Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 26 серпня 2004 року по 22 серпня 2016 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 серпня 2016 року шлюб між ними розірвано. За час подружнього життя у них [INFO] року народи вся син - [PERSON], який проживає разом з нею. Також вказує, що після розірвання шлюбу відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на сім'ю та утримання дитини, хоча він знає, що син ходить до школи та потребує піклування, догляду і значного матеріального утримання. Крім того, відповідач фактично ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків На підставі викладеного, просить суд, - стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 % встановленого законом мінімуму, починаючи з дня подачі позову та продовжувати до повнолітня дитини. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог. Враховуючи думку позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об'єктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного: встановлено, що сторони з 26 серпня 2004 року по 22 серпня 2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Між тим, 22 серпня 2016 року рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси даний шлюб розірвано. За час подружнього життя у них народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження (Серія [NUMBER]), батьком дитини записаний відповідач. В судовому засіданні також встановлено, що сторони разом не проживають і їхня спільна дитина проживає з матір'ю та знаходяться на її утриманні. На даний час [PERSON] не має можливості самостійно утримувати неповнолітню дитину. Також, при прийнятті рішення по справі, суд враховує думку відповідача [PERSON], який повністю погодився із заявленими позовними вимогами та не заперечував проти їх задоволення. Спору про батьківство дитини немає. Відповідач не є інвалідом, працездатний, інших утриманців немає. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України). Аліменти - це обов'язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім'ї інших, які потребують цього. Згідно із ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ст. 184 СК України). За положеннями ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 174 ЦПК України). Таким чином, з'ясувавши обставини справи, враховуючи думку сторін, судом не встановлено підтверджуючих даних, які б свідчили про неможливість відповідача сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Також, і сам відповідач не надав жодних переконливих, належних та допустимих доказів проти заявлених позовних вимог. Крім того, суд враховує те, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків, в тому числі, щодо утримання дитини, мають грунтуватися на повазі до прав дититни та її людської гідності; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійноно життя. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі. Рішення про стягнення аліментів в частині виплати за один місяць підлягає до негайного виконання (ч. 1 ст. 367 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, Закону України "Про судовий збір" з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судові витрати в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved