Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що її мати [PERSON], яка померла [INFO], мала у приватній власності житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS]. Оскільки мати заповіла їй все своє майно, то на даний час позивачка бажає отримати свідоцтво про право на спадщину на 12 частку вказаного житлового будинку, однак зробити цього не може із-за відсутності правовстановлюючих документів на нього. Тому просить суд визнати за нею в порядку спадкування після смерті її матері право власності на 12 частку житлового будинкку, який розташований по [ADDRESS]. [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON], в якому зазначила, що після смерті їхньої матері [PERSON] спадщину успадкував чоловік останньої - їхній батько [PERSON], до якого перейшло право власності на все спадкове майно матері, в тому числі і на житловий будинок, розташований по [ADDRESS]. Батько помер [INFO] і заповів все своє майно їй, а тому вона вважає, що до неї перейшло право власності на вищевказаний житловий будинок. Проте нотаріус відмовляє їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок із-за відсутності правовстановлюючих документів на нього, тому [PERSON] просить суд визнати за нею в порядку спадкування після смерті [PERSON] право власності на житловий будинок, розташований по [ADDRESS]. 2 Позивачка та відповідачка [PERSON], а також третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, в судове засідання не з'явились. Їхні представники в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з наведених в позовних заявах підстав. Представник відповідача -Чорнорудської сільської ради Ружинського району Житомирської області подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутність, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, оглянувши матеріали справи, встановив наступне. [PERSON], який помер [INFO], та [PERSON], яка померла [INFO], перебували в зареєстрованому шлюбі, що стверджується свідоцтвом про одруження та свідоцтвами про їх смерть( а.с. 24, 25, 45). Відповідно до ст.ст.22, 28 КпШС України майно нажите подружжям під час перебування в шлюбі є їх спільною сумісною власністю та у разі поділу вказаного майна, частки подружжя визнаються рівними. З технічного паспорта на житловий будинок по [ADDRESS], який виготовлений Бердичівським МБТІ Житомирської області в травні 2014 року, вбачається, що вказаний житловий будинок побудований в 1958 році, господарські споруди побудовані в 1958-1991рр., правовстановлюючі документи на вказаний будинок в БТІ не зареєстровано. Як вбачається з рішення щодо отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, наданого державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Ружинського РУЮ Житомирської області за №21902448 від 20.05.2014р., відомості про об'єкт нерухомого майна, а саме житловий будинок [ADDRESS] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні. В погосподарській книзі №3 по Чорнорудській сільській раді Ружинського району Житомирської області за 2006-2007рр. членами господарства по вищевказаному домоволодінню , які мають у власності розташований там житловий будинок, зазначено [PERSON] та його дружину [PERSON](а.с.100-102). На підставі вищевикладеного, та, враховуючи положення ст.ст.120-127 ЦК УРСР(1963 р.), Указу Президії Верховної Ради СРСР "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних жилих будівель" від 26.08.1948р., Закону УРСР "Про сільську Раду депутатів трудящих" від 02.07.1968р., які регулювали право власності колгоспного двору та реєстрацію вказаного права за членами двору в погосподарських книгах сільських рад, суд приходить до впевненості, що [PERSON] та [PERSON] володіли на праві власності житловим будинком, розташованим по [ADDRESS], який перебував у спільній сумісній власності подружжя. А тому, відповідно, кожному з них належало по 12 частці вказаного житлового будинку. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина і до її спадкового майна ввійшла, зокрема, 12 частка спірного житлового будинку. Статтею 524 ЦК УРСР , який діяв на час відкриття спадщини [PERSON], передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. При спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого (ст.529 ЦК УРСР). Чоловіком [PERSON] на час її смерті був [PERSON], а дітьми-доньки [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що вбачається як із свідоцтв про одруження, так і із свідоцтв про народження позивачки та третьої особи(а.с.25, 53, 54, 116, 117). Зі спадкової справи №418, заведеної Ружинською державною нотаріальною конторою відносно майна померлої [INFO] [PERSON], вбачається, що її спадщину шляхом вступу в фактичне володіння спадковим майном, як це передбачено ст.549 ЦК УРСР, прийняли : чоловік [PERSON] та [PERSON] (а.с.22-31). 3 [PERSON] залишила заповіт, посвідчений 28.02.1995р. секретарем Чорнорудської сільської ради Ружинського району Житомирської області та зареєстрований в Спадковому реєстрі (заповіти/спадкові договора) 28.02.1995р., яким заповіла все своє майно [PERSON]. Статтею 535 ЦК УРСР передбачено, що неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця, а також непрацездатні дружина, батьки(усиновителі) і утриманці померлого успадковують незалежно від змісту заповіту , не менше двох третин частки, яка б належала б кожному з них при спадкуванні за законом (обов'язкова частка). На час смерті [PERSON] її чоловік [PERSON] був непрацездатним, оскільки досяг 60-річного віку: з копії його паспорта, що міститься в спадковій справі, вбачається, що він народився [INFO] (а.с.47). Суду не надано доказів про те, що інший спадкоємець по закону першої черги -[PERSON] на час смерті [PERSON] була непрацездатною і, відповідно, мала права на обов'язкову частку в спадковому майні.Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] набув право на обов'язкову частку в спадковому майні своєї дружини. Розмір цієї частки складає , з врахуванням наявності трьох спадкоємців по закону першої черги, 23 від 13 частки у спадковому майні, тобто 29 часток від спадкового майна [PERSON] Решта - 79 часток вказаного спадкового майна перейшло в порядку спадкування по заповіту до [PERSON] І таким чином остання успадкувала, 79 часток спадкового майна [PERSON], зокрема, 79 часток від 12 частини належного спадкодавцю житлового будинку по [ADDRESS], що в загальному складає 718 часток всього житлового будинку (38.9%). Після смерті дружини [PERSON] мав у власності 1118 часток вищевказаного житлового будинку, а саме: 29 частки, які він успадкував після її смерті, та 12 частки, що належала йому у спільній сумісній власності подружжя. [PERSON] помер [INFO], що вбачається з свідоцтва про його смерть(а.с.45). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадоємців). Статею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті і лише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на чспадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Зі спадкової справи №260/2013р., заведеної Ружинською державною нотаріальною конторою до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається , що його спадщину прийняли [PERSON] та [PERSON]шляхом подання відповідних заяв до нотаріальної контори (ст.1269 ЦК України). [PERSON] 27.05.2009р. склав заповіт, посвідчений секретарем Чорнорудської сільської ради Ружинського району, та зареєстрований в Спадковому реєстрі (заповіти/спадкові договора) 03.08.2009р., яким заповів все своє майно [PERSON] Доказів того, що інший спадкоємець по закону першої черги -[PERSON] має право на обов'язкову частку у спадщині, що передбачено ст.1241 ЦК України, суду надано не було. Таким чином, [PERSON] як єдиний спадкоємець по заповіту успадкувала все належне [PERSON] майно, зоврема і належну останньому частку в житловому будинку по [ADDRESS], а саме: 11/18 часток вказаного житлового будинку (61.1%). Однак, як вбачається з довідок нотаріальної контори, [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину їхніх батьків, яка складається з житлового будинку по [ADDRESS], з підстав відсутності правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок(а.с. 40, 77). 4 На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що право [PERSON] та [PERSON] на прийняття спадщини реалізоване, але мають місце труднощі здійснення процедури реєстрації успадкованого майна, що виникли не з їх вини. Перешкодою для оформлення спадкових прав у них є неотримання спадкодавцями за свого життя правовстановлюючого документа на вказане майно, хоча право власності [PERSON] та [PERSON] на вказане майно ніким не оспорюється, а тому зазначене не може бути підставою для позбавлення спадкоємців права власності на таке майно. А тому з вищевикладених підстав позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають частковому задоволенню в розмірі тих часток, які успадковані ними після смерті їхніх батьків.

Outcome: partial