Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом в інтересах [PERSON] до Лазещинської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. Позов мотивує тим, що після смерті [PERSON], яка померла 05.12.2015 року, залишилося як спадкове майно житловий будинок, що знаходиться за адресою: с. Лазещина, 17, Рахівського району, Закарпатської області. При своєму житті, 07.09.2009 року [PERSON] склала заповіт, у якому вказала, що у випадку її смерті спадкоємцем нерухомості (житлового будинку), що знаходиться у с.Лазещина, 17, Рахівського району, Закарпатської області, включаючи земельну ділянку та зведені на ній житлові та нежитлові будівлі та споруди, а також відповідні права щодо цієї нерухомості, що відповідно до закону можуть бути включені до складу спадщини, призначає [PERSON]. Даний заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 39, посвідчений секретарем Лазещинської сільської ради [PERSON] 07.09.2009 року і відповідає вимогам, передбаченим ст.ст.1247,1251,1253 ЦКУ. [PERSON] 24.03.2016 року звернулася до Рахівської держнотконтори із заявою про прийняття спадщини за заповітом за покійною [PERSON], таким чином вона прийняла спадщину та є належним спадкоємцем за заповітом. 08.09.2016 року позивач звернулася до Рахівської держнотконтори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, однак, нотаріусом у видачі такого було відмовлено згідно постанови № 71 від 08.09.2016 року, через відсутність реєстрації правовстановлюючих документів. У зв'язку з наведеним просить визнати за [PERSON], [INFO], мешканкою с. Недашки, вул.Центральна, буд 14 «б», Малинського району, Житомирської області право власності у порядку спадкування за заповітом на житловий будинок площею 43,1 кв.м., з надвірними будівлями, що розташований за адресою: с.Лазещина, буд №17, Рахівського району, Закарпатської області. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, представник позивача, [PERSON], надав суду заяву про розгляд справи без його участі та просить позов задовольнити. \~\~ \~Представник виконавчого комітету Лазещинської сільської ради в судове засідання не з'явився, сільський голова [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без участі їхнього представника, позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку. В ході розгляду справи встановлено, що житловий будинок №17 у селі Лазещина, Рахівського району, Закарпатської області належав [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії САС № 002149 від 19.06.2008 р., виданим на підставі рішення виконкому Лазещинської сільської ради від 21.03.2008 р. Однак, дане Свідоцтво не було зареєстровано згідно чинного на той час законодавства. Крім того, у Виписці із Погосподарської книги № 1 с. Лазещина за 2011-2015 роки, виданій Лазещинською сільською радою 05.09.2016 р., вказано, що за номером обєкта погосподарського обліку № 0017 рахується дворогосподарство № 17, голова дворогосподарства [PERSON]. [PERSON] померла 05.12.2015 р., що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ТП № 276975 від 09.12.2015 р., виданим виконавчим комітетом Недашківської сільської ради Малинського району Житомирської області, та про що зроблено відповідний актовий запис про смерть у Книзі реєстрації смертей за № 11 від 09.12.2015 р. Згідно ст. ст.1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Суд встановив, що при своєму житті, 07.09.2009 року, [PERSON] склала заповіт, у якому вказала, що на випадок її смерті спадкоємцем нерухомості (житлового будинку), що знаходиться за адресою: с. Лазещина, №17, Рахівського району, Закарпатської області, включаючи земельну ділянку та зведені на ній житлові та нежитлові будівлі та споруди, а також відповідні права щодо цієї нерухомості, призначає [PERSON], [INFO]. Даний заповіт відповідає вимогам передбаченим ст.ст. 1247, 1251 ЦК України та є чинним, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 08.09.2016 року. Отже, встановлено, що позивач [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 05 грудня 2015 року. Звернення позивача до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням його права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в його користь через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Норми ст. 392 ЦК не застосовуються щодо вимог про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва (ч. 3ст. 376 ЦК), оскільки особа не є власником, а лише заявляє вимогу про встановлення права власності на об'єкт самочинного будівництва. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом, відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Згідно з характеристикою будинку, господарських будівель та споруд №17 по у селі Лазещина, Рахівського району, Закарпатської області спадковий будинок побудований у 1925 році. Загальна площа приміщень будинку складає 43,1 кв.м, житлова площа - 23,9 кв.м., а інвентаризаційна вартість 27816 грн. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Як уже зазначалося будинок, що являється предметом позову, був зареєстрований у погосподарській книзі с.Лазещина, а отже його не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва. При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Однак, в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. [PERSON] 24.03.2016 року,

Outcome: approved