Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в жовтні 2018 року до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, мотивуючи позов тим, що 17.04.2001 року у виконкомі Завадівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області зареєструвала шлюб з відповідачем. В шлюбі у сторін народилось двоє дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалось, з березня 2018 року проживають окремо. Відповідач участі в утриманні дітей не приймає, ухиляється від покладеного на нього обовязку, хоча має таку можливість, оскільки, є фізично здоровим, працездатним, іздить на заробітку в Європу та Росію, а тому має постійний заробіток. А тому, просила суд стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей щомісячно в розмірі по 2 000,00 грн. до досягнення ними повноліття. Позивач в судове засідання не зявилась, в попередньо поданій до суду заяві просила позов задоволити, розглянути справу без її участі. Не заперечує щодо заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причину неявки суду не повідомлено. З урахуванням положень\~ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини другої\~статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів в користь того з батьків, з ким проживає дитина. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ИД №157812 виданого повторно 15 вересня 2018 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Завадівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, про що складено відповідний актовий запис №2 (а.с. 3). В шлюбі у сторін двоє дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії І-ИД №269570 виданого повторно 29 серпня 2017 року, серії І-ИД №111398 виданого 15 лютого 2010 року (а.с. 5, 4). Конституцією України визначено основні права й обов'язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч. 2 ст. 51 Основного Закону - батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень Конвеції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991р.) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Відповідно до положень ч.8 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням наведених положень, беручи до уваги, що позивачка просить про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, суд дійшов висновку, що аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання сина слід визначити в твердій грошовій сумі 2000грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує, що відповідач є працездатною особою, а тому спроможний платити аліменти на утримання дітей. Відповідно до ст. 7 Закону України Про державний бюджет на 2018 рік у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років\~ становить: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Оскільки, двоє батьків зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, то визначений позивачкою розмір аліментів по 2 000,00 грн. щомісячно на утримання дітей по 2000,00 грн. щомісячно, буде відповідати інтересам дітей та зможе забезпечити їх належний фізичний та духовний розвиток, не порушуватиме прав відповідача та норм чинного законодавства. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення шляхом стягнення з відповідача аліментів в користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], щомісячно в розмірі по 2000,00 гривень до досягнення ними повноліття, починаючи з 22.10.2018 року. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини\~вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. . А тому з відповідача слід стягнути в дохід держави 704,80 гривень судового збору. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України Про охорону дитинства, п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", ст.ст. 141, 247 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved