Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання колишньої дружини та аліментів на утримання дитини в період навчання. Позов мотивований тим, що 06 травня 1995 року позивач уклала шлюб з [PERSON], який зареєстрували у Червоненській сільській раді Гайворонського району Кіровоградської області, актовий запис №05. Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 14.05.2015 року шлюб розірвано. Від даного шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. 24.03.2015 року синові [PERSON] виповнилося 18 років, та він продовжує навчання в Уманському державному педагогічному університеті імені [PERSON] на денному, платному відділенні і потребує коштів на утримання, що підтверджується довідкою навчального закладу від 11.01.2017 року №16028. Позивач працює офіціантом у ФОП [PERSON] кафе "Рандеву" і її середня заробітна плата становить 1525,00 грн., про що свідчить довідка про заробітну плату, тому потребує матеріальної допомоги, так як зазначені доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, недостатньо коштів для здійснення оплати за синове навчання. Батько дитини працездатний та здоровий, працює в Гайворонській дистанційної колії виробничого підрозділу служби колії Одеської залізниці і отримує заробітну плату, має власний будинок веде домашнє господарство з якого отримує прибуток, має земельну ділянку (пай), який знаходиться в оренді у громадянина [PERSON] на території Червоненської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області, за який отримує орендну плату. Після розірвання шлюбу погіршився її стан здоров'я, необхідні кошти на лікування, що підтверджується направленням Гайворонської районної центральної поліклініки від 19.12.2016 року. Розмір заробітної плати позивача не забезпечує встановленого законом прожиткового мінімуму і не дає змоги пройти курс лікування та належним чином утримувати сина [PERSON], у зв'язку з чим вона має право на матеріальну допомогу від свого колишнього чоловіка, який може її надавати. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги повністю, просить їх задовільнити. Пояснила, що офіційно працює та має середню заробітну плату в розмірі трохи більше 2000 грн. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, згодний сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів щомісячно. Сплачувати аліменти на утримання дружини в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів щомісячно він не погоджується та просить суд відмовити в цій частині позову. Даючи оцінку доказам по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] повнолітній, навчається на 2-му курсі факультету фізичного виховання в Уманському державному педагогічному університеті імені [PERSON]. Термін навчання з 01.09.2016 року до 30.06.2019 року (а.с. 14). У нього власного рухомого та нерухомого майна немає. Йому необхідні кошти на оплату навчання та житла, навчальне приладдя. В зв'язку з викладеними обставинами, що пов'язані з його навчанням в університеті, він потребує матеріальної допомоги. Згідно ст. 199 СК України відповідач як батько зобовязаний утримувати дитину матеріально до досягнення нею 23 річного віку на період навчання, якщо він може таку матеріальну допомогу надавати. Враховуючи матеріальне становище відповідача, який офіційно працює в Гайворонській дистанції колії виробничого підрозділу служби колії Одеської залізниці, суд вважає за необхідне позов в цій частині задовільнити і стягти аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (прибутків) відповідача на місяць. Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 14.05.2015 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 9-10). Відповідно до\~ст. 76 СК України\~розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Особа має право на утримання і тоді, коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу. Відповідно до правової позиції, що висловлена Верховним Судом України в постанові від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066 цс-15 вбачається, що за положеннями ч. 2\~ст. 75 СК України\~право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно із ч. 3, 4\~ст. 75 СК України\~непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобовязання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (стаття 76 СК України); непрацездатність одного з подружжя: потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа яка не забезпечена прожитковим мінімумом. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року. Судом встановлено, що [PERSON] працює офіціантом у ФОП [PERSON] кафе "Рандеву" і її середня заробітна плата становить близько 2000 грн. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України»\~визначено на 2017 роки прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2017 року - 1600 гривень, з 1 травня - 1684 гривні, з 1 грудня - 1762 гривні; Отже, суд приходить до переконань, що позивач є працездатною та отримує заробітну плату в розмірі, що забезпечує її прожитковий мінімум, встановлений для працездатних осіб, а тому її не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні ч. 4\~ст. 75 СК України, а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. \~\~\~\~\~\~Згідно\~ст.88 ЦПК України, у разі задоволення позову підлягають стягненню з відповідача судові витрати по справі.

Outcome: partial