Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

[INFO] року померла моя бабка позивача [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, на яку він претендує, як спадкоємець за заповітом від 05 серпня 2003 року, посвідченого секретарем виконкому Війтівської сільської ради Бершадського району Вінницької області, зареєстрованого в реєстрі за № 737. Окрім нього, спадкоємицею першої черги за законом є відповідачка [PERSON] - дочка померлої та спадкоємиця за заповітом - [PERSON]. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає. В порядку ст.ст. 1269 ЦК України [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину, звернувшись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, а відповідачка [PERSON] спадщину не прийняла і на неї не претендує. Згідно заповіту [PERSON] заповіла позивачеві земельну частку (пай) розміром 1,97 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебуває у колективній власності колишньої агрофірми „Війтівська" с. Війтівка Бершадського району Вінницької області, яка належала їй згідно сертифікату про право на земельну частку (пай) серії ВН № 0425192, виданого Бершадською райдержадміністрацією Вінницької області 15.03.2000 року. Перешкодою для отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за заповітом є те, що на час відкриття спадщини Померла [PERSON], взамін зазначеного сертифікату про право на земельну частку (пай), отримала держаний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 827836 на підставі розпорядження Бершадської райдержадміністрації від 12 вересня 2005 року № 335 на право власності на земельну ділянку, розміром 1.6038 га, розташовану на території Війтівської сільської ради, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і даний державний акт не зазначений в заповіті. Враховуючи вищенаведене, позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить постановити рішення суду, яким витлумачити заповіт від 05 серпня 2003 року, посвідчений секретарем виконкому Війтівської сільської ради Бершадського району Вінницької області, зареєстрованого в реєстрі за № 737, зазначивши що [PERSON], яка померла [INFO] року, заповіла йому земельну ділянку розміром 1.6038 га, розташовану на території Війтівської сільської ради Бершадського району Вінницької області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 827836, виданого на підставі розпорядження Бершадської райдержадміністрації від 12 вересня 2005 року за №335. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надав на адресу суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити, а справу слухати без його участі. Відповідач [PERSON] до початку розгляду справи по суті звернулась до суду із заявою про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] також в судове засідання не з'явилась, але надала до суду заяву в якій позовні вимоги визнає та просить справу розглядати без її участі. Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що [INFO] року померла [PERSON], що вказано у копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 8). Згідно з довідкою Війтівської сільської ради № 391 від 22 жовтня 2014 року (а.с.10) спадкоємцями на майно померлої є дочка [PERSON] та спадкоємці за заповітом [PERSON]., [PERSON] Відповідно до копії заповіту від 05 серпня 2003 року, посвідченого секретарем виконкому Війтівської сільської ради Бершадського району Вінницької області, зареєстрованого в реєстрі за № 737 (а.с. 9), [PERSON] заповіла [PERSON] земельну частку (пай) розміром 1,97 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебуває у колективній власності колишньої Агрофірми „Війтівська" с. Війтівка Бершадського району Вінницької області, яка належала їй згідно сертифікату про право на земельну частку (пай) серії ВН № 0425192, виданого Бершадською райдержадміністрацією Вінницької області 15.03.2000 року. Довідка відділу Держземагенства у Бершадському районі Вінницької області №4674 від 09.09.2014 року (а.с. 19) свідчить про те, що взамін сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВН №0425192 [PERSON] на підставі розпорядження Бершадської районної державної адміністрації №335 від 12.09.2005 року було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 827836 (а.с.17) на право власності на земельну ділянку, розміром 1.6038 га, розташовану на території Війтівської сільської ради, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Постановою нотаріуса №311/02-31 від 29.10.2014 року (а.с.16) [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку з тим, що пред'явлений позивачем правовстановлюючий документ не відповідає даним, визначеним у заповіті [PERSON] Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. При з'ясуванні та встановленні обставин справи суд виходить з вимог ч.1 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, вимог ст.58, ст. 59 ЦПК України щодо належності та допустимості доказів та положень ч.1 ст.61 ЦПК України, відповідно до якої, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно з ч.2 ст. 213 ЦК України на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. Частиною 3 вказаної норми передбачено, що при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Аналогічні відомості містить п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року N 9 " Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", який вказує, що при розгляді спору суд може ухвалити рішення про тлумачення змісту правочину лише на вимогу однієї або обох сторін правочину чи їх правонаступників - в порядку позовного провадження. Виходячи з аналізу положень норм ст.ст. 213, 1256 ЦК України, тлумачення заповіту здійснюється з метою встановлення точної волі заповідача і може мати місце, якщо заповіт викликає питання в спадкоємців, має суперечливий характер, у зв'язку з чим необхідно уточнити його зміст. Отже, дійсно на момент складання заповіту на ім'я [PERSON], [PERSON] володіла сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ВН №0425192, однак на підставі розпорядження Бершадської районної державної адміністрації №335 від 12.09.2005 року взамін нього їй було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 827836 на право власності на земельну ділянку, розміром 1.6038 га, розташовану на території Війтівської сільської ради, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Ураховуючи вищенаведені обставини, які знайшли своє підтвердження наданих суду доказах, суд вважає, що вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved