Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що [PERSON] на праві власності належить автомобіль марки «Рена - Меган», р/н [NUMBER]. 06.11.2014 року о 15год. 40хв. [PERSON], керуючи автомобілем марки «Опель - Астра», д/н [NUMBER], біля будинку №261 по вул. Доманинська в м. Ужгород, не дотримався безпечної швидкості, в результаті чого виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «Рено», н/з [NUMBER], що рухався в попутному напрямку, після чого автомобіль марки «Опель» відкинуло на припаркований автомобіль марки «ВАЗ», д/н [NUMBER], внаслідок чого транспортні засобі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.п. 11.3, 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху. Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.12.2014 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України. Внаслідок даної ДТП автомобіль позивача зазнав значних пошкоджень. Згідно оцінки ПП [PERSON] заподіяна матеріальна шкода у зв'язку з пошкодженням автомобіля позивача становить 55420,46грн. За проведення даного звіту експерта позивачем було сплачено 500грн. Окрім матеріальної шкоди [PERSON] заподіяно й моральну шкоду, яку позивач оцінює в розмірі 5000грн. Для ведення справи в суді позивач звернувся до адвоката, з яким уклав угоду та оплатив його послуги в сумі 5000грн. Оскільки відповідач відмовляється відшкодувати заподіяну шкоду, просить суд задовольнити позов, та, винести рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 55420,46грн., заподіяну моральну шкоду в розмірі 5000грн., витрати на оплату експертизи в розмірі 500грн. та судові витрати. Позивач [PERSON] в останнє судове засідання не з'явився. Однак, надав суду уточнену позовну заяву, з якої вбачається, що автомобіль [PERSON] було застраховано за Договором обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 11.06.2014 року №АІ 1720952 в НАСК «Оранта». З моменту підготовки позову НАСК «Оранта» було частково відшкодовано збитки в розмірі 19348,48грн. Таким чином залишок заборгованості складає 36071,98грн. Оскільки ліміт відповідальності НАСК «Оранта» за полісом страхування складає 50000грн., то з даної страхової компанії підлягає стягненню на користь [PERSON] заподіяна шкода в розмірі 30651,52грн., а з [PERSON] залишок заборгованості в розмірі 5420,46грн. А тому, просив суд задовольнити уточнений позов, та винести рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заподіяну шкоду внаслідок ДТП в розмірі 5420,46грн. та 500грн. витрат на проведення експертизи, стягнути з НАСК «Оранта» на користь [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 30651,52грн., стягнути солідарно з [PERSON], НАСК «Оранта» на користь [PERSON] заподіяну моральну шкоду в розмірі 5000грн., стягнути з відповідачів судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні уточнену позовну заяву підтримав в повному обсязі, просив суд винести рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заподіяну шкоду внаслідок ДТП в розмірі 5420,46грн. та 500грн. витрат на проведення експертизи, стягнути з НАСК «Оранта» на користь [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 30651,52грн., стягнути солідарно з [PERSON], НАСК «Оранта» на користь [PERSON] заподіяну моральну шкоду в розмірі 5000грн., стягнути з відповідачів судові витрати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився без поважних причин, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. А тому суд приходить до переконання про можливість розгляду справи у відсутності відповідача. Представник відповідача НАСК «Оранта» в судовому засіданні проти позову заперечила, про що надала суду письмові заперечення. Просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягаю частковому задоволенню з наступних підстав. По справі встановлено, що [PERSON] на праві власності належить автомобіль марки «Рена - Меган», р/н [NUMBER], що підтверджується наявною в матеріалах справи кокогпіє. Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. 06.11.2014 року о 15год. 40хв. [PERSON], керуючи автомобілем марки «Опель - Астра», д/н [NUMBER], біля будинку №261 по вул. Доманинська в м. Ужгород, не дотримався безпечної швидкості, в результаті чого виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «Рено», н/з [NUMBER], що рухався в попутному напрямку, після чого автомобіль марки «Опель» відкинуло на припаркований автомобіль марки «ВАЗ», д/н [NUMBER], внаслідок чого транспортні засобі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.п. 11.3, 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху. Із ч.2 ст.1187 ЦК України вбачається, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє трансполярним засобом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.12.2014 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією даної постанови. У відповідності до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На момент ДТП цивільно - правова відповідальність [PERSON], пов'язана із експлуатацією належного йому транспортного засобу, була застрахована за полісом №АІ/1720952 від 11.06.2014 року НАСК «Оранта» обов'язкового страхування такої відповідальності, відповідно до якого встановлено ліміт відповідальності Страховика за заподіяну майну шкоду в розмірі 50000грн. та франшиза в розмірі 510грн., яку ця компанія не відшкодовує. На підставі п.36.6. ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» дана франшиза повинна компенсуватися особою, відповідальність якої застрахована, тобто [PERSON] Таким чином, позовна вимога в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] залишку заборгованості заподіяної внаслідок ДТП в розмірі 5420,46грн. підлягає частковому задоволенню, а саме в розмірі франшизи в розмірі 510грн. Згідно з ст.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховий випадок - це подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно - правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Приписами ст.34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик після отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. Судом встановлено, що представником страховика до місцезнаходження пошкодженого транспортного засобу з'явився вчасно та зробив огляд автомобіля. Перший огляд пошкодженого транспортного засобу був проведений 10.11.2014 року, а другий (додатковий) огляд був проведений 27.11.2014 року із зазначенням переліку пошкоджень, завданих внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, яка трапилася 06.11.2014 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи Протоколами (акт) огляду транспортного засобу ДТП - 06.11.2014 року від 10.11.2014 року та 06.11.2014 року. Окрім того, позивачем було замовлено в ПП [PERSON] Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяної ушкодженням транспортного засобу №16-12/12/14, згідно якого заподіяна матеріальна шкода у зв'язку з пошкодженням автомобіля позивача становить 55420,46грн. з ПДВ. Однак, судом встановлено, що в пошкодження автомобіля [PERSON], зазначені в Протоколах (акт) огляду транспортного засобу ДТП - 06.11.2014 року від 10.11.2014 року та 06.11.2014 року частково не збігаються із пошкодженнями, зазначеними в Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяної ушкодженням транспортного засобу №16-12/12/14. А саме, в Звіті про оцінку зазначено ще порушення бічної рами (вартістю 6099грн.), дек.нак.дверей (вартістю 937грн.), усунення перекосу (вартістю 2000грн.). Таким чином, суд приходить до переконання, що сума заподіяного збитку становить 46384,46грн., з розрахунку 55420,46-6099-937-2000=46384,46грн. Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно з п.196.1.3 ст.196 Податкового кодексу України не є об'єктом оподаткування податком на додану вартість операції з надання послуг із страхування, співстрахування або перестрахування особами, які мають ліцензію на здійснення страхової діяльності відповідно до закону, а також пов'язаних з такою діяльністю послуг страхових (перестрахових) брокерів та страхових агентів. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Таким чином, виходячи з системного аналізу змісту вищенаведених норм законодавства, всі операції з надання послуг із страхування, в тому числі пов'язані з оплатою страхових послуг страхувальником на користь страховика та компенсацією останнім збитків, понесених потерпілим при настанні страхового випадку, не є об'єктом оподаткування ПДВ, в зв'язку з чим, за загальним правилом, як при визначенні розміру страхових платежів, так і при визначенні розміру матеріального збитку чи страхової виплати, підлягаючої до відшкодування страхувальнику чи безпосередньо потерпілій особі (п.36.4 ст.36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"), податок на додану вартість не нараховується, окремим рядком не виділяється та страховики не є платниками ПДВ по таких операціях. Відповідно до Закону України «Про податок на додану вартість» операції з надання послуг із страхування, співстрахування або перестрахування особами, які мають ліцензію на здійснення страхової діяльності відповідно до Закону, а також пов'язаних з такою діяльністю послуг страхових (перестрахових) брокерів та страхових агентів, не є об'єктом оподаткування податком на додану вартість. Податкові зобов'язання з податку на додану вартість виникають у платника податку на додану вартість, який здійснює операції з поставки товарів чи послуг товарно - матеріальних цінностей і послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об'єкта, оскільки такі операції є об'єктом оподаткування податком на додану вартість. В той же час, відповідно до ч.17 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Однак, враховуючи те, що експертом ПП [PERSON] складено Звіт про оцінку №16-12/12/14 із зазначенням суми матеріального збитку із ПДВ, та враховуючи розбіжності об'єктів пошкоджень, суд приходить до переконання, що прямою дійсною шкодою, якої завдано страхувальнику, є вартість відновлювального ремонту ТЗ без врахування ПДВ, тобто в сумі 37107,57 грн. (46384,46грн.-20% ПДВ (9276,89грн)=37102,57грн.) Окрім того, судом встановлено, що відповідачем НАСК «Оранта» позивачу [PERSON] було частково відшкодовано суму страхового відшкодування, а саме в розмірі 19348,48грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи відповідною Квитанцією. З врахуванням цього, суд обгрунтовано дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині відшкодування майнової шкоди підлягають задоволенню частково у розмірі 17758,63грн., оскільки розрахунок суми виплати страхового відшкодування, здійснюється без урахування сум податку на додану вартість з врахуванням норм Закону України «Про податок на додану вартість», а також із врахуванням суми виплаченого відшкодування та враховуючи розбіжності об'єктів пошкоджень. Також судом встановлено, що вимога позивача про відшкодування відповідачем [PERSON] витрат на проведення експертизи не підлягає задоволенню з наступних підстав. Приписами ст.34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик після отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи. Однак, представник страховика до місцезнаходження пошкодженого транспортного засобу з'явився вчасно а зробив огляд автомобіля. Таким чином, вимога про стягнення з [PERSON] витрат на проведення експертизи є такою, що заявлена безпідставно. Окрім того, судом встановлено, що вимога позивача про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000грн. є необґрунтовано та такою, що не підлягає задоволенню. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заподіяну шкоду в розмірі франшизи в сумі 510грн., з НАСК «Оранта» страхове відшкодування в розмірі 17758,63грн., а також сплачений позивачем судовий збір. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial