Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

08 червня 2012 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бершадського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 22. Від цього шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]. [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач обґрунтовує свою заяву тим, що подружнє життя у них з відповідачкою не склалося, оскільки вони різні за характерами та звичка люди, в результаті чого у них виникали сварки та непорозуміння, що призвело до розпаду сім"ї. Фактичні шлюбні відносини давно припинені. Оскільки їх шлюб носить лише формальних характер просить розірвати укладений між ними шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримує, просить слухати справу у його відсутність. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду письмову заяву в якій заявлені вимоги визнала, просить після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище "Бондаренко", розгляд справи провести у її відсутність. Оскільки сторони в судове засідання не явилися, на підставі ст. 197 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без фіксації судового процесу технічними засобами. Судом встановлено, що 08.06.2012 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бершадського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис №22, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-АМ № 114525 виданим 08.06.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бершадського районного управління юстиції Вінницької області. Судом з'ясовано, що сторони наміру зберегти сім"ю не мають, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка не заперечує проти його розірвання, що свідчить про те, що їх сім'я розпалася і зберегти її неможливо. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню: шлюб між сторонами має бути розірваний, оскільки судом встановлено, що спільне життя між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] не склалось, були припиненні шлюбно-сімейні відносини, відсутнє бажання проживати надалі однією сім'єю, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідачка виявила бажання відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного і

Outcome: approved