Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання батьківства. Заявлені вимоги мотивовано тим, що з 2014 року по 2015 року позивач мав тісні стосунки з [PERSON] , проживали разом однією сім`єю. В лютому 2015 року позивач зустрів свою майбутню дружину [PERSON] , з якою 07.04.2015 року зареєстрував шлюб. Позивач відчував труднощі щодо повідомлення [PERSON] , що він одружився з іншою, і продовжував з нею зустрічатися, але дедалі рідше. В травні 2015 року позивач нарешті повідомив [PERSON] , що він одружився і припинив з нею стосунки. Через деякий час відносини позивача з [PERSON] погіршились і вони стали проживати окремо, фактично припинили шлюбні відносини. 16.12.2016 року позивач зустрів [PERSON] на похоронах її матері разом з її малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] . [PERSON] повідомила позивача, що вона зустрічалась із громадянином Іраку [PERSON] , [INFO] . [INFO] народила сина - [PERSON] . На момент народження дитини [PERSON] не була в зареєстрованому шлюбі та проживала одна, тому дитина була зареєстрована в органах РАЦС як " [PERSON] ". Позивач зазначає, що в серпні 2016 [PERSON] зустріла [PERSON] в лікарні, де він проходив практику і припустила, що він є батьком дитини, оскільки вона мала з ним тісні стосунки після того, як позивач припинив свої стосунки з нею, тому подала до органу РАЦС разом з [PERSON] спільну заяву про запис [PERSON] батьком дитини. [PERSON] ставився до дитини добре, піклувався про неї, незважаючи на те, що він створив свою сім`ю з 08.07.2015 року. З того часу, позивач з [PERSON] стали зустрічатись знову і в подальшому проживати однією сім`єю разом з її дитиною. 13.11.2017 року рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області шлюб між позивачем та [PERSON] був розірваний. 20.07.2018 року позивач і [PERSON] зареєстрували шлюб у Вінницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницької області, про що складено відповідний актовий запис № 1729. З часом позивач помітив, що дитина візуально схожа на нього та не має схожості до [PERSON] . Порахувавши приблизну дату зачаття дитини прийшов до висновку, що дитина була зачата в травні 2015 році, коли позивач з [PERSON] . ще зустрічались до припинення своїх стосунків, а тому він поставив питання до [PERSON] , чи впевнена вона, що батьком дитини є [PERSON] , на що вона відповіла, що не впевнена. При розмові із [PERSON] , останній також погодився позивачем, що дитина більше схожа на [PERSON] та не заперечив проти реєстрації його батьком дитини. У зв`язку із викладеним, позивач звернувся до суду з даним позовом про визнання батьківства. В підготовчому засіданні позивач [PERSON] , заявлені вимоги підтримав в повному обсязі за обставин, викладених в позовній заяві та просив його задовольнити. Судові витрати просив залишити за ним. Відповідач [PERSON] в підготовчому засіданні позов визнала, не заперечила щодо його задоволення. Відповідач Аль-Юсуф Ахмед в підготовчому засіданні не заперечив щодо задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 13.11.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Як вбачається із Свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] від 20.07.2018 року, [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного Головного териториального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №1729. При реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище на " [PERSON] ". Згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON] , [INFO] вказано [PERSON] та [PERSON] . Запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинений в порядку ст. 135 СК України, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої ст. 135 СК України № 00011389806 від 21.11.2012 року. Відповідно до вимог ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Статтею 7 Конвенції про права дитини гарантовано, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Частиною 1 статті 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Зі змісту норм ст. 121 СК України випливає, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя (згідно ст. 122 СК України). Відповідно до вимог п. 3 ч.2 ст. 125 СК України, якщо мати і батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Згідно ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільно процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Суд також враховує, що у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК України 2004 року, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд враховує, що відповідачі у справі не заперечують факту батьківства позивача відносно дитини - [PERSON] , що в сукупності з фактичними обставинами справи та процесуальною поведінкою її учасників дає підстави дійти висновку, що позивач дійсно являється рідним батьком малолітньої дитини. Приймаючи рішення суд діє виключно в інтересах майбутніх прав та обов`язків, як дитини так і батька. В частині першій ст. 134 СК України наголошується на тому, що на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Пунктами 2.13, 2.13.1 наказу Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5 Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання визначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. За клопотанням позивача судові витрати підлягають залишенню за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved