Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності за набувальною давністю на приміщення літера «Е», площею 10,1 кв.м., розташованої за адресою: Харківська область, м. Красноград, вул. Леніна, 74. В обґрунтування уточнених позовних вимог в позовній заяві позивач [PERSON] зазначила, що вона згідно договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 16.05.2003 року придбала у товариства з обмеженою відповідальністю «Стара фортеця» приміщення ресторану з надвірними будівлями за адресою: вул. Леніна, 74, м. Краснограда. Оскільки попередньому власнику ресторан належав як цілісний майновий комплекс, фактично складався з будівлі саме ресторану та розташованого в дворі ресторану обєднаного в одну будівлю комплексу надвірних будівель, розташованих на закріпленій для обслуговування ресторану земельній ділянці, позивач була переконана, що всі допоміжні будівлі ресторану належать їй на праві власності, весь час відкрито і безперервно користувалася всім комплексом будівель. На початку 2008 року Красноградська районна рада, встановивши, що в неї відсутні належні правовстановлюючі документи щодо приміщення літера «Е» площею 10,1 кв.м., розташованого за адресою: вул. Леніна, 74, м. Краснограда, яке районна рада на той час вирішила вважати своєю власністю, прийняла рішення щодо проведення інвентаризації, в ході якої 13.02.2008 року був виготовлений технічний паспорт. В подальшому Виконкомом Красноградської міської ради 14.03.2008 року прийнято рішення на підставі якого Красноградській районній раді видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а на підставі нього 11.12.2008 року між Красноградською районною радою та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу приміщення літера «Е» площею 10,1 кв.м., розташованого за адресою: вул. Леніна, 74, м. Краснограда, посвідчений [PERSON], державним нотаріусом Красноградської державної нотаріальної контори Харківської області та зареєстрований в реєстрі за № 1-8457. [PERSON] вважає себе законним власником даного приміщення в судовому порядку оскаржувала факт продажу. Мотивуючи законність продажу, Красноградська районна рада в запереченнях вказувала, що станом на 01.10.2008 року будівля складу (сарай літ. Е, площею 10,1 кв.м.) в наслідок протиправних дій була частково зруйнована (в наявності фундамент, бетонна підлога), але у відповідності до «Тимчасового положення про реєстрацію прав власності на нерухоме майно» і чинного законодавства України, на підставі свідоцтва про право власності від 17.03.2008 року, є власністю територіальних громад міста, сіл та селищ Красноградського району. 22 жовтня 2008 року в районній газеті «Вісті Красноградщини» було оголошено конкурс з продажу нерухомого обєкту будівлі складу (сарай літ Е, площею 10,1 кв.м.). З моменту придбання даної будівлі відповідач [PERSON] жодного разу не зявилась за адресою: вул. Леніна, 74, м. Краснограда, будівля знаходиться в повному володінні позивача. Зважаючи на те, що на момент заволодіння приміщення літера «Е» площею 10,1 кв.м. розташованого за адресою: м. Красноград, вул. Леніна, 74, позивач добросовісно вважала, що дане приміщення є її власністю, весь час з моменту придбання приміщення ресторану по вул.. Леніна, 74 в м. Краснограді не приховувала факт знаходження майна в моєму володінні, до моменту подання позову фактично й безперервно володіла вказаним майном, а відповідач, як юридичний власник, знаючи про це, ніякого інтересу до придбаної напівзруйнованої будівлі не проявляє, [PERSON] вважає, що в неї є підстави для набуття права власності на дане приміщення за набувальною давністю. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обємі та дала пояснення аналогічні зазначеним в позовній заяві. Від відповідача [PERSON] 10.11.2015 року до суду надійшла письмова заява в якій позов [PERSON] про визнання права власності за набувальною давністю на приміщення літера «Е», площею 10,1 кв.м., розташованої за адресою: Харківська область, м. Красноград, вул. Леніна, 74 не визнає, просить відмовити в задоволенні позову, так як вона є законним власником даного нерухомого майна, крім цього просить розглянути справу без її участі. Від третьої особи Красноградської міської ради надійшла заява про розгляд справи без їх представника та просить винести рішення по справі згідно діючого законодавства України. Враховуючи пояснення сторін, перевіривши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд вважає позов [PERSON] таким, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані в ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, прийнятої в м. Рим 4.11.1950 р., що набрала чинності для України з 11.09.1997 р., яка є складовою її правової системи відповідно до ст. 9 Конституції України. Ця норма міжнародної конвенції передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном; не допускає позбавлення тією чи іншою особою свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права; визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. У Конституції України закріплені основні правові принципи регулювання відносин власності, головним з яких є принцип рівного визнання й захисту рівним чином усіх форм власності (статті 13, 14, 41). Конституційні положення про право власності відображені в нормах діючого законодавства , закрема в статті 344 ЦК України, якою встановлені правила застосування набувальної давності як одного зі способів набуття права власності. Відповідно до\~\~\~\~ч. 1\~\~\~\~ст. 344 ЦК України\~\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. За змістом вказана норма права передбачає, що особа, що має право на придбання права власності на майно за набувальною давністю, має бути незаконним добросовісним володільцем цього майна протягом установленого законом строку. Володілець є добросовісним, якщо він не знав і не міг знати про те, що ця річ належить іншій особі. Частиною 4\~\~ст. 344 ЦК України\~\~визанчено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Частиною 8 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України передбачено, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто з 01.01.2001року. Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України обставинами , які мають значення для справи, і, які повинен довести сам позивач ( ч.1 ст. 60 ЦПК України) , є законний об'єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). Відповідно до роз'яснень, викладених\~\~\~\~у п. 9 постанови Пленуму\~\~\~\~Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 7 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав" при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя\~\~ст. 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга\~\~ст. 344 ЦК України). Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 16.05.2003 року ТОВ «Стара фортеця» продало, а [PERSON] купила нежиле приміщення, що розташоване в м. Краснограді Харківської області, вул. Леніна, буд. 74, а в цілому складається з А-1 нежиле приміщення (ресторан інв. №001), цегляне, загальна площа 583,3 кв.м., при цьому приміщенні є надвірні будови: Б гараж(інв. 010) шлакоблочний, загальна площа 174,9 кв.м., Г - прод. склад (інв. №006), цегляний, загальна площа 209,9 кв.м. на земельній ділянці площею 2669,3 кв.м. згідно рішення від 25.09.2001 року (а.с. 8-9). Відповідно до наданої довідки з КПТІ «Інвентаризатор» та витягу про державну реєстрацію право власності на обєкт нерухомого майна, який розташований по вул. Леніна, буд. 74, м. Краснограда, Харківської області за літерою «Е» зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 11.12.2008 року посвідченого Красноградською Державною нотаріальною конторою за № 1-8457 та зареєстрованого в БТІ за № 659 у книзі 5 (а.с. 61, 63). [PERSON] купила у Красноградської районної ради Харківської області нежитлову будівлю (сарай літ. Е, площею 10,1 кв.м.), яка розташована за адресою: вул. Леніна, буд. 74, м. Краснограда, Харківської області на земельній ділянці, що належить Красноградській міській раді Харківської області, що підтверджується договором купівлі продажу від 11.12.2008 року (а.с. 62). Дане нежитлове приміщення до продажу належало Красноградській районній раді на підставі свідоцтва про право власності, що видано виконкомом Красноградської міської ради 17.03.2008 року та зареєстровано КПТІ «Інвентаризатор» 17.03.2008 року. Відповідно до акту приймання-передачі від 30.01.2009 року Красноградська районна рада передала, а [PERSON] прийняла у власність нежитлову будівлю цегляну (сарай літ. Е, загальною площею 10,1 кв.м.), що знаходиться за адресою: вул. Леніна, 74, м. Краснограда, Харківської області (а.с. 64). Тобто є законний власник даного обєкту [PERSON], договір купівлі-продажу на дану нежитлову будівлі в даний час ніким не скасований, що підтверджується наступними рішеннями судів. Так постановою Красноградського районного суду від 21.12.2010 року № 2-а-460/10 відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до Красноградської районної ради, виконкому Красноградської міської ради з третіми особами [PERSON], КПТІ «Інвентаризатор» про визнання недійсним актів, а саме визнання недійсним рішення виконкому Красноградської міської ради від 14.03.2008 року №114 про видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно та рішення сесії Красноградської районної ради Харківської області від 04.12.2008 року, яким право викупу обєкту комунальної власності, будівлі площею 10,1 кв.м. на вулиці Леніна, 74, м. Краснограда надано учаснику конкурсу [PERSON] Дана постанова була оскаржена в Харківському апеляційному адміністративному суді та ухвалою від 06.04.2011 року залишена без змін. Потім ухвалою Вищого Адміністративного Суду України від 28.02.2013 року постанову Красноградського районного суду Харківської області від 21.12.2010 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.04.2011 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції для встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Після нового судового розгляду даної справи Красноградським районним судом була винесена постанова від 03.06.2013 року №626/690/13-а, якою знову відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до Красноградської районної ради, виконкому Красноградської міської ради з третіми особами [PERSON], КПТІ «Інвентаризатор» про визнання недійсним актів, а саме визнання недійсним рішення виконкому Красноградської міської ради від 14.03.2008 року №114 про видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно та рішення сесії Красноградської районної ради Харківської області від 04.12.2008 року, яким право викупу обєкту комунальної власності, будівлі площею 10,1 кв.м. на вулиці Леніна, 74, м. Краснограда надано учаснику конкурсу [PERSON] Дана постанова була залишена без змін ухвалою від 24.09.2013 року Харківського апеляційного адміністративного суду та ухвалою від 13.03.2014 року Вищого Адміністративного суду України. Тобто даними судовими рішеннями підтверджено, що [PERSON] є законним власником даного нежитлового приміщення. Крім цього під час розгляду іншої справи, а саме цивільної справи за позовом [PERSON] до Красноградської районної ради Харківської області, [PERSON] з третіми особами КП «Інвентаризатор», Красноградською державною нотаріальною конторою про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та переведення прав та обовязків покупця, була проведена судова будівельна експертиза №9018 від 07.04.2010 року за результатами натурного обстеження встановлено,що на земельній ділянці на місці розташування нежитлової будівлі літ «Е» вказана будівля відсутня, є повністю зруйнованою. Крім цього за результати розгляду вищезазначеної справи було винесено рішення Красноградського районного суду від 08.07.2010 року, яким визнано недійсними інший договорів купівлі-продажу нерухомого майна, а саме нежитлового приміщення (сарай) цегляний літ. «В» загальною площею 8,3 кв.м., нежитлову будівлю (сарай) шлакоблочний літ. «Д» загальною площею 55,2 кв.м., які розташовані за адресою: вул.. Леніна, 74, м. Краснограда та [PERSON] стала покупцем даних обєктів. Отже договір купівлі продажу від 11.12.2008 року за яким [PERSON] купила у Красноградської районної ради нежитлову будівлю (сарай літ. Е, площею 10,1 кв.м.), яка розташована за адресою: вул. Леніна, буд. 74, м. Краснограда, Харківської області на земельній ділянці, що належить Красноградській міській раді Харківської області, не скасований жодним рішенням суду, тому [PERSON] є законним власником даної будівлі. Крім того немає взагалі самого обєкту нерухомості, нежитлової будівлі (сарай літ. «Е», площею 10,1 кв.м., про що пояснила сама позивач [PERSON] та підтверджується дослідженою експертизою. Також враховуючи вимоги ст. 344 ЦК України, які мають значення для справи, а саме є законний об'єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння), суд вважає що дані вимоги не дотримані позивачем, так як володілець є добросовісним, якщо він не знав і не міг знати про те, що ця річ належить іншій особі, а позивач [PERSON] знала, що дане нежитлове приміщення належить [PERSON] та з 2010 року намагалась визнати недійсним рішення сесії Красноградської районної ради Харківської області від 04.12.2008 року, яким право викупу обєкту комунальної власності, будівлі площею 10,1 кв.м. на вулиці Леніна, 74, м. Краснограда надано учаснику конкурсу [PERSON], що в свою чергу свідчить про те, що [PERSON] мала на меті отримати в подальшому в свою власність дане приміщення, що не свідчить про добросовісність володіння для визнання права власності за набувальною давністю. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed