Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до Перемишлянського районного суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, а саме автомобіля марки Daewoo Lanos, д/р/н [NUMBER], 2008 року випуску, який вони придбали перебуваючи в зареєстрованому шлюбі 11.08.2012 року. Під час судового розгляду представник позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, оскільки спірний автомобіль марки Daewoo Lanos, д/р/н [NUMBER], 2008 року випуску, 10.02.2016 року було знято з реєстрації та переоформлено на [PERSON] згідно договору купівлі-продажу. Проте позивач на продаж автомобіля не надавав своєї згоди, а автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, тому просить суд визнати договір купівлі-продажу автомобіля марки Daewoo Lanos, д/р/н [NUMBER], 2008 року випуску, укладений [PERSON] 10.02.2016 року - недійсним з моменту його вчинення та застосувати наслідки недійсності правочину, реституцію та судові витрати покласти на відповідача. Крім цього представник позивача подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить виділити [PERSON] 3/4 частки автомобіля марки Daewoo Lanos, д/р/н [NUMBER], 2008 року випуску, а 1/4 частки виділити [PERSON] у вигляді грошової компенсації внесеної позивачем на депозитний рахунок суду, мотивуючи це тим, що спірний втомобіль було придбано за кошти позивача, з моменту укладення шлюбу [PERSON] ніде не працював, жодних вкладів у сімейний бюджет не здійснював, [INFO] в них народився син - [PERSON], який проживає з позивачем і який потребує медикаментозного забезпечення та обстеження спеціалістів, яке неможливе за місцем їх проживання, а потребує постійного виїзду до найближчої медичної установи також спільне володіння і користування даним засобом є неможливим. Відповідач [PERSON] подав заперечення на позов, вважає позовні вимоги позивача необгрунтованими з наступних підстав, заперечує що не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, оскільки з метою такого забезпечення тричі виїздив в Польщу на заробітки а автомобіль марки Daewoo Lanos, д/р/н [NUMBER], 2008 року випуску, було придбано за його гроші частину яких він отримав від продажу автомобіля ВАЗ 21099, яким керував за довіреністю, решту суми 20 000 грн. позичив в [PERSON] і 8 000 грн. у свого брата [PERSON] Спірний автомобіль вони з позивачем хотіли продати і купити житловий будинок для спільного проживання, крім цього під час продажу даного автомобіля [PERSON] 2400 доларів США отримала [PERSON] а лише 1 000 доларів США він. Відповідач [PERSON] проти заявленого позову заперечив, вважає себе добросовісним набувачем автомобіля марки Daewoo Lanos, д/р/н [NUMBER], 2008 року випуску, також підтвердив що передавав гроші [PERSON] в присутності незнайомої жінки, чи це була позивачка по справі [PERSON] сказати точно не може. Свідок по справі [PERSON] підтвердив факт того, що позичив [PERSON] 20 000 грн., проте представник позивача, вважає їх такими що не можуть братися до уваги судом, оскільки договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян і рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження згідно ЦК України. Вислухавши сторони у справі, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 11 серпня 2012 року. Згідно копії даних про укладення договору купівлі-продажу та реєстрацію автомобіля наданих РСЦ МВС у Л/о ТСЦ 4641, встановлено що [PERSON] 22.08.2013 року придбав автомобіль марки Daewoo Lanos, д/р/н [NUMBER], 2008 року випуску за договором купівлі-продажу. Автомобіль марки Daewoo Lanos, д/р/н [NUMBER], 2008 року випуску [PERSON] було придбано під час перебування його з [PERSON] в шлюбі, тобто даний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя. Згідно розписки [PERSON], встановлено, що він є попереднім власником автомобіля марки Daewoo Lanos, д/р/н [NUMBER], 2008 року випуску, і який він продав [PERSON], але за який отримав кошти від [PERSON] Відповідно до ст. 60 СК України - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ст.63 СК України - дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до змісту ст. 65 СК України - дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Оскільки відчужений автомобіль відповідачем марки Daewoo Lanos, д/р/н [NUMBER], 2008 року випуску, є цінним майном, відчуження якого можливе лише шляхом укладення нотаріально посвідченого правочину, який підлягає державній реєстрації. Як встановлено в судовому засіданні жодної ні письмової, ні усної згоди на продаж автомобіля позивачем надано не було, що унеможливлює укладення будь-яких договорів про відчуження майна, що знаходиться у спільній сумісній власності подружжя. Згідно ч.1 ст.203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Виходячи з наведеного, оспорюваний правочин суперечить актам цивільного законодавства, зокрема ст.65 СК України, адже не була отримана письмова згода дружини на відчуження майна, що перебуває у спільній сумісній власності подружжя. Згідно ч.2 ст.215 ЦК України - якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч.1 ст.236 ЦК України - нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Згідно Постанови Верховного суду від 21.12.2007 № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу,, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" - у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 - вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Крім цього майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Стаття 388 ЦК України встановлює, що власник має право витребувати своє майно в добросовісного набувача, якщо його було набуто за відплатною угодою у випадку, коли майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. У разі вибуття майна з володіння власника за вищезазначених обставин, законодавець надає переваги у захисті власнику, а не добросовісному набувачеві. Згідно ч.1 ст.216 ЦК України - у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (статті 19, 27 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень"). Суд не бере до уваги викладені відповідачем [PERSON] заперечення на позов, в яких він посилається на те що частину коштів на купівлю оскаржуваного автомобіля отримав [PERSON] та [PERSON], адже договір позики не був укладений у письмовій формі як цього потребує норми ЦК України. Згідно ст.1047 - договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст.1151 ЦК України - якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є син [PERSON] - [INFO]. Відповідно до ст. 70 СК України - при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Як досліджено в судовому засіданні і належним чином не спростовано відповідачем [PERSON], він сім'ю належним чином не утримував, оскільки ніде не був працевлаштованим, всупереч інтересам сім'ї відчужив спірний автомобіль, син проживає разом з позивачкою, а тому суд збільшує частку [PERSON] до 3/4 автомобіля марки Daewoo Lanos, д/р/н [NUMBER], 2008 року випуску, відповідно частка [PERSON] зменшується до 1/4. Згідно висновку експерта №21 судової автотоварознавчої експертизи, встановлено ринкову вартість автомобіля марки Daewoo Lanos, д/р/н [NUMBER], 2008 року випуску становить 91 785 грн. Відповідно до ст.365 ЦК України - право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Оскільки автомобіль марки Daewoo Lanos, д/р/н [NUMBER], 2008 року випуску неподільною річчю, спільне користування даним транспортним засобом між позиваче і відповідачем є неможливим, а також враховуючи що частка відповідача є незначною та не може бути виділеною у натурі, тому суд постановляє рішення яким припиняє права [PERSON] на частку у автомобіля марки Daewoo Lanos, д/р/н [NUMBER], 2008 року випуску за умови попереднього внесення позивачем вартості 1/4 частки спірного автомобіля (22 947,00 грн.) на депозитний рахунок суду. Враховуючи наведене,

Outcome: approved