Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

11 січня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач перебувала у шлюбі з відповідачем з 12.08.2007 року. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 24.09.2012 року їх шлюб розірвано. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який на даний час проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, жодної участі у вихованні та розвитку дитини не приймає. Заробітна плату, яку отримує позивач, не дає їй можливості повністю забезпечити фізичний, духовний розвиток дитини. Відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання сина не надає. Позивач вважає, що відповідач в змозі надавати допомогу на утримання сина, оскільки є особою працездатного віку, інших утриманців не має, до недавнього часу працював у ТОВ "Автобудсервіс" на посаді технічного директора. На даний час він офіційного місця роботи не має, але має періодичний заробіток, займається продажем будівельних матеріалів. У зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] 1/3 частину всіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просила позов задовольнити. Відповідач позов визнав частково, однак просив стягнути аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно. Доповнив, що по можливості допомагав дитині. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 21.01.2010 року Відділом РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с. 6). З довідки "Житлово-експлуатаційного об'єднання" від 12.12.2013 року № 6043 (а.с. 7) та акту від 27.12.2013 року (а.с. 12) судом встановлено, що [PERSON], [INFO], проживає разом з матірю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на її утримання. Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 24.09.2012 року, яке набуло законної сили 05.10.2012 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 7). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Виходячи з положень вищевказаної статті утримання дитини є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. А тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дитини. Визначаючи розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на утримання неповнолітньої доньки, суд виходить з положень ст.ст. 181, 182 СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Так, судом враховується, що дитина проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні, відповідач є працездатною особою, інших утриманців не має. Виходячи із вищевикладеного, засад розумності і справедливості, а також забезпечення інтересів неповнолітньої [PERSON] суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.01.2014 року до повноліття сина. Посилання відповідача на те, що він має неругалярний дохід, не працює, а тому аліменти з нього слід стягнути в твердій грошовій сумі, суд вважає безпідставними, оскільки ним не надано доказів на підтвердження даного факту. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 243,60 грн. судового збору. У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд допускає рішення в частині стягнення аліментів до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved