Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до ФГ "Згода", в якому просить визнати недійсним договір оренди землі, скасувати запис про державну реєстрацію права оренди землі, витребувати з користування відповідача земельну ділянку. В обгрунтування позову зазначає, що [INFO] помер її батько [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 1,3938 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4621883900:07:000:0126, що знаходиться на території Куровицької сільської ради Золочівського району Львівської області. Вказує, що вона є єдиною спадкоємицею за законом першої черги після смерті [PERSON] , оскільки батько спадкодавця [PERSON] та інші спадкоємці від своєї частки на спадщину відмовилися. Позивач вказує, що звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у передбачений законом строк, довідалася, що між спадкодавцем та відповідачем 01.03.2017 року строком на 7 років, тобто після смерті спадкодавця, було укладено договір оренди землі. Вважає, що вказаний договір оренди землі є недійсним, оскільки укладений після смерті власника майна. Вказана обставина є перешкодою в оформленні її спадкових прав після смерті батька, а також порушує її права як законного володільця майна. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися. В поданій до суду заяві представник позивача просила розгляд справи проводити у її відсутності та відсутності позивача, позов підтримала. Проти проведення заочного розгляду справи, у випадку неявки представника відповідача, не заперечила. Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. За таких обставин розгляд справи проводиться заочно у відсутності представника відповідача, проти чого позивач не заперечує. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання з допомогою технічного звукозаписувального засобу не здійснювалося. Оцінивши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 21.02.2019 року, [PERSON] був власником земельної ділянки площею 1,3938 га, кадастровий № 4621883900:07:000:0126, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Куровицької сільської ради Золочівського району Львівської області. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . Як вбачається із матеріалів спадкової справи позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Інші спадкоємці за законом першої черги [PERSON] - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відмовилися від своїх часток на спадкове майно. Як вбачається із копії договору оренди землі від 01.03.2017 року, між [PERSON] (власником земельної ділянки) та ФГ "Згода", останньому була передана вище вказана земельна ділянка в оренду на сім років. Вказаний договір зареєстровано в державному реєстрі речових прав 29.03.2017 року. Таким чином, очевидним є той факт, що договір оренди землі від 01.03.2017 року власник земельної ділянки не укладав, оскільки помер раніше - [INFO] . Вирішуючи питання про наявність чи відсутність правових підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Згідно з частиною першою статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. Відповідно до частини першої статті 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається в письмовій формі. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених частиною першою статтею 15, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону. У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. Вказане узгоджується з позицією Верховного суду, викладеної в постанові від 09 грудня 2020 року по справі № 383/1354/18. Таким чином, оспорюваний договір оренди земельної ділянки є неукладеним. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем обрано неефективний спосіб захисту свого порушеного права, оскільки недійсність договору говорить про зовнішній прояв волевиявлення, але вчинений орендодавцем , вже в належній формі, а тому в даному випадку наявні всі підстави та умови для визнання вказаного договору оренди землі, саме неукладеним договором. Враховуючи наведене, оспорюваний договір оренди земельної ділянки від 01.03.2017 року є неукладеним, тому у задоволенні позову про визнання його недійсним необхідно відмовити саме з підстав обрання позивачем неефективного способу захисту, оскільки неможливо визнати неукладений правочин недійсним. Водночас, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що відмова у задоволенні позову через обрання неефективного (неналежного) способу захисту не позбавляє позивача права заявити негаторний позов про повернення земельної ділянки.

Outcome: dismissed