Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ДП "Одеська залізниця", Відокремленого структурного підрозділу Білгород-Дністровська дистанція колії №4 Одеської залізниці про видачу належним чином оформленої трудової книжки, вказуючи що з липня 1997 року був прийнятий на посаду техніка до Відокремленого структурного підрозділу Білгород-Дністровська дистанція колії №4 Одеської залізниці. В березні 1998 року позивач був звільнений, однак в порушення діючого законодавства при звільненні [PERSON] не було видано трудову книжку, у зв'язку із чим він був змушений звернутися до суду. У судове засідання поивач надав письмову заяву, відповідно до якої свої позовні вимоги підтримує, у разі неявки відповідача у судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Враховуючи зазначене суд вважає можливим у даній цивільній справі ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до наказу №166 від 02.07.1997 року [PERSON] 03.07.1997 року був прийнятий на посаду техніка, цех №9 до Білгород-Дністровської дистанції колії №4 Одеської залізниці, характер роботи "постійно", на позивача було покладено обов'язки юрист - консульта за сумісництвом. Відповідно до наказу №332 від 30.12.1997 року 02.01.1998 року [PERSON] було переведено на посаду техніка до цеху №27 до Білгород-Дністровської дистанції колії №4 Одеської залізниці на підставі ст. 32 КЗпП України. 28.02.1998 року [PERSON] був звільнений з посади техніка цеху №27 на підставі ст. 38 КЗпП України. У своїй позовній заяві [PERSON] зазначає, що при звільненні та до теперішнього часу йому не було видано трудову книжку Відповідно до ст. 48 КЗПП України передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів. Трудові книжки також ведуться на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжкe. П. 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на працівників передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесенням до неї запису про звільнення; при затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу; днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Відповідач до суду не з'явився та будь-яких доказів, які спростовували б доводи позивача та підтверджували факт видачі [PERSON] трудової книжки при його звільненні з Відокремленого структурного підрозділу Білгород-Дністровська дистанція колії №4 Одеської залізниці суду надано не було. Оцінивши в сукупності встановлені обставини, надані докази та відповідні норми закону, що регулюють питання що виникли між сторонами, суд прийшов до переконання про обґрунтованість вимог позивача. На підставі ч. 2 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 коп.

Outcome: approved