Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що з 04.10.2003 року [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25.12.2007 року було розірвано. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], якій на підставі розпорядження № 682 від 04.11.2015 року змінено прізвище з [PERSON] на [PERSON]. На даний час відповідач з донькою не спілкується, не цікавиться її успіхами та станом здоров'я, не приїздить до неї. 01.12.2016 року закінчився термін дії рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 04.04.2013 року, яким надано дозвіл на виїзд [PERSON] за межі України без згоди та супроводу батька [PERSON] Протягом останніх трьох років [PERSON] неодноразово подорожувала з матір'ю. На даний час позивачі з [PERSON] планують відпочинок та оздоровлення на морі за межами України, на що також необхідно дозвіл відповідача. Через неприязні стосунки позивача [PERSON] та відповідача, матеріальне становище останнього, та враховуючи те, що нотаріальну згоду необхідно робити в залежності в яку країну є намір поїхати та чітко вказувати строки, позивач вважає, що відповідач кожного разу такої згоди не надаватиме, а планувати подорожі заздалегідь, купувати білети із зниженими цінами є неможливим без чіткого рішення суду. У березні 2017 року донька не поїхала на екскурсію до Білорусії, оскільки відповідач не відповідав на телефонні дзвінки, а в подальшому не надав нотаріально посвідченої згоди на виїзд дитини. У зв'язку з тим, що виїзд за кордон з оздоровчою та туристичною метою сприятиме зміцненню здоров'я дитини, її духовному, інтелектуальному та моральному розвитку, просять надати дозвіл на тимчасовий виїзд з України до будь - якої іншої країни світу на відпочинок, навчання, лікування та оздоровлення [PERSON], [INFO], в супроводі матері [PERSON] або уповноваженої нею [PERSON] за нотаріально посвідченою згодою [PERSON], строком до [INFO], без дозволу, без нотаріально посвідченої згоди та супроводу батька [PERSON] на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України особи, яка не досягла 16-річного віку. Позивачі в судове засідання не з?явились, направили суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, підтримання позову та згоду на ухвалення заочного рішення на підставі поданих документів. Відповідач, будучи у встановленому законом порядку відповідно до ч.8 ст.76 ЦПК України повідомлений про час та місце розгляду справи, до суду не з?явився. Представник третьої особи, будучи у встановленому законом порядку повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України в зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить у задоволенні позову відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO], її батьками є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого повторно 23.12.2015 року відділом ДРАЦС Дарницького РУЮ м. Києва. 19 лютого 2008 року шлюб [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується даними свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого 19.02.2008 року відділом РАЦС Дарницького РУЮ в м. Києві. 24.01.2014 року позивач змінила своє прізвище з [PERSON] та [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER], виданого 24.01.2014 року. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08.10.2008 року з [PERSON] вирішено стягувати аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.06.2008 року і до повноліття дитини. Рішеннями Ірпінського міського суду Київської області від 11.12.2009 року, 17.05.2010 року та рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 25.06.2012 року з відповідача було стягнуто додаткові витрати на дочку в розмірі 2000 грн., 1105 грн. та 1400 грн. відповідно. Рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 26.11.2012 року, яке набрало законної сили 07.12.2012 року, відмовлено у задоволенні позову [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] Як вбачається з заяви [PERSON] від 04.04.2009 року, останній надав згоду на поїздку доньки на відпочинок та оздоровлення до Туреччини разом з її матір'ю. Аналогічну заяву відповідач надав 03.07.2010 року, якою дозволив малолітній дочці в період з 01.08.2010 року по 10.09.2010 року поїздку до Туреччини разом з її матір'ю. В подальшому відповідач не надавав згоди на виїзд дитини за кордон, у зв'язку з чим позивач [PERSON] була змушена звернутись до суду. Рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 13.07.2010 року, яке набрало законної сили 30.08.2010 року, надано дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої [PERSON] в супроводі матері [PERSON] за межі України на відпочинок, лікування на термін три роки - до 12 липня 2013 року без дозволу та супроводу її батька [PERSON] Рішенням цього ж суду від 04.04.2013 року, яке набрало законної сили 14.05.2013 року, надано дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої [PERSON] в супроводі матері [PERSON] за межі України на відпочинок, лікування на термін до 01.12.2016 року без дозволу та супроводу її батька [PERSON] 03.07.2014 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] надали згоду на тимчасовий виїзд їхньої доньки [PERSON] в Францію на період з 07.07.2014 року по 07.07.20014 року включно, у супроводі позивача [PERSON], що підтверджується даними відповідної заяви, посвідченої державним нотаріусом Шепетівської районної державної нотаріальної контори Хмельницької області Огородник Л.Ю. На даний час малолітня [PERSON] навчається в 6-А класі спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 113 технологічного та спортивного профілю навчання м. Києва. Адміністрація школи засвідчує, що батько дитини [PERSON] участі у вихованні дочки не бере, протягом навчання дитини в школі батьківські збори не відвідував, участі у шкільних заходах не приймав, до школи не приходив, вихованням дитини займається виключно матір [PERSON] Вказане підтверджується даними довідки № 08, виданої 13.01.2017 року вищевказаним навчальним закладом. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В порушення вказаних вимог, позивачі не надали доказів, що підтверджували б мету виїзду дитини за кордон, до якої конкретно країни та час її перебування там, про звернення до відповідача із проханням надати згоду на виїзд дитини за межі України. В той же час відповідач раніше надавав згоду на тимчасовий виїзд дочки [PERSON] за межі України на відпочинок та лікування з визначенням конкретної країни перебування та часового проміжку, необхідних для досягнення мети відвідування тієї чи іншої країни, що підтверджено доданими до позову доказами. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Згідно зі ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Пунктами 4, 5 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюються без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Такий виїзд здійснюється із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. За змістом Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" у разі відсутності згоди одного з батьків питання про виїзд неповнолітнього за кордон вирішується судом за позовом іншого з батьків зі з'ясуванням питання про державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування дитини у цій державі, строку та мети виїзду. Надання за рішенням суду дозволу на тимчасовий виїзд з України неповнолітньої дитини до будь-якої іншої країни світу, на майбутнє (строком до 14.01.2012 року як заявлено у позові), без згоди батька суперечить вищевказаним нормам матеріального права, які визначають рівність прав та обов'язків батьків відносно виховання дитини, фактично позбавляє батька дитини можливості брати участь у її вихованні та можливості спілкування з нею.

Outcome: dismissed