Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що від незареєстрованого шлюбу з [PERSON] має двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Мати злісно ухиляється від виконання батьківських обов'язків, матеріально дітей не утримує, інших видів допомоги не надає, здоров'ям дітей не цікавиться. Протягом тривалого часу малолітні діти перебувають на вихованні і утриманні позивача. Жодних обставин, які б перешкоджали спілкуванню матері з дітьми позивачу невідомо, відповідач проживає в м. Житомирі та має можливість спілкуватись з дітьми. Всі намагання позивача вмовити відповідача виконувати батьківські обов'язки виявились марними. Позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав та стягнути з неї на його користь аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно. У судовому засіданні позивач позов підтримав повністю та пояснив, що відповідач веде аморальний спосіб життя та злісно ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Так, відповідач не ночувала іноді вдома, а у травні 2013 року вона пішла з дому і повернулась через два тижні у нетверезому стані. Після того вона знову пішла з дому до своїх знайомих і більше додому не поверталась. Дітьми вона не цікавиться, не виховує їх та не утримує. Позивач її кохав, тому пробачав таку поведінку і вмовляв повернутися, однак, вона висновків не зробила та продовжує ігнорувати інтереси дітей та жити в своє задоволення. Вважає, що причиною такої поведінки є відсутність у відповідача відчуття сім'ї та відповідальності. Відповідач у судове засідання не з'явилася. У відповідності до ч.9 ст.74 ЦПК України повідомлялася про розгляд справи через оголошення у пресі (а.с.42), а також згідно вимог ч.5 ст.74 ЦПК України була повідомлена про час і місце розгляду справи за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку (а.с.30). Представник третьої особи виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування у судовому засіданні надав висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та просить в інтересах дітей позов задовольнити. Прокурор у судовому засіданні пояснила, що є всі підстави для задоволення позову та позбавлення батьківських прав [PERSON]. Дитина сторін [PERSON], [INFO], у судовому засіданні пояснила, що мама пішла з дому у 2013 році і більше не приходила. Тато їх з сестрою та маму не ображав, а мама ними взагалі не цікавиться. Один раз мама прийшла нетвереза зі своєю знайомою та вони у присутності її та молодшої сестри натравлювали на бабусю собаку. Влітку 2014 року вона випадково зустріла маму на вулиці і та відвернулася. Також пояснила, що їм з сестрою добре жити з батьком та бабусею, вона розуміє, що вирішується питання щодо позбавлення батьківських прав її матері та не заперечує проти цього. Суд, заслухавши пояснення позивача, дитини сторін, висновок третьої особи, прокурора, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітніх дітей [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 23.09.2004 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського обласного управління юстиції (а.с.7) та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 06.05.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (а.с.8). Згідно довідки ЖДНЗ № 44 від 21.03.2014 року (а.с.10) та характеристики ЖДНЗ №42 [PERSON] (а.с.11) з 2013 року мати дитини [PERSON] проживає окремо, ніякої допомоги на утримання дитини не надає, батьківські збори та святкові ранки, інші заходи не відвідує, дитиною не цікавиться; приводить і забирає дитину батько, який забезпечує її всім необхідним, цікавиться навчанням та здоров'ям. Відповідно до психолого-педагогічної характеристики учениці 4-Г класу ЗОШ І-ІІІ ступенів №30 м. Житомира [PERSON] (а.с.12) вона за час навчання в школі показала достатній рівень знань з багатьох предметів. Дівчинка легко й невимушено спілкується з дітьми, працелюбна, відкрита, щедра. З акту відвідування сім'ї (а.с.13) вбачається, що [PERSON] проживає з батьком, сестричкою та бабусею. Мати [PERSON] залишила сім'ю в кінці вересня 2013 року, не спілкувалась і не займалася вихованням дітей, не з'являлася в школі. Згідно висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача (а.с.43-44) [PERSON] упродовж тривалого часу у вихованні дочок участі не бере, фізичним розвитком, навчанням, станом здоров'я дітей не цікавиться, за місцем проживання не відвідувала, матеріально їх не забезпечує, самоусунулась від виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до положень ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до п.п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи викладене, висновок органу опіки та піклування, прокурора щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON], а також те, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання; не забезпечує дітей харчуванням, медичним доглядом, лікуванням; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення та не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, а тому позовна вимога про позбавлення відповідача батьківських прав підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України батьки, позбавлені батьківських прав, не звільняються від обов'язку щодо утримання своїх дітей. Згідно ст.ст.180-181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що відповідач працездатного віку та зобов'язана утримувати дітей, тому позовна вимога про стягнення аліментів підлягає задоволенню.

Outcome: approved