Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до Бериславського районного суду Херсонської області з позовною заявою до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує наступним: [PERSON] являється батьком [PERSON] , [INFO] . Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 29.01.2013 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 400, 00 грн. щомісячно, починаючи з 14.01.2013 року і до досягнення дитиною повноліття, про що було видано виконавчий лист. На даний час цих коштів на утримання дитини не вистачає. Відповідач отримує заробітну плату, вважає що розмір аліментів може бути змінений за її заявою. В зв`язку з цим просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з [PERSON] на її користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , а саме з твердої грошової суми у розмірі 400, 00 грн. щомісячно на 1/4 заробітку (доходу) боржника на дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Бериславського районного суду Херсонської області від 11.10.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення. Причина неявки суду ненадана, клопотань про відкладення розгляду справи від останнього не надходило. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав. У відповідності до ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного: Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині надання доказів на підтвердження позовних вимог. Відносно надання суду будь-яких інших доказів сторони клопотань у тому числі і про призначення експертизи не заявляли. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 76 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті. Відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Бериславським районним судом Херсонської області 17.02.2013 року по справі №647/75/13-ц видано виконавчий лист, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 400, 00 грн. щомісячно, починаючи з 14.01.2013 року і до повноліття сина - до [INFO] (а.с. 6). Згідно довідки виданої Виконавчим комітетом Берислвської міської ради від 01.10.2021 року № 511 [PERSON] , [INFO] , вбачається, що вона проживає в [ADDRESS] , спільно з сином [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог абзацу 2 ч. 3 ст. 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Суд також при розгляді справи виходив із положень статті 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 р., де передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько(ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За ст.182 вказаного Кодексу в редакції закону від 17.05.2017 року, який набрав чинності з 08.07.2017 року: передбачені обставини, що враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч.1); мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2). За ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" в 2021 році установлений прожитковий мінімум для дітей віком з 6 до 18 років: з 1 січня 2021 року - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Враховуючи викладене, оскільки, з урахуванням внесених змін до Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в даному випадку 1 255, 00 грн. (2 510, 00 грн. / 2), розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, то суд вважає за необхідне з урахуванням ст.5 ЦПК України, змінити спосіб стягнення аліментів та стягнути з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , 1/4 заробітку (доходу) боржника на дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Сплата аліментів у зазначеному розмірі здатна забезпечити необхідний життєвий процес та розвиток дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України на відповідача покладаються судові витрати, які стягуються на користь держави відповідно до вимог Закону України " Про судовий збір". На підставі викладеного, в межах заявлених вимог, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства,

Outcome: approved