Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до ТМР, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON], [PERSON] про визначення частки [PERSON], який помер [INFO], в праві спільної сумісної власності на квартиру по [ADDRESS]. В обґрунтування вимог вказує, що їй [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира по [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина за законом на належне йому майно. Спадкоємцями майна [PERSON] є вона дружина спадкодавця та діти [PERSON] та [PERSON] Вона у встановленому законом порядку прийняла спадщину, оскільки на день смерті спадкодавця постійно проживала разом з ним. [PERSON] та [PERSON] подали у нотконтору заяви про відмову від прийняття спадщини. Звернувшись у нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у спірній квартирі отримала відмову, у зв'язку з тим, що частка спадкодавця [PERSON] у праві спільної сумісної власності не визначена. Посилаючись на наведене, просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, зіславшись на доводи викладені у заяві. Представник відповідача позов не визнала повністю. Треті особи [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, хоча про час та місце його були повідомлені належним чином. Попередньо надіслала суду заяви про слухання справи у їх відсутності, позов визнала. Судом встановлено, що [PERSON] є дружиною [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим Чортківським райвідділом ЗАГС Тернопільської області від 05.04.1977 року, про що зроблено актовий запис за №47. [PERSON] та [PERSON] є синами [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28.12.1982 року, виданим відділом ЗАГСу Тернопільського міськивконкому, про що зроблено актовий запис за №3306 та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19.10.1978 року, виданим Чортківським райвідділом ЗАГС Тернопільської області, про що зроблено актовий запис за №386. З свідоцтва про право власності на житло від 16.12.1998 року, виданого ТзОВ ''Міське бюро технічної інвентаризації'' та зареєстрованого в реєстрову книгу за №2848, встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира по [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 20.05.2013 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №646. Після його смерті відкрилася спадщина за законом на належне йому майно, у тому числі, на належну йому частку в квартирі по [ADDRESS]. [PERSON], [PERSON], [PERSON] є єдиними спадкоємцями першої черги за законом. [PERSON] у встановленому законом порядку прийняла спадщину, оскільки на день смерті спадкодавця постійно проживала разом з ним, що підтверджується довідкою ДП «Комунальник-2» за № 2119 від 29.08.2013 року. [PERSON] та [PERSON] у встановлений законом строк подали у нотконтору заяви про відмову від прийняття спадщини, що підтверджується постановою Першої Тернопільської державної нотаріальної контори за №2292/02-31 від 06.08.2014 року. 06 серпня 2014 року постановою державного нотаріуса Першої Тернопільської державної нотаріальної контори [PERSON] за №2292/02-31, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у праві спільної сумісної власності на квартиру по [ADDRESS], у зв'язку з тим, що не визначена частка спадкодавця у праві спільної сумісної власності. Суд, розглянувши справу, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 370 ЦК у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, або рішенням суду. В силу вимог ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу у натурі. Відповідно до роз'яснень викладених у п. 3.4 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі за № 24-75304-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до переконання, що позовні вимоги про визначення частки спадкодавця [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру по [ADDRESS] слід задовольнити та визначити, що частка померлого [PERSON] у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру становила 1/4.

Outcome: approved