Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

24.06.2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області та просить визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] за набувальною давністю. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі рішення виконавчого комітету Городнянської міської ради від 14 квітня 2009 року № 72 Про надання житла та видачу ордера позивачу наданий в користування житловий будинок [ADDRESS] . 15 квітня 2009 року виконавчим комітетом Городнянської міської ради Чернігівської області виданий ордер на вказане житло на ім`я позивача, відповідно до якого позивач вселився в надане житлове приміщення і проживає там безперервно з моменту вселення, сплачує комунальні послуги. Впродовж 10 років позивач відкрито, безперервно та добросовісно володіє будинком, проживаючи в ньому. На момент отримання ордера на вселення в житло, позивач не знав, що матиме перешкоди в подальшому оформленні житла у свою приватну власність, так як не знав, що в нього є власник, яким як з`ясувалося пізніше, є Городнянська районна державна адміністрація Чернігівської області. Про наявність власника позивач дізнався, коли отримав рішення виконавчого комітету Городнянської міської ради від 15 жовтня 2013 року № 136 про відмову в наданні позивачу дозволу на приватизацію спірного будинку. Підставою для відмови стало те, що житло не є власністю Городнянської міської ради Чернігівської області. Намагаючись здійснити приватизацію житла, позивач звертався і до Городнянської райдержадміністрації, однак також отримав відмову, у зв`язку з тим, що житло передано на баланс міської ради і знаходиться на балансі міської ради. У зв`язку з цим позивач звертається до суду та просить визнати за ним право на спірний будинок за набувальною давністю. У судовому засіданні 16.11.2020 року позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні, підтвердили обставини, викладені в позовній заяві. З приводу заявленого позову пояснили, що позивач залелився до спірного будинку у 2009 році на підставі ордера, виданого йому виконкомом Городнянської міської ради Чернігівської області. З моменту заселення позивач відкрито користується та володіє спірним будинком, сплачує комунальні послуги. Оскільки позивачу було відмовлено в приватизації спірного будинку, вважають наявні підстави для визнання за ним права власності на спірний будинок за набувальною давністю. Після оголошеної судом перерви в судове засідання 10.12.2020 року позивач та його представник не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача подав до суду письмове клопотання з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача по справі - Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області у судовому засіданні 16.11.2020 року позовні вимоги визнала, пояснила, що право власності на спірний будинок зареєстроване за відповідачем, яким приймалося розпорядження про передачу спірного будинку на баланс Городнянської міської ради Чернігівської області. Остання фактично прийняла цей будинок та виділила його в користування позивача, про що надала йому відповідний ордер. Однак у зв`язку з незавершенням процедури передачі будинку на баланс Городнянської міської ради Чернігівської області, спірний будинок залишився зареєстрованим за Городнянською районною державною адміністрацією Чернігівської області. Остання не має претензій на спірний будинок та вважає проживання позивача в цьому будинку законним. Оскільки право позивача на проживання в спірному будинку відповідачем не оспорюється, відповідач вважає за можливе визнати право власності на спірний будинок за позивачем за набувальною давністю. Після оголошеної судом перерви в судове засідання 10.12.2020 року представник відповідача не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином. Голова Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області Денис Камко подав до суду заяву від 24.07.2020 року за вих. № 01-32/489 з проханням розглянути справу без участі представника Городнянської РДА, позовні вимоги відповідач визнає, проти задоволення позову [PERSON] не заперечує. (а.с. 63). Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Городнянської міської ради Чернігівської області - Яценко Д.В. надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог. (а.с.71). Згідно положень ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши всі наявні матеріали справи та надані докази, не зважаючи на визнання позовних вимог відповідачем, дійшов висновку про необгрунтованість правової підстави заявлених позовних вимог та відсутність підстав для визнання за позивачем права власності на спірний житловий будинок в порядку набувальної давності, виходячи з наступного. За даними паспорта громадянина України серії [NUMBER] встановлено, що його видано Городнянським РВ УМВС України в Чернігівській області 22 жовтня 1999 року [PERSON] , який народився [INFO] в місті Городня Чернігівської області, з 21.08.2009 року зареєстроване місце проживання позивача будинок [ADDRESS] . (а.с.7). Місце реєстрації позивача у спірному будинку також підтверджене довідкою депутата міської ради від 26.11.2019 року. ( а.с. 9 ). Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Городнянської міської ради Чернігівської області від 14 квітня 2009 року № 72 [PERSON] наданий в користування житловий будинок [ADDRESS] , житловою площею 25,4 кв.м. Також Городнянська міська рада Чернігівської області вирішила видати ордер на вищезгадане житло на ім`я [PERSON] , склад сім`ї 3 особи( а.с. 14 ). З дослідженого ордера на житлове приміщення № 1148 встановлено, що він виданий виконавчим комітетом Городнянської міської ради [PERSON] на право зайняття житлового приміщення площею 25,4 кв.м. за адресою : [ADDRESS] . Підстава - рішення виконкому № 72 від 14.04.2009 року. ( а.с. 15 ). З довідки Городнянської житлово-експлуатаційної дільниці від 21 листопада 2019 року № 49 встановлено, що [PERSON] дійсно зареєстрований і проживає в [ADDRESS] з 21.08.2009 року по теперішній час. На протязі вказаного періоду постійно сплачує комунальні послуги в Городнянську ЖЕД. ( а.с. 17 ). З довідки Городнянського ВУЖКГ від 27.11.2019 року № 47 встановлено, що [PERSON] , який зареєстрований за адресою ; [ADDRESS] , користується послугами водопостачання та вивезення сміття, особовий рахунок № [NUMBER] , з липня 2012 року. Заборгованості по особовому рахунку станом на 27.11.2019 року не має. ( а.с. 18 ). З листа Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області від 27 вересня 2013 року № 07-13/80, адресованого позивачу, встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] розпорядженням голови райдержадміністрації від 18.11.1996 року № 390 Про перерахування коштів на придбання житла та передачу житлового будинку на баланс міської ради був переданий на баланс Городнянської міської ради за призначенням для розподілу. Таким чином, райдержадміністрація не має можливості надати [PERSON] дозвіл на приватизацію вищезазначеного будинку. ( а.с. 12 ). Рішенням виконавчого комітету Городнянської міської ради Чернігівської області від 15 жовтня 2013 року № 136 [PERSON] відмовлено в наданні дозволу на приватизацію будинку [ADDRESS] , так як дане житло не є власністю Городнянської міської ради Чернігівської області та не належить до її житлового фонду. ( а.с. 13 ). З листа Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області від 14.05.2015 року № 03-10/34 встановлено, що придбаний райдержадміністрацію за рахунок коштів, виділених облдержадміністрацію згідно розпорядження № 675 від 25.10.1996 року будинок з подвірними та побутовими спорудами [ADDRESS] переданий на баланс міської ради у 1996 році. Крім того, факт передачі будинку міській раді для цільового розподілу встановлений судовим рішенням від 17 вересня 2014 року в рамках розгляду справи № 732/1175/14, яке набрало законної сили. Факт знаходження відповідного будинку на балансі міської ради (її підвідомчої установи Городнянської ЖЕД ) підтверджується і рішенням виконкому Городнянської міської ради № 246 від 16 грудня 2008 року Про передачу житлового будинку, яким виконком вирішив передати будинок [ADDRESS] з балансу Городнянської ЖЕД на баланс Городнянської райдержадміністрації. Вказаний будинок залишився на балансі Городнянської ЖЕД у зв`язку з не оформленням документів, оскільки відповідно до Інструкції зі складання типових форм з обліку та списання основних засобів що належать установам і організаціям, які утримуються за рахунок державного або місцевих бюджетів для прийняття об`єктів основних засобів наказом керівника установи створюється комісія, яка складає акт у двох примірниках : один для установи, яка здає, другий для установи, яка приймає. Після оформлення акт разом з технічною документацією, що стосується даного об`єкта, передається в бухгалтерію. Належно оформлений акт приймання-передачі для однієї сторони є підставою для зняття будинку з балансу, а для іншої сторони для прийняття його на баланс. Як слідує з акту приймання-передачі основних засобів № 3 від 23 грудня 2008 року останній підписаний лише однією стороною представниками ЖЕД. Представниками райдержадміністрації, визначеними у акті як сторона яка приймає даний будинок, відповідний акт не підписувався, та, відповідно, і на баланс райдержадміністрації будинок [ADDRESS] не приймався, підтвердженням чого є відсутність даного будинку за даними бухгалтерського обліку райдержадміністрації. ( а.с. 10-11 ). З інформаційної довідки від 05 грудня 2019 року № 1189 встановлено, що станом на 31.12.2012 року право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] зареєстровано в книзі 1, номер запису 28 за Городнянською районною державною адміністрацією на підставі договору купівлі-продажу від 01 листопада 1996 року № 3007, посвідченого державним нотаріусом Городнянської державної нотаріальної контори Совою В.Ф. (а.с.20). Факт реєстрації спірного будинку на праві власності за відповідачем Городнянською районною державною адміністрацією також підтверджений відповідною інформаційною довідкою №229664203 від 26.10.2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.102) Таким чином, на підставі досліджених судом письмових доказів справи судом встановлено, що спірний будинок на праві власності зареєстрований за відповідачем Городнянською районною державною адміністрацією Чернігівської області. Розпорядженням Городнянської РДА № 675 від 25.10.1996 року спірний будинок переданий на баланс Городнянської міської ради Чернігівської області. Позивач заселився до спірного будинку на підставі належним чином оформленого виконкомом Городнянської міської ради ордера № 1148, виданого позивачу на підставі рішення Городнянської міської ради Чернігівської області 14 квітня 2009 року № 72. Вказані розпорядження Городнянської райдержадміністрації № 675 від 25.10.1996 року, рішення Городнянської міської ради Чернігівської області від 14 квітня 2009 року № 72 та ордер на житлове приміщення № 1148 ніким не оспорюються та є дійсними. Стаття 15 ЦК України\~передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Гарантоване\~статтею 55 Конституції України\~й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує особа, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Частиною першою\~статті 13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частинами 1, 5, 6\~ст.81, ч.3 ст.12 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Позивачем правовою підставою позову зазначена стаття 344 ЦК України, якою передбачено можливість набуття особами права власності на майно за набувальною давністю. Відповідно до частин 1, 4\~статті 344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено\~Цивільним\~Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Для набуття\~права власності\~за набувальною\~давністю доведенню\~підлягають шість\~обставин:\~майно має\~бути об`єктом\~набувальної давності,\~не виключеним\~із цивільного\~обороту;\~добросовісність володіння;\~відкритість володіння;\~давність володіння\~та його\~безперервність;\~відсутність інших\~осіб,\~які претендують\~на це\~майно;\~відсутність титулу\~у позивача\~для володіння\~майном та\~набуття права\~власності. Володіння без\~правової підстави\~-\~це фактичне\~володіння,\~яке не\~спирається на\~будь-яку\~законну підставу\~володіння чужим\~майном. Набувальна давність поширюється на випадки фактичного, без правової підстави володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного документа, наприклад, договору найму, оренди, зберігання тощо, виключає застосування положень частини першої\~статті 344 ЦК України. \~До цього\~висновку дійшов\~Верховний Суд\~в постанові\~від 27.09.2018р.,\~яка ухвалена\~у цивільній\~справі №\~571/1099/16-ц. Сторонами визнається та доказами справи підтверджено, що позивач користується спірним будинком на підставі відповідного ордера, тобто наявна відповідна правова підстава для користування спірним будинком. Ордер №1148 не визнаний недійсним. Законність вказаного ордера як підстави для проживання позивача у спірному будинку не оспорюється та визнається всіма учасниками справи. Законність володіння та наявність відповідної правової підстави виключають можливість набуття позивачем права власності на спірний будинок за набувальною давністю. Водночас, як вбачається з сукупності доказів справи, спірні відносини виникли з приводу перешкод, які виникли під час реалізації позивачем, як наймачем спірного будинку, його права на приватизацію цього будинку. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на житло. Конституцією України\~також серед основних прав і свобод людини й громадянина проголошено право на житло. У\~ст. 47 Конституції України\~передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 345 ЦК України\~закріплюється право фізичної або юридичної особи набувати право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом. Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства. Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання визначені\~Законом України від 19 червня 1992 року N 2482-XII "Про приватизацію державного житлового фонду", Житловим Кодексом, Положенням про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, Згадані нормативно-правові акти регламентують правовідносин з приводу реалізації права громадян на житло шляхом передання їм у приватну власність житлових приміщень державного житлового фонду та гуртожитків, та відносять до об`єктів приватизації в тому числі одноквартирні будинки, кімнати у квартирах та одноквартирних будинках. При цьому, виходячи з положень Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", ст.58 ЖК України приватизація квартири (будинку) здійснюється при наявності ордера на неї, ордер на жиле приміщення є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Таким чином, ордер на житло, виданий позивачу, підтверджує наявність у нього відповідного права користування житловим приміщенням та свідчить про наявне у позивача право набути у власність спірний будинок в процесі його приватизації. Одночасно наявність законного права користування спірним будинком виключає можливість набуття права власності на цей будинок за набувальною давністю. Матеріали справи свідчать про те, що позивач звертався до відповідача - Городнянської районної державної адміністрації та третьої особи - Городнянської міської ради Чернігівської області з заявами про приватизацію спірного будинку та отримав відмови. Рішення про відмову позивачу в приватизації спірного будинку позивач належним чином у встановленому законом порядку не оскаржував, вони не були окремим предметом судового розгляду. Це констатоване рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 17.09.2014 року у цивільній справі №732/1175/14 (абзаз7 арк.3 рішення), яким було відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON] про зобов`язання взяти будинок на баланс міської ради та надати дозвіл на приватизацію будинку. Таким чином,\~врахувавши зібрані\~у справі\~докази та\~надавши їм\~оцінку,\~суд приходить\~до висновку,\~що позовні\~вимоги не ґрунтуються\~на положеннях ст.344 ЦК України, яка є підставою позову, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог з огляду на неправильний спосіб захисту порушеного права, обраного позивачем. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed