Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управляння юстиції у Вінницькій області про зняття арешту з нерухомого майна. Позов мотивований тим, 17.07.2006 року [PERSON] і ПАТ «Універсал банк» уклали кредитний договір №06/8/400-к, згідно з яким їй був наданий кредит в сумі 10000 грн. Позивач виступила поручителем [PERSON] перед ПАТ «Універсал банк» згідно з договором поруки від 22.06.2009 року. Аналогічний договір був укладений між [PERSON] і ПАТ «Універсал банк». З того часу позивач з відповідачами не бачились і не спілкувались. 26.04.2017 року позивач отримала інформаційну довідку з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно, звідки дізналась, що на усе належне їй майно накладений арешт, у виконавчому провадженні ВДВС [PERSON] районного управління юстиції, відкритого 17.05.2010 року за №19283720. В подальшому, звернувшись до ВДВС [PERSON] районного управління юстиції [PERSON] дізналась, що рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 16.09.2009 року позов ВАТ «Універсал Банк» задоволено. Виконавче провадження від 17.05.2010 року було закінчено 30.09.2010 року. Підстави закінчення цього виконавчого провадження позивачу невідомі, його матеріали не збереглися зі спливом строку для зберігання такого документу. Таким чином, наразі неможливо встановити підставу закриття виконавчого провадження 30.09.2010 року, водночас відомо, що ВАТ «Універсал Банк» щодо відкриття виконавчого провадження стосовно виконання рішення Староміського районного суду м. Вінниці у справі №2-1375/09 не зверталось. Приймаючи постанову про закінчення виконавчого провадження державний виконавець з невідомих причин не зняв арешт з нерухомого майна. Наявний арешт не дає позивачу можливості скористатись своїм законним правом стосовно майна, що стало причиною звернення до суду з позовом. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачі в судове засідання не зявились з невідомих суду причин, про день, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області в судове засідання не зявився, на адресу суду надіслав заперечення, згідно з якими в задоволенні позовної заяви [PERSON] про зняття арешту на все нерухоме майно просив відмовити. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, про відмову в задоволенні позову з таких підстав. 17.07.2006 року [PERSON] і ПАТ «Універсал банк» уклали кредитний договір №06/8/400-к, згідно з яким їй був наданий кредит в сумі 10000 грн. Позивач виступив поручителем [PERSON] перед ПАТ «Універсал банк» згідно з договором поруки від 22.06.2009 року. Аналогічний договір був укладений між [PERSON] і ПАТ «Універсал банк». 26.04.2017 року позивач отримала інформаційну довідку з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якої дізналась, що на усе належне їй майно накладений арешт у виконавчому провадженні ВДВС [PERSON] районного управління юстиції, відкритого 17.05.2010 року за №19283720. Як зазначено в запереченнях [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, згідно з базою даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень в [PERSON] районному відділі державної виконавчої служби перебувало виконавче провадження №19283720 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Ленінським районним судом м. Вінниці про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] боргу на користь ПАТ "Універсалбанк" в розмірі 47 734,55 грн., боржником по якому є [PERSON]. 18.05.2010р. згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 19283720 від 17.05.2010 року накладено арешт на все нерухоме майно, власником якого є [PERSON]. 18.05.2011р. вищезазначене виконавче провадження завершене згідно з п 10 ч. 1 ст. 49 Закону України Про виконавче провадження (редакція Закону від 21.04.1999), та направлено за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби, в звязку з тим, що згідно з актом державного виконавця від 27.09.2010 та довідки адресно-довідкового бюро від 21.08.2010 боржник прописаний за адресою: [ADDRESS]. Майна зареєстрованого на праві приватної власності за вказаною адресою у виконавчому провадженні не виявлено. Надати більш детальну інформацію та копії відповідних документів згідно з виконавчим провадженням ВП № 19283720 не є можливим, оскільки виконавчі провадження які завершені в минулих роках та включно по 2012 рік знищені відповідно до вимог Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби та Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби. Згідно зі статтею 25 Закону України «Про виконавче провадження» (редакція Закону від 21.04.1999), державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим законом і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (редакція Закону від 21.04.1999), арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно зі статтею 49 Закону України «Про виконавче провадження» (редакція Закону від 21,04.1999) виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1)визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2)визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; 3)смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 3-1) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 4)скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 5)письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; 6)закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; 7)визнання боржника банкрутом; 8)фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 9)повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11)повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; 12)якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13)непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону. 14)списання згідно із Законом України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа. Відповідно до статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» (редакція Закону від 21.04.1999) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим законом. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що [PERSON] районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, діяв в межах та у спосіб визначений законодавством України, суд не вбачає підстав для задоволення позову. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed