Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчатись, мотивуючи свої позовні вимоги наступним. Позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] 10.02.1995 року. Шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано 12.07.2011 року. Від шлюбу з відповідачем народився син [PERSON], [INFO]. Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 17.10.2011 року з відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання [PERSON] до його повноліття, але [INFO] йому вже виповнилось 18 років і аліментні зобов'язання батька були припинені. [PERSON] продовжує навчання в 10Б класі комунального закладу «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат №2» Запорізької обласної ради і не знаходиться на повному державному забезпеченні. Син проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні, але повністю забезпечити його на період навчання у позивача немає можливості. Сину необхідні кошти на проїзд до місця навчання, одяг, харчування, підручники. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Оскільки [PERSON] фізично здорова, працездатна людина, позивач вважає, що він має можливість сплачувати аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчання, в розмірі ? частини його доходів, щомісячно, до закінчення ним навчання, але не більше як до досягнення 23 років. В судове засідання позивач не з»явився. Про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та представника, на позовних вимогах наполягають та просять їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. До суду від відповідача надійшли письмові судові дебати, в яких він просить слухати справу за його відсутністю в зв»язку зі станом здоров»я, відмовити в задоволенні позовних вимог. В своїх поясненнях зазначив, що він немає матеріальної можливості утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, оскільки хворіє на бронхіальну астму, тому потребує лікування, а також має на утриманні мати похилого віку [PERSON], дружину [PERSON], яка перебуває на обліку в центрі зайнятості, та неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. В судове засідання третя особа [PERSON] не з'явився, хоча його належним чином було повідомлено про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив. Суд всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав Згідно із ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом статті 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Частина 3 ст. 61 ЦПК України визначає, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 17.11.2011 року по цивільній справі №2-3684/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини встановлено, що 10.05.1995 року позивач уклала шлюб з [PERSON], про що Жовтневим Відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис №36. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Як вбачається з посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] отримувала допомогу на дитину інваліда дитинства у розмірі 800,00 грн. в період з 29.12.2011 року по 31.10.2013 року. Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 17.11.2011 року з відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання [PERSON] до його повноліття, але [INFO] йому вже виповнилось 18 років і аліментні зобов'язання батька були припинені. [PERSON] навчається в 10Б класі комунального закладу «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат №2» Запорізької обласної ради і не знаходиться на повному державному забезпеченні, що підтверджується довідкою №227 від 15.12.2014 року. [PERSON] проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується 11 сторінкою паспорта [NUMBER] на ім'я [PERSON] та 11 сторінкою паспорта [NUMBER] на ім'я [PERSON] Позивач має сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER]. 19.08.2011 року відповідач зареєстрував шлюб з [PERSON], про що Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції зроблено актовий запис №604, яка змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». [INFO] у відповідача народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER]. Як вбачається з довідки №292 від 10.03.2015 року дружина відповідача [PERSON] не зареєстрована у Шевченківському районному центрі зайнятості та інших центрах зайнятості України, як безробітна та допомогу по безробіттю не отримує. [PERSON] є матір'ю відповідача, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], та з 06.08.1998 року їй призначена пенсія за віком і вона є дитиною війни, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER]. [PERSON] отримує пенсію у розмірі 1172,44 грн.. що підтверджується довідкою №932 від 27.03.2015 року. Як вбачається зі стор.2 ф.№027/о від 31.03.2015 року [PERSON] проходив лікування в КУ «ЦПМСП №6» з 2010 року, лікувався амбулаторно. Санаторного лікування не приймав. Часто хворіє бронхітами. В анамнезі - перебував на «Д» обліку в дитячій лікарні з хронічним бронхітом, після перенесеного в 5 років запалення легенів. Рекомендовано санаторне лікування. Відповідно - квитанції-заяви №013322.01.004.066 від 21.03.2015 року відповідач сплатив послуги за газ у розмірі 111,00 грн., за телекомні послуги у розмірі 122,18 грн. за воду 19,75 грн. Суд не приймає у якості доказу квитанції по сплаті послуг відповідачем у період часу листопад 2013 року та січень 2014 року (а.с.57-59), оскільки вказаний період часу не стосується періоду часу за який стягуються аліменти на повнолітню дитину. З листа Управління пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя №527 3/02 від 30.04.2015 року вбачається що з січня 2015 року по теперішній час [PERSON] працює в ТОВ «НВП «Променергоремонт» (а.с. 68). Відповідно листа Державної фіскальної служби України №4296/10/08-27-17-01 від 05.05.2015 року ФОП [PERSON] знятий з обліку 02.12.2014 року (а.с. 69). Як вбачається з трудової книжки [NUMBER] на ім'я [PERSON] з 08.01.2015 року останній був прийнятий на посаду головного інженера ТОВ «НВП «Променерноремонт» та з 05.05.2015 року за власним бажанням його було звільнено. Відповідно до вимог ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 20 Постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 200 ч.1 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Відповідно до роз'яснень даних в п.п. 17, 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, суд при визначенні розміру аліментів, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Враховуючи встановлені обставини, з огляду на ст. 199 СК України, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача щомісячно аліментів на повнолітню дитину у судовому порядку в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів), починаючи стягнення з 27.01.2015 року на весь час навчання дитини, але не більш ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років. Позивач допомагає сину матеріально в силу своїх можливостей, але не в змозі самостійно утримувати свого повнолітнього сина, а відповідач по справі фізично здорова, працездатна людина, а отже має змогу надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину, який навчається і потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 198 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно із ч. 1 ст. 88 цього Кодексу стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Статтею 79 ЦПК України визначені види судових витрат, до яких відносяться витрати пов'язані з розглядом справи, зокрема витрати на правову допомогу та на проведення судових експертиз. У п. п. 47, 48 наведеної вище Постанови Пленуму ВССУ від 17 жовтня 2014 р. роз'яснено, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. З матеріалів справи вбачається, що 21.06.2014 року між адвокатом Лишенко С.С. і [PERSON] був укладений договір про надання правової допомоги. Адвокат Лишенко С.С. надавав позивачу по справі правову допомогу, про що свідчать наявні в матеріалах справи розрахунок до вказаного договору про надання правової допомоги, склала позовну заяву для звернення до суду. Понесені витрати позивача на правову допомогу підтверджуються квитанцією про оплату [PERSON] наданих послуг, що містяться в матеріалах справи. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України у разі задоволення позову позивача, який звільнений від сплати судового збору 243,60 грн. при подачі позову про стягнення аліментів, цей судовий збір підлягає стягненню у дохід держави з відповідача. Суд вважає за необхідне на підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Роз'яснити, що у відповідності до ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. На підставі викладеного,

Outcome: partial