Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

12.10.2017 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» звернулося до суду з вказаною позовною заявою, в якій зазначило, що 27.10.2016 року на автошляху Т1508 41+206 км, водій транспортного засобу КАМАЗ, державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, внаслідок чого змусив водія транспортного засобу «Ford Escort», державний номерний знак [NUMBER] , виїхати за межі проїзної частини в кювет, внаслідок чого «Ford Escort», державний номерний знак [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Після цього, [PERSON] самовільно залишив місце події. Факт та обставини дорожньо-транспортної пригоди підтверджуються постановою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 26.12.2016 року. Цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу КАМАЗ, державний номерний знак [NUMBER] , застраховано ПрАТ «Страхова компанія «Уніка». Позивачем виплачено страхове відшкодування на загальну суму 23246,13 грн. [PERSON] працює на посаді водія у співвідповідача [PERSON] . Добровільно відшкодувати заподіяний збиток жоден із співвідповідачів не бажає. У зв`язку з цим, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь в порядку регресу, завдану майнову шкоду в розмірі 23246,13 грн. та судовий збір в розмірі 1600,00 грн. Ухвалою суду від 13.02.2018 року відкрито провадження за справою та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 16.01.2019 року позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до [PERSON] , [PERSON] про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу задоволено, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» в порядку регресу, завдану майнову шкоду в розмірі 23\~246,13 грн. та судовий збір в розмірі 1600,00 грн. 21.04.2020 року представник [PERSON] звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення. Ухвалою суду від 11.06.2020 року поновлено пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення та прийнято заяву про перегляд заочного рішення до розгляду. Ухвалою суду від 17.09.2020 року заочне рішення від 16.01.2019 року за цивільною справою №766/17636/17 скасовано та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 17.08.2021 року провадження за справою в частині позовних вимог до ФОП [PERSON] закрито, оскільки вони підлягають розгляду в порядку господарського судочинства. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч.1, 3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача на слухання справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 27.10.2016 року на автошляху Т1508 41+206 км, водій транспортного засобу КАМАЗ, державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, внаслідок чого змусив водія транспортного засобу «Ford Escort», державний номерний знак [NUMBER] , виїхати за межи проїзної частини в кювет, внаслідок чого «Ford Escort», державний номерний знак [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. На момент вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу КАМАЗ, державний номерний знак [NUMBER] , застраховано ПрАТ «Страхова компанія «Уніка», що вбачається зі страхового полісу №АІ/9893213 від 15.06.2016 року, укладеного між [PERSON] та ПрАТ «СК «Уніка». Постановою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 26.12.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4, ч.4 ст.130 КУпАП і накладено стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк 15 діб, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки. 18.04.2017\~року [PERSON] ,\~як ввласник\~транспортного засобу\~КАМАЗ,\~державний номерний\~знак [NUMBER] ,звернувся до ПрАТ «СК «Уніка» із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до висновку про виплату страхового відшкодування №13/01/2017 від 24.01.2017 року сума страхового відшкодування становить в розмірі 23246,13 гривень. Згідно платіжного доручення №016692 від 24.04.2017 року ПрАТ «СК «Уніка» виплачено страхове відшкодування на загальну суму 23246,13 грн. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що згідно із ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку встановленому законодавством. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема,ст. 1191 ЦК України), а також ст. 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до ст. 993 ЦК України і ст. 27 Закону України "Про страхування" встановлено особливий правовий режим. За своєю правовою природою регрес істотно відрізняється від суброгації. Основна відмінність полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає в особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Таким чином, до даних правовідносин підлягають застосуванню норми матеріального права про право на звернення до відповідача з регресним позовом. У відповідності до вимог ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України до позивача, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, тобто право вимоги до відповідача. Згідно із ст.38 цього ж Закону, ПрАТ «Уніка» після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Приймаючи до уваги ст. 1191 ЦК України, п. 38.2.1 ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, а тому у ПрАТ «Уніка» виникло право зворотної вимоги до відповідача. Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, необхідно мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Згідно підпункту в) пункту 38.1.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року Страховик, після виплати страхового відшкодування, має право подати регресний позов до Страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Як вбачається з матеріалів справи, вступної частини постанови Снігурівського районного суду Миколаївської області від 26 грудня 2016 року, провадження №3/485/325/16 на момент настання дорожньо-транспортної пригоди відповідач [PERSON] працював на посаді водія у відповідача [PERSON] та виконував обов`язки водія автобусу марки КАМАЗ, державний номерний знак [NUMBER] . Вина [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди встановлена постановою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 26.12.2016 року, провадження №3/485/325/16, яка набрала законної сили, та яка в силу ч.6 ст.82 ЦПК України є обов`язковою для суду при розгляді даної справи. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Застосовуючи принцип диспозитивності, закріплений у статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже, саме відповідач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами, визначає докази, якими підтверджуються її заперечення проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. На підставі наведеного, вважаючи доведеним факт сплати позивачем страхового відшкодування у зазначеному в позові розмірі та наявність у позивача права на звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди в порядку регресу, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування, тому позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Також, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1600,00 гривень.

Outcome: approved