Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася в суд з позовом до виконавчого комітету Кобилецько-Полянської селищної ради, Рахівського району, Закарпатської області про визнання права власності в порядку спадкування. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що 27 січня 1982 року помер батько позивачки, [PERSON] а 30 липня 2004 року померла її мати [PERSON], після чого відкрилася спадщина на належний їм житловий будинок №16, по вул. Перемоги в смт. Кобилецька Поляна, Рахівського району, Закарпатської області. Вона фактично прийняла спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном. Як спадкоємець першої черги спадкування за законом, позивачка звернулася до Рахівської ДНК із заявою про прийняття спадщини, однак їй видано постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю реєстрації права власності. З наведених підстав, просять суд, винести рішення, яким визнати за [PERSON], право власності на житловий будинок №16, що розташований по вул. Перемоги в смт. Кобилецька Поляна, Рахівського району, Закарпатської області. Позивачка, [PERSON], в судове засідання не з`явилася, її представник [PERSON] надала суду заяву, в якій просить дану справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача, виконавчого комітету Кобилецько-Полянської селищної ради, Рахівського району, Закарпатської області в судове засідання не з`явився, селищний голова, [PERSON] надіслав заяву, в якій просив розглянути справу без їх представника. Позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити. Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку. У відповідності до положень частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідачем у справі являється особа, діями якої порушуються права та інтереси відповідача. Звернення представника позивача до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням прав позивачки - [PERSON], на отримання власності в порядку спадкування, зокрема через відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в її користь, у зв`язку з відсутністю реєстрації права власності на спадковий будинок. Свідоцтвом про смерть серії 1-ФМ №208625 від 15 червня 2016 року доведено, що громадянин [PERSON], помер 27 січня 1982 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ФМ № 150026 від 06 серпня 2004 року [PERSON] померла 30 липня 2004 року. Після смерті останніх, відкрилася спадщина на житловий будинок №16, по вул. Перемоги в смт. Кобилецька Поляна, Рахівського району, Закарпатської області. Відповідно до довідки виконкому Кобилецько-Полянської селищної ради №2290 від 26 грудня 2016 року житловий будинок №16 по вул. Перемоги в смт. Кобилецька Поляна на даний час являється житловим будинком №20. Згідно ст.ст.1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Встановлено, що позивачка [PERSON], являється дочкою спадкодавців [PERSON] та [PERSON], отже, в силу ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги спадкування за законом. Інші спадкоємці після смерті останніх, відповідно до довідки виконкому Кобилецько-Полянської селищної ради №2288 від 26 грудня 2016 року, відсутні. При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно суд звертає увагу на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовує редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Житловий будинок №20 по вул. Перемоги в смт. Кобилецька Поляна, Рахівського району, Закарпатської області належав спадкодавцям [PERSON] та [PERSON], що стверджується довідкою виконкому Кобилецько-Полянської селищної ради № 2289 від 26 грудня 2016 року та свідоцтвом про право власності від 20.02.2008 року. При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Проте, в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, а не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе двома способами: шляхом пасивної поведінки спадкоємця, яка передбачена ч.3 ст. 1268 ЦК України, яка встановлює, що для прийняття спадщини достатньо того факту, що спадкоємець, мешкав разом з померлим і протягом строку для прийняття спадщини не відмовився від неї. Такі спадкоємці також подають заяву про видачу їм документа, що підтверджує їх право на успадковане майно, але можуть це зробити незалежно від закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини; шляхом активної поведінки, тобто подачі заяви про прийняття спадщини та видачі їм відповідного свідоцтва. Для такого способу прийняття спадщини, який буде стосуватися всіх інших спадкоємців, існує певний строк для подачі заяви. Судом встановлено, що позивачка [PERSON], фактично прийняла спадщину, оскільки проживала з матір`ю [PERSON] до дня смерті та утримувала її. Таким чином, враховуючи, що позивачка по справі належить до першої черги спадкоємців за законом, фактично прийняла спадщину, майнового спору з приводу спадкування не існує, відповідачем позов визнаний, суд вважає, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню. Питання про відшкодування судових витрат позивачкою та її представником не ставилось.

Outcome: approved