Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

[PERSON] 02.03.2020 звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05 червня 2013 року між сторонами зареєстровано шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Голованівського районного управління юстиції у Кіровоградській області, про що в книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис за №27. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований і проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Причиною припинення шлюбних стосунків стало те, що між сторонами відсутні взаєморозумінні і взаємоповага, сторони мають різні почуття на життя та несумісні характери, фактично шлюбні відносини між ними припинено з 2014 року, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. На даний час відповідач проживає окремо у с. Каніж Новомиргородського району Кіровоградської області. Позивач зазначила, що шлюб носить формальний характер, збереження шлюбу суперечить її інтересам. Позивач наполягає на розірванні шлюбу та вважає, що примирення неможливе, оскільки вони спільно не проживають з 2014 року. Спору про розподіл майна у них не виникає. Розірвати шлюб в органах РАЦС не можливо, оскільки мають спільну неповнолітню дитину. Враховуючи зазначені обставини, посилаючись на ст.ст. 104-105, 110-112 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] »; стягнути з відповідача на її користь судові витрати зі сплати судового збору в сумі 840 грн. 80 коп. Ухвалою суду від 04.03.2020 в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено проведення судового засідання для розгляду справи по суті. В судове засідання позивач не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просить позовні вимоги задовольнити. Зазначила, що з відповідачем не проживає однією сім`єю з 2014 року, після розірвання шлюбу просить залиши їй прізвище [PERSON] (а.с. 27). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), що підтверджується повідомленням про вручення 10.03.2020 рекомендованого листа з судовою повісткою (а.с. 25), заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи або відзив на позов до суду не подавав. За відсутності заперечень позивача про ухвалення заочного рішення, враховуючи належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання не повідомивши про причини неявки та не подав до суду відзив, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 05 червня 2013 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Голованівського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №27, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 05.06.2013 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Голованівського районного управління юстиції у Кіровоградській області (а.с. 7). Сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11.07.2013 виконкомом Красногірської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області (а.с. 8). Як вбачається з довідки №160, виданої 26.02.2020 Красногірською сільською радою Голованівського району Кіровоградської області, син сторін [PERSON] входить до складу сім`ї позивача, яка зареєстрована та проживає в с. Красногірка Голованівського району Кіровоградської області (а.с. 10). Статтею 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частиною першою ст. 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частин 1, 2 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, спільного господарства сторони не ведуть, разом не проживають, спору про місце проживання дитини не мають. Згідно наданої позивачем заяви збереження шлюбу між сторонами неможливе. Таким чином, шлюб носить чисто формальний характер. За таких обставин, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу з відповідачем є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, оскільки між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, а тому збереження сім`ї є неможливим. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач надала суду заяву про залишення їй прізвища, тому суд вважає за необхідне залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з наданої позивачем квитанції АТ КБ "ПРИВАТБАНК" №0.0.1632404921.1 від 27.02.2020 (а.с. 4), остання за подання даного позову до суду сплатила судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп., виходячи з розміру, встановленого підпунктом 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", що підлягає відшкодуванню відповідачем. Підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору судом не встановлено. На підставі поданих по справі доказів суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача мали місце і підтверджуються письмовими матеріалами справи, які не викликають сумніву, вони являються достовірними та вичерпними. На підставі викладеного та

Outcome: approved