Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

12.07.2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, відповідно до якого прохала суд здійснити поділ спільного майна подружжя, а саме визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири за адресою м. Полтава, вул. Івана Мазепи (минула Калініна)[ADDRESS]. В обґрунтування позову позивачем зазначено, що вони з відповідачем перебували у шлюбі з 06.06.2009 р., який між ними було розірвано за рішенням суду від 18.11.2015 р., що набрало законної сили. Від вказаного шлюбу сторони мають спільну дитину, що перебуває на утриманні позивача. У шлюбі за спільні кошти подружжям було придбано квартиру за адресою м. Полтава, вул. Івана Мазепи (минула Калініна)[ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 20.12.2011 року. Після розірвання шлюбу позивач залишилась проживати у вказаній квартирі. Добровільно вирішити питання з відповідачем про поділ спільного майна подружжя не вдалося, що і стало підставою звернення позивача до суду з даним позовом. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 16.07.2018 р. відкрито загальне позовне провадження у справі з викликом усіх учасників справи. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 06.09.2018 р. закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] 22.10.2018 р. надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, прохала суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] 22.10.2018 року надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з розглядом судом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 18.11.2015 року, що набрало законної сили, розірвано шлюб, укладений 06.06.2009 року у Відділі РАЦС Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Вказаним рішенням суду встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з 06.06.2009 року перебували у шлюбі згідно зі свідоцтва про шлюб серії І-КЕ № 057130, актовий запис 29. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом також встановлено, що, відповідно до договору купівлі-продажу від 20.12.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 7144, [PERSON], [INFO], що діє зі згоди дружини [PERSON], на підставі заяви (справжність підпису на якій засвідчено 20.12.2011 р. приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим номером 7143, як покупцем, прийнято від [PERSON], [PERSON], як продавців, в спільну сумісну власність квартиру номер 53 в будинку літери «А-5» за адресою [ADDRESS]. Згідно з Довідкою Управління з питань містобудування виконавчого комітету Полтавської міської ради від 04.07.2018 р. № 01-02-01-17/809 вбачається, що відповідно до розпорядження голови обласної державної адміністрації «Про перейменування топонімічних назв, демонтаж меморіальних дощок та зображень комуністичної символіки у місті Полтаві» від 20.05.2016 р. № 207 назву вилиці Калініна перейменовано на вулицю [PERSON]. Нумерація будинків та квартир зазначеним рішенням не змінювалась. Відповідно до Довідки КП «ЖЕО №2» № 585 від 15.06.2018 р. у квартирі за адресою [ADDRESS] зареєстровані з 17.08.2012 р. [PERSON],[INFO], та її син [PERSON], 28.05.2010 р. Відповідно до матеріалів справи на квартиру за адресою [ADDRESS] наявний технічний паспорт. Таким чином, судом встановлено, що підтверджено документально, що спірна квартира за адресою [ADDRESS] придбана сторонами під час перебування у шлюбі, є обєктом спільної сумісної власності подружжя. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 р. № 11). Зі змісту п. 23, 24 вказаної постанови вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. \~ \~ \~ \~Суд приймає визнання позову відповідачем та вважає, що за встановлених обставин за позивачем підлягає визнанню право власності на 1/2 частину спірної квартири, та за відповідачем - на 1/2 частину спірної квартири. \~ \~ \~ \~Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем було сплачено суму судового збору у розмірі 1 498,50 грн. В силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України, враховуючи пропорційність задоволених позовних вимог, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1/2 частина сплаченого позивачем судового збору - 749,25 грн.

Outcome: approved