Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до Новоайдарського районного суду Луганської області з даним позовом до Щастинської міської військово-цивільної адміністрації Щастинського району Луганської області про визнання права власності на спадкове майно, третя особа: державний нотаріус Щастинської державної нотаріальної контори Харченко Ольга Степанівна. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [PERSON] , який помер [INFO] був власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки для обслуговування житлового будинку. Після його смерті частину спадкового майна успадкувала його дружина [PERSON] , яка була матір`ю позивача. [INFO] померла матір позивача [PERSON] . Після її смерті, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, позивач [PERSON] звернувся до деражвного нотаріуса Щастинської державної нотаріальної контори Луганської області Харченко О. С., проте отримав відмову у зв`язку з тим, що спадкоємець у встановлений законом строк спадщину не прийняв та не надав документи на підтвердження родинного зв`язку. У зв`язку з вищевикладеними обставинами позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на спадкове майно в позасудовому порядку та вимушений звернутися до суду з позовом про визнання за ним права власності на спадкове майно. Ухвалою судді Новоайдарського районного суду Луганської області від 25.08.2021 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою Новоайдарського районного суду Луганськї області від 02.11.2021 р. справу призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 26.11.2021 р. на виконання ухвали Новоайдарського районного суду від 02.11.2021 р. державним нотаріусом Щастинської державної нотаріальної контори Луганської області О. С. Харченко надано до суду копії витребуваних судом доказів. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій вона просить встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] . Позивач\~ [PERSON] у судове засідання не з`явився, просив справу розглядати за його відсутності. Представник відповідача Щастинської міської військово-цивільної адміністрації О. Дунець у судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечень проти позовних вимог до суду не надав (а.с.84). Третя особа державний нотаріус Щастинської державної нотаріальної контори Луганської області О. С. Харченко у судове засідання не з`явилася, справу просила розглядати за її відсутності, заперечень проти позовних вимог до суду не надала (а.с.85). Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно положень ч. 3\~ст. 211 ЦПК України\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судовим розглядом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с.18). Після його смерті залишилось спадкове майно до складу якого входить житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією рішення народного суду Жовтневого району від 02.02.1984 р. (а.с.21) та земельна ділянка для обслуговування житлового будинку, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю (а.с.17). [PERSON] була дружиною [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серія [NUMBER] (а.с.19). З витребуваної судом копії спадкової справи після смерті [PERSON] (а.с.88-94), вбачається, що після смерті [PERSON] із заявами про прийняття спадщини до державного нотаріуса звернулися: донька померлого [PERSON] (а.с.88), дружина [PERSON] (а.с.92) та донька [PERSON] (а.с.93). На підставі вищевказаних заяв Сьомою луганською державною нотаріальною конторою зареєстрована спадкова справа після смерті [PERSON] , що підтверджується копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.91). Заповітів/спадкових договорів за життя [PERSON] не складав, що підтверджується копією Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а.с.89). [PERSON] успадкувала лише частину спадкового майна після [PERSON] , а саме грошовий вклад, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.20). Інших заяв, щодо прийняття спадщини, відмови від спадщини, або видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] до нотаріальної контори не надходило, свідоцтво про право на спадщину не видавалося. [INFO] померла матір позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с.7). За життя [PERSON] заповіту не склала, що підтверджується копією інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), яка витребувана судом від державного нотаріуса Щастинської державної нотаріальної контори Луганської області (а.с.87), тому спадкування належного їй майна повинно відбуватися за законом. Після її смерті, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, позивач [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Щастинської державної нотаріальної контори Луганської області Харченко О. С., проте отримав відмову у зв`язку з тим, що спадкоємець у встановлений законом строк спадщину не прийняв та не надав документи на підтвердження родинного зв`язку (а.с.13). Відповідно до\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до абзацу 1 пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути, зокрема, спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки. Таким чином, під юридичними фактами слід розуміти обставини, з наявністю чи відсутністю яких діюче законодавство пов`язує певні правові наслідки, виникнення, зміну та припинення особистих немайнових, а також майнових прав фізичних осіб. Судом встановлено, що прізвище матері заявника в свідоцтві про смерть вказано " [PERSON] ", тоді як прізвище позивача " [PERSON] ". Факт того, що позивач [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , яка померла [INFO] підтверджується копією свідоцтва про народження позивача (а.с.12), та відповідно є спадкоємцем першої черги за законом. Згідно правового висновку Верховного Суду України у справі № 6-32цс13 від 12.06.2013 року, законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55,124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Згідно ст.\~1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.\~1220\~ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ст.\~1221\~ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ч. 1 ст.\~1222\~ЦК України спадкоємцями за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.\~1223\~ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України\~спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст.\~1261\~ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.\~1296\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.\~1297\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ст.\~392\~ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р., при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до ч. 1 ст.\~1225\~ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку може застосовуватись, як спосіб захисту, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, відповідно до Постанови Пленуму ВСУ\~Про судову практику у справах про спадкування. Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України\~громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст.\~152\~ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав. Стаття 16\~ЦК України також передбачає такий спосіб захисту права особи, як «визнання права». Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, беручи до уваги, що після смерті [PERSON] його спадщину прийняли його доньки [PERSON] , [PERSON] та дружина [PERSON] без відповідного оформлення, то суд вбачає підстави для часткового задоволення позову, а саме в частині встановлення факту родинних відносин між позивачем та його матір`ю та визнання за [PERSON] права власності на 1/3 частину домоволодіння та на 1/3 частину земельної ділянки, після смерті [PERSON] . Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст. 16, 328, 392, 1218, 1220, 1221, 1222, 1225, 1261, 1267, 1268, 1297 ЦК України,

Outcome: partial