Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

18.09.2019 року позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив, в якому просить визнати трудові відносини припиненими, посилаючись на те, що він був призначений на посаду керівника ТзОВ «Інтер`єр люкс». На даний час відповідач не має найманих працівників, не виконує поставлені економічні завдання, для яких було створено товариство. Позивач втратив матеріальну та будь-яку іншу зацікавленість у перебуванні на посаді директора ТзОВ. У зв`язку з цим, ним було надіслано відповідачу заяву в якій просив звільнити його із займаної посади. Однак, відповідні заяви позивача залишилися проігнорованими, жоден з учасників не прибув на збори. Позивач проінформував письмово відповідача та усіх його засновників про свій намір звільнитися з посади директора, цією ж заявою зібрав загальні збори засновників відповідача та просив прийняти рішення про його звільнення. Однак, враховуючи, що усіма засновниками відповідача проігноровано його заяву то таке звільнення є можливим лише в судовому порядку. 11.11.2019 року представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої просить визнати трудові відносини між [PERSON] та ТзОВ «Інтер`єр люкс» припиненими з 02 вересня 2019 року на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України. Внести зміни до відомостей про юридичну особу ТзОВ «Інтер`єр люкс» (ЄДРПОУ 33797859), що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: У рядок «Прізвище, ім`я, по батькові, дата обрання осіб, які обираються до органу управління юридичної особи, уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори та дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи» в графі «Обмеження» додати наступну інформацію: після « [PERSON] - керівник» додати трудові відносини припинено 02 вересня 2019 року - рішення Сихівського районного суду м. Львова; після « [PERSON] - підписант» додати трудові відносини припинено 02 вересня 2019 року - рішення Сихівського районного суду м. Львова. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представником позивача подано заяву про розгляд справи у їх відсутності, проти заочного розгляду не заперечила, просить позов задоволити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи, на підставі ст.ст. 223, 280 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), проти чого не заперечив позивач. Представник третьої особи Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, при вирішення даного позову покликалися на розсуд суду. У зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно із вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України. З`ясувавши обставини, на які посилаються учасники справи, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов до наступного висновку з огляду на таке. Відповідно дост. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON] був призначений на посаду керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер`єр люкс», відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» відомості про позивача, як керівника було внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідно до ч.1 ст. 31 ЗУ " Про товариства з обмеженою відповідальністю та додатковою відповідальністю" загальні збори учасників скликаються у випадках, передбачених цим Законом або статутом товариства, а також: з ініціативи виконавчого органу товариства; на вимогу наглядової ради товариства; на вимогу учасника або учасників товариства, які на день подання вимоги в сукупності володіють 10 або більше відсотками статутного капіталу товариства. Відповідно до п.7 ч.1 ст. 30 ЗУ " Про товариства з обмеженою відповідальністю та додатковою відповідальністю" до компетенції загальних зборів учасників належать в т.ч. обрання одноосібного виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу (всіх чи окремо одного або декількох з них), встановлення розміру винагороди членам виконавчого органу товариства. [PERSON] заявою від 05.08.2019 року належним чином повідомив уповноважений орган Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер`єр люкс» про своє бажання звільнитися у порядку передбаченому ч.1 ст.38 Кодексу законів про працю України. 02.09.2019 року позивач фактично припинив повноваження директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер`єр люкс» за власним бажанням, згідно ч.1 ст.38 Кодексу законів про працю України. Уповноважений на звільнення керівника орган відповідача не розглянув по суті заяву позивача про звільнення протягом передбачених законодавством строків, не виконав покладені на нього Законом та Статутом обовязків по створенню нового виконавчого органу, зокрема призначення керівника Товариства, проігнорував повідомлення позивача про звільнення. Також, невнесення відповідачем відповідних змін про звільнення позивача із посади керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер`єр люкс» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань свідчить про те, що відповідач не визнає припинення трудових відносин з позивачем та нехтує його правом щодо вільного обрання місця роботи. Однак, Загальні збори товариства не вчинили будь-яких дій щодо розгляду даної заяви про звільнення з моменту направлення заяви про звільнення, та на дату звернення з цим позовом до суду. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно до ч.1 ст. 62 Закону України «Про господарські товариства» у Товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган колегіальний (дирекція) або одноособовий (директор). Дирекцію очолює генеральний директор. Членами виконавчого органу можуть бути також особи, які не є учасниками Товариства. Згідно до ч.1 ст. 99 Цивільного кодексу України загальні збори Товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад Згідно з ч.1, 2 ст. 145 Цивільного кодексу України вищим органом Товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори його учасників. У Товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган (колегіальний або одноособовий), який здійснює поточне керівництво його діяльності і є підзвітним загальним зборам його учасників. Виконавчий орган Товариства може бути обраний також і не зі складу учасників Товариства. До виключеної компетенції загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю належить, зокрема створення або відкликання виконавчого органу Товариства (п.3 ч. 4 ст.145 Цивільного кодексу України). Приписи ст.22 КЗпП України та ст.43 Конституції України забороняють будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладені, зміні та припинені трудового договору. Право працівника розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноваженого ним орган письмово за два тижні, передбачено ст.38 КЗпП України. Згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Розглядаючи справи, повязані із застосуванням даної норми, Конституційний Суд України у рішеннях від 07.07.2004 року № 14-рп/2004, від 16.10.2007 року № 8-рп/2007 та від 29.01.2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене ст.43 Конституції України право на працю Конституційний Суд України розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, не подав відзив на позов та доказів на його спростування. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення уточнених позовних вимог. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 768,40 гривень.

Outcome: approved