Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

15.07.2015 року [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 24.04.2010 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб. Від спільного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. 09 квітня 2015 року їх шлюб було розірвано рішенням Балаклійського районного суду Харківської області. На теперішній час відповідачка перешкоджає йому бачитись зі своєю донькою , у звязку з чим позивач просить визначити йому час на спілкування і побачення з донькою відповідно до розпорядження №304 від 26.05.2015 року Балаклійської РДА Харківської області «Про встановлення порядку спілкування гр. [PERSON] з донькою [PERSON] Н.О.25.08.2011 р.н.» В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити. Відповідачка та її представник позовні вимоги визнали частково, в обґрунтування своєї позиції зазначили, що у звязку з малолітнім віком дитини, її захворюванням на астено-невротичний синдром в наслідок гострої стресової ситуації, а також щоденними звичками, вони вважають недоцільним забирати її з дому о 09 годині ранку у суботні дні, для цього дитину треба розбудити раніше, провести необхідні гігієнічні процедури. Тому позивачка вважає, що дитину вона може віддавати позивачу об 11 годині у суботні дні та повертати її відповідач повинен не о 20 годині коли вже пізно і дитину треба вже готувати до сну. Відповідачка також не згодна на те, щоб дівчинка ночувала у відповідача з суботи на неділю, так як вона звикла засинати в своїй кімнаті тільки з мамою, всі інші умови, які ставить позивач можуть негативно вплинути на психічний та фізичний стан та подальший розвиток дитини.. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала позов, просить вирішити спір за варіантом, який встановлений висновком органу опіки та піклування Балаклійської РДА від 21.09.2015 року. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, прийшов до висновку по часткове задоволення позову. За змістом ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що з 24.04.2010 року [PERSON] та [PERSON] знаходились в зареєстрованому шлюбі, мають доньку [PERSON], [INFO]. ( а.с.11). Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 09.04.2015 року шлюб між позивачем та відповідачкою було розірвано.(а.с.7) Після розірвання шлюбу дитина стала проживати з матірю, а через деякий час між позивачем та відповідачкою почалися непорозуміння щодо прийняття участі у спілкуванні та вихованні доньки, її відвідуванні. Відповідно до розпорядження Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області від 26 травня 2015 року було встановлено порядок спілкування [PERSON] з донькою [PERSON]О.(а.с.13). Але, як пояснив позивач, відповідачка створює йому перешкоди у спілкуванні з донькою. Із актів обстежень житлово-побутових умов позивача та відповідачки вбачається, що їх умови проживання відповідають умовам утримання та виховання малолітньої дитини (а.с.9,35). [PERSON] та [PERSON] за місцем мешкання характеризуються позитивно, що підтверджується їх характеристиками (а.с.10,34). Висновком Балаклійської районної державної адміністрації від 21.09.2015 року №01-41\\3935 підтверджується можливість відповідача приймати участь у спілкуванні з дитиною. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. В ст.15 Закону України "Про охорону дитинства" зазначено, що дитина яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (ратифікована Україною 27.02.1991 р., дата набуття чинності для України 27.09.1991 р.) визначено, що "в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини". Згідно із ч. 8\~ст. 7 СК України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Із тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. ст.\~7,\~141,\~159 СК України\~випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суди мають враховувати передусім інтереси самої дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Відповідно до положень статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного із батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоровя дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Задовольняючи позов частково, суд враховує вік та стать дитини, режим дня, її стан здоровя, який підтверджується довідкою лікаря-невролога (а.с.33 ), та виходячи з інтересів дитини, вважає, що в нічний час залишати чотирьохрічну дитину у батька та знаходитись у нього кожну середу місяці до 20 години недоцільно . Суд вважає, що між тим з батьків хто проживає окремо від дитини повинний існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків зі своїми дітьми, служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Дитина має рости під опікою і відповідальністю обох батьків. Суд вважає, що участь батька у вихованні дитини, спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а буде відповідати і інтересам дитини.

Outcome: partial