Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до Куколівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області про визнання права на Ѕ частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її батько - [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки, площею 1,87 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Куколівської сільської ради , Олександрійського району Кіровоградської області. Права на вказану земельну ділянку належали спадкодавцеві на підставі розпорядження голови Олександрійської РДА Кіровоградської області № 990-р від 05.11.2008 року. Вона являється спадкоємцем першої черги. Окрім неї спадкоємцем першої черги також являється малолітня [PERSON] , яка також є донькою спадкодавця від першого шлюбу. І вона, позивач, і [PERSON] спадщину прийняли, оскільки на час смерті батька являлися малолітніми. У квітні 2019 року її мати, діючи у її інтересах, як неповнолітньої на той час особи , звернулась до Олександрійської районної державної нотаріальної контори, з метою оформлення її спадкових прав. Але постановою від 09.04.2019 № 493/02-31, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадкове майно, оскільки спадкодавець за життя не здійснив реєстрацію права власності земельної ділянки. Про це свідчить інформація надана Головним Управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області, відповідно до якої, ні державний акт, ні сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавець не реєстрував. Наразі вона не має можливості зареєструвати право власності на спадкове майно, оскільки технічна документація на земельну ділянку не виготовлялась, кадастровий номер не присвоювався. Тому за захистом своїх прав вимушена звернутись до суду із даним позовом. Позивач та її представник у судове засідання не з`явились. Від представника позивача - адвоката Гулян Я.В. до суду надійшло клопотання про розгляд справи без її участі та участі позивача. На задоволенні позовних вимог наполягає та просить їх задовольнити у підготовчому судовому засіданні. Представник Куколівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області у судове засідання не з`явився, надіслав до суду клопотання у якому зазначив, що проти задоволення позовних вимог заперечень не має. Просить розглянути справу без його участі. Законний представник третьої особи [PERSON] , [PERSON] також у судове засідання не з`явилась. Подала клопотання про розгляд справи без її участі в якому також зазначила, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З урахуванням вказаної норми закону та процесуальної позиції представника Куколівської сільської ради Олександрійського району, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані позивачем докази, суд приходить до наступних висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5). [PERSON] , являється донькою [PERSON] , яка відповідно до вимог ч. 4 ст. 1268 ЦК України, спадщину після померлого прийняла (а.с. 6) Спадкоємцем першої черги, яка також відповідно вимог ч. 4 ст. 1268 ЦК України, спадщину після [PERSON] прийняла, являється [PERSON] , [INFO] . Відповідно довідки виданої 07.12.2018 року № 778 Куколівською сільською радою Олександрійського району, Кіровоградської області, померлий [INFO] [PERSON] , [INFO] , постійно був зареєстрований за адресою : [ADDRESS] , з лютого 2006 року до дня своєї смерті - [INFO] . На момент смерті [PERSON] був зареєстрований і проживав одиноко, сім`ї не мав. Заповіт від [PERSON] в Куколівській сільській раді не посвідчувався (а.с. 7). На підставі розпорядження голови Олександрійської районної державної адміністрації Кіровоградської області № 990-р від 05.11.2008 року, [PERSON] було передано у власність земельну ділянку № [NUMBER] для ведення особистого селянського господарства із земель сількогосподарського призначення за рахунок земель резервного фонду на території Куколівської сільської ради, загальною площею 1, 87 га. (а.с.8, 9) Згідно довідки відділу в Олександрійському районі Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області від 20.03.2019 року № 423/162-19, відповідно до «Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Олександрійською районною державною адміністрацією» на території Куколівської сільської ради із земель КСП «Перемога», сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім`я [PERSON] не зареєстрований. Державний акт на право приватної власності на землю на території Куколівської сільської ради на ім`я [PERSON] не зареєстрований (а.с. 10) Постановою державного нотаріуса позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки, оскільки нотаріусу не було надано документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно (а.с. 4). Відповідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру (про спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не заводилась. Згідно ст. 1216 Цивільного Кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. ст. 328, 392, 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України), право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 328 ЦК України) та власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує право власності. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною 1 статті 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 р. №7, роз`яснено, що за ст. 1225 ЦК (435-15) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Частиною 1 статті 81 Земельного Кодексу України (у редакції чинній на час виникнення у спадкодавця прав на земельну ділянку) було передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. (ч.1, ч.2 ст. 116 , ч.1 ст. 126 ЗК України (у редакції чинній на час виникнення у спадкодавця прав на земельну ділянку) ). Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України (в редакції, що діяла на момент смерті [PERSON] ) право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Статтею 2, ч.ч.1-4 ст. 3, п.1 ч.1 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.Державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема і право власності на нерухоме майно. На підставі наданих позивачем доказів, судом було встановлено, що батько позивача набув право на земельну ділянку правомірно, але не встиг його оформити у встановленому законом порядку, тому позивач має право успадкувати майнові права на Ѕ частину земельної ділянки, як спадкоємець першої черги після його смерті на підставі ст. 1261 ЦК України. Враховуючи, що позивач в іншій спосіб, крім звернутися з позовом до суду про визнання права на частку земельної ділянки, захистити свої порушені права не має можливості, суд вважає, що позов про визнання права за позивачем на Ѕ частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом слід задовольнити. На відшкодуванні судових витрат позивач не наполягає.

Outcome: approved