Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

15.08.2013 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідачів на його користь заборгованість за кредитним договором № 00051/KH від 31.07.2008 р. суму в розмірі 3 075 878,32 грн., яка складається з: 2 240 150,00 грн. - заборгованість по поверненню кредиту, 718 535,72 грн. - заборгованість по сплаті процентів; 29 449,59 грн. - заборгованість по сплаті пені за несвоєчасну сплату кредиту; 87 743, 01 грн. - заборгованість по сплаті пені за несвоєчасну сплату процентів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 31.07.2008р. між Банком та ФОП [PERSON] було укладено кредитний договір №00051/КН (надалі - Кредитний договір), згідно п.1.1 якого Позивач надав ФОП [PERSON] кредит у вигляді не поновлюваної кредитної лінії з лімітом кредитування у сумі 2 420 150,00грн. В порушення умов Кредитного договору та додаткових угод до кредитного договору ФОП [PERSON] від своєчасного виконання зобов'язань ухиляється. В зв'язку з порушенням ФОП [PERSON] умов кредитного договору - у останнього утворилась заборгованість перед Банком. Враховуючи вищевказане,Банк звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом щодо стягнення в солідарному порядку з ФОП [PERSON]. Та TOB - фірми «ДАНІКА» заборгованості за кредитним договором. За результатами розгляду позову Банку - Господарським судом Харківської області було ухвалено Рішення від 13.04.2011р., яким позов Банку задоволено у повному обсязі. 20.07.2011р. Господарським судом Харківської області було видано наказ на примусове виконання рішення (справа № 5023/679/11; суддя Рильова В.В.) щодо стягнення з ФОП [PERSON] та TOB - фірми «ДАНІКА» суми в розмірі 2 653 859, 23 грн. 28.09.2011р. Банк звернувся із Заявою (вих. № 464/09 від 27.09.2011р.)щодо відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищевказаного Наказу відносно TOB - фірма «ДАНІКА» до Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції (далі по тексту - Московський ВДВСХМУЮ). 29.09.2011р. головним державним виконавцем Московського ВДВС ХМУЮ Саніним І.С. було винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження від 29.09.2011р. (ВП № 29059258). 12.10.2011 року головним державним виконавцем Московського ВДВС ХМУЮ Саніним І.С. складено Акт опису та арешту майна (ВП № 29059258) від 12Л0.2011р відповідно до якого описано та накладено арешт на наступне майно: Нежитлові приміщення загальною площею 1 691. 7 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] Згідно Повідомлення ПП «СПЕЦІАЛІЗОВАНЕ ПІДПРИЄМСТВО ЮСТИЦІЯ» Харківська філія (вих. № 2047/09 від 04.09.2012р.) прилюдні торги призначено на 22.10.2012р. (стартова ціна лота - 3 122 300, 00 грн.), які не відбулись в зв'язку з відсутністю заявок покупців, про що свідчить Повідомлення ПП «СПЕЦІАЛІЗОВАНЕ ПІДПРИЄМСТВО ЮСТИЦІЯ» Харківська філія (вих.№ 2522/10 від 22.10.2012р.) Згідно Акту уцінки арештованого майна головного державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ Саніна І.С. від 02.11.2012г. ціна після переоцінки становить 2 341 725, 00 грн. Згідно Повідомлення ПП «СПЕЦІАЛІЗОВАНЕ ПІДПРИЄМСТВО ЮСТИЦІЯ» Харківська філія (вих. № 2713/11 від 07.11.2012р.) повторні прилюдні торги призначено на 27.11.2012р. (стартова ціна лота - 2 341 725, 00 грн.). 27.11.2012р. повторні прилюдні торги також не відбулись. Таким чином, вказує позивач, зазначене рішення суду до теперішнього часу є невиконаним, про що свідчить незавершене виконавче провадження, відкрите з метою примусового виконання. Крім того, в період проведення виконавчих дій Банку стало відомо, що 19.02.2013р. Господарським судом Харківської області винесено Ухвалу щодо порушення провадження у справі про банкрутство TOB - фірми «ДАНІКА»; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, є ймовірність, що суми необхідної до повного погашення боргу боржника перед стягувачем не буде достатньо для покриття заборгованості. Представник позивача Рябченко Т.С. у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву в якій підтримала позовні вимоги, просила справу розглядати за її відсутністю та не заперечувала проти винесення судом заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання повторно не з'явились, письмових заперечень проти позову з посиланням на докази, суду не надав, про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 ЦПК України.. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі. У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 31.07.2008 р. між фізичною особою підприємцем [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством "МОРСЬКИЙ ТРАНСПОРТНИЙ БАНК", правонаступником якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "МАРФІН БАНК", укладено кредитний договір № 00051/КН, відповідно до якого фізичній особі-підприємцю [PERSON] було надано кредит у розмірі 2 420 150, 00 грн. з оплатою за користування кредитними коштами в розмірі 20%, із строком користування до 29.07.2011 року (а. с. 21-26 ). 10 грудня 2009 року між Банком та ФОП [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 до Кредитного договору № 00051/КН від 31.07.2008 р., згідно якої термін остаточного погашення основного боргу продовжено до 30 листопада 2011 року. (а. с. 27-32 ). 31 травня 2010 року між Банком та ФОП [PERSON] було укладено Додаткову угоду №2 до Кредитного договору № 00051/КН від 31.07.2008 р., згідно якої термін остаточного погашення основного боргу продовжено до 26.01.2015 р.(а. с. 33-35 ). Відповідно до ст.1054 ЦК України та п.1.1 Кредитного договору банк (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) в розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а Позичальник зобов'язується повернути Банку кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом. До зобов'язань по кредитному договору застосовуються положення та правові норми ЦК України, котрі регулюють правовідносини позики, якщо інше не виходить зі змісту кредитного договору. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ст. 1049 ЦК). У відповідності до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до ст. ст. 549-552 ЦК України, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк їх виконання. Зокрема, ст. ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов'язань може забезпечуватися згідно із законом або договором - неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) визначається законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання. Отже, ФОП [PERSON], відповідно до укладеного договору № 00051/КН від 31.07.2008 р. отримав кредит у розмірі 2 420 150, 00 грн. з оплатою за користування кредитними коштами в розмірі 20% , однак всупереч вимогам кредитного договору не виконав своїх зобов'язань за вищезазначеним договором. В якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором з [PERSON] та [PERSON] було укладено договори поруки №00184-СКН від 31.07.2008 р. та № 00185/СКН від 31.07.2008 р., згідно яких Відповідачі зобов'язалися солідарно відповідати перед Позивачем по зобов'язанням ФОП [PERSON] за Кредитним договором №0051/КН від 31.07.2008 р. Відповідачам, як поручителям, було направлено претензійні листи за вих. №46/09 від 07.02.2013 р. про необхідність погашення суми заборгованості за Кредитним договором. У відповідності до ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ч. 2 ст. 554 Цивільного кодексу України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Статтею 555 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов'язаний повідомити про це боржника, а в разі пред'явлення до нього позову - подати клопотання про залучення боржника до участі у справі. Якщо поручитель не повідомить боржника про вимогу кредитора і сам виконає зобов'язання, боржник має право висунути проти вимоги поручителя заперечення, які він мав проти вимоги кредитора. Поручитель має право висунути проти вимоги кредитора заперечення, які міг би висунути сам боржник, за умови, що ці заперечення не пов'язані з особою боржника. Поручитель має право висунути ці заперечення також у разі, якщо боржник відмовився від них або визнав свій борг. У відповідності до ст. 556 Цивільного кодексу України після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника. До поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. До кожного з кількох поручителів, які виконали зобов'язання, забезпечене порукою, переходять права кредитора у розмірі частини обов'язку, що виконана ним. Згідно з ст. 557 Цивільного кодексу України боржник, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, повинен негайно повідомити про це поручителя. Поручитель, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою у зв`язку з не направленням йому боржником повідомлення про виконання ним свого обов`язку , має право стягнути з кредитора безпідставно одержане або пред`явити зворотну вимогу до боржника. Припинення поруки регулюється ст. 559 ЦК України, в якій зазначено, що порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. З метою забезпечення правильного й однакового застосування судами законодавства, що регулює кредитні правовідносини, пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановою № 5 від 30.03.2012 р. роз`яснив судам обов`язкові правові позиції щодо вирішення найбільш проблемних спорів даної категорії. Додатково, листом №10-1393/о/4-12 від 27.09.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» Вищий спеціалізований суд зобов`язав суди привести свою судову практику у відповідність до судових рішень Верховного суду. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що договір поруки має додатковий до кредитного договору характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК України відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його (субсидіарну) відповідальність. Оскільки кредитор і поручитель перебувають у самостійних договірних відносинах останній несе самостійну відповідальність перед кредитором за порушення зобов`язань боржником. Отже, кредитор має право вимагати виконання обов'язку в повному обсязі як від боржника і поручителя разом, так і від будь-якого з них окремо (частина перша статті 543 ЦК України). Загальна сума заборгованості за кредитним договором № 00051/КН від 31.07.2008 р. станом на 22.07.2013 р. складає 3 075 878,32 грн. Враховуючи те що кредитні договори найчастіше передбачають декілька вимог кредиторів до боржників у разі порушення їх умов: розірвання договору, дострокове погашення кредиту, стягнення заборгованості, стягнення на предмет іпотеки/застави, позивач має виключне право на обрання однієї або декількох визначених вимог (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Також треба зазначити, що неприпустимим є висування вимог, що виключають одна одну. Кредитор отримує більше можливостей для задоволення заявлених вимог, подання зазначених позовів обмежується лише повним погашенням заборгованості за кредитом (ст. 543 ЦК України). Таким чином, вимоги позивача є обґрунтованими, не суперечать закону та підлягають задоволенню у повному обсязі. Понесені документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved