Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

30 вересня 2014 року до суду надійшла вказана позовна заява. В позовній заяві позивачі просять: скасувати арешт, накладений ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 19.04.2004 року та постанови ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві від 20.08.2004 року. Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що вони, після смерті своєї матері [PERSON], прийняли в спадщину квартиру [ADDRESS]. Оформлюючи спадщину та свідоцтва про право на спадщину, вони дізналися про те, що на квартиру накладено арешт на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 19.04.2004 року та постанови ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві від 20.08.2004 року. Як зазначають позивачі, вони звернулися до відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві з заявою про зняття арешту з квартири [ADDRESS] та отримали лист в якому було повідомлено про те, що виконавче провадження в ході виконання якого накладено арешт на майно знищено, тому зняття арешту з квартири не виявляється можливим. Крім того, ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 19.04.2004 року були вжиті заходи забезпечення позову до розгляду спору по суті. В подальшому, 18.04.2005 року раніше вжиті заходи були скасовані рішенням суду, рішення суду було залишено без змін. Позивачі та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання представника не направив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, заперечень чи пояснень не направив. А тому суд на підставі вимог ст. 169 ЦПК України ухвалив про подальший розгляд справи у відсутність відповідача, що не з'явився в судове засідання. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, вислухавши позивачів та представника позивача [PERSON] суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] Як вбачається з постанов державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори Губко Ю.В. від 08.09.2014 року [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] до зняття арешту з квартири, у зв'язку з тим, що на квартиру накладено арешт на підставі ухвали б/н від 19.04.2004 року Шевченківського районного суду м. Києва та на підставі постанови ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві АК № 205611 від 20.08.2004 року. Як вбачається з матеріалів справи, позивачі 16.05.2014 року звернулися до відповідача з заявою про зняття арешту з квартири [ADDRESS], однак як вбачається з листа №48063 від 16.06.2014 року, відповідач відмовив позивачам в задоволені їх заяви та знятті арешту накладеного згідно постанови АК №205611 від 20.08.2004 року, оскільки виконавче провадження знищене. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (ч. 1 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження"). Частина 2 статті 60 Закону України "Про виконавче провадження" визначає, що у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. А тому, оскільки право позивачів на отримання у спадщину квартири ніким не оспорюється, інших спадкоємців немає, підстав для накладення заборони на підставі постанови ВДВС Шевченківського РУЮ в м.Києві АК №205611 від 20.08.2004 року на відчуження квартири на даний час немає, тому суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог та зняття арешту з квартири [ADDRESS]. Водночас суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині скасування арешту з квартири [ADDRESS], що накладений на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 19.04.2004 року на тій підставі, що статтею 155 ЦПК України визначено порядок скасування забезпечення позову, оскільки ухвала про забезпечення позову може бути скасована судом, який розглядає справу. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 18.05.2005 року ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва від 19.04.2004 року скасовано - знято арешт з квартири [ADDRESS]. Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 27.09.2005 року рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 18.04.2005 року залишено без змін. Отже, так як діючим законодавством встановлений порядок скасування забезпечення позову застосованого на підставі ухвали суду, даний вид забезпечення позову скасований судом, тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивачів в частині скасування арешту з квартири [ADDRESS], що накладений на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 19.04.2004 року. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial