Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

26.04.2016 року до суду звернулася позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві в обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 07.05.2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві зареєструвала свій шлюб з відповідачем, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 294 від 07.05.2014 року. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, різних поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства, а також щодо виховання дитини. Між ними втрачені всі фізичні та духовні зв'язки. Подальшого сенсу підтримувати сімейні стосунки немає, примирення між ними неможливе, вважає, що шлюб необхідно розірвати. Прохає відновити її дівоче прізвище. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надіслала на електронну адресу суду скановану копію письмової заяви, в якій прохає проводити розгляд справи за її відсутності, в зв'язку з сімейними обставинами, на позовних вимогах наполягає, прохає їх задовольнити (а. с. 20). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав нотаріально посвідчену заяву про визнання позову (а.с.5) та надіслав на електронну адресу суду скановану копію письмової заяви, в якій прохає проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення (а. с. 22). Виходячи з наведеного, а також положень ч. 2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем [PERSON] пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Шлюб між сторонами укладено 07 травня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 294, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 07 травня 2014 року (а.с. 12). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві від 22.07.2014 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 2641. В свідоцтві про народження дитини в графі "мати" вказана позивач [PERSON], в графі "батько" - відповідач [PERSON] (а.с.13). Згідно довідки Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області № 8410 від 26.05.2016 року позивач [PERSON], [INFO], дійсно проживає за адресою: [ADDRESS] і має такий склад сім'ї: чоловік - [PERSON], [INFO], та дочка - [PERSON], [INFO] (а.с.21). За відомостями ГУДМС м. Києва [PERSON], громадянин Росії, був зареєстрований з 24.09.2009 року за адресою: [ADDRESS], знятий з реєстрації 15.08.2015 року (а.с.16). Проживає на території України на підставі тимчасової посвідки на постійне проживання серії [NUMBER], виданої заступником начальника ГІРФО Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві (а.с. 5, 10-11) З матеріалів справи вбачається, що подружні відносини між [PERSON] та [PERSON] фактично припинилися. З'ясовано, що подружжям втрачено почуття любові і поваги один до одного. На даний час сторони не намагаються зберегти сім'ю. Сторони зазначені обставини у справі не оспорювали, фактично їх визнали, тому у відповідності до ч.1 ст. 61 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню. Спору про поділ спільного майна подружжя та щодо місця проживання малолітньої дитини між сторонами на час розгляду даної справи немає. Сторони дійшли згоди, що дитина буде проживати разом із позивачем [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст. 55 СК України дружина та чоловік повинні піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно положень ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В своїх письмових заявах сторони не виявили бажання зберегти подружні відносини, заперечували проти надання подружжю строку для примирення. За такої сукупності обставин у справі суд дійшов висновку про те, що причини, які спонукали позивача [PERSON] на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим, воно суперечить інтересам одного з подружжя та інтересам їх спільної дитини. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як сімейні відносини не склалися з вини сторін, які в порушення вимог ч.1 ст. 55 СК України перестали піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки, позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище, про що зазначила в позові та в заяві. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Питання щодо стягнення з відповідача суми судового збору позивачем не порушувалося.

Outcome: approved