Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просить усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS], і зняти його з реєстрації за вказаною адресою. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що їй на праві приватної власності належить 44/100 будинку № [ADDRESS] на підставі договору довічного утримання, інші 56/100 належать на праві приватної власності [PERSON] [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який було розірвано у 2015 році. З 01 жовтня 2015 року відповідач не проживає у будинку [ADDRESS], будь-яких речей відповідача за вказаною адресою не лишилось, за комунальні послуги не сплачує, знятись з реєстраційного обліку не бажає. Жодних перепон у користуванні спірним будинком відповідачу не чиниться. [PERSON] також вказала, що реєстрація [PERSON] у спірному будинку створює негативні наслідки майнового характеру для неї, оскільки вона змушена сплачувати за комунальні послуги у більшому розмірі, а також перешкоджає їй у повному обсязі розпоряджатися майном. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, зазначених у позові, та просила їх задовольнити. При цьому позивач пояснила, що відповідач був одружений із її донькою [PERSON], у зв"язку із чим був зареєстрований в спірному будинку. В спірному будинку відповідач взагалі ніколи не мешкав, вони з донькою мешкали в м. Одесі. Її донька із відповідачем розлучились в 2015 році. У відповідача нова сім"я, де він мешкає невідомо, особистих речей в будинку його не має, за комунальні послуги він не сплачує, перешкод в користуванні будинком йому ніхто не чинив. [PERSON], який належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд за його відсутності та письмових заперечень проти позову не надав. В судове засідання представник третьої особи: Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради до суду не з'явився. Представник Департаменту реєстрації Харківської міської ради Гончаренко В.В., що діяла на підставі довіреності, через канцелярію суду надала заяву, якою просила розглянути справу за її відсутності у відповідності до норм матеріального та процесуального права. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з"явилась, надала заяву, якою просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та визнала. Враховуючи положення ст. 280 ЦПК України, судом, за згодою позивача, проведено заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 12.12.2003 року, та копії договору довічного утримання, вбачається, що 44/100 частини будинку [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору довічного утримання, р. № 1062 від 18.04.2003 року. (а.с.4,6) Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 09.04.2003 року, та копії договору дарування, вбачається, що 26/100 частини будинку [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору дарування, р. № 474 від 11.03.2003 року. (а.с.12,13) Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 12.12.2003 року, та копії договору дарування, вбачається, що 30/100 частини будинку [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору дарування, р. № 1057 від 17.04.2003 року. (а.с.14,15) Вищезазначене підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, довідка № 108974459 від 26.12.2017 року. З технічного паспорту також вбачається, що 44/100 частини будинку № [ADDRESS] належать [PERSON], 56/100 частини належать [PERSON] Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2015 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено, шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 31 липня 1999 року, актовий запис № 929, розірвано. (а.с.9-11) З довідки Немишлянського ВП ГУ НП в Харківській області № 3146/11959/02 від 27 квітня 2017 року, вбачається, що за період з 01 жовтня 2015 року до теперішнього часу [PERSON] до Немишлянського ВП ГУ НП в Харківській області з заявами щодо перешкоджання проживанню за адресою: [ADDRESS], не звертався. Встановлено, що за адресою: [ADDRESS], зареєстрований [PERSON], що підтверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України у Харківській області від 02 червня 2017 року, та копією домової книги. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що позивача знає з дитинства, вони дружать. Добро знає усю сім"ю позивача, відповідача не бачила приблизно 2 роки, раніше він приїздив в будинок позивача в гості разом із дружиною [PERSON]. В будинку мешкає тільки позивач із чоловіком. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що відповідач по справі в спірному будинку взагалі не мешкав, а тільки приїздив в гості із дружиною, а мешкав в м. Одесі. Після розлучення відповідача із [PERSON], вона не бачить відповідача в будинку приблизно 3 роки. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що відповідач по справі в спірному будинку взагалі не мешкав, а тільки приїздив в гості із дружиною, а мешкав в м. Одесі. Після розлучення відповідача із [PERSON] не бачить відповідача в будинку приблизно 2-3 роки. Суд не бере до уваги наявний в матеріалах справи Акт від 18 квітня 2017 року щодо факту не проживання відповідача за місцем реєстрації, оскільки він не завірений посадовою особою, тобто, за ч. 1 ст. 59 ЦПК України, є доказом, одержаним з порушенням порядку, встановленого законом. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно статей 64, 156 ЖК України, відповідач є колишнім членом сім'ї позивача. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] без поважних причин відсутній за місцем реєстрації понад один рік, існування домовленості між сторонами про право користування житловим приміщенням не встановлено. Докази на підтвердження перешкоджання відповідачу у користуванні спірним будинком матеріали справи не містять. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Положеннями ч. 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 41 Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судовим розглядом встановлено, що наявність реєстрації відповідача у спірному будинку перешкоджає позивачу здійснювати право власності, оскільки передбачає право відповідача на користування житловим приміщенням за місцем реєстрації. З огляду на те, що [PERSON] є власником 44/100 частин будинку [ADDRESS] та реєстрація місця проживання [PERSON] за вищевказаною адресою перешкоджає позивачу у здійсненні нею права користування і розпорядження своїм майном, суд вважає позовні вимоги в частині усунення позивачу перешкод у користуванні власністю шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог щодо зняття [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS], слід зазначити наступне. Статтею сьомою Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За положеннями ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов'язковим до виконання. Отже,позовні вимоги [PERSON] щодо зняття [PERSON] з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою задоволенню не підлягають, оскільки підставою зняття з реєстрації місця проживання особи є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: partial