Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме кв. [ADDRESS] , посилаючись на те, що сторони по справі зареєстровані в зазначеній квартирі. Відповідачі не проживають в спірній квартирі, перешкод з боку позивача чи інших осіб в користуванні квартирою їм не чинилось. При цьому, відповідачі витрат по утриманню житла не несуть, комунальних послуг не сплачують, а факт реєстрації місця його проживання в квартирі створює для позивача додаткові витрати. 12.02.2020 ухвалою Деснянського районного суду м. Києва відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 02.04.2020 закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті. Відповідачами не подано до суду відзивів на позовну заяву. Клопотань, заяв від учасників справи до суду не надходило В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала в повному обсязі, посилаючись на викладене в ньому, не заперечувала щодо розгляду справи в порядку заочного провадження. Відповідачі в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не відомі, про розгляд справи повідомлялись належним чином. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] , [PERSON] зазначили, що відповідачі не проживають в кв. [ADDRESS] . Оскільки відповідачі в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили та не подали до суду відзив, а також те, що позивач не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі зареєстровані в кв. [ADDRESS] . У відповідності до Актів від 08.02.2019, 30.08.2019 відповідачі в спірній квартирі не проживають з січня 2015 року. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року з наступними змінами, у справах про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки, у разі їх поважності, суд може продовжити пропущений строк. Вбачається, що відповідачі не проживають в спірній квартирі, при цьому не звертались до суду з вимогою про продовження строку на відсутність в квартирі. Останні не ставили питання про вселення до спірної квартири, квартплату не сплачували, не звертались до правоохоронних органів з приводу усунення перешкод в користуванні спірною квартирою, неможливістю проживання у спірній квартирі через перешкоди, що чинили їм позивач або інші особи. Суду не надані докази, які б свідчили про те, що відповідачі не проживають в спірній квартирі понад шість місяців з поважних причин. Згідно з вимогами ст.71 ЖК України за тимчасово відсутнім наймачем або членом його сім"ї зберігається право на житло протягом шести місяців. Тимчасова відсутність особи може бути безперервною, але не повинна перевищувати 6 - ти місяців. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до житлового приміщення перериває строк тимчасової відсутності. Не має значення і причина відсутності, якщо остання не перевищила 6 - ти місяців. Враховуючи вказане, враховуючи той факт, що відповідачі в квартирі не проживають понад встановлений законом строк, протягом якого за наймачем і членами її сім"ї зберігається право користування житловим приміщенням, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється за заявою особи, запиту органу реєстрації, остаточного рішення суду, свідоцтва про смерть. Таким чином, виходячи зі змісту зазначеного закону, прийняте рішення суду відповідно є підставою для зняття цієї особи з реєстрації, тому додатково зобов`язувати реєстраційні органи вчиняти ці дії не має потреби. Враховуючи те, що відповідно до ст. 7 „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" рішення суду по справам даної категорії є безпосередньою підставою для зняття з реєстрації особи, яка визнана за рішенням суду такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, реєстраційний орган не вправі відмовити в знятті з реєстрації такої особи з посиланням на те, що суд не зобов`язав його вчинити цю дію.

Outcome: approved