Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

17 серпня 2016 року позивач звернувся до суду із вказаними вимогами, мотивуючи їх тим, що 29.08.2012 помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка загальною площею 3,7182 га, яка розташована на території Патютинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач, як спадкоємець першої черги за законом, спадщину прийняв, але не може її оформити в нотаріальному порядку, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку втрачений. Позивач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява з проханням справу слухати за відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява за підписом сільського голови Патютинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області з проханням справу розглядати без представника відповідача. Позов визнає. Третя особа Відділ Держгеокадастру у Козелецькому районі в судове засідання не зявилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, в матеріалах справи міститься заява третьої особи, в якій остання просить суд проводити судове засідання за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 29.08.2012 помер [PERSON] (копія свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 194091, видане 01.09.2012 виконавчим комітетом Патютинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області) /а.с. 5/. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка загальною площею 3,7182 га, яка розташована на території Патютинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для товарного сільськогосподарського виробництва. За життя [PERSON] розпорядився своїм майном, склавши заповіт, посвідчений 30.06.2006 секретарем Патютинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за реєстровим № 31, яким все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що за законом матиме право, заповів своїй онуці [PERSON] /а.с. 11/. Згідно заяви поданої 19.02.2013 до Козелецької державної нотаріальної контори [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини за заповітом після смерті діда [PERSON] /а.с. 32/. Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги є діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народження після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] (копія свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЕЛ № 291075, видане 03.07.1973) /а.с. 9/, та донька позивач у справі [PERSON], родинні відносини підтверджуються записом про батька у свідоцтві про народження /а.с. 6/, з врахуванням того, що вона при одруженні змінила прізвище з «Прима» на «Геймал», відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу /а.с. 8/. Згідно заяви поданої 19.02.2013 до Козелецької державної нотаріальної контори [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка [PERSON] /а.с. 32/. Позивач, як спадкоємець першої черги за законом, спадщину прийняв, оскільки звернувся до Козелецької державної нотаріальної контори, що підтверджується копією спадкової справи № 53/2013 /а.с. 32/. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування розяснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. 25 лютого 2002 року на імя [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Патютинської сільської ради від 22.02.2001 № 11 було виготовлено та видано державний акт серії ІІІ-ЧН № 022322 на право приватної власності на землю площею 3,72 га в межах згідно з планом, розташованої на території Патютинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, передану для товарного сільськогосподарського виробництва /а.с. 17/. Позивач просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, оскільки державний акт було втрачено, про що в пресі розміщено оголошення /а.с. 16/. Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. У відповідності до\~ ст. 152 ч. 3 п. "а" ЗК України - "захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав". При розробленні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки та внесенні до автоматизованої системи відомостей про земельну ділянку належної [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН № 022322 від 25.02.2002, було встановлено, що фактична площа земельної ділянки становить 3,7182 га, в тому числі: рілля 2,0408 га, кадастровий номер 7422087700:83:056:0027, сіножать 0,6332 га, кадастровий номер 7422087700:83:020:0027, пасовище 1,0442 га, кадастровий номер 7422087700:83:056:1027 /а.с. 19, 21, 23/. Відповідно до п. 2 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 жовтня 2012 року, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом, тому суд вважає, що саме в витязі з Державного земельного кадастру більш повно та достовірно визначено площу земельної ділянки. Таким чином, суд дійшов висновку, що за позивачем в порядку спадкування підлягає визнанню право власності на згадані земельні ділянки.

Outcome: approved