Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Мусіївської сільської ради Хорольського району Полтавської області про встановлення факту перебування особи на утриманні спадкодавця не менше одного року до дня її смерті та визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, мотивуючи його тим, що він [PERSON], є сином [PERSON], що доводиться копією паспорта Серія [NUMBER] та копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] [INFO] [PERSON] померла в місті Хорол Полтавської області. З довідки виконкому Мусіївської сільської ради Хорольського району Полтавської області за № 544 від 25.07.2018 року слідує, що [PERSON], [INFO], уродженка с. Ясногородка Димерського району Полтавської області дійсно проживала і була зареєстрована до дня смерті [INFO] в с. Мусіївка Хорольського району Полтавської області і на день її смерті з нею проживав і був зареєстрований: [PERSON], [INFO] Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилась спадщина на її спадкове майно, тобто право на земельну частку ( пай), яка перебувала у колективній власності КСП « Росія» розміром 2, 49 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості), що належала їй на підставі Сертифіката на право на земельну частку ( пай) Серія [NUMBER] що підтверджується повідомленням відділу у Хорольському районі головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 09.08.2018 року за № 944/116-18. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явився, але в позовній заяві прохав суд провести розгляд справи за його відсутності. В судове засідання представник відповідача Мусіївської сільської ради Хорольського району Полтавської областів не з"явився, але подали заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, зазначивши, що сільська рада позов визнає повністю. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2ст. 247 ЦПК України. Врахувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку відповідача, викладену у письмовій заяві, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В силу ч. 4ст. 206 ЦПК Українив разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно дост. 1216 ЦК Україниспадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Відповідно дост. 1218 ЦК Українидо складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1ст. 1268ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Повноваження сторін на вчинення дій по визнанню позову судом перевірені. Відповідач не обмежений в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, включаючи і право на визнання позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] батько позивача [PERSON] помер в с. Мусіївка Хорольського району Полтавської області, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть Серія [NUMBER] З травня 1959 року батько позивача [PERSON] проживав однією сім»єю без реєстрації шлюбу з [PERSON], по день смерті останньої, тобто до [INFO], що підтверджується довідкою виконкому Мусіївської сільської ради Хорольського району Полтавської області за Вих. № 544 від 25.07.2018 року. З довідки виконкому Хорольської міської ради Полтавської області за № 15 від 26.07.2018 року слідує, що [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 12 жовтня 2010 року до дня смерті - [INFO]. Спільно з ним, на день смерті, був зареєстрований: [PERSON], [INFO] Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилась спадщина на його спадкове майно, тобто право на земельну частку ( пай), яка перебуває у колективній власності КСП « Росія» розміром 2, 49 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості), яку він прийняв як спадщину померлої [INFO] [PERSON], що належала їй на підставі Сертифіката на право на земельну частку ( пай) Серія ПЛ № 0071420. На час відкриття спадщини померлої [INFO] [PERSON] діяли норми Цивільного кодексу України в редакції від 18.07.1963 року, відповідно до ст. 531 ЦК України якого до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. Батько позивача [PERSON] перебував на утриманні померлої [INFO] [PERSON] з травня 1959 до [INFO], тобто до моменту її смерті, що доводиться довідкою виконкому Мусіївської сільської ради Хорольського району Полтавської області за Вих. № 544 від 25.07.2018 року, що підтверджується письмовими заявами свідків [PERSON] та [PERSON]. Згідно з п.6 ч. 1 до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім"я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім"ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначених у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, для реалізації свого права на спадщину померлого [INFO] батька [PERSON], яку він прийняв після смерті [INFO] [PERSON] у відповідності до вимог ст. 531 та п.1 ч. 1 ст. 549 ЦК України в редакції від 18.07.1963 року, позивачу необхідно встановити факт перебування батька на утриманні [PERSON] не менше одного року до дня її смерті, що слідує з повідомлення Хорольської державної нотаріальної контори від 26.10.2018 року за вих. № 178302-14. Даний факт є юридичним, оскільки його встановлення в судовому порядку надає позивачу можливість реалізувати право на вказане спадкове майно та повністю доводиться: довідкою виконкому Мусіївської сільської ради Хорольського району Полтавської області за Вих. № 544 від 25.07.2018 року, письмовими поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON]. Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 318, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом. Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права. За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved