Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. В обгрунтування позову вказує, що шлюб з [PERSON] був зареєстрований 09.04.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області. Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] .З відповідачем, згідно рішення Софіївського районного суду сторони розлучилися і з того часу проживають окремо. Дитина проживає разом позивачем. Позивач працює оператором на АЗС, отримує заробітну плату, але грошей на утримання дитини, враховуючи стрімкий ріст цін на товари та послуги, а також на продукти харчування, не вистачає. Відповідач працює по найму, має непостійний та мінливий дохід, але ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини мені не надає, хоча у відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу країни зобов`язаний надавати і має таку змогу. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Просить змінити позовні вимоги, та стягувати з відповідача аліменти в розмірі 2000 гривень щомісяця, на утримання дочки. Відповідач [PERSON] проти позову заперечує частково. Згоден сплачувати аліенти в розмірі 1500 гривень. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, суд вважає, що позовні вимоги з урахуванням їх уточнення підлягають задоволенню. Судом встановлено, що шлюб з [PERSON] був зареєстрований 09.04.2016 року Відділом деравної реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області. Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження ні [NUMBER] виданого Софіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області , про що в книзі реєстрації було зроблено запис за № 61(а.с.3). Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 11 ЗУ "Про охорону дитинства "батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у судовому порядку. Приписами ст.182 Сімейного кодексу України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31)наявність рухомогота нерухомогомайна,грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.184СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Нормами ч.1 ст.191Сімейного кодексуУкраїни передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно до ст.184 СК України суд погоджується зі способом визначення аліментів у твердій грошовій сумі, обраним позивачем. При визначенні величини аліментного платежу суд, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст.180СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. За таких обставин, суд вважає необхідним позов задовольнити та стягувати з відповідача аліменти на утримання його неповнолітньої дочки у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. щомісячно. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Частиною 2 ст.184 СК України, визначено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст.141ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved