Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Острівецької сільської ради, [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по вул. Гагаріна, 27 а в с. Острівець Городенківського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивував тим, що зазначений будинок належав його батькові [PERSON]. Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0,08 га, що доводиться актом виносу меж земельної ділянки в натурі. Будівництво житлового будинку, господарських будівель і споруд тривало з 1986 року і було завершено у 1990 році, що доводиться технічним та будівельними паспортами. Проте, свідоцтво про право власності на житлове господарство відсутнє. [PERSON] помер. Так як смерть батька позивача сталася раптово, заповітного розпорядження він не залишив. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є позивач, [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прівзище [PERSON]) [PERSON]. Відповідачі по справі на частку у спадковому майні не претендують, в органи нотаріату з приводу її оформлення не зверталися. У грудні 2015 року [PERSON] звернувся до в.о. державного нотаріуса Городенківської РДНК з приводу оформлення спадщини після смерті батька. Проте нотаріус відмовила йому в оформленні свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів у спадкодавця. Після батькової смерті з 2008 року позивач фактично вступив в управління спадковим майном - постійно проживає в будинку, виготовив технічну документацію за власні кошти, утримує будинок в належному стані, обробляє земельну ділянку та, згідно вимог ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. Однак оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не може через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. В судове засідання сторони та їх представники не зявилися. Подали до суду заяви про розгляд справи в їх відсутності. Позивач та його представник позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. Відповідачі позовні вимоги визнають. За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Як слідує з копії будівельного паспорту зареєстрованого під № 419/4 від 20.08.1986 року, індивідуальному забудівнику [PERSON] виданий будівельний паспорт на забудову земельної ділянки в с. Острівець по вул. Гагаріна. З копії акту виносу в натуру меж земельної ділянки і розбивки будівель від 11.09.1986 року вбачається, що на підставі рішення виконкому Городенківської районної ради народних депутатів № 161 від 10 вересня 1986 р. і у відповідності з проектом забудови земельної ділянки встановлено в натурі межі земельної ділянки, виділеної гр. [PERSON] для будівництва індивідуального жилого будинку та господарських споруд. Площа земельної ділянки 0,08 га та знаходиться в с. Острівець по вул. Гагаріна. Згідно копії дозволу на право закладки фундаментів під індивідуальне будівництво від 14.09.1986 р. № 26, районний архітектор Городенківського району дозволяє громадянину [PERSON] приступити до закладки фундаментів індивідуального 1-о поверхового житлового будинку за проектом № ІФ-02 згідно з планом земельної ділянки по вулиці Гагаріна в селі Острівець на підставі рішення виконкому Городенківської районної [PERSON] народних депутатів від 10.09.1986 р. № 161. Довідкою № 831, виданою 02.12.2015 р. виконавчим комітетом Острівецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області стверджено, що житловий будинок в с. Острівець по вул. Гагаріна, який належав померлому [PERSON] числився під номером 27/а (згідно будівельного паспорта). Згідно з технічною документацією житлове господарство, розташоване в с. Острівець по вул. Гагаріна, 27 а Городенківського району Івано-Франківської області, складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», побудованого 1990 р., погребу, огорожі. З висновку про вартість майна, визначеного ТОВ "Українське бюро приватизації та оцінки майна" слідує, що ринкова вартість будинку станом на 08.12.2015 року - становить 126922,83 грн. Згідно п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна (затвердженої Наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року N 127) не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами УРСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради, які видавались на підставі записів у по господарських книгах. Тобто записи у по господарських книгах визнавались в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності. Як слідує з листа Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України N 12/5-126 від 23.03.1999 року, по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації (до врегулювання цього питання законодавчими на нормативними актами). Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Згідно роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. [PERSON] помер 25.08.2008 року, що стверджено копією свідоцтва про смерть серії І-НМ № 076851, виданим 25.08.2008 року. Внаслідок його смерті відкрилась спадщина. Померлий [PERSON] заповіту не вчиняв. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії І-НМ № 253510, виданого 06.06.1976 р. слідує, що [PERSON] (дошлюбне прізвище Янчак) [PERSON] з 06.06.1976 року перебувала у шлюбі з [PERSON]. За свідоцтвами про народження серії І-НМ № 412833, серії ІІ-НМ № 365652 батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Після одруження [PERSON] змінила прізвище, та після реєстрації розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON], про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії І-НМ № 029598. Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його діти - [PERSON] (позивач по справі), [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] (відповідач по справі) та дружина [PERSON] (відповідач по справі). Відповідачі по справі на частку у спадковому майні не претендують, з приводу оформлення спадщини в органи нотаріату не зверталися та не заперечують щодо визнання права власності на житловий будинок по вул. Гагаріна, 27 а в с. Острівець Городенківського району в цілому за [PERSON], що слідує з поданих до суду заяв. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Довідками № 829, № 830 від 02.12.2015 р., виданими виконавчим комітетом Острівецької сільської ради стверджено, що [PERSON], [INFO] прийняв спадщину, оскільки на день смерті батька [PERSON] проживав разом з ним в с. Острівець по вул. Гагаріна, 27/4, вели спільне господарство і являється спадкоємцем. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З постанови В.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 869/02-31 від 15.12.2015 р., слідує, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] на житловий будинок № 27а по вул. Гагаріна в с. Острівець Городенківського району, оскільки [PERSON] не надано правовстановлюючих документів. Позивач користується спадковим майном, утримує будинок та господарські споруди, обробляє земельну ділянку. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу вимог ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Документи, які посвідчують право власності спадкодавця [PERSON] на житловий будинок відсутні. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по вул. Гагаріна, 27 а в с. Острівець Городенківського району Івано-Франківської області, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачами. На підставі ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1222, 1261, 1268-1270 ЦК України,

Outcome: approved