Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом в суд до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 20600,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 24.02.2008 року між ним та відповідачем [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримала в нього 10000,00 грн., які зобов'язувалася повернути через один місяць. Вказаний факт підтверджено власноручно написаною нею розпискою. В обумовлений місячний термін відповідач кошти в сумі 10000,00 грн. не повернула, але сплачувала щомісячно заборгованість невеликими сумами. 28.01.2009 року між ним та відповідачем укладено ще один договір позиви, згідно якого [PERSON] отримала в нього 15000,00 грн. і які також зобов'язувалася повернути через місяць. Даний факт також підтверджено написаною нею розпискою. 28.01.2009 року між ним та відповідачем укладено ще один договір позики, згідно якого [PERSON] отримала в нього 6000,00 грн. і які також зобов'язувалася повернути через місяць, про що написала власноручно розписку. Станом на 17 лютого 2012 року відповідач отримані кошти по всіх трьох договорах позики в загальній сумі 20000,00 грн. не повернула, однак визнала даний борг і переуклала договір позики на цю суму, яку зобов'язувала сплатити протягом 2-х років по 800 грн. щомісячно, тобто до 17.02.2014 року. Проте грошові кошти в обумовлений термін відповідач йому не повернула, незважаючи на неодноразові вимоги про це, уникає зустрічі та відмовляється виконати свої боргові зобов'язання. Оскільки в досудовому порядку вирішити спірне питання з відповідачем не вдалося, він змушений звернутися в суд за захистом своїх прав та просить стягнути в судовому порядку із [PERSON] в свою користь заборгованість за договором позики в сумі 20000,00 грн., а також 3% річних від простроченої суми, що становить 600,00 грн., та судові витрати по справі. В судове засідання позивач [PERSON] подав заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримав повністю, просить позов задоволити, справу розглянути по суті в його відсутність, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у випадку неявки в суд відповідача. Відповідач [PERSON] судове засідання не з'явилася з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлялася завчасно і належним чином, про що свідчать судові розписки, про причини неявки суду не повідомила та не подала заяви про слухання справи в її відсутність. Сторони, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну місця свого проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається по останньому відомому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. За письмової згоди позивача суд прийшов до висновку про ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 24.02.2008 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримала в позивача 10000,00 грн., які зобов'язувалася повернути через один місяць. Вказаний факт підтверджено власноручно написаною нею розпискою (а.с.6). 28.01.2009 року між позивачем та відповідачем ще укладено договір позики, згідно якого [PERSON] отримала [PERSON] 15000,00 грн. і які також зобов'язувалася повернути через місяць. Даний факт також підтверджено написаною нею розпискою (а.с.7). 28.01.2009 року між ним та відповідачем укладено ще один договір позики, згідно якого [PERSON] отримала в [PERSON] 6000,00 грн. і які також зобов'язувалася повернути через місяць, про що написала власноручно розписку (а.с.9 ). Загальна сума позики по трьох договорах складала 20000,00 грн. Станом на 17 лютого 2012 року відповідач отримані кошти по всіх трьох договорах позики в загальній сумі 20000,00 грн. не повернула, однак визнала даний борг і переуклала з позивачем договір позики на 20000,00 грн., які зобов'язувалася сплатити протягом 2-х років по 800 грн. щомісячно, тобто до 17.02.2014 року. Даний факт підтверджується власноручно написаною нею розпискою (а.с.9). Правовідносини, які виникли між сторонами у справі, врегульовані нормами Цивільного кодексу України. Згідно зі ст. 1046 ЦК України, одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Статтею 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що зазначена форма закону була дотримана, що підтверджується письмовими розписками від 24.02.2008 року, 28.01.2009 року, 01.08.2009 року та від 17.02.2012 року, оригінали яких знаходяться в матеріалах справи. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає. Відповідно до вимог ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов"язаний сплатити грошову суму згідно ст.625 ЦК України. Як вбачається із змісту ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так як відповідач [PERSON] своєчасно не повернула суму позики, вона у відповідності до ч.2 ст.625, ч.1 ст.1049, ч.1 ст.1050 ЦК України зобов"язана сплатити позивачу суму боргу 20000,00 грн., а також три проценти річних від простроченої суми, що становить 600,00 грн. (20000,00 грн. : 100 х 3% = 600,00 грн.). Оскільки відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування заявлених до неї позовних вимог, суд прийшов до висновку про задоволення позову в повному об'ємі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача понесені ним судові витрати по справі згідно поданих квитанцій. На підставі наведеного, ст. ст. 526, 530, 610, 623, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved