Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Житомира, батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог вказує, що вона та відповідач по справі уклали між собою шлюб, зареєстрований Житомирським міським відділом реєстрації актів громадянського стану 13.05.2011 за актовим записом № 514. [INFO] у них народилась дитина - [PERSON] . В подальшому шлюб було розірвано на підставі рішення Богунського районного суду м.Житомира по справі № 295/385/13-ц від 28.02.2013, після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] відновлено на дошлюбне - [PERSON] . Рішенням Богунського районного суду м.Житомира по справі № 17170/13-ц від 03.12.2013 стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання спільної малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/5 від його доходів, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 18 грудня 2017 року по справі № 296/7910/17 було вирішено змінити прізвище малолітнього [PERSON] , [INFO] , на « [PERSON] » без згоди його батька, [PERSON] . При цьому, даним рішенням суду встановлені певні обставини, а саме: [PERSON] нехтує своїми батьківськими обов`язками стосовно малолітнього сина - [PERSON] , не бере участі у його вихованні та утриманні, не цікавиться його розумовим та фізичним розвитком, станом його здоров`я тощо. Вказаний позов [PERSON] визнав. Відповідно до довідки № 443 від 26.06.2020 Приватного Підприємства «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційного підприємства № 15» Житлової Керуючої компанії [PERSON] , 1990 року народження, проживає в [ADDRESS] , з нею проживають її син - [PERSON] , [INFO] , та її донька [PERSON] , [INFO] . Відповідно до виписки із медичної картки ТОВ «МЕДІБОР» на [PERSON] , дитина була на прийомах лише в супроводі матері, тобто батько ні разу не відвідував медичний заклад в якому лікувалась дитина. Відповідно до довідки ФОП [PERSON] від 25.06.2020, [PERSON] відвідує індивідуальні заняття з англійської мови, вихованням його займається лише його мати [PERSON] , за весь період занять біологічний батько дитини - [PERSON] жодного разу не приходив на заняття з дитиною, не цікавиться його навчанням та успіхами сина, не спілкується з репетитором. Всі заняття з навчання [PERSON] оплачує його мати - [PERSON] . Відповідно до характеристики Житомирської ЗОШ 1-3 ступенів № 35, вихованням хлопчика опікується тільки мама [PERSON] , за весь період навчання батько дитини - [PERSON] не брав участі у вихованні сина, не відвідує батьківські збори, не цікавиться навчанням та поведінкою хлопчика, не спілкується з вчителями та класним керівником протягом всього навчання в школі. Відповідно до характеристики ДЮСШ № 2 від 22.06.2020 за № 147, батько дитини [PERSON] не приходить на батьківські збори, не цікавиться навчанням, досягненнями, успіхами та поведінкою сина, не спілкується з тренером протягом всього навчання в ДЮСШ № 2. Отже, [PERSON] з народження сина свідомо за своїм волевиявленням самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не відвідує ні медичні установи де проходив лікування син, ні місць його навчання, жодного разу він спільно із сином не відвідував парк, музей, кінотеатри, ігрові заклади, магазини, не приймав участі в його оздоровленні, взагалі не спілкується та ніколи не спілкувався із сином. Тобто, [PERSON] участі у вихованні та догляді дитини не бере взагалі і ніколи не брав, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає, а аліменти стягуються з нього лише в примусовому порядку на підставі рішення. Враховуючи викладене у сукупності, просить у судовому порядку позбавити відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON] . Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 09.10.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та залучено Виконавчий комітет Житомирської міської ради до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача. Від [PERSON] 09.11.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволення позовних вимог. У відповіді на відзив від 13.11.2020 позивач не погодилася з позицією відповідача та наполягала на задоволенні позову. Ухвалою від 27.11.2020 витребувано з Богунського районного суду м. Житомира матеріали справи №295/9638/20 (провадження №3/295/4402/20) про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч.1 ст.184 КУпАП. Ухвалою від 20.04.2021, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, підготовче провадження у справі закрито. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов з підстав, заявлених у ньому, просили його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні 19.05.2021 позовні вимоги щодо позбавлення його батьківських прав, як і в заявах від 23.11.2020 та від 24.03.2021, визнав в повному обсязі, від надання пояснень, в тому числі причин подання відзиву, де він не визнавав позовні вимоги, та зміну своєї позиції на визнання позову, категорично відмовився. Представник органу опіки та піклування Житомирської міської ради надав висновок, в якому орган вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Вислухавши пояснення учасників справи, покази допитаних свідків, дослідивши матеріали справи та наявні докази у ній, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Як вбачається із довідки ТОВ «ТЕДІС УКРАЇНА» від 19.06.2020 № 238-д, службової характеристики ТОВ «ТЕДІС УКРАЇНА», довідки ТОВ «ТЕДІС УКРАЇНА» про доходи від 22.06.2020 № 439-3П, позивач [PERSON] працює фахівцем з дистанційних продаж в ТОВ «ТЕДІС УКРАЇНА» та має позитивну характеристику. У відповідності до довідки управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради 12.06.2018, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки № 443 від 26.06.2020 приватного підприємства «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 15» Житлової керуючої компанії, [PERSON] , 1990 року народження, проживає в [ADDRESS] , разом з сином [PERSON] , [INFO] та донькою [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Богунського районного суду м.Житомира від 28.03.2013 у справі № 295/385/13-ц: шлюб, укладений між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що зареєстрований Житомирським міським відділом реєстрації актів громадянського стану 13.05.2011 р. за актовим записом № 514, розірвано; після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] відновлено на дошлюбне - « [PERSON] »; малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , залишено на подальше проживання із матір`ю - [PERSON] . Відповідно до рішення Богунського районного суду м.Житомира по справі № 17170/13-ц від 03.12.2013 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] , [INFO] на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/5 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.10.2013 року і до повноліття дитини. Згідно рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 18.12.2017 у справі № 296/7910/17 змінено прізвище малолітнього [PERSON] , [INFO] , на « [PERSON] » без згоди його батька, [PERSON] . Згідно рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 19.08.2019 у справі № 296/836/19 збільшено розмір аліментів, визначених рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 03.12.2013 року, та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до виписки із медичної картки ТОВ «МЕДІБОР» на [PERSON] , [INFO] , дитина на прийомах була лише в супроводі матері. Відповідно до довідок ФОП [PERSON] та довідок ФОП [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , відвідує індивідуальні заняття з англійської мови. За весь період занять батько дитини - [PERSON] - жодного разу не приходив на заняття з дитиною, не цікавився його навчанням та успіхами, не спілкувався з репетитором. Всі заняття з навчання [PERSON] оплачує його мати - [PERSON] . Згідно характеристик, виданих директором Житомирської ЗОШ 1-3 ступенів № 35 та класним керівником, на [PERSON] , учня 3-го класу, - вихованням хлопчика опікується тільки мама [PERSON] . Мама приймає активну участь у розвитку сина, займається його навчанням та вихованням, відвідує всі батьківські збори та разом з сином приймає участь у всіх позаурочних та позашкільних заходах. За весь період навчання батько дитини - [PERSON] не брав участі у вихованні сина, не відвідував батьківські збори, не цікавився навчанням та поведінкою хлопчика, не спілкувався з вчителями та класним керівником протягом всього навчання в школі. Батько з сім`єю не проживає. Відповідно до характеристики директора та тренера Дитячо-юнацької спортивної школи № 2 від 22.06.2020 за № 147, від 21.10.2020 № 291, від 25.01.2021 № 17, від 01.04.2021 № 83, [PERSON] , [INFO] , проходить навчання у школі на відділенні стрибки на батуті, протягом 2018-2020 років був призером чемпіонату ДЮСШ №2 «Юний акробат». Мама [PERSON] часто відвідує спортивну школу, цікавиться тренуваннями сина, досягненнями у спорті. Батько [PERSON] не приходить на батьківські збори, не цікавиться навчанням, досягненнями, успіхами та поведінкою сина, не спілкується з тренером протягом всього навчання в ДЮСШ № 2. Згідно довідки Служби у справах дітей Житомирської міської ради від 24.11.2020 № 871/2, батько дитини [PERSON] проживає окремо від позивача та сина, до органу опіки та піклування з приводу призначення годин та днів зустрічей з дитиною не звертався. У відповідності до оглянутих матеріалів справи № 295/9638/20, постановою Богунського районного суду м. Житомира від 09.11.2020, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: 30.07.2020, о 09 годині, [PERSON] , у [ADDRESS] , неналежним чином здійснював виховання малолітнього сина - [PERSON] , 2011 року народження, а саме самоусунувся від його виховання. При цьому, згідно заяви від 09.11.2020, [PERSON] самостійно визнав вину у вказаному правопорушенні. Згідно довідки ФОП [PERSON] , [PERSON] відвідує індивідуальні психокорекційні заняття. Станом на 21.01.2021 батько дитини - [PERSON] - жодного разу на заняття не приходив, не проявляв зацікавленості результатами психокорекційної роботи. Всі заняття оплачує мати [PERSON] . Вважаючи, що відповідач самоусунувся від виховання сина, позивач звернулася до суду із вимогою позбавити його батьківських прав. Вирішуючи спірні правовідносини, суд зважає на наступне. Відповідно до статті 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до статтей 18, 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці зобов`язані вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Згідно частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. За змістом статті 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до пункту 2 частини першої та частини третьої статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. В пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - це акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, мати (батько) можуть вважатися такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, якщо вона (він) не проявляють про неї батьківської турботи, хоча мають таку можливість. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі "Савіни проти України" встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Так, з матеріалів справи вбачається, що дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом із матір`ю [PERSON] , яка здійснює його утримання, займається його вихованням та розвитком. Суд бере до уваги показання свідка [PERSON] , [INFO] , який працює тренером ДЮСШ № 2 з акробатики та зазначив, що дитина [PERSON] , [INFO] , займається в секції акробатики спортивної школи вже біля 4 років. За цей період батько [PERSON] його жодного разу не відвідував, на змаганнях супровід дитини здійснює мати [PERSON] або її чоловік. Свідок [PERSON] , [INFO] , показала, що позивач у справі є її дворідною сестрою. Батька [PERSON] . [PERSON] бачила всього декілька раз, після народження сина він не приймає участі у його вихованні, а вихованням займається мати та її чоловік [PERSON] . Вона відвідує позивачку періодично, десь один раз у місяць, проте ніколи в цей час не бачила [PERSON] . Лікуванням дитини займається мати [PERSON] , вона також возить його на відпочинок. Також зазначила, що у дні народження [PERSON] батько його не відвідує. Свідок [PERSON] , [INFO] , показав, що він є братом [PERSON] та знає її родину, забирав [PERSON] із пологового будинку після народження сина [PERSON] . Відвідує позивачку та її сина майже кожні вихідні. Під час спілкування із дитиною, останній не згадує біологічного батька, а як про батька говорить про [PERSON] , який є чоловіком позивачки. За останні роки декілька разів бачив [PERSON] в місті, який ніколи не цікавився сином, а за місцем проживання позивачки - жодного разу. Утримує дитину мати [PERSON] , його бабуся. Зі змісту висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування, затвердженого рішенням від 02.06.2021 № 613, вбачається, що є доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його дитини [PERSON] , [INFO] . Суд приймає до уваги те, що батько дитини [PERSON] ніколи не з`являвся до навчального закладу, де навчається його син, не відвідував сина під час його занять у спортивній школі, не спілкувався з викладачами з приводу навчального процесу сина, не оплачує витрати на його навчання, не супроводжує його під час лікування, не спілкується з дитиною, не відвідує її, був визнаний винуватим та сам визнав вину у вчиненні правопорушення за ч.1 ст.184 КУпАП, тобто у житті, навчанні, вихованні дитини [PERSON] , [INFO] , жодної участі не приймає. Вказані обставини у своїй сукупності вказують на ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно його сина [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує медичний догляд, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується із дитиною, що є необхідним для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Більш того, відповідач [PERSON] визнав позов, тобто погодився із необхідністю позбавлення його батьківських прав відносно дитини, що вказує на байдужість його, як батька, до долі свого сина [PERSON] , самоусунення від виховання сина та не бажання приймати участі у його житті. Визнання позову зафіксовано у заявах відповідача від 23.11.2020, 24.03.2021, адресованих суду, та безпосередньо в судовому засіданні 19.05.2021. З огляду на викладене, враховуючи наявність факту ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно його сина [PERSON] , [INFO] , та виходячи із найкращих інтересів дитини, суд дійшов висновку про доцільність застосування крайнього заходу - позбавлення відповідача батьківських прав стосовно його сина [PERSON] , [INFO] . Згідно вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 18000 грн. Пунктом першим частини 3 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. У відповідності до ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України). Відповідач у відзиві на позовну заяву та у заяві від 23.11.2020 просив відмовити у задоволенні вимоги щодо стягнення з нього витрат на правничу допомогу. Разом з тим, [PERSON] жодним чином не аргументував свою позицію. Враховуючи, що позивачем понесено витрати на надання професійної правничої допомоги, що стверджується копією договору №23/06-2020 від 23.06.2020 про надання правничої допомоги та його умовами, копією додаткового договору № 1 від 23.06.2020, копією квитанції до прибуткового касового ордера № 23 від 28.06.2020 на суму 7600 грн, актом виконаних робіт від 20.08.2020 за договором №23/06-2020, актом виконаних робіт від 17.06.2021 за договором №23/06-2020, квитанцією до прибуткового касового ордера № 34 від 17.06.2021 на суму 11000 грн, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 18000 грн.

Outcome: approved