Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів. В січні 2014 року позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з вище зазначеним позовом і, з урахуванням остаточно уточнених в ході судового розгляду справи вимог, просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № HMVPGA00007316 від 20.04.2007 року в сумі 140486,64 євро, що за курсом 10,67 відповідно до службового розпорядження НБУ від 27.08.2013 року складає 1498992,45 грн., звернути стягнення на будинок загальною площею 131,70 кв.м, житловою площею 72,40 кв.м та земельну ділянку, які розташовані за адресою: Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Ювілейна 93, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки (на підставі договору іпотеки № HMVPGA00007316 від 20.04.2007 року) позивачем з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, а також виселити [PERSON], [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] із займаного ними будинку № 93 по вул. Ювілейна у м. Хмельницький. В обґрунтування наведених вимог позивач зазначив, що 20.04.2007 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 125000 євро зі сплатою 0,84% на місяць строком до 19.04.2017 року. Цього ж дня з метою забезпечення виконання зобовязань за вказаним договором між банком та відповідачем було укладено договір іпотеки, згідно з яким відповідач передав в іпотеку банку належний йому на праві власності жилий будинок 93 по вул. Ювілейна у м. Хмельницький та земельну ділянку площею 500 кв.м за тією ж адресою. Внаслідок неналежного виконання позичальником грошових зобовязань перед банком утворилася заборгованість за кредитним договором, розмір якої станом на 27.08.2013 року складав 140486,64 євро, що завдає банку збитків і є підставою для звернення стягнення на іпотечне майно. Оскільки в зазначеному іпотечному житлі проживають, окрім позивача, співвідповідач та неповнолітній син [PERSON], які добровільно на вимогу банку не звільняють займаного ними помешкання, їх слід виселити в судовому порядку. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просить його задовольнити в повному обсязі з мотивів, викладених в позовній заяві. Уточнив, що заборгованість в сумі 140486,64 євро складається з наступного: 108992,71 євро - заборгованість за кредитом; 20326,96 євро - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5714,06 євро - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 5452,91 євро - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Відповідач, співвідповідач та їх представники в судовому засіданні проти позову заперечили та просять в його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів заподіяння йому відповідачем збитків, а також доказів того, що відповідач отримав кредит в сумі 139062,50 євро, оскільки з доданих документів вбачається видача кредиту в сумі лише 56150 євро. Крім того, на іпотечне житло не може бути звернуто стягнення в силу існуючого на даний час мораторію; дане житло є єдиним для відповідачів, а їх виселення буде грубим порушенням прав дитини їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Представник третьої особи в судовому засіданні проти позову заперечив, посилаючись на те, що в разі його задоволення буде порушено права неповнолітнього [PERSON] на користування житлом, яке є предметом іпотечного договору і в якому він на даний час проживає. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою від 17.01.2014 року у справі відкрито провадження. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 02.12.2014 року в позові відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 03.02.2015 року рішення Хмельницького міськрайонного суду від 02.12.2014 року залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.03.2015 року позивачу відмовлено у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 02.12.2014 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 03.02.2015 року. Постановою Верховного Суду України від 02.03.2016 року рішення Хмельницького міськрайонного суду від 02.12.2014 року, ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 03.02.2015 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.03.2015 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. 25.03.2016 року Хмельницьким міськрайонний судом справу призначено до судового розгляду. Ухвалою від 07.07.2016 року за клопотанням представника третьої особи визнано обовязковою явку в судове засідання співвідповідача [PERSON] Ухвалою від 13.03.2017 року за клопотанням представника співвідповідача у справі призначено судову оціночно-будівельну експертизу з метою визначення ринкової вартості спірного іпотечного житла. Провадження на час проведення експертизи було зупинено. Ухвалою від 06.10.2017 року провадження у справі відновлено в звязку з надходженням висновку експерта. Ухвалою від 04.12.2017 року за клопотанням представника співвідповідача у справі було призначено повторну судову оціночно-будівельну експертизу на предмет визначення ринкової вартості земельної ділянки та будинку, переданих в іпотеку. Провадження у справі було зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою від 12.02.2018 року провадження у справі поновлено в звязку з надходженням до суду клопотання експертної установи. 23.02.2018 року клопотання експерта ухвалою суду було задоволено, надано згоду на проведення експертизи у строк, що перевищує три місяці. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою суду від 13.04.2018 року провадження у справі поновлено в звязку з надходженням від експертної установи повідомлення про неможливість надання висновку експерта в звязку з несплатою вартості експертизи. В судовому засіданні 30.05.2018 року ухвалено рішення суду по суті справи. 3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних мотивів. Встановлено, що 20.04.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником котрого є позивач, та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № HMVPGA00007316, згідно з яким відповідач отримав кредит в сумі 125000 євро на споживчі потреби та 14062,50 євро на сплату страхових платежів строком до 19.04.2017 року зі сплатою 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості. Зазначені обставини підтверджуються кредитним договором № HMVPGA00007316 від 20.04.2007 року (а.с. 13 15 т. 1), ордерами-розпорядженнями про видачу кредиту [PERSON] (а.с. 16 18 т. 1), заявами на видачу готівки № 1 від 28.09.2007 року та № 6 від 20.06.2007 року (а.с. 19, 92, 94, 243 т. 1, а.с. 88 т. 2), заявою на видачу готівки № 13 від 09.07.2007 року (а.с. 93, 242 т. 1), заявою на видачу готівки № 6 від 20.06.2007 року (а.с. 137 т. 2), довідкою АА № 241170 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України від 21.07.2009 року (а.с. 25 т. 1), банківською ліцензією № 22 від 05.10.2011 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 054809 (а.с. 26 т. 1), витягом зі статуту ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с. 27 т. 1). На забезпечення виконання кредитного договору 20.04.2007 року між банком та відповідачем було укладено договір іпотеки (а.с. 20 23 т. 1), за умовами якого відповідач зі згоди дружини співвідповідача [PERSON] передав в іпотеку банку належні йому на праві власності жилий будинок 93 по вулиці Ювілейній у м. Хмельницький та земельну ділянку площею 500 кв.м, що розташована за вказаною адресою. Зазначені обставини підтверджуються наявними у справі відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна (а.с. 155 156 т. 2), нотаріально засвідченою заявою [PERSON] від 20.04.2007 року (а.с. 153 т. 2). При цьому будинок 93 по вулиці Ювілейній у м. Хмельницький був набутий відповідачем у приватну власність на підставі рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 22.03.2007 року № 307, що підтверджується витягом із зазначеного рішення (а.с. 70 т. 1), свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 06.04.2007 року (а.с. 71 т. 1), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Хмельницького БТІ від 06.04.2007 року № 14172850 (а.с. 72 т. 1), інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 80707393 від 20.02.2017 року (а.с. 154 156 т. 2). Загальна площа будинку становить 131,7 кв.м, житлова 73,4 кв.м, що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок (а.с. 68, 73 т. 1) та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 80707393 від 20.02.2017 року (а.с. 154 156 т. 2). Предмет іпотеки переданий в іпотеку з невідємними приналежностями, які знаходяться в ньому, - цегляним гаражем, позначеним на плані літерою Б. Ринкова вартість домоволодіння (житлового будинку, гаража та земельної ділянки), розташованого по вул. Ювілейна 93 у м. Хмельницький, станом на 04.10.2017 року становить 1481331 грн. без ПДВ, при цьому ринкова вартість будинку 624391 грн., без ПДВ, та вартість, яка припадає на земельну ділянку, - 590981 грн., без ПДВ, що підтверджується висновком за результатами судової оціночно-будівельної експертизи від 04.10.2017 року № 17/17 (а.с. 176 195 т. 2). 27.07.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду до кредитного договору № HMVPGA00007316 від 20.04.2007 року (а.с. 57 59 т. 1), якою сторони зафіксували нову редакцію графіка погашення кредиту. 17.11.2011 року в іпотечному житлі, в якому проживав відповідач, було зареєстровано також місце проживання його дружини співвідповідача [PERSON] та їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. За вказаною адресою відповідач, співвідповідач та їх син зареєстровані до теперішнього часу. Зазначені обставини підтверджуються домовою книгою на будинок № 93 по вул. Ювілейна у м. Хмельницький (а.с. 54 57 т. 1), довідками УДМС України в Хмельницькій області від 20.01.2014 року (а.с. 37 т. 1) та від 18.10.2016 року (а.с. 3, 4 т. 2), свідоцтвом про народження [PERSON] серії 1-БВ № 178701 (а.с. 47 т. 1). 09.04.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору № HMVPGA00007316 від 20.04.2007 року (а.с. 94 т. 2), за умовами якого скасовано пеню, нараховану станом на 09.04.2013 року, і викладено пункти 3.8, 4.1 кредитного договору в новій редакції, пункти 3.2 і 7.4 кредитного договору визнано такими, що втратили чинність. 02.06.2013 року позивач надіслав відповідачу лист за вих. № 30.1.0.0/2-029, яким вимагав повернення простроченої заборгованості в сумі 36764,41 євро, а в разі її несплати або неналежної сплати добровільного звільнення відповідачем займаного ним іпотечного майна. Зазначені обставини підтверджуються листом від 28.05.2013 року за вих. № 30.1.0.0/2-029 (а.с. 9 т. 1), реєстром № 4933 згрупованих поштових відправлень від 31.05.2013 року (а.с. 10 т. 1) та фіскальним чеком ДП «Укрпошта» від 02.06.2013 року (а.с. 11 т. 1). Внаслідок неналежного виконання відповідачем грошових зобовязань за кредитним договором відповідач створив заборгованість перед позивачем, яка станом на 27.08.2013 року склала 140486,64 євро, з яких 108992,71 євро заборгованість за кредитом, 20326,96 євро заборгованість по відсотках, 5714,06 євро заборгованість з комісії та 5452,91 євро пеня, що за курсом 10,67 відповідно до службового розпорядження НБУ від 27.08.2013 року складає 1498992,45 грн. Зазначені обставини підтверджуються розрахунком заборгованості за договором (а.с. 5 7 т. 1), повідомленням про встановлені НБУ офіційні курси гривні до іноземної валюти станом на 28.07.2013 року (а.с. 8 т. 1), випискою по рахунку [PERSON] (а.с. 11 83 т. 2), меморіальними ордерами (а.с. 148 149 т. 2). 29.09.2014 року позивач сформував ще один лист-претензію за вих. № 30.1.0.0/2-314 (а.с. 95 т. 1) на імя відповідача, співвідповідача та їх сина про наявність простроченої заборгованості в сумі 9430,46 євро, які запропонував їм сплатити в тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги, а в разі неусунення порушень в тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги звільнити іпотечний житловий будинок. 4. Мотивована оцінка аргументів сторін, порушення прав. Позивач посилався на те, що невиконанням своєчасно своїх зобовязань за договором відповідач порушив умови укладеного між сторонами кредитного договору та права банку. Суд погоджується з такими доводами, оскільки відповідні обставини знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи. Доводи позивача щодо звернення стягнення на іпотечне майно є обґрунтованими, оскільки прострочення дійсно має місце і умовами укладеного між сторонами іпотечного договору передбачено можливість звернення в такому випадку стягнення на передане в іпотеку майно. Тим самим спростовуються заперечення відповідача щодо неможливості звернення стягнення на предмет іпотеки. Крім того, сама по собі наявність мораторію на звернення стягнення на предмет іпотеки за споживчим кредитом в іноземній валюті, на що звертав увагу відповідач, не є підставою для відмови в позові, оскільки такий мораторій застосовується на стадії виконання відповідного удового рішення, як було неодноразово розяснено Верховним Судом України. Разом з тим, не підлягає до задоволення позовна вимога про виселення відповідача з дружиною та сином із займаного ними житла, оскільки переданий в іпотеку будинок не був придбаний відповідачем за кредитні кошти, отже, його мешканців не може бути виселено без надання їм іншого рівноцінного житла, а такого позивач не запропонував. 5. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Між сторонами укладено кредитний договір. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, оскільки позивач виконав своє зобовязання з надання кредиту, відповідач мав би належно виконати своє зобовязання зі своєчасної сплати кредиту та відсотків за користування ним. Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідач неналежно виконував умови договору з повернення кредиту та відсотків за користування ним. Згідно з частин 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», в разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Таким чином, в позивача виникли підстави для реалізації свого права на задоволення своїх вимог за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Такі вимоги були надіслані позивачем відповідачу, співвідповідачу, а також на імя їх неповнолітнього сина. Таким чином, суд приходить до висновку про правомірність вимог позивача про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки, тому в цій частині позовні вимоги слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки, дорівнюють сумі заборгованості за тілом кредиту, відсотками, комісіями та неустойкою в нарахованому банком розмірі. Заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації не встановлюються, оскільки необхідності у їх встановленні в даній справі немає. Спосіб реалізації предмета іпотеки слід встановити шляхом застосування процедури продажу предмета іпотеки банком будь-якій особі-покупцеві, оскільки такий спосіб відповідає ст. 38 Закону України «Про іпотеку» та умовам пунктів 24 29 іпотечного договору. Пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки, не встановлюється, оскільки такі кредитори відсутні. Початкова ціна предмета іпотеки (домоволодіння, що складається з житлового будинку, гаража та земельної ділянки, розташованих по вул. Ювілейна 93 у м. Хмельницький) для його подальшої реалізації підлягає встановленню на рівні, не нижчому 1481331,00 грн. (без ПДВ), оскільки саме такою є ринкова вартість усього іпотечного майна на час розгляду справи відповідно до висновку експерта. Зазначене не суперечить умовам укладеного між сторонами іпотечного договору. Разом з тим, у відповідності до п. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Даний закон розповсюджує свою дію на правовідносини, які склались між сторонами спору. Так, позичальник одержав споживчий кредит в іноземній валюті, у забезпечення його виконання передав в іпотеку будинок, загальна площа якого не перевищує 250 кв.м., це нерухоме житлове майно використовується як єдине місце постійного проживання відповідача та його сімї дружини та неповнолітнього сина, іншого житла на праві власності у позичальника, який є одночасно і майновим поручителем, немає, про що свідчать зібрані судом дані, зокрема, свідоцтво про право власності на житло від 20.11.1997 року (а.с. 157 т. 2), договір дарування 2/3 частини квартири від 16.08.2011 року (а.с. 158 т. 2), інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо субєкта № 29067969 від 05.11.2014 року (а.с. 101 т. 1), інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 70028575 від 07.10.2016 року (а.с. 100 т. 2), № 75689124 від 13.12.2016 року (а.с. 113 114 т. 2), № 75688786 від 13.12.2016 року (а.с. 115 117 т. 2), № 75690161 від 13.12.2016 року (а.с. 118 т. 2). Наявність у співвідповідача частки ? у праві власності на нерухоме майно житловий будинок по вул. Щедріна 14 у м. Хмельницький (а.с. 245 246 т. 1) не перешкоджає застосуванню до спірних правовідносин Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки співвідповідач не є ані позичальником, ані майновим поручителем за спірним кредитом. Таким чином, задовольнивши вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки, слід одночасно виконання рішення суду в цій частині зупинити на час дії мораторію, встановленого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Згідно ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України, звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Верховний Суд України 18 березня 2015 року ухвалив постанову у справі № 6-39цс15, у якій зробив правовий висновок про те, що за змістом статей 39, 40 Закону України «Про іпотеку» та статті 109 ЖК Української РСР особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у звязку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло тільки у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення (частина 2 статті 109 ЖК Української РСР). Оскільки позивачем не вказано іншого постійного житла, а без його надання відповідача з сімєю виселено бути не може, тому в задоволенні позовних вимог про їх виселення позивачу слід відмовити. Зазначене узгоджується також і з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постановах від 3.02.2016 року № 6-1449цс15, від 10.02.2016 року № 6-2830цс15. 6. Судові витрати. Судові витрати у справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви до суду в сумі 3785,10 грн. (а.с. 28 30 т. 1), за подання апеляційної скарги в сумі 1948,80 грн. (а.с. 121, 132 т. 1), за подання заяви про перегляд ухвали ВССУ Верховним Судом України в сумі 1568,63 грн. (а.с. 153 т. 1), а всього - 7302,53 грн. Оскільки позов задоволено частково і задоволена одна із двох заявлених вимог, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме в сумі: 7302,53 грн. : 2 = 3651,27 грн. Оскільки задоволено позовну вимогу до відповідача, а в позові до співвідповідача у власних інтересах та в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] відмовлено, тому судові витрати слід стягнути на користь позивача саме з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial