Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

24.09.2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить припинити стягнення аліментів, утримуваних з [PERSON] за рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 19.11.2018 року у справі № 686/20712/18. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що позивач [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] .. У сторін є спільна дитина - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дитина за спільною згодою батьків залишилась проживати із матір"ю. 19.11.2018 року Хмельницьким міськрайонним судом у справі № 686/20712/18 позов [PERSON] задоволено стягнуто з [PERSON] , на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON] , в розмірі 1500 гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. До березня 2020 року дитина проживала із матір`ю, з 1 березня 2020 року донька сторін по справі [PERSON] , [INFO] вирішила, із батьком за адресою: [ADDRESS] . Вказане рішення повністю відповідає положенням ч.3 ст. 160 Сімейного кодексу, відповідно до якої, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. З 1 березня 2020 року дитина проживає із батьком. За місцем мешкання батька дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення, позивач з березня 2020 року самостійно несе витрати на утримання, виховання та розвиток дитини, оскільки дитина мешкає з ним. Проте, фактично на день подання вказаної заяви, дитина вже мешкає із батьком та знаходиться на його утриманні. З огляду на презумпцію рівності прав та обов`язків батьків, що також додатково підтверджується нормою СК України, яка передбачає, що на дитину відповідного віку не може стягуватись менше ніж 50% прожиткового мінімуму, тобто забезпечення ще 50% прожиткового мінімуму законодавець покладає на другого за батьків, рішення [PERSON] проживати з батьком, так стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] , ставить позивача у нерівне становище, оскільки вказані кошти він має витрачати на користь дитини, а решту витрат має нести відповідач, чим буде досягнуто справедливий розподіл обов`язків батьків. На підставі вищевикладеного, позивач звернувся до суду з відповідним позовом. В судове засідання сторони не з"явились, були повідомлені про час та місце розгляду справи у порядку встановленому ст.ст. 128, 130 ЦПК України. Представник позивача надав до суду заяву, в якій просив провести судове засідання без участі його та позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі просив про задоволення позову. Відповідач в судове засідання не зявився подав до суду заяву, в якій просив провести судове засідання без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] .. У сторін є спільна дитина - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дитина за спільною згодою батьків залишилась проживати із матір"ю. 19.11.2018 року Хмельницьким міськрайонним судом у справі № 686/20712/18 позов [PERSON] задоволено стягнуто з [PERSON] , на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON] , в розмірі 1500 гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. До березня 2020 року дитина проживала із матір`ю, з 1 березня 2020 року донька сторін по справі [PERSON] , [INFO] вирішила, із батьком за адресою: [ADDRESS] . Вказане рішення повністю відповідає положенням ч.3 ст. 160 Сімейного кодексу, відповідно до якої, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. З 1 березня 2020 року дитина проживає із батьком. За місцем мешкання батька дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення, позивач з березня 2020 року самостійно несе витрати на утримання, виховання та розвиток дитини, оскільки дитина мешкає з ним. Фактично на день подання вказаної заяви, дитина вже мешкала із батьком та знаходилася на його утриманні. В той же час відповідач отримувала аліменти на утримання доньки і користувалася ними на власний розсуд, фактично не витрачаючи їх на утримання дитини. Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. За змістомст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. (ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічна вимога кореспондується з положеннями ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч.3ст.181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст.273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст.273 СК України має на меті скасування їх присудження. З аналізу вказаних статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Судом достовірно встановлено, що позивач утримує неповнолітню доньку, повністю задовольняючи її вимоги щодо життя, здоров"я та дозвілля. Враховуючи встановлені судом обставини, що означає зміну сімейного стану особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їх одержує, тому, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом звільнення його від сплаті аліментів. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання. Отже, саме з моменту зверенння з відповідним позовом до суду, суб`єктивні права позивача підлягають захисту в судовому порядку. За таких обставин, позовні вимоги про припинення стягнення аліментів підлягають задоволенню з часу звернення позивачем до суду, тобто з 01.03.2020 року. На підставі викладеного та з огляду на те, що відповідачем не оспорюється факт проживання дитини окремо від матері та те, що позивач утримує неповнолітню доньку добровільно, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст.180-184,188, 191, 273 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved