Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на малолітніх дітей та на утримання дружини, мотивуючи тим, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 12 грудня 2015 року. Від даного шлюбу мають двох спільних дітей - доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. З січня місяця 2019 року позивачка із дітьми проживає окремо. Вона самостійно виховує дітей, які перебувають на її повному утриманні, так як добровільно матеріальну допомогу відповідач на утримання дітей не надає, хоча є працездатним. ЇЇ матеріального доходу не вистачає на забезпечення всіх потреб дітей, а тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Крім того, на даний час вона ніде не працює, так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною [PERSON] до досягнення трьох років. Враховуючи наведене, просить суд також стягнути із відповідача аліменти на її утримання в розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною трьох років. Позивачка в судове засідання не з'явилася, але надала заяву про розгляд справи без її участі, змінивши вимоги в частині стягнення аліментів на її утримання до 500 гривень щомісяця до досягнення дитиною трьох років. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позову в частині стягнення на дітей не заперечує. Що стосується вимоги стягнення аліментів на утримання позивачки, він просить суд задовольнити частково, стягнувши аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 500 гривень щомісяця до досягнення дитиною трьох років, так як у нього відсутній постійний заробіток та не має можливості сплачувати аліменти в розмірі 3000 гривень. До того ж остання отримує соціальну допомогу по догляду за дитиною. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст.ст.19, 274 ЦПК України дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12 грудня 2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.4). Від даного шлюбу мають двох спільних дітей - доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] (а.с.5-6). Діти проживають разом із матір'ю (а.с.7) та перебувають на її повному утриманні, так як відповідач з січня місяця 2019 року проживає окремо. [PERSON] не приймає участі у вихованні та утриманні дітей, матеріальну допомогу добровільно не надає. Ст. 27 Конвенції ООН "Про права дитини" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Згідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов'язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного,інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст. 181 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини у судовому порядку. Приписами ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як зазначено в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Відповідно до ч.2 ст.183 Сімейного кодексу України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Частиною 3ст. 183 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Суд, проаналізувавши матеріали справи та всі докази в сукупності, а також враховуючи те, що відповідач не заперечує проти стягнення із нього аліментів на дітей, перебуває в працездатному віці, інших утриманців не має, вважає позовні вимоги задовольнити, стягнувши із [PERSON] на користь позивачки аліменти на малолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дати подання позову та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Статтею 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Виплачуються аліменти до повноліття дитини. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом . Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно статті 84 СК України «Право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч.1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч.2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку щодо задоволення позову повністю, оскільки виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням факту визнання позову відповідачем, стягнувши із [PERSON] на користь позивачки аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 500 (п'ятсот) гривень 00 копійок щомісяця, починаючи з 26 березня 2019 року і до досягнення дитиною трьох років. Згідно вимог ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved