Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

[PERSON] (далі позивач), через свого представника, звернувся з позовом до [PERSON] (далі відповідач), з вимогою: - визнати за позивачем право власності на земельну ділянку, площею 2,0180 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сиваковецької сільської ради Липовецького району Вінницької області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ВН №05298 виданого на підставі рішення 16 сесії 23 скликання від 05.05.2000 Сиваковецької сільської Ради народних депутатів, присвоєно кадастровий номер - 0522285800:03:000:5809, у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина. За життя [PERSON] склала особисте розпорядження (заповіт) від 18.04.2002, яким заповіла позивачу земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,0180 га, що розташована на території Сиваковецької сільської ради Липовецького району Вінницької області і належала їй згідно Державного акту серії ВН №05298 від 05.05.2000 на право приватної власності на землю. Позивач спадщину прийняв подавши нотаріусу заяву відповідного змісту. Інші спадкоємці відсутні. Утім нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на ім`я позивача, оскільки є розбіжності в номерах державного акту, який зазначений в заповіті - 06298 та на самому державному акті - 05298, крім того в заповіті зазначено, що заповідається земельна частка, (пай) хоча у позивача є державний акт, згідно якого дана земельна ділянка уже сформована, про що нотаріусом була винесена письмова вмотивована постанова. Таким чином, позивач позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права. Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 22.07.2021 призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Також, витребувано від Липовецької державної нотаріальної контори матеріали спадкової справи до майна померлої [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подала, однак надала заяву, в якій зазначила про визнання позову та просила розгляд справи проводити без її участі. У судове засідання позивач та його представник не з`явились, однак останній у своїй заяві просив суд про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити. З огляду\~на те,\~що в\~підготовче судове\~засідання сторони\~не з`явились,\~суд вважає,\~що за\~результатами підготовчого\~провадження можливо\~ухвалити рішення,\~тому розгляд\~справи проводить\~у даному\~судовому засіданні,\~на підставі\~наявних у\~справі доказів,\~за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 7). Після її смерті відкрилась спадщина. За життя [PERSON] склала особисте розпорядження (заповіт) від 18.04.2002 (а.с. 10), яким заповіла позивачу земельну ділянку площею 2,0180 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сиваковецької сільської ради Липовецького району Вінницької області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ВН №05298 виданого на підставі рішення 16 сесії 23 скликання від 05.05.2000 Сиваковецької сільської Ради народних депутатів (а.с. 14). Згідно довідки виконкому Сиваковецької сільської ради (а.с. 12) слідує, що померла [PERSON] на день смерті [INFO] , була зареєстрована та постійно проживала в [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] за вказаною адрею інші особи не зареєстровані та не проживали. З матеріалів спадкової справи №232/2009 заведеної до майна померлої [PERSON] , судом встановлено, що позивач спадщину прийняв подавши нотаріусу заяву відповідного змісту. Інші спадкоємці відсутні. Постановою Липовецької державної нотаріальної контори від 14.04.2021 №02-31/152 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на ім`я позивача, оскільки як зазначено у заповіті [PERSON] заповіла належну їй земельну частку (пай), що належить їй згідно Державного акту серії ВН №05298, площею 2,0180 га, що не відповідає номеру Державного акта зазначеного у заповіті, у якому вказано серія ВН №06298 (а.с. 20). Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 17) слідує, що спадкодавець за життя змогла лише розробити технічну документацію на земельну частку (пай) і присвоїти кадастровий номер 0522285800:03:000:5809 земельній ділянці площею 2,0180 га, однак речові права зареєстровано не було. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як визначено в ст.ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Як визначено в ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У силу вимог ст. 1217 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Згідно ч. 1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. В силу ч. 2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Встановлені судом обставини, які були перевірені зібраними у справі доказами доводять, що позивач спадщину прийняв згідно діючого законодавства, отож вона йому належить з моменту відкриття спадщини, а інші спадкоємці відсутні за матеріалами справи. Судом встановлено, що до складу спадкової маси увійшла земельна ділянка площею 2,0180 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сиваковецької сільської ради Липовецького району Вінницької області. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 за №7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. З огляду на викладене, суд вважає, що наявність порушених прав позивача є очевидною, отож вони підлягають захисту судом у спосіб, що ним обраний. Крім цього, відповідач подала заяву про визнання позову. У разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 за №14 "Про судове рішення у цивільній справі"). Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про визнання за позивачем права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, ґрунтується на нормах діючого законодавства, а тому підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved