Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до УМВС України у Вінницькій області, згодом змінивши неналежного відповідача на належного - ТОВ «Кей-Колект», третя особа Староміський відділ державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту, зазначивши, що 08.01.2014 року став переможцем аукціону з продажу арештованого майна, яке належало [PERSON], а саме: автомобіля ВМW 730, тип кузова легковий седан-В, № кузова [NUMBER] ДНЗ [NUMBER], однак при намаганні оформити свої права на придбане майно позивач виявив, що старшим слідчим СУ УМВС України у Вінницькій області в 2008 році було накладено арешт на належний [PERSON] транспортний засіб, що перешкоджає позивачу зняти з реєстрації відповідний транспортний засіб, в силу чого позивач просить суд зняти накладений старшим слідчим СУ УМВС України у Вінницькій області в 2008 році арешт з майна - автомобіля ВМW 730 тип кузова легковий седан-В № кузова [NUMBER] ДНЗ [NUMBER]. В судовому засіданні позивач позов підтримав, обгрунтувавши його обставинами, викладеними в позовній заяві. Представник третьої особи Староміського ВДВС Вінницького міського управління юстиції Заплетнюк Б.І., в судовому засіданні проти позову не заперечував. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явився, повідомлення про причини своєї неявки та заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надіслав, в силу чого, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, що регламентується ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, взявши до уваги відсутність заперечення з боку позивача про можливий заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд вивчивши матеріали справи, взявши до уваги позицію учасників судового розгляду, встановив, визначив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини: Постанови державних виконавців Староміського ВДВС Вінницького МУЮ, вказують, що було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 2-1001/08 виданого 04.11.2008 року та на підставі судового наказу № 2-н-71-07 виданого 09.07.2007 року про стягнення боргу з [PERSON] (а.с. 3-4). Згідно судового наказу № 2-н-71-07 від 09.07.2007 року виданого Замостянським районним судом м. Вінниці з [PERSON] на користь КС «Злагода» було стягнуто заборгованість в розмірі 19988 грн. 48 коп. та судові витрати в розмірі 88 грн. 00 коп.(а.с. 5). Відповідно до виконавчого листа, виданого по справі № 2-1001/08 від 04.11.2008 року Староміським районним судом м. Вінниці, з [PERSON], [PERSON] на користь ВАТ «КБ «Надра» було стягнуто солідарно заборгованість в розмірі 7506 грн. 84 коп. та судові витрати в розмірі 85 грн. 07 коп.(а.с. 6). Акт опису й арешту майна, складеного 06.08.2013 року головним державним виконавцем Староміського ВДВС Вінницького МУЮ Заплетнюком Б.І., вказує, що на автомобіль ВМW 730 тип кузова легковий седан-В, № кузова [NUMBER], ДНЗ [NUMBER], що належить [PERSON] - накладено арешт (а.с. 7-10). Копія картки арешту від 18.11.2008 року вказує, що старшим слідчим СУ УМВС у Вінницькій області Король за вих. № документа 5/4118 від 11.11.2008 року вх. № канцелярії 8832 від 17.11.2008 року було накладено арешт на автомобіль ВМW 730, тип кузова легковий седан-В, № кузова [NUMBER], ДНЗ [NUMBER], власником якого є [PERSON] (а.с. 11). Акт про проведення аукціону з реалізації арештованого майна від 09.01.2014 року, виданий Староміським відділом ДВС Вінницького МУЮ та протокол Філії 02 ПП «Нива-В.Ш.» № 0213207-1/1 від 08.01.2014 року вказують, що 08.01.2014 року було проведено аукціон з реалізації арештованого рухомого майна, що належало [PERSON], а саме автомобіль ВМW 730, тип кузова легковий седан-В, № кузова [NUMBER], ДНЗ [NUMBER], переможцем аукціону було визнано учасника № 3 [PERSON], який придбав вказаний автомобіль за 8900,00 грн. (а.с. 12-15). Згідно квитанцій від 10.01.2014 року [PERSON] сплатив 7573 грн. 90 коп. згідно протоколу № 0213207-1 за автомобіль ВМW 730, тип кузова легковий седан-В, № кузова [NUMBER], ДНЗ [NUMBER], та 131 грн. 12 коп. за проведення торгів торгуючій організації (а.с. 26). Відповідно до розрахунку від 20.01.2014 року та розпорядження № 34865682 ДВ 5 Староміського відділу ДВС Вінницького МУЮ грошові кошти у сумі 7573,90 грн., що надійшли від реалізації арештованого майна, а саме автомобіля ВМW 730 тип кузова легковий седан-В № кузова [NUMBER] ДНЗ [NUMBER], при примусовому виконанні виконавчого документу № 6-583-1/08 від 12.05.2008 року, на проведення виконавчих дій було перераховано 1050,00 грн.; на користь ВАТ «Кредитпромбанк» в перерахунок боргу - 3171,68 грн.; на користь ВАТ КБ «Надра» в особі філії ВАТ КБ «Надра» ВРВ в перерахунок боргу 1213,77 грн.; на користь КС «Злагода» в перерахунок боргу 545, 37 грн. та 1000 грн. на спеціальний реєстраційний рахунок як погашення витрат за виготовлення експертного звіту автомобіля ВМW 730 (а.с. 27-30). Постанова про накладення арешту від 11.11.2008 року вказує, що старшим слідчим СУ УМВС у Вінницькій області Король І.В. під час розгляду матеріалів кримінальної справи № 08040304 було накладено арешт на автомобіль ВМW 730, тип кузова легковий седан-В, № кузова [NUMBER], ДНЗ [NUMBER], який зареєстрований за гр. [PERSON] (а.с. 31). Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 року № 6 надав роз'яснення, згідно яких в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна. Однак, враховуючи, що відповідний арешт хоча і був накладений на майно слідчим при провадженні в кримінальній справі, проте позивач по даній справі не є боржником, на що звернуто увагу Верховним Судом України в вищезазначеній постанові пленуму - а є добросовісним набувачем, вимоги якого ґрунтуються виходячи із правомірності набуття ним права власності на арештоване майно, які підлягають розгляду за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту, тобто за правилами позовного провадження, а тому суд вважає, що в даних правовідносинах норми кримінального процесуального законодавства застосуванню не підлягають. Суд при ухваленні рішення бере до уваги правову позицію Верховного Суду України, закріплену в Постанові № 6-140 цс 12 від 26.12.2012 року, де Верховний Суд України дійшов до висновку, що за результатами аукціону з реалізації арештованого рухомого майна укладається договір купівлі-продажу між організатором аукціону і його переможцем, при цьому зазначив, що процедура реалізації майна на аукціоні, виходячи з аналізу її правової природи, полягає в продажу майна боржника, на яке звернено стягнення, наслідком чого є перехід права власності до покупця - переможця аукціону. Таким чином, до позивача, який став переможцем аукціону з реалізації арештованого рухомого майна, перейшло право власності на придбане на аукціоні майно, а саме автомобіль ВМW 730, тип кузова легковий седан-В, № кузова [NUMBER], ДНЗ [NUMBER], що належало боржнику - [PERSON]. Правомірність набуття права власності на майно, придбане особою як добросовісним набувачем на аукціоні з реалізації арештованого рухомого майна, який проводився в порядку виконання судового рішення, підтверджується також законодавцем в нормі ч.2 ст. 388 ЦК України, згідно якої майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Норма ч.1 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно ч.5 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За даних обставин, враховуючи, що процедура реалізації майна на аукціоні передбачає перехід права власності на таке майно від боржника до покупця - переможця аукціону, з огляду на те, що суду не надано жодного доказу про визнання результатів такого аукціону не дійсними, в силу чого позивач, який став переможцем відповідного аукціону, у законний спосіб став власником майна, яке він придбав на аукціоні з реалізації арештованого майна, що продавалось в порядку виконання судових рішень, тобто позивач є добросовісним набувачем такого майна, при цьому вчасно сплатив за дане майно необхідні платежі, а тому суд вважає, що наявність не знятих обмежень на таке майно у виді арешту, що існували до проведення аукціону - перешкоджає позивачу в реалізації свого права власності на відповідне майно, в результаті чого суд приходить до висновку про правомірність заявлених позовних вимог та необхідність у відновленні права власності позивача на відповідне майно у спосіб, обраний позивачем, шляхом зняття арешту на придбане ним майно.

Outcome: approved