Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи його тим, що 17 грудня 2009 року зареєструвала з відповідачем шлюб. Під час проживання у шлюбі у них народилася дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач припинив надання матеріальної допомоги дітям. Тому, просить суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судовому засіданні позов підтримала за обставин викладених у позовній заяві. Суду додатково пояснила, що вона бажає, щоб батько офіційно сплачував аліменти на утримання дітей. Просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Не заперечує проти стягнення з нього щомісячно аліментів на утримання дітей у розмірі визначеному позивачем. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 17.12.2009 перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 17.12.2009 (а.с. 3). Під час проживання в шлюбі у сторін народилися діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 4-5). Сторони припинили сімейні відносини. Діти проживають разом з позивачем (а.с. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За таких обставинах, суд вважає, що відповідач, відповідно до Закону, повинен надавати матеріальну допомогу на утримання своїх дітей. Згідно із ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, платника аліментів, розмір доходу позивача, кількість дітей, а також визнання відповідачем позову, те що відповідач є працездатний, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Тому, суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дітей, взаємний обов'язок обох батьків по їх утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає справедливим встановлення аліментів в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п. 1. ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, судовий збір має бути стягнений з відповідача у розмірі, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір". На підставі викладеного,

Outcome: approved