Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

16.12.2014 року позивач Комунальне підприємство "Голосіївжитлосервіс" звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовними вимогами до [PERSON], [PERSON] про відшкодування боргу за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування вимог зазначив, що будинок за адресою [ADDRESS] знаходиться на обслуговуванні позивача. За вказаною адресою Комунальне підприємство "Голосіївжитлосервіс" виконує функції з надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до покладених функцій позивач відповідає перед іншими підприємствами-надавачами житлово-комунальних послуг (ПАТ «Київенерго», ПАТ «АК Київводоканал», ДПК «Київгаз», ЗАТ «Отіс» та іншими) за повну та своєчасну оплату мешканцями Голосіївського району наданих послуг. Відповідачі зареєстровані та проживають в квартирі за адресою [ADDRESS], відтак є споживачами наданих позивачем послуг. Водночас, встановлений законодавством обов'язок по сплаті за надані послуги виконують неналежним чином, у зв'язку з чим в останніх утворилася заборгованість, яка згідно розрахунку від 30.11.2014 року, становить, станом на зазначену дату, 6028,90 грн.. Крім того, враховуючи порушення відповідачами взятих на себе зобов'язань, позивач також зазначив про нарахування на суму боргу 1 759,01 грн. інфляційної складової та 754,19 грн. 3% річних. За таких обставин, просив стягнути з відповідачів солідарно сукупну суму боргу в розмірі 8542,1 грн. та судовий збір. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, а також про застосування строків позовної давності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до законодавства. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України та ч. 3 ст. 11 ЦК України, зобов'язання можуть виникати як з договорів, так і безпосередньо з актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно п. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 541 ЦК України встановлено, що солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Згідно Довідки Форма№3 від 22.11.2013 року за вих. №2342, в квартирі за адресою [ADDRESS], проживають та зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON]. Будинок, в якому проживають відповідачі перебуває на утриманні та обслуговуванні позивача. Обов'язок відповідачів вносити плату за комунальні послуги передбачено ст. ст. 64,67,68 ЖК України, а також п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою КМУ № 572 від 08.10.1992 року, де зазначено наступне: - Плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженням в установленому порядку тарифами (ст. 67 ЖК УРСР). - Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги (ст. 68 ЖК УРСР). - Члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору (ст. 64 ЖК УРСР). - Власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово- комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п.7 Правил № 572). Відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», які затверджені Постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (п.18,20 Правил). Для здійснення оплати наданих позивачем послуг відповідачі щомісячно отримують від позивача відповідні рахунки. Відповідачі неналежним чином виконували встановлений законодавством обов'язок по сплаті за спожиті житлово-комунальні послуги під час проживання в квартирі за адресою [ADDRESS], у зв'язку з чим в останніх утворилася заборгованість, яка, згідно розрахунку від 30.11.2014 року, становить, станом на зазначену дату, 6028,90 грн.. У відповідності до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 60 та ч. 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, оскільки обставини, на які, як на підставу своїх вимог посилався позивач, знайшли підтвердження в ході розгляду справи, суд приходить до висновку, що у відповідачів дійсно наявна заборгованість по оплату за житлово-комунальні послуги. Водночас, відповідно до ст. ст.256, 257 ЦК України строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу ( позовна давність) встановлюється тривалістю у три роки. Ст. 267 ч.3 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ст.267 ч.4 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як вбачається з поданого позивачем розрахунку заборгованості по особовому рахунку [NUMBER], відповідачі мають заборгованість по сплаті за житлово-комунальні послуги за період з січня 2010 року по листопад 2014 року. 23.06.2015 року відповідач [PERSON] подала до суду заяву про застосування строків позовної давності, в порядку ст.. 267 ЦК України. За таких обставин, оскільки позовна давність для вказаної категорії справи є загальною та встановлена в межах трьох років, суд приходить до висновку, що задоволенню підлягають лише вимоги позивача, заявлені в межах строку позовної давності, а саме за період з 30.11.2011 року по 30.11.2014 року включно, і стягує з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість в сумі 3275,02 грн.. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв'язку з пропуском строку позовної давності. Стосовно зазначених стороною позивача інфляційних витрат та відсотків річних, в даній частині позовні вимоги не підлягають задоволенню в зв'язку з недоведеністю здійсненого розрахунку. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А тому, з відповідачів, підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 243,60 грн.. На підставі ст.ст. 11, 509, 526, 530, 541, 625, ЦК України, ст.ст. 64, 67, 68, 179 ЖК УРСР, п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою КМУ № 572 від 08.10.1992 року та

Outcome: partial