Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

[PERSON] звернулась звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що її мати [PERSON], яка померла 15.06.2015р., мала у приватній власності житловий будинок, та земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовані по вул.Ліщинецькій, 20 в с.Городок Ружинського району Житомирської області. Крім того у власності матері перебували дві земельні ділянки, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Городоцької сільської ради Ружинського району Житомирської області. На даний час позивачка бажає отримати свідоцтво про право на спадщину на вказане спадкове майно, однак зробити цього не може із-за відсутності правовстановлюючих документів на нього. Тому просить суд визнати за нею право власності на зазначений житловий будинок та земельні ділянки. Крім того, позивачка зазначає, що в двох Державних актах на право власності на земельні ділянки, виданих на ім'я її матері на земельні ділянки, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, невірно вказані кадастрові номера земельних ділянок і в зв'язку з цим вона також просить визнати в цій частині недійсними зазначені Державні акти. Ухвалою суду від 08.01.2016р. до участі в розгляді справи було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - [PERSON] Сторони в судове засідання не з'явились, подали заяви, в яких просять суд справу слухати у їх відсутність, позивачка позовні вимоги підтримує, а відповідач -визнає повністю. Третя особа в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена за зареєстрованим місцем проживання. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 2 З довідки Городоцької сільської ради Ружинського району від 16.07.2015р. № 544, вбачається, що відповідно до записів погосподарської книги по с.Городок Ружинського району Житомирської області за [PERSON] рахувався на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по вул.Ліщинецькій, 20 в с.Городок Ружинського району Житомирської області . З технічного паспорта на вказаний житловий будинок, який виготовлений КП "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації" 25.08.2015р., та довідки вказаного МБТІ від 01.09.2015р. за №419, вбачається, що житловий будинок №20 по вул.Ліщинецькій в с.Городок Ружинського району Житомирської області побудований в 1960 році, господарські споруди побудовані в 1962-91рр., правовстановлюючі документи на вказаний будинок в БТІ не зареєстровано. Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна, отриманої Ружинським районним судом Житомирської області 08.01.2016р., відомості про об'єкт нерухомого майна, розташований за адресою:Житомирська область, Ружинський район, с.Городок вул.Ліщинецька, 20 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні. На підставі вищевикладеного, та, враховуючи положення ст.ст.120-127 ЦК УРСР(1963 р.), Указу Президії Верховної Ради СРСР "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних жилих будівель" від 26.08.1948р., Закону УРСР Про сільську Раду депутатів трудящих від 02.07.1968р., які регулювали право власності колгоспного двору та реєстрацію вказаного права за членами двору в погосподарських книгах сільських рад, суд приходить до впевненості, що [PERSON] була власником житлового будинком та господарських будівель, розташованих по вул.Ліщинецькій, 20 в с.Городок Ружинського району Житомирської області. Крім того, на підставі архівних примірників Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 109566, серії ЯИ №109567, серії ЖТ № 059720 та серії ЖТ № 059719, судом встановлено, що [PERSON] також мала право власності на земельні ділянки площею, відповідно, 0.25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; 0.1694 га для ведення особистого селянського господарства; 2.6969 га та 0.3518 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зазначене також підтверджується і витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, наданими відділом Держземагенства у Ружинському районі Житомирської області 12.11.2015р. на вказані земельні ділянки. Проте судом встуновлено, що у вищевказаних Державних актах на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 059719 та серії ЖТ № 059720, виданих на ім'я спадкодавця на земельні ділянки площею 0.3518 га та 2.6969 га, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зазначено кадастрові номера земельних ділянок, відповідно, №182528280018000064 та № 182528280004000008. В той же час, як вбачається з вищевказаних витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку , за [PERSON] на підставі вищевказаних Державних актів на право власності на земельну ділянку зареєстровано право власності на земельні ділянки площею 0.3518 га та 2.6969 га, розташовані на території Городоцької сільської ради Ружинського району Житомирської області, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастрові номера яких, відповідно, -1825282800:04:000:0201 та № 1825282800:03:000:0014. На підставі вказаного, вбачається що у зазначених Державних актах на право власності на земельну ділянку, виданих на ім'я [PERSON], допущено помилки, а саме: невірно вказані кадастрові номера належних їху земельних ділянок. Внести зміни щодо виправлення вказаних помилок в оригінал правовстановлюючого документу після смерті спадкодавця неможливо, хоча право власності [PERSON] на зазначені у вказаних Державних актах земельні ділянки ніким не оспорюється. [PERSON] померла 15.06.2015р. в с.Городок Ружинського району Житомирської області, що вбачається з свідоцтва про смерть. 3 Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті і лише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив, та батьки. Як вбачається зі спадкової справи №306/2015р., заведеної 17.07.2015р. Ружинською державною нотаріальною конторою Житомирської області відносно майна померлої 15.06.2015р. [PERSON], остання залишила заповіт, яким заповіла все своє майно своїм дітям :[PERSON] та [PERSON]. Як вбачається зі ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що спадщину [PERSON] прийняла лише [PERSON] - позивачка по справі, яка, як вбачається з свідоцтва про народження та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану є донькою спадкодавця та у встановлений законом строк подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини своєї матері. Інший спадкоємець за заповітом - [PERSON] спадщину [PERSON] не прийняла. Таким чином судом встановлено, що до позивачки в порядку спадкування за заповітом перейшло право власності спадкодавця [PERSON] на 1\\2 частку спадкового майна. Іншу 1\\2 частку цього майна позивачка успадкувала після смерті своєї матері як спадкоємець за законом першої черги, оскільки інші спадкоємці за заповітом та спадкоємці першої черги за законом вказану спадщину не прийняли. Однак, як вбачається з повідомлення Ружинської державної нотаріальної контори Житомирської області від 22.12.2015р. № 2894/02-14 позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину за заповітом та за законом на спадщину [PERSON], яка складається з житлового будинку по вул.Ліщинецькій, 20 в с.Городок Ружинського району, а також земельних ділянок площею 2.6969 га та 0.3518 га, розташованих на території Городоцької сільської ради Ружинського району Житомирської області, та плошею 0.1694 га та 0.25 га, розташованих в с.Городок Ружинського району Житомирської області , з підстав відсутності у позивачки правовстановлюючих документів на вказане майно. На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що право позивачки на прийняття спадщини реалізоване, але мають місце труднощі здійснення процедури реєстрації успадкованого майна, що виникли не з її вини. Перешкодою для оформлення спадкових прав у позивачки є неотримання спадкодавцем за свого життя правовстановлюючого документа на житловий будинок , хоча право власності [PERSON] на нього ніким не оспорюється, а також втрата оригіналів Державних актів на право приватної власності на земельну ділянку та помилки в написанні кадастрових номерів у вказаних актах. Однак зазначене не може бути підставою для позбавлення спадкоємців права власності на таке майно. А тому з вищевикладених підстав позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved