Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] в якому просила (а.с. 2-5): 1. Визнати нашою з відповідачем спільною сумісною власністю: житловий будинок [ADDRESS] ; автомобіль Daewoo Espero державний номерний знак [NUMBER] ; грошові кошти на депозитному рахунку на ім?я відповідача в ПАТ КБ «ПриватБанк». 2. Поділити спільне з відповідачем майно, виділивши позивачу у власність: житловий будинок [ADDRESS] ; Ѕ частку грошових коштів на депозитному рахунку в ПАТ КБ «ПриватБанк» на ім?я [PERSON] . 3. Стягнути з відповідача на користь позивача, в рахунок компенсації вартості належної позивачу Ѕ частки автомобіля Daewoo Espero державний номерний знак [NUMBER] , 50000 гривень. В подальшому ухвалою суду від 09.02.2021 року провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна було закрите в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання спільною сумісною власністю грошових коштів на депозитному рахунку [PERSON] та виділення позивачу Ѕ частки цих коштів (а.с. 160). [PERSON] подав зустрічний позов до [PERSON] в якому просив (а.с. 78-79): 1. Визнати за ним право власності на Ѕ ідеальну частку житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] . В подальшому [PERSON] збільшив розмір позовних вимог та додатково просить (а.с. 106-108): 2. Визнати спільною сумісною власністю та виділити наступні речі: - Відповідачу (йому): газову плиту ВЕКО CSM 62320 вартістю 6000 гривень; бойлер водяний вартістю 5000 гривень; матрац ортопедичний Флоренція вартістю 1500 гривень; телевізор Самсунг вартістю 1500 гривень; підлогові ваги вартістю 300 гривень; кавомолку вартістю 300 гривень; насос QDX 1.5-16-0.37 вартістю 300 гривень; морозильну камеру ММ-184-74 Атлант вартістю 5000 гривень; інфрачервоний обігрівач SVNNY AT вартістю 300 гривень; кормоперемелювач електричний вартістю 400 гривень; бензопилу Husqvarna-340 вартістю 2000 гривень; праску вартістю 200 гривень; мікрохвильову піч Самсунг MS 23 Г 302 ТАS вартістю 3000 гривень; витяжку до газової плити вартістю 1000 гривень; велосипед виробництва Германія вартістю 2500 гривень; велосипед модель 112-311 «Аіст» вартістю 500 гривень; диван розкладний вартістю 3000 гривень; дрова 20 м3 вартістю 15000 гривень; консервацію вартістю 2000 гривень; посуд вартістю 5000 гривень; профілактор Евлікова вартістю 2000 гривень; стіл розкладний вартістю 1000 гривень; табуретки 6 шт. вартістю 1000 гривень; стільці 6 шт. вартістю 2000 гривень; електродриль «Інтерскол» вартістю 200 гривень; тонометр BASIC - вартістю 500 гривень; візок для перевезення вантажу вартістю 500 гривень; сумка - вартістю 200 гривень; медогонка - вартістю 1000 гривень; шафи з антресолями - вартістю 5000 гривень; всього на загальну суму 62300 гривень. - Позивачу (їй): відеокамеру SONY DCR-DVD 108 E вартістю 3000 гривень; бойлер електричний 10 л. вартістю 1000 гривень; пилосос SC 432 вартістю 1000 гривень; ноутбук Lenovo idea Pad V580 C вартістю 3000 гривень; соковижималку Мулінекс вартістю 100 гривень; пральну машину вартістю 5000 гривень; котел електричний проточний вартістю 5000 гривень; батареї проточні для обігріву будинку вартістю 5000 гривень; комп`ютер планшетний АР-107 вартістю 5000 гривень; холодильник Nord 416-4 вартістю 1000 гривень; тюнер супутниковий DSB-S 300V/XEV вартістю 200 гривень; фен РН 085 Ровенто вартістю 200 гривень; фен Jonik вартістю 200 гривень; електрочайник BRAUN WK 210 вартістю 1000 гривень; мультиварку Мулінекс вартістю 1000 гривень; міксер - вартістю 300 гривень; поличку для взуття вартістю 200 гривень; насосну станцію вартістю 4000 гривень; інтернет-точку - вартістю 2500 гривень; велосипед - вартістю 2400 гривень; стіл-тумба 2 шт. вартістю 4000 гривень; велосипед - вартістю 2500 гривень; всього на загальну суму 55900 гривень. В судовому засіданні позивач свій позов підтримала та заперечила проти зустрічного позову. Відповідач підтримав зустрічний позов та заперечив проти первісного. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 травня 1997 року (а.с. 6), який був розірваний рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 06 грудня 2017 року (а.с. 8). За час перебування у шлюбі вони стали батьками двох дітей: [PERSON] [INFO] (а.с. 6) та [PERSON] [INFO] (а.с. 7). Відповідач за час шлюбу набув у власність наступне майно: -житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 11-13); -автомобіль Daewoo Espero державний номерний знак [NUMBER] . Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У зв?язку з цим суд визнає житловий будинок [ADDRESS] та автомобіль Daewoo Espero державний номерний знак [NUMBER] спільною сумісною власністю позивача та відповідача. Вирішуючи питання про поділ цього майна суд враховує, що у відповідності до ч. 1 ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Як зазначено у ч. 1 ст. 70 СК України - у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Вищевказані речі є неподільними і значно відрізняються в своїй вартості, а тому майно не може бути поділене відповідно до рівності часток. Відповідно до пункту 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Враховуючи це роз?яснення, суд визнає за позивачем та відповідачем право власності за кожним на Ѕ ідеальну частку житлового будинку [ADDRESS] та Ѕ ідеальну частку автомобіля Daewoo Espero державний номерний знак [NUMBER] . Вирішуючи питання про поділ решти майна, яке зазначає відповідач, а саме: газової плити ВЕКО CSM 62320 вартістю 6000 гривень; бойлера водяного вартістю 5000 гривень; матраца ортопедичного Флоренція вартістю 1500 гривень; телевізора Самсунг вартістю 1500 гривень; підлогових вагів вартістю 300 гривень; кавомолки вартістю 300 гривень; насосу QDX 1.5-16-0.37 вартістю 300 гривень; морозильної камери ММ-184-74 Атлант вартістю 5000 гривень; інфрачервоного обігрівача SVNNY AT вартістю 300 гривень; кормоперемелювача електричного вартістю 400 гривень; бензопили Husqvarna-340 вартістю 2000 гривень; праски вартістю 200 гривень; мікрохвильової печі Самсунг MS 23 Г 302 ТАS вартістю 3000 гривень; витяжки до газової плити вартістю 1000 гривень; велосипеда виробництва Германія вартістю 2500 гривень; велосипеда моделі 112-311 «Аіст» вартістю 500 гривень; дивана розкладного вартістю 3000 гривень; дров 20 м3 вартістю 15000 гривень; консервації вартістю 2000 гривень; посуду вартістю 5000 гривень; профілактора Евлікова вартістю 2000 гривень; столу розкладного вартістю 1000 гривень; табуреток 6 шт. вартістю 1000 гривень; стільців 6 шт. вартістю 2000 гривень; електродрилю «Інтерскол» вартістю 200 гривень; тонометра BASIC - вартістю 500 гривень; візка для перевезення вантажу вартістю 500 гривень; сумки - вартістю 200 гривень; медогонки - вартістю 1000 гривень; шафи з антресолями - вартістю 5000 гривень; відеокамери SONY DCR-DVD 108 E вартістю 3000 гривень; бойлера електричного 10 л. вартістю 1000 гривень; пилососа SC 432 вартістю 1000 гривень; ноутбука Lenovo idea Pad V580 C вартістю 3000 гривень; соковижималки Мулінекс вартістю 100 гривень; пральної машини вартістю 5000 гривень; котла електричного проточного вартістю 5000 гривень; батарей проточних для обігріву будинку вартістю 5000 гривень; комп`ютера планшетного АР-107 вартістю 5000 гривень; холодильника Nord 416-4 вартістю 1000 гривень; тюнера супутникового DSB-S 300V/XEV вартістю 200 гривень; фена РН 085 Ровенто вартістю 200 гривень; фена Jonik вартістю 200 гривень; електрочайника BRAUN WK 210 вартістю 1000 гривень; мультиварки Мулінекс вартістю 1000 гривень; міксера - вартістю 300 гривень; полички для взуття вартістю 200 гривень; насосної станції вартістю 4000 гривень; інтернет-точки - вартістю 2500 гривень; велосипеда - вартістю 2400 гривень; стіл-тумби 2 шт. вартістю 4000 гривень; велосипеда - вартістю 2500 гривень; суд також керується пунктами 22, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя". В даних пунктах вказано, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Всупереч вищевказаним роз`ясненням та законодавчим нормам відповідач не надав доказів того, що це майно наявне на час припинення спільного ведення господарства з позивачем. Крім того сторони не погодили вартість цього майна, яку зазначив відповідач, та відмовились від проведення товарознавчої експертизи. Таким чином відповідач не надав доказів стосовно вартості цього майна, а тому суд не може вирішити питання про поділ цього майна відповідно до рівності часток. У зв?язку з цим суд відмовляє в задоволенні позову стосовно поділу решти майна за безпідставністю. Враховуючи вищевказане,

Outcome: partial