [PERSON] працює на посаді машиніста крана (кранівника) та за період з липня 2018 р. по грудень 2018 р. включно відповідачеві нараховано 22 669 грн. заробітної плати. [PERSON] не надав суду належних та допустимих доказів надання допомоги на утримання сина, що є його обов'язком. Посилання його про неможливість працевлаштування на іншу роботу за станом здоров'я доказами не підтверджене. Надана ним копія висновку гістологічного дослідження таких протипоказань не містить. Копія платіжного доручення про перерахування коштів на суму 1 500 грн. [PERSON] не є підтвердженням надання допомоги відповідачем, оскільки ці кошти перераховані [PERSON], а не відповідачем [PERSON] Так само не є доказом добровільного надання допомоги копія платіжного доручення від 23.08.2018 р., оскільки з його змісту вбачається, що ці кошти сплачені в рахунок аліментів на користь [PERSON] за виконавчим провадженням про їх стягнення, тобто при примусовому виконанні судового рішення. Надана копія фіскального чека про придбання ноутбука на підтвердження його дарування синові без надання інших доказів передачі його дитині, зважаючи на заперечення представника позивача про його отримання стороною позивача, не є підтвердженням надання коштів на утримання сина. За такого суду не надані належні та допустимі докази на підтвердження надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання дитини. Проте, встановивши наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання сина, суд не може повністю погодитися з розміром аліментів, який бажає стягнути позивач. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; - доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до частин 1, 2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. На момент звернення з позовом до суду мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину [INFO] становив 888,5 грн. (1 777 грн. х 50 % = 888,50 грн.). На момент судового розгляду такий розмір у відповідності до ст.7 Закону України "Про Державний бюджет на 2019 рік" складає 1013,50 грн. (2027 грн. х 50% = 1013,50 грн.) На час ухвалення рішення стягнення аліментів у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто у розмірі 2 027 грн., міг бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У ході судового розгляду не встановлені обставини, які свідчать про достатність заробітку (доходу) відповідача [PERSON] сплачувати аліменти на утримання сина у мінімально рекомендованому розмірі, тобто у розмірі прожиткового мінімуму, який майже рівний тому, про який просить позивач. Виходячи з положень ч.2 ст.182, ст.184 СК України, зважаючи на те, що відповідач [PERSON] не має можливості сплачувати аліменти у мінімально рекомендованому розмірі, має на утриманні ще одну дитину, суд вважає обґрунтованим стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 1 100 грн. щомісячно. Оскільки, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, відповідно до\~ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн., виходячи зі ставок судового збору, що діяли на час подачі позову. Крім цього, під час дослідження письмових матеріалів встановлено, що за подачу заяви про перегляд заочного рішення, відповідачем сплачений судовий збір у розмірі 334,40 грн., тоді як мав бути сплачений на суму 352,40 грн., виходячи з 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня 2018 р., визначених ст.4 Закону України "Про судовий збір". Зазначене є підставою достягнення з нього 18 грн.

Outcome: partial