Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

11.07.2018року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Одеської міської ради, в якому просить визнати за ним - [PERSON], [INFO], право власності на квартиру [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті батька - [PERSON], який помер 03.01.2000року та після смерті матері - [PERSON], яка померла 03.07.2005року. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що він є сином та єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті своїх батьків - [PERSON], померлого 03.01.2000року, та [PERSON], померлої 03.07.2005року. Позивач вказує, що після смерті його батьків відкрилася спадщина у вигляді\~квартири [ADDRESS],\~яка належала\~його батькам\~на праві\~спільної часткової\~власності по\~? частині кожному, згідно дублікату договору купівлі-продажу нерухомого майна від 27 травня 1999 року, укладеного на Регіональній універсальній біржі «Олександр-Н», виданого 27.11.2006року за №Д/06-01694. Даний дублікат договору був зареєстрований в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» 04.06.2010р. номер витягу: 26312757, реєстраційний номер: 16276323, номер запису: 363 в книзі: 623пр-143. Після смерті батьків, як зазначає позивач, він звернувся до Третьої Одеської державної нотаріальної контори з заявами по прийняття спадщини, однак державний нотаріус надав йому постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.01.2018р. щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири [ADDRESS], після смерті батька [PERSON], та постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.01.2018р. щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири [ADDRESS], після смерті матері [PERSON], на підставі п.4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів. Викладені обставини зумовили звернення [PERSON] до суду із відповідним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 16.07.2018року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. Крім того, ухвалою Київського районного суду м. Одеси [PERSON] від 16.07.2018року було витребувано з Третьої Одеської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], який помер 03.01.2000року, актовий запис №241 від 06 січня 2000року, та належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], яка померла 03.07.2005року, актовий запис №6214 від 05 липня 2005року. 07.08.2018року до канцелярії суду надійшла належним чином завірена копія спадкової справи, заведена після смерті [PERSON], який помер 03.01.2000року, актовий запис №241 від 06 січня 2000року, та належним чином завірена копія спадкової справи, заведена після смерті [PERSON], яка померла 03.07.2005року, актовий запис №6214 від 05 липня 2005року. 18.09.2018року від представника позивача до канцелярії суду надійшло клопотання про заміну первісного відповідача Одеської міської ради на належного відповідача [PERSON], яка є онукою та спадкоємицею [PERSON], померлого 03.01.2000року, та [PERSON], померлої 03.07.2005року. Ухвалою Київського\~районного суду\~м.\~Одеси від\~08.10.2018року\~клопотання [PERSON]\~про заміну\~неналежного відповідача,\~подане по\~цивільній справі\~за позовом\~[PERSON] до\~Одеської міської\~ради про\~визнання права\~власності в\~порядку спадкування\~за законом було\~задоволено.Замінено первісного відповідача Одеську міську раду належним відповідачем - [PERSON]. У підготовче засідання 25.10.2018року позивач не зявився, але його представник надав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності та вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач - [PERSON] про час та місце підготовчого засідання повідомлена належним чином, у підготовче засідання 25.10.2018року не зявилась, але надала до канцелярії суду заяву, в якій позов визнала у повному обсязі, справу просила розглянути за її відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що від представника позивача та відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, а також у звязку з тим, що представник позивача підтримує позовні вимоги, а відповідач позов визнав, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності належним чином повідомленого позивача та належним чином повідомленого відповідача, на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні позивач - [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 13). 03.01.2000року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (повторно) (а.с. 11). 03.07.2005року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (повторно) (а.с. 12). Після їх смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS], яка належала [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності по ? частки кожному, що підтверджується дублікатом договору купівлі-продажу нерухомого майна №Н/99-01694 від 27.05.1999року, укладеного на Регіональній універсальній біржі «Олександр-Н», зареєстрованого в Журналі реєстрації договорів по обєктам нерухомості, реєстраційний №Н/99-01694 (а.с. 18-19). Дублікат договору купівлі-продажу нерухомого майна було зареєстровано на Регіональній універсальній біржі «Олександр-Н» в Журналі реєстрації дублікатів, реєстраційний №Д/06-01694 від 27.11.2006року (а.с. 19 на звороті). Крім того, право власності на квартиру [ADDRESS], було зареєстровано 04.06.2010року за [PERSON] та [PERSON], по ? частки за кожним, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер майна: 16276323 (а.с. 20). На виконання вимог ухвали суду Третя Одеська державна нотаріальна контора надіслала суду завірені матеріали спадкових справ, заведених після смерті [PERSON] та [PERSON], зі змісту яких вбачається, що до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернувся [PERSON] (а.с. 42, 61 на звороті). Разом з тим, держаний нотаріус Третьої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON] постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.01.2018року відмовив [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру під № 10 (десятим), розташованої за адресою: місто Одеса, вулиця Маршрутна, будинок під № 3 (третім), після смерті [PERSON] та [PERSON], оскільки відповідно до п. 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку, тобто в матеріалах спадкових справ відсутні правовстановлюючі документи на імя спадкодавців, а надана фотокопія договору купівлі-продажу зареєстрованого 27.05.1999 року Регіональною універсальною біржею «Олександр-Н» за реєстраційним № Н/99-01694, на якій є відмітка про видачу дублікату, зареєстрованого Регіональною універсальною біржею «Александр-Н» 27.11.2006 року за реєстровим № Д/06-01694, не відповідає розділу II глави 10 пункту 13 Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених Наказом міністерства юстиції України 18.06.2015 року за № 1000/5 (а.с. 59, 74). Таким чином, судом встановлено, що єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] та [PERSON], який звернувся із заявою про прийняття спадщини, є їх син [PERSON]. При цьому, суд зазначає, що на момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири був чинним Закон України "Про товарну біржу", відповідно до умов якого договори, оформлені товарною біржею, визнавались дійсними, а сам правочин купівлі-продажу було вчинено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства. В подальшому до ЦК Української РСР 1963 року були внесені зміни, відповідно до яких угоди щодо відчуження нерухомого майна підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню. Як зазначено\~у листі\~Вищого спеціалізованого\~суду України\~з розгляду\~цивільних і\~кримінальних справ\~від 16.05.2013\~р.\~№ 24-753/0/4-13\~«Про судову\~практику розгляду\~цивільних справ\~про спадкування»\~право власності\~спадкоємця на\~спадкове майно\~підлягає захисту\~в судовому\~порядку шляхом\~його визнання\~у разі,\~якщо таке\~право оспорюється\~або не\~визнається іншою\~особою,\~а також\~у разі\~втрати ним\~документа,\~який засвідчує\~його право\~власності (ст.\~392\~ЦК). При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм\~ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема\~ЦК УРСР. При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно судам слід звертати увагу на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовувати редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване є Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України 2003 року та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Приймаючи до уваги, що згідно положень Цивільного кодексу УРСР 1963року, які були чинні на момент укладання договору купівлі-продажу, право власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права, як це передбачено чинним Цивільним кодексом України, суд зазначає, що [PERSON] та [PERSON] були власниками квартири [ADDRESS], у звязку з чим, зазначене майно входить до спадкового майна, яке відкрилось після їх смерті. [PERSON] ч.1 та ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] спадщину прийняв, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцями, що підтверджується довідкою (про склад сімї та прописку) та подав нотаріусу заяву про її прийняття, із заявою про відмову від спадщини не звертався. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5, ст. 1268). [PERSON] ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. [PERSON] ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Також ч.1,2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 329 ЦК України передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 4.12, 4.14, 4.15, 4.18 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обовязково перевіряє, зокрема, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 26312757 від 04.06.2010 року, за [PERSON] на підставі дублікату договору купівлі-продажу, зареєстрованого 27.05.1999 року Регіональною універсальною біржею «Олександр-Н» за реєстраційним № Н/99-01694, дублікат якого виданий 27.11.2006 року за реєстраційним № Д/06-01694 зареєстровано право власності на 1/2 (одну/другу) частку квартири під № 10 (десятим), розташованої в місті Одесі по вулиці Маршрутній в будинку під № 3 (третім). В матеріалах спадкових справ правовстановлюючі документи на імя спадкодавців відсутні. Відповідно до розділу II глави 10 пункту 13 Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених Наказом міністерства юстиції України 18.06.2015 року за № 1000/5, дублікатом документу є - повторно оформлений службовий документ для використання замість втраченого чи пошкодженого оригіналу (диплома, свідоцтва, трудової книжки тощо), що має таку саму юридичну силу. Дублікат виготовляється на такому самому бланку, що й оригінал, та містить інформацію, аналогічну інформації в оригіналі. На ньому проставляються відбиток печатки установи і підписи посадових осіб,\~які мають\~право підпису\~цих документів\~на момент\~оформлення дубліката.\~На дублікаті\~проставляється у\~правому верхньому\~куті відмітка«Дублікат». Спадкоємцем було надано фотокопію договору купівлі-продажу зареєстрованого 2705.1999 року Регіональною універсальною біржею «Олександр-Н» за реєстраційним №Н/99-01694, на якій є відмітка про видачу дублікату, зареєстрованого Регіональною універсальною біржею «Александр-Н» 27.11.2006 року за реєстровим № Д/06-01694. Наведене свідчить про обґрунтовану відмову Третьої Одеської державної нотаріальної контори видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину та вказує на правильність висновку суду про відсутність інших способів підтвердження права [PERSON] на спадщину окрім, як шляхом звернення до суду з позовом про визнання за ним права власності. Суд зазначає, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачем було визначено в якості відповідача Одеську міську раду, однак у подальшому, за заявою позивача, судом було замінено неналежного відповідача - Одеську міську раду на належного відповідача [PERSON], яка є онукою та спадкоємицею [PERSON], померлого 03.01.2000року, та [PERSON], померлої 03.07.2005року. Суд вважає, що належними відповідачами у даній категорії спорів є інші спадкоємці, які прийняли спадщину, у разі їх відсутності спадкоємці інших черг спадкування, і лише у разі відсутності таких територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. У пяту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно. У пяту чергу право на спадкування за законом також одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сімї. Утриманцями слід вважати неповнолітню або непрацездатну особу (жінку, чоловіка при досягненні відповідно 55 і 60 років, інвалідів І, ІІ і ІІІ груп), яка не була членом сімї спадкодавця, але не менш як пять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування. За змістом ст. 392 ЦК належним відповідачем є особа учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, квартиру земельну ділянку. Відповідно до п. 1 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі предявлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ст. 33 ЦПК). Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Отже, суд зазначає, що позивачем правомірно було заявлено клопотання про заміну відповідача, яке було задоволено судом та замінено неналежного відповідача - Одеську міську раду на належного відповідача Одеську міську раду на належного відповідача [PERSON], яка є онукою та спадкоємицею [PERSON], померлого 03.01.2000року, та [PERSON], померлої 03.07.2005року. З урахуванням викладеного, позовні вимоги [PERSON] про визнання за ним права власності на квартиру [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті батька - [PERSON], який помер 03.01.2000року та після смерті матері - [PERSON], яка померла 03.07.2005року, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Приймаючи до уваги, що позивачем не заявлені вимоги про відшкодування судового збору, у суду відсутні підстави для покладення витрат на відповідача.

Outcome: approved