Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

[PERSON] (позивач за первісним позовом) звернувся до суду з позовною заявою, в якій, уточнивши позовні вимоги, просить визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком, за його зареєстрованим місцем проживання. В обґрунтування позову зазначив, що з 25.04.2015 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Розірвання шлюбу призвело до вирішення питання про проживання дитини з одним з батьків. Згоди щодо місця проживання сина, який з травня 2018 року проживає з позивачем між сторонами не досягнуто. Позивач вважає, що в інтересах дитини проживати разом з ним а не з матір`ю, оскільки дитина хворіє та потребує постійного піклування та значного матеріального забезпечення, які позивач може у повному обсязі забезпечити, оскільки має стабільний дохід, має постійне місце проживання, у будинку де проживає дитина створено всі умови для проживання, виховання дитини. Також зазначає, що не чинитиме жодних перешкод у спілкуванні відповідача з сином. Як на підстави позовних вимог посилається на норми ст. ст. 19, 150, 161 СК України. [PERSON] (позивач за зустрічним позовом) звернулась з зустрічною позовною заявою за якою просила визначити місце проживання сина [PERSON] , [INFO] залишивши його на її утриманні та вихованні за адресою: [ADDRESS] та в задоволені позовних вимог за первісним позовом відмовити у повному обсязі. Зустрічні позовні вимоги обґрунтовано тими обставинами, що 25.04.2015 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . З 20.04.2018 року позивач разом із сином переїхали до м. Білозерське Донецької області в квартиру бабусі, в якій проживає і по теперішній час. З чоловіком подружніх стосунків не підтримує. Зазначає, що [PERSON] 01.05.2018, забравши сина нібито для спілкування, у чому позивач за зустрічним позовом не чинила перешкод, дитину не повернув. Відповідно до вказаних правовідносин обов`язково мають застосовуватись норми принципу 6 Декларації прав дитини про недопустимість розлучення дитини з матір`ю, крім випадків, коли є виняткові обставини, таких обставин у справі не має. Також [PERSON] вказує, що має постійне місце проживання, джерело існування, за місцем її проживання створені всі умови для проживання, виховання та розвитку дитини, характеризується позитивно. Оскільки згоди з [PERSON] щодо місця проживання не досягнуто просить вирішити зазначене питання в судовому порядку. Як на підстави позовних вимог посилається на норми ч. ч. 4,5 ст. 19, ч. 1 ст. 161 СК України. У наданому [PERSON] письмовому відзиві на зустрічний позов, останній позовні вимоги не визнав в повному обсязі, зазначивши, що [PERSON] не надано доказів подій на які вона посилається у позові, насамперед не підтверджено місце проживання за адресою вказаною у позові. Крім того, зазначає, що [PERSON] не має джерела існування, не займається лікуванням дитини. Заперечень щодо відзиву на зустрічний позов від [PERSON] не надходило. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом підтримав вимоги та просив їх задовольнити з підстав зазначених у первісному позові, в задоволенні зустрічної позовної заяви відмовити. Також надав пояснення, що дитина проживає в смт. Більмак де була зареєстрована за згодою батьків. Після розлучення дитину забрала мати, а батько привіз дитину додому. Крім того зазначає, що м. Білозерське знаходиться поблизу проведення бойових дій, що може бути небезпечним для проживання дитини. Також зазначив, що дитина хворіє і потребує постійного лікування, батько більш забезпечений матеріально, а тому на відміну від відповідача має можливість забезпечити сину належний догляд та лікування. Стверджує, що у разі визначення місця проживання дитини з матір`ю, остання не зможе належним чином забезпечити догляд дитини. [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги первісного позову підтримав та просив їх задовольнити, проти зустрічного позову заперечував в повному обсязі. Зазначив, що після того як вони з [PERSON] у квітні 2018 року почали проживати окремо він на власному автомобілі відвіз дружину із сином до місця проживання [PERSON] . В подальшому у травні 2018 року забрав дитину до свого будинку де вони проживають до теперішнього часу. Додатково пояснив, що [PERSON] не належно виконувала обов`язки щодо годування та лікування сина, що призвела до захворювання кишечника дитини, чинила перешкоди у спілкуванні дитини з батьком, зустрічається з дитиною тільки в дні судових засідань. Дитині внаслідок хвороби встановлено інвалідність та коли син перебуває у матері його стан погіршується. Вважає, що умови проживання матері є неналежними для проживання їх сина. Зазначає, що не перешкоджає матері бачитись з дитиною, проте не дає і не даватиме їй сина більше ніж на два дні, оскільки вважає, що вона не зможе забезпечити дитині належне піклування. Підчас судового розгляду представник позивача за зустрічним позовом в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав викладених у зустрічному позові та заперечував щодо задоволення первісного позову. Додатково зазначив, що місце проживання дитини батьки за згодою не встановлювали та що проживання дитини з матір`ю не перешкоджатиме участі батька у матеріальному забезпеченні сина. [PERSON] в судовому засіданні підтримала зустрічну позовну заяву, просила її задовольнити та відмовити у задоволенні первісного позову. Також зазначила, що після того як вони з [PERSON] у квітні 2018 року почали проживати окремо, він на власному автомобілі відвіз її із сином до місця її проживання. В подальшому у травні 2018 року виявив бажання побути з дитиною за місцем свого проживання у смт Більмак на що вона погодилась та не перешкоджала. Після того як [PERSON] забрав дитину до свого будинку він перешкоджає їй у спілкуванні із сином. Зазначила, що колишній чоловік проживає з співмешканкою, а їх син частіше проживає з батьками [PERSON] За останній рік, у зв`язку з тим, що відповідач за зустрічним позовом перешкоджає у спілкуванні дитини з матір`ю, син починає віддалятися від неї. Не має матеріальної можливості часто приїздити до сина, оскільки проживає далеко. Бажає щоб дитина мала обох батьків, проживала з матір`ю та спілкувалася з батьком. Під час судового розгляду представник органу опіки та піклування Більмацької районної державної адміністрації Запорізької області в судовому засіданні зазначив, що дитина має проживати з тим з батьків, хто зможе приділяти більше уваги у піклуванні за дитиною. Вважає, що необхідно визначити місце проживання малолітнього [PERSON] з батьком, оскільки останнім створено всі необхідні умови для проживання дитини. Також зазначив, що умови проживання матері при наданні висновку до уваги не брались. Представник органу опіки та піклування Виконавчого комітету Добропільської міської ради в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Ухвалою від 12.06.2018 року призначено по справі судову психологічну експертизу. Ухвалою від 02.07.2018 року постановлено направити матеріали справи для дослідження експертам Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради та зупинено провадження у справі на час проведення експертизи. 03.09.2018 року до Куйбишевського районного суду Запорізької області від КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради надійшли матеріали цивільної справи разом з експертними висновками, в зв`язку з чим ухвалою від 06.09.2018 року провадження у справі поновлено. Заслухавши пояснення представників сторін, свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, аудіо- та відео- записи судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 25.04.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, сторони з 25.04.2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 11.09.2018 року. Сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 10.11.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у Запорізькій області. Між сторонами існує спір про місце проживання дитини. [PERSON] , [INFO] зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №1179 від 17.04.2018 року виданою Виконавчим комітетом Більмацької селищної ради Більмацького району Запорізької області. З довідки-характеристики [PERSON] виданої 21.05.2018 Виконавчим комітетом Більмацької селищної ради Більмацького району Запорізької області вбачається, що скарг, зауважень та заяв на [PERSON] до ради не надходило. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 13.06.2016 року [PERSON] зареєстрований фізичною-особою підприємцем. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №152250982 від 10.01.2019 року за [PERSON] зареєстровано право приватної власності на житловий будинок [ADDRESS] . З податкових декларацій платника єдиного податку фізичної особи-підприємця в 2015 році [PERSON] отримав дохід в розмірі 40585 грн., в 2016 році - 148725, 21 грн., в 2017 році 688647 грн. Згідно довідки виданої Дошкільним навчальним закладом ясла-садком «Тополька» Більмацької районної ради Запорізької області №01/13-5 від 23.04.2018 року дитина [PERSON] почав відвідувати вказаний заклад з 12.06.2017, на даний час дитина дошкільний заклад не відвідує за сімейними обставинами, але місце за [PERSON] зберігається. Відповідно до декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, від 25.04.2018 року [PERSON] перебуває на обліку у КЗ «Більмацька ЦРЛ» та укладено угоду з лікарем [PERSON] про надання дитині первинної медичної допомоги. З Актів соціального інспектування/відвідування сім`ї/особи за адресою: [ADDRESS] та 28 б від 23.04.2018 року, від 21.05.2018 року, складених Більмацьким районним центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, а також з акту обстеження умов проживання від 18.04.2019, складеного службою у справах дітей Більмацької районної державної адміністрації, вбачається, що умови проживання у вказаних будинках створені належним чином, відповідають санітарно-гігієнічним нормам. Будинки обладнано меблями, побутовою технікою. Для дитини є окремі кімнати, багато іграшок, дитячого одягу та продуктів харчування. З копій долучених документів вбачається, що [PERSON] купував одяг, ліки та іграшки для дитини (том І, а.с. 47-67, том 2, а.с. 53-57). Згідно довідки від 17.05.2018 року наданої сімейним лікарем [PERSON] зазначено, що у вирішенні проблем зі здоров`ям [PERSON] з моменту його народження та по теперішній час завжди приймає участь батько дитини [PERSON] , доставкою лікаря у разі хвороби дитини займається виключно батько, також були звернення батька і з приводу щеплень. Дитина повністю привита та ухилень від рекомендацій лікаря не існує. Також відповідно до документів наданих Районним центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Більмацької районної державної адміністрації за результатами проведеного соціального інспектування сім`ї [PERSON] підтверджено, що останній належним чином доглядає, виховує, піклується та матеріально забезпечує свого сина [PERSON] Відповідно до довідок виданих КЗ «Більмацька центральна районна лікарня» від 05.02.2019 року [PERSON] на обліку у наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває за медичною допомогою не звертався. [PERSON] , [INFO] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено актом від 01.06.2018 року. З побутової характеристики виданої Приватним підприємством Білозерська ремонтно-експлуатаційна служба «Прогрес» також встановлено, що [PERSON] проживає за вищезазначеною адресою без реєстрації з бабусею та дідусем. Зі слів сусідів охарактеризована як спокійна, ввічлива, чуйна, привітна людина. Крім того під час розгляду справи, відповідач придбала у власність двокімнатну квартиру [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 08.05.2019 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.05.2019 № 165936317. Відповідно до довідок виданих КЗ «Більмацька центральна районна лікарня» від 08.06.2018 року [PERSON] на обліку у наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває за медичною допомогою не зверталась. Згідно декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, від 25.05.2018 року [PERSON] перебуває на обліку у КЗ «Добропільський центр первинної медико-санітарної допомоги» та укладено угоду з лікарем [PERSON] про надання дитині первинної медичної допомоги [PERSON] 16.04.2018 року зверталась до служби у справах дітей Більмацької РДА з заявою про стурбованість щодо визначення місця проживання дитини з нею, в зв`язку з погрозами чоловіка, що після розлучення він не віддасть їй дитину. На вказане звернення отримала відповідь, що після завершення процесу розлучення вона має право звернутись з заявою до органу опіки та піклування чи суду для визначення порядку спілкування з дитиною того з батьків хто проживає окремо від дитини. З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання родини складеного 31.05.2018 року Службою у справах дітей Добропільської міської ради встановлено, що за місцем проживання [PERSON] створено всі умови для проживання та повноцінного розвитку дитини. Як слідує з консультаційних висновків спеціаліста КУ «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» Запорізької обласної ради від 10.07.2018, 24.10.2018, 27.12.2018 дитина має хвороби кишечника, у зв`язку з чим потребує постійного лікування та дієтичного харчування, а також періодичного огляду лікаря. Відповідно до ч. ч. 4, 5, 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Орган опіки та піклування Більмацької районної державної адміністрації Запорізької області надав висновок (№ 01-16/0399 від 22.05.2018), в якому вважає за доцільне прийняти рішення про визначення місця проживання [PERSON] разом з батьком. В подальшому Більмацькою районною державною адміністрацією Запорізької області надано ще один Висновок (№ 01.1-16/0389 від 27.05.2019) у якому також визначається доцільність залишення дитини проживати з батьком враховуючи: 1) можливість батька проводити більше часу з дитиною; 2) близько року дитина проживає з батьком, звикла до свого оточення та умов проживання; 3) рекомендація сімейного лікаря щодо небажананої зміни місця проживання дитини через його захворювання; 4) фінансова та матеріальна забезпеченість батька, що надає можливість належним чином лікувати сина; 5) під час здійснення соціальної роботи працівниками Більмацького районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді була виявлена емоційна прив`язаність [PERSON] до тата. Згідно висновків судово-психологічного експерта №№ 374, 375 від 07.08.2018 року (том 1, а.с. 143-147 та а.с. 153-157) зазначено, що [PERSON] та [PERSON] не виявляють будь-яких індивідуально-психологічних відмінностей, які б негативно впливали на розвиток та виховання дитини. У висновку судово-психологічного експерта №373 від 07.08.2018 року (том 1 а.с. 148-152) зазначено, що [PERSON] та [PERSON] не виявляють негативного впливу на процес виховання та розвиток дитини [PERSON] Сімейна ситуація окремого проживання дитини від одного з батьків є для [PERSON] психотравмуючою, бо перешкоджає безпосередньому контакту з матір`ю (який до 3-х років для дитини є емоційно і вітально неперервним, а до 6 років потребує її піклування), у хлопчика після 6 років починає формуватися диференціація рольових (чоловічих форм поведінки) і потребує активної участі батька у вихованні. Для оцінки сімейної ситуації і більш складного почуття прихильності необхідні здібності до логічного мислення, уміння виділяти причинно-наслідкові зв`язки та прогнозувати наслідки, що за віком недосяжне для [PERSON] , тому він не може надавати оцінку ситуації і виявляти прихильність до когось з батьків. Малолітні діти в змозі безпосередньо виявляти тільки свої прості емоції. Зміна умов проживання, виховання та оточення малолітньої дитини [PERSON] матиме звичайний адекватний влив на його психологічний стан у випадку передачі дитини від батька до матері. Оцінка сімейної ситуації малолітньою дитиною [PERSON] у віці 2 роки 10 місяців є недосяжною. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка являється матір`ю [PERSON] , повністю підтвердила пояснення та обставини викладені донькою в зустрічній позовній заяві та крім того надала суду пояснення, що під час перебування у шлюбі з [PERSON] її донька займалась дитиною, а відповідач за зустрічним позовом заробляв гроші. Донька не палить, не вживає алкогольних напоїв та наркотиків. Вважає, що донька зможе виховувати, утримувати та займатись здоров`ям свого сина. Свідок [PERSON] , яка доводиться матір`ю [PERSON] надала суду пояснення, що разом з сином доглядає за онуком [PERSON] . Дитина прив`язана до батька. Син належним чином займається вихованням та доглядом за дитиною. Дитина хворіє і потребує лікування, батько виконує вказівки лікаря щодо лікування, має можливості для достатнього матеріального забезпечення умов проживання та лікування сина. [PERSON] проживає з дівчиною у якої гарні стосунки з дитиною. Також зазначила, що мати не відвідувала сина коли той перебував у лікарні. Майже кожен день [PERSON] телефонувала щоб поспілкуватись з сином. Вважає, що невістка неналежним чином доглядала за дитиною, допускала помилки у годуванні та не дотримувалась розпорядку, у зв`язку з чим у дитини і виникла хвороба, не надає допомоги у лікуванні дитини. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні підтвердили пояснення [PERSON] та обставини викладені ним в первісному позові та додатково зазначили, що під час перебування позивача з відповідачем у шлюбі та сумісного проживання, [PERSON] піклувалася та доглядала за дитиною, характеризувалась позитивно, після того як стали проживати окремо, дитиною займався [PERSON] Свідок [PERSON] , яка є лікарем-педіатром, в своїх поясненнях зазначила, що [PERSON] має хвороби Пайра, Доліхоколон, хронічні запори, на даний момент перебуває в стані ремісії (може ходити в туалет при вживанні ліків). Проблеми зі здоров`ям почалися у дитини у віці 1 рік 3 місяці. Вперше до лікарів звернулась [PERSON] , діагноз не був встановлений, було рекомендовано приймати лікарські препарати. В подальшому мати дитини періодично зверталась за допомогою, надавались рекомендації. Чи виконувались батьками її рекомендації їй не відомо. Батько привозив лікаря до дому для огляду дитини. Основним для дитини на даний час є правильне харчування (дотримання дієти), лікування лікарськими засобами та рекомендовано один раз на пів року проходити огляд в Запорізькій обласній дитячій лікарні. Батько звернувся до лікаря з проблемою дитини вперше після того, як став проживати окремо від [PERSON] коли дитині було 1,5 року. Останнім часом здоров`я дитини поліпшилось, стан дитини стабільний, у даний час потребує постійного приймання ліків (5 мл. на основі лактулози і нормози 1 або 3 рази на день) та дієтичного харчування згідно лікарських ркомендацій. Під час спільного проживання [PERSON] та [PERSON] до лікаря частіше зверталась мати дитини, після того як подружжя стало проживати окремо мати здоров`ям дитини у лікаря не цікавилась. Пояснила, що зміна режиму проживання дитини може негативно позначитись на здоров`ї дитини, при цьому зазначила, що зміна місця проживання дитини може бути як на погіршення так і на покращення стану дитини, в залежності від догляду за [PERSON] . Свідок [PERSON] - директор Більмацького районного центру соціальних служб для сім`ї, дитини та молоді в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] звернулась до центру в день подання до суду позову про розірвання шлюбу з [PERSON] та повідомила, що бажає розлучитись з чоловіком і переїхати з дитиною в Донецьку область, але хвилювалась, що чоловік не дозволить їй забрати дитину. [PERSON] звернувся до центру з заявою про обстеження умов його проживання. Під час обстеження проведеного 23.04.2018 року та 21.05.2018 року. [PERSON] вже не проживала з чоловіком. Умови проживання для дитини належні. В подальшому [PERSON] звернувся до центру з заявою про психологічну підтримку в зв`язку з розлученням, оскільки не зможе бачитись з дитиною. Під час спілкування з дитиною в присутності батька нею встановлено емоційну прив`язаність дитини до батька. З матір`ю не спілкувалась, тому встановити характер відносин між батьком і матір`ю не може. Дитина будучи з батьком про матір не згадує, що в силу віку дитини може бути наслідком нечастих побачень з матір`ю. На думку свідка негативним є той факт, що мати не достатньо часто бачить дитину. Вважає, що дитина має проживати з батьком, оскільки зміна умов та обставин проживання не піде на користь [PERSON] . Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Вирішуючи спір щодо визначення місця проживання дитини, суд не приймає до уваги посилання відповідача на принцип 6 Декларації прав дитини, враховуючи, що Декларація прав дитини не є міжнародним договором, не є нормативним документом обов`язкового характеру у правовій системі України, у той час як Конвенція про права дитини (в якій реалізовано принцип домінанту інтересів дитини над усіма іншими), ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, є частиною національного законодавства згідно зі статтею 9 Конституції України. Стаття 8 Конвенції включає як право батьків на вжиття заходів для повернення дитини, так і обов`язок національних органів влади вживати такі заходи. Зазначене застосовується не лише у справах, пов`язаних із обов`язковим відібранням дітей на державне утримання та вжиттям заходів соціального захисту, а також у справах, у яких між батьками та іншими членами сім`ї дитини виникає спір щодо спілкування з дитиною та її проживання (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Хокканен проти Фінляндії» від 23 вересня 1994 року та у справі «Фуска проти Румунії» від 13 липня 2010 року). Крім того, таке спілкування, а також його характер та обсяг обумовлюють обставинами кожної справи та повинні визначатися з урахуванням основних інтересів дитини. Незважаючи на те, що національні органи влади зобов`язані максимально сприяти такій взаємодії, будь-який обов`язок застосування примусу з цих питань має бути обмежено, оскільки мають бути враховані інтереси, а також права та свободи усіх зацікавлених осіб, із наданням першочергової важливості основним інтересам дитини та її правам за статтею 8 Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Йохансен проти Норвегії» від 07 серпня 1996 року). При визначенні місця проживання дитини судам необхідно встановлювати не лише наявність або відсутність виняткових обставин, коли дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю, а крізь призму врахування найкращих інтересів дитини, виходячи із рівності прав батьків щодо дитини, встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Зважаючи на вік дитини з`ясувати прихильність дитини до кожного з батьків не є можливим. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Житлово-побутові умови проживання як за місцем проживання батька [PERSON] , так і за місцем проживання матері [PERSON] - є задовільними. Обоє батьків характеризуються позитивно. Кожен з батьків належним чином піклується про здоров`я та виховання малолітнього сина, цікавиться його життям, турбується про його розвиток. Судом встановлено, що як батько, так і мати дитини, належним чином ставляться до виконання своїх батьківських обов`язків. Так з показань свідків встановлено, що під час спільного проживання обов`язки по догляду за дитиною виконувала саме мати. Після того, як батько забрав сина проживати до себе за сином доглядає він. Обоє батьків позитивно характеризуються в побуті, не зловживають спиртними напоями чи наркотичними засобами. Кожна із сторін з може забезпечити дитині належні умови проживання, виховання та навчання. Встановлено, що обоє батьків можуть забезпечити дитину належними матеріально-побутовими умовами та рівнем комфорту. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що визначальне значення при вирішенні даного спору щодо місця проживання дитини мають інтереси самої дитини. Судом також встановлено, що після того як у квітні місяці 2018 року сторони почали проживати окремо, [PERSON] на власному автомобілі відвіз [PERSON] із сином до місця проживання останньої. В подальшому у травні 2018 року виявивши бажання побути з дитиною, в чому мати не перешкоджала, забрав [PERSON] за місцем свого проживання у смт Більмак. Після цього можливості [PERSON] бачитись з дитиною більше двох днів не надавав. В судовому засіданні також виявив наміри не давати можливості матері бачитись з дитиною більше двох днів посилаючись на неналежний догляд за [PERSON] з її боку. Згідно висновку судово-психологічного експерта №373 від 07.08.2018 року ситуація окремого проживання дитини від одного з батьків є для [PERSON] психотравмуючою, бо перешкоджає безпосередньому контакту з матір`ю (який до 3-х років для дитини є емоційно і вітально неперервним, а до 6 років потребує її піклування). В ході розгляду справи встановлено, що [PERSON] перешкоджає у достатньому та належному спілкуванні та участі у вихованні дитини матері, яка в свою чергу таких перешкод не чинила. Зокрема, в судовому засіданні позивач зазначив, що вважаючи неможливість забезпечення відповідачем належного догляду за дитиною він не надає та не надаватиме дитину матері більше ніж на два дні. На прохання матері щоб дитина хоча б тиждень пожила з нею, позивач не відреагував. Суд також не погоджується з Висновками органу опіки та піклування Більмацької районної державної адміністрації Запорізької області щодо доцільності визначення місця проживання дитини з батьком, оскільки вони є недостатньо обґрунтованими, так як при їх складанні взагалі не брались до уваги інформація щодо матері, а також відносини між батьками щодо догляду і виховання [PERSON] , що суперечить інтересам дитини. Посилання на те, що [PERSON] більше року проживає з батьком, звик до свого оточення та умов проживання не може бути прийнято судом до уваги, оскільки як встановлено з пояснень сторін вказані обставини є наслідком того, що батько перешкоджає матері брати дитину більше ніж на два дні, що враховуючи віддаленість (біля 200 км) від свого місця проживання фактично позбавляє матір можливості приймати повноцінну участь у догляді та вихованні дитини, яка згідно висновку судово-психологічного експерта №373 від 07.08.2018 року у даному віці потребує саме її піклування. Крім того, згідно вказаного висновку зміна умов проживання, виховання та оточення малолітньої дитини [PERSON] матиме звичайний адекватний влив на його психологічний стан у випадку передачі дитини від батька до матері. Посилання позивача та його представника на неможливість належного лікування [PERSON] у разі його постійного проживання з матір`ю не підтверджені належними та допустимим доказами, а також спростовуються декларацією про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, від 25.05.2018 року, яка свідчить, що мати у разі необхідності зможе отримувати послуги з лікування [PERSON] у КЗ «Добропільський центр первинної медико-санітарної допомоги». Також суд приймає до уваги показання свідка [PERSON] , яка є лікарем-педіатром дитини, згідно яких основною необхідністю для дитини на даний час є правильне харчування (дотримання дієти), а також лікування (5 мл. на основі лактулози і нормози 1 або 3 рази на день) та рекомендовано один раз на пів року проходити огляд в дитячій лікарні. З огляду на вказані рекомендації суд не вбачає неможливості їх виконання матір`ю. Твердження позивача, його представника та свідка [PERSON] на більшу емоційну прив`язаність дитини до батька ніж до матері, спростовуються висновком судово-психологічного експерта №373 від 07.08.2018 року. Крім того свідок [PERSON] до таких висновків дійшла не спілкуючись з матір`ю або ж з дитиною в присутності матері та за відсутності інформації про умови проживання останньої. При цьому свідок припустила, що віддаленість дитини від матері може бути наслідком їх нечастих побачень. Отже, суд встановив наявність належних матеріально-побутових умов для проживання дитини і у матері, і у батька, їх позитивні характеристики з місць проживання, викликана віком дитини потреба піклування матері, а також дії батька щодо перешкоджання матері брати участь у догляді та вихованні дитини, що негативно впливає на відносини [PERSON] з матір`ю, а отже порушує інтереси дитини щодо збереження її зв`язків із сім`єю, а саме з матір`ю. При цьому судом не встановлено вчинення таких перешкод батькові з боку матері. За таких обставин, суд дійшов висновку про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю, яка піклувалась про нього до того, як батько почав чинити відповідні перешкоди. При цьому доказами у справі не доведено, що [PERSON] зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Не заслуговують на увагу доводи позивача щодо виникнення у дитини хвороб через недбале ставлення матері до своїх обов`язків, оскільки такі доводи є лише припущеннями і не підтверджені доказами. З огляду на посилання представника позивача судом також не встановлено небезпечності проживання дитини з матір`ю у м. Білозерське Донецької області, оскільки вказане місто розташоване на території підконтрольній владі України. Прослуханий судом аудіозапис розмови свідка [PERSON] (матері позивача) з [PERSON] жодних обставин наведених сторонами не підтверджує та не спростовує, отже судом до уваги не приймається. Оглянутий відеозапис на якому [PERSON] на питання батька не виявляє бажання їхати до матері також до уваги не приймається, оскільки суду не відомо, які обставини передували вказаній бесіді дитини з батьком, а також з огляду на встановлення судом неможливості в силу віку дитини виявляти прихильність до одного з батьків. Визначаючи місце проживання дитини з матір`ю, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а також що в інтересах дитини є турбота та підтримка і з боку матері, і з боку батька, суд надає першочергове значення та оцінку саме найкращими інтересами дитини, врахувавши обставини спору. Судом також встановлено, що під час розгляду даної справи відповідач змінила прізвище з "[PERSON]" на " [PERSON] ". Таким чином, враховуючи обставини справи та інтереси малолітнього [PERSON] , задоволенню підлягає зустрічний позов, за яким судом визначається місце проживання дитини з матір`ю - [PERSON] . У зв`язку з цим позовні вимоги [PERSON] про визначення місяця проживання дитини з ним, задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже в зв`язку з задоволенням зустрічного позову з [PERSON] підлягають стягненню на користь [PERSON] 704,80 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору. Щодо відшкодування позивачу за зустрічним позовом витрат на правничу допомогу суд дійшов наступних висновків. За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Витрати на правову допомогу адвоката, які оплачені [PERSON] згідно акту прийому - передачі виконаних робіт за договором від 11.06.2018 року, квитанції №18 від 12.06.2018 року становлять 3001,50 грн. За правилами ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вказаної норми з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати на правничу допомогу адвоката в повному обсязі в сумі 3001,50грн. На підставі викладеного, ст.ст. 19, 141, 142, 150, 157, 160, 161 СК,

Outcome: approved