Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

[PERSON] у вересні 2015 року звернулася до суду із вказаним позовом, в якому зазначила, що працювала у відповідача на посаді касира операціоніста з 19.11.2012. В зв"язку в виниклою дебіторською заборгованістю в сумі 14 940 грн. 43 коп., з якою позивач не погодилася і не погоджується й донині, її змусили звільнитися з роботи і погашати неіснуючий борг. Просить суд списати вказану дебіторську заборгованість та відшкодувати 30 000 грн. моральної шкоди, яку завдано їй халатністю працівників банку, вчиненням на неї тиску, поширенням інформації про неї третім особам, внаслідок чого погіршився стан її здоров"я та стосунки з родичами. В судовому засіданні позивач позов підтримала з тих же підстав і просила його задовольнити. Представник відповідача позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні за безпідставністю. Судом встановлено наступне. Положеннями ч. 3 ст. 60 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як встановлено в судовому засіданні з пояснень відповідача та матеріалів оглянутої цивільної справи №296/7039/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про відшкодування шкоди, рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 03.02.2014 позов задоволено частково. Цим рішенням встановлено завдання майнової шкоди відповідачкою [PERSON] на суму 14940,43 грн. та стягнуто вказану суму на користь банку. Вказане рішення ніким не оскаржене, набуло законної сили, а тому є обов"язковим до виконання відповідно до ст. 14 ЦПК. Враховуючи викладене, суд відмовляє в задоволенні позову в частині списання дебіторської заборгованості, оскільки відповідно до рішення суду від 03.02.2014 [PERSON] зобов"язана її відшкодувати. Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, спричинена неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її заподіяла. Частиною 1 статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною 1 статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до пункту 1 частини 2 цієї статті моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Оскільки позивач не надала будь-яких доказів на підтвердження спричинення їй моральної шкоди відповідачем, клопотань про їх витребовування не заявляла, суд приходить до висновку про відмову позову в цій частині. На підставі наведеного, суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про безпідставність позову та відмовляє в його задоволенні.

Outcome: dismissed