Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

6 листопада 2015 року [PERSON], діючи в інтересах [PERSON] звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з вказаною заявою, в якій з урахуванням поданих, в порядку ст. 31 ЦПК України, 26 квітня 2016 року заяви про уточнення позовних вимог та 26 травня 2016 року заяви про залишення частки вимог без розгляду, просить : зобов'язати відповідачів [PERSON], товариство з обмеженою відповідальністю «Медіа Сіті 2012» звільнити приміщення за адресою: [ADDRESS], належну позивачу [PERSON] на праві спільної часткової власності та передати приміщення в належному санітарно-технічному стані. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS], в рівних частках, по 1/2 частині, разом з [PERSON] володіє цим нерухомим майном. Приміщення, деякий час до 2012 року, за наданою співвласниками згодою, використовувалося як офіс для здійснення комерційної діяльності Кредитною спілкою «Добробуд». Інших домовленостей з питання передачі приміщення в оренду будь-яким іншим юридичним та фізичним особам не має. Приблизно наприкінці 2013 року позивачу стало відомо, що спірне приміщення знаходиться у безпідставному володінні відповідачів. Позивач неодноразово висував вимогу звільнення приміщення, на що отримував відмову з поясненням, що [PERSON] користується майном на підставі договору оренди, укладеного 3 березня 2015 року з кредитною спілкою «Добробут» в особі Голови правління Глебського Володимира Петровича, а товариство з обмеженою відповідальністю «Медіа Сіті 2012» - на правах суборендатора. Враховуючи, що предметом вказаних договорів є нерухоме майно належне [PERSON] на праві спільної часткової власності, на укладання угод ані позивач ані співвласник жодної особи не уповноважували, за недосягненням добровільного врегулювання спірних відносин, - захист порушених прав порушено в судовому порядку за посиланням на ст. ст. 317, 319, 321, 387, 391 ЦК України. Представника позивача [PERSON] (діючий на підставі довіреності) у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, зокрема зазначив наступне. З 2013 року у позивача [PERSON] виникли суттєві складності в користуванні належним йому та [PERSON] приміщенням за адресою: [ADDRESS], оскільки майно самоправно зайнято [PERSON] та ТОВ «Медіа Сіті 2012». Висування вимог звільнення приміщення (неодноразово здійснено в усній формі) результатів не дало. В серпні 2015 року на адресу відповідачів надіслано претензію припинення порушень прав власності в спосіб звільнення в триденний строк квартири, крім того позивачем подано заяву до Красноармійського відділу поліції про вчинення злочину, передбаченого ст. 356 КК України (самоправство). Після таких дій, відповідачем [PERSON] повідомлено, що користування спірним нерухомим майном ним здійснюється на підставі договору оренди нежитлового приміщення, укладеного в березні 2015 року з кредитною спілкою «Добробуд» в особі В.о. Голови правління Глебського Володимира Петровича. Відповідач ТОВ «Медіа Сіті 2012» експлуатує майно на підставі договору про безоплатну передачу приміщення для здійснення комерційної діяльності за умов сплати комунальних послуг, укладеного, за відомостями представника позивача, в квітні 2015 року з тим самим «орендодавцем». Вказаний договір, за позицією представника позивача, не може бути правовою підставою для користування спірним майном, оскільки не регулює взаємовідносини між відповідачем та власниками приміщення - [PERSON], [PERSON], які не уповноважували жодної фізичної чи юридичної осіб на представництво їх інтересів в спосіб передачі квартири в оренду. З причини незаконного користування відповідачами приміщенням, - позивач не в змозі не тільки вільно володіти (експлуатувати) майном, а й має суттєві перешкоди в забезпеченні охорони нерухомості. Так, в жовтні 2015 року в приміщенні тамбура офісу невідомими особами розбито металопластикові склопакети двох вікон, про що подано заяву до правоохоронних органів. Мирного врегулювання між сторонами досягнуто, за позицією представника позивача, на запропонованих відповідачем [PERSON] (укладання договору оренди зі сплатою щомісячної орендної плати в розмірі 1000,00 гривень), - не може бути досягнуто, як такого що суперечить інтересам співвласників приміщення. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні з позовною заявою не погодився, надав пояснення аналогічні письмово викладеним, зокрема зазначив наступне. З червня 2011 року відповідач призначений на посаду юрисконсульта та менеджера безпеки в Красноармійський філіал кредитної спілки «Добробут», посадові обов'язки виконує без оплати праці, в якості офісу для здійснення діяльності ним дійсно використовується приміщення за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] був Головою правління вказаної спілки, в січні 2010 року був заарештований, проти нього, [PERSON] та інших членів сім'ї позивача порушено кримінальне провадження за фактом незаконного заволодіння коштами вкладників кредитної спілки, яка перебувала на розгляді в Калінінському районному суді м. Донецька, рішення прийнято по справі не було. На майно обвинувачених було накладено арешт на 42 об'єкти нерухомого майна та 12 автомобілів. Починаючи з березня 2013 року [PERSON], після звільнення його з під варти, будь-яким чином намагається повернути спірне офісне приміщення, яке офіційно зареєстровано за кредитною спілкою «Добробут» (документальних доказів таких посилань відповідачем не надано). Відповідач вказав, що до теперішнього часу двері спілки відкриті для її членів, які приходять до офісу та з'ясовують питання про вирішення справи у відношенні позивача та про повернення своїх вкладів. Від винесеного рішення по кримінальній справі залежить чи отримають члени кредитного союзу вклади за депозитними договорами, тому що тільки тоді буде розблокований банківський рахунок КС «Добробут», відкритий у ТОВ «Банк Фамільний» та розпочнеться процедура реалізації арештованого майна позивача для відшкодування збитків вкладникам. Крім того, відповідач вказав, що для утримання приміщення в належному стані та сплати комунальних платежів В.о. Голови правління КС «Добробут» Глебським В.П. та членами спілки було прийнято рішення, що до винесення відносно позивача вироку, спірне офісне приміщення належить здати в оренду, - орендарями стали він ([PERSON]) та ТОВ «Медіа Сіті 2012». В якості доказу не підтвердження факту заволодіння чужим майном [PERSON] вказав, що він та товариство «Медіа Сіті 2012» сплачують рахунки за комунальними послугами, крім того, ними відремонтовано газовий котел на загальну суму 2500,00 гривень, замінено вибиті вікна у тамбурі приміщення на суму понад 3000,00 гривень. За позицією відповідача, тільки після розгляду кримінальної справи вкладниками спілки та призначеним арбітражним керуючим може бути вирішено питання про подальшу долю спірного приміщення. Відповідачем [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Медіа Сіті 2012» в особі засновника [PERSON] (згідно відомостей витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) надіслано на адресу суду письмове заперечення проти позовної заяви, клопотання про розгляд справи в відсутність представника юридичної особи. Відповідно до письмових заперечень, здійснення відповідачем діяльності за адресою: [ADDRESS] є законним на підставі укладеного 10.04.2015 року між кредитною спілкою «Добробут» в особі виконуючого обов'язки голови правління Глебського В.П. та ТОВ «Медіа Сіті 2012» договору про безоплатну передачу нежилого приміщення. Третя особа без самостійних вимог на стороні позивача [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, в якій вказано, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, належно з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. [PERSON] є власником 1/2 частки квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 13 грудня 2007 року нотаріусом Донецького міського нотаріального округу, що підтверджено копією договору, копією витягу з Державного реєстру правочинів № 5134512. Співвласником іншої 1/2 частки нерухомого майна є [PERSON] на підставі того ж правочину (а.с. 7, 8) Згідно із вимогами статей 2, 3, 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на нерухоме майно є речовим правом, яке підлягає реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, та виникає з моменту такої реєстрації. З огляду на положення зазначеного Закону, особа вважається власником об'єкта нерухомості лише тоді, коли у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься відповідний запис про реєстрацію права власності особи на це майно. Рішення про реєстрацію права приватної спільної часткової власності за [PERSON] та [PERSON] прийнято 14 грудня 2007 року, що підтверджено копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 17057664, сформований Красноармійським бюро технічної інвентаризації (а.с. 9). 25 серпня 2015 року [PERSON] від імені та в інтересах [PERSON] та [PERSON] на адресу [PERSON], ТОВ «Медіа Сіті 2012» надіслано письмову претензію про звільнення незаконно зайнятого ними офісного приміщення за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). 26 серпня 2015 року [PERSON] від імені та в інтересах [PERSON] та [PERSON] подано заяву до Красноармійського МВ ГУВМС України в Донецькій області про притягнення до кримінальної відповідальності невідому особу, яка неправомірно заволоділа вказаним приміщенням, тим самим порушивши право власників користуватися своїм майном, передбачене ст. 31 Конституції України (а.с. 10). Відповідно до листа Красноармійського міського відділу № 23255 від 28.09.2015 року вказана заява прийнята та 28.08.2015 року зареєстрована в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за реєстраційним номером 12015050410002145 та розпочато досудове розслідування за ст. 356 КК України (самовправство) (а.с. 11). В судовому засіданні з особистих пояснень представника позивача, відповідача, матеріалів справи встановлено, що спірне приміщення [ADDRESS] використовується [PERSON] для здійснення діяльності кредитної спілки «Добробут» та товариством з обмеженою відповідальністю «Медіа Сіті 2012» для здійснення підприємницької діяльності. Судом надається оцінка правомірності користування відповідачами [PERSON] та ТОВ «Медіа Сіті 2012» спірним приміщенням. Матеріалами справи встановлено, що в 2004 році для здійснення програми уряду на покращення матеріального благополуччя створено кредитну спілку «Добробут», метою якого визначено, зокрема, прийом вкладів для населення на депозитний рахунок. Головою правління призначено [PERSON] Місцем знаходження КС «Добробут» (Красноармійський філіал) є квартира за адресою: [ADDRESS], придбана [PERSON], [PERSON], в якій проведено реконструкцію по закладці дверного отвору з під'їзду окремим входом, що підтверджено листом, адресованим КС «Добробут» мешканцям цього багатоквартирного будинку про отримання згоди на проведення робіт по облагороджуванню житлової будівлі (а.с. 96). З 16.07.2010 року на підставі протоколу загальних зборів 14.07.2010 року в.о. голови Кредитної спілки «Добробут» призначено Глебського Володимира Петровича, на час відсутності голови [PERSON], якому в січні 2010 року по кримінальній справі за його обвинуваченням та за обвинуваченням [PERSON] та інших осіб за ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 28, ч. 2, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України, - обрано запобіжний захід в вигляді тримання під вартою (ці дані підтверджено витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (ас. 60-62), копією постанови Калінінського районного суду м. Донецька Донецької області (а.с. 33-34). В рамках кримінального провадження на майно належне [PERSON], [PERSON], зокрема й на спірне приміщення за адресою: [ADDRESS], накладено арешт. Судовий розгляд кримінальної справи не закінчено, в зв'язку з тим, що роботу Калінінського районного суду м. Донецька припинено у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя із-за бойових дій, що відбуваються в районі розташування суду (Указом Президента України № 405/2014 від 14.04.2014 року введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції). Відповідно з Законом України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" № 1632-VII від 12.08.2014 р., Розпорядженням Голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.04.2014 р. № 27/0/38-14 розгляд справ підсудних Калінінському районному суду м. Донецька здійснюється Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області. Згідно листа Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області № 13066 від 24.11.2015 року кримінальна справа відносно [PERSON], [PERSON] на розгляд не надходила (а.с. 87). В грудні 2010 року на ім'я [PERSON] В.о. голови правління КС «Добробуд» надіслано клопотання (а.с. 95) про звільнення від орендної плати за нежитлове приміщення, в лівому куті якого письмово зазначено резолюцію з записом - «не заперечую» з датою «07.12.2010 р.» та підписом, - візуально ідентичним підпису в паспорті третьої сторони (згідно копії особовстановлюючого документа - а.с. 48). В судовому засіданні учасниками процесу, зокрема представником позивача, не заперечувалося те, що КС «Добробут» дійсно здійснювалася діяльність за адресою спірного приміщення за спільно погодженим [PERSON], [PERSON] дозволом, при цьому жодних угод укладено не було. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Кредитна спілка «Добробут» перебуває в стані припинення за судовим рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21.02.2013 року про неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності (а.с. 60, 89). За позицією відповідача [PERSON] правовою підставою експлуатації вказаного нерухомого майна є договір оренди нежитлового приміщення, укладеного 3 березня 2015 року. Згідно умов вказаного договору (п. 1.1, п. 2.1, п. 5.1, п. 6.1) Кредитна спілка «Добробут» в особі В.о. Голови правління Глебського Володимира Петровича як орендодавець та [PERSON] як орендар досягли умов передачі в строкове платне користування нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS], строком користування до 03.03.2016 року, в рахунок оплати комунальних послуг щомісячно згідно квитанцій комунальних служб (а.с. 14). Така позиція відповідача підлягає відхиленню. Згідно ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 761 ЦК України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладання договору найму. Матеріалами справи встановлено, що співвласниками спірного майна, яке стало предметом договору оренди від 03.03.2015 року є [PERSON], [PERSON], доказів наявності у КС «Добробут» майнових прав на нерухоме приміщення або уповноваження позивачем чи третьою особою В.о. Голови правління спілки Глебського В.П. на укладання вказаної угоди,- суду не надано. За позицією відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Медіа Сіті 2012» правовою підставою експлуатації спірного нерухомого майна є договір про безоплатну передачу нежитлового приміщення, укладеного 10 квітня 2015 року з кредитною спілкою «Добробут» в особі В.о. Голови Глебського В.П. Цей договір суду не надано, вимог щодо витребування цих доказів судом заявлено не було. З огляду, що жодною із сторін не заперечувалося, що такий договір дійсно підписувався, суд на підставі ст. 61 ЦПК України визнав можливим надати оцінку лише правомочність сторін угоди на її укладання без дослідження форми, змісту договору. Таке поняття в ЦК України як «договір про безоплатну передачу нежитлового приміщення» - відсутнє. Положенням ст. 8 ЦК України визначено, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). У разі неможливості використати аналогію закону для регулювання цивільних відносин вони регулюються відповідно до загальних засад цивільного законодавства (аналогія права). Суд прийшов до висновку, що оцінку укладання КС «Добробут» в особі В.о. Голови Глебським В.П. та ТОВ «Медіа Сіті 2012» належить надати в урахуванням положення Глави 60 Розділу ІІІ Книги 5 ЦК України. Згідно ст. 827 ЦК України за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов'язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку. Користування річчю вважається безоплатним, якщо сторони прямо домовилися про це або якщо це не випливає із суті відносин між ним. До договору позички застосовуються положення глави 58 цього Кодексу, - якою врегульовано положення про договір найму (оренди). Згідно ст. 190 ЦК України, майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права. Оскільки передача майна в безоплатне користування є одним із способів розпорядження річчю, позичкодавцем може бути особа, яка наділена таким правом, це є власник. Інші особи, які здійснюють управління майном (на підставі відповідного договору) можуть бути лише позичкодавцями за згодою власника. Суду не надано доказів, ані того, що приміщення за адресою: [ADDRESS] є власністю КС «Добробут», ані того, що спілкою в особі В.о. Голови правління Глебського В.П. здійснюється управління вказаним майном (на підставі договору управління майном, права оперативного управління або повного господарського відання тощо). Згідно ст.ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків - зобов'язаний додержуватись моральних засад суспільства. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 ЦК України). Встановленими судом по справі обставинами підтверджується, що право власності позивача [PERSON], гарантоване вказаними нормами, дійсно порушено, оскільки укладання договору оренди та договору про безоплатне користування, предметом яких є приміщення за адресою: [ADDRESS] не є його вільним волевиявленням, згоду на такі договірні відносини жодним з співвласників нерухомого майна надано не було. У разі порушення своїх прав власник згідно зі статтею 387 ЦК України має право, зокрема витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. При цьому положення статті 387 ЦК України підлягають застосуванню лише в тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору. Як роз'яснив Пленум ВССУ в постанові від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до статті 387 ЦК та частини третьої статті 10 ЦПК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача. Суд вважає, що позивач [PERSON] довів своє право приватної спільної часткової власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: [ADDRESS], жодних договорів з [PERSON], ТОВ «Медіа Сіті 2012» ним та іншим співвласником [PERSON] про передачу вказаного приміщення в оренду чи безоплатне користування не укладалося. У пункті 19 вказаної постанови ВССУ роз'яснено, що застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред'явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі на час розгляду справи продовжують користуватися спірним нерухомим майном, належним позивачу та третій особі. Посилання [PERSON], ТОВ «Медіа Сіті 2012», що за користування приміщенням ними сплачується комунальні платежі на рахунки комунальних підприємств не заслуговують на увагу, оскільки такі дії не є правовими підставами для експлуатації чужого майна. Також, суд відхиляє посилання відповідача [PERSON] що передача спірного приміщення позивачу не можливо, в зв'язку з тим, що на нерухоме майно накладено арешт в рамках розгляду кримінальної справи. Представником позивача визнано, що арешт на майно дійсно накладено, однак це не перешкоджає власнику [PERSON] ним користуватися не здійснюючи дій на відчуження нерухомості. Суд вказує, що накладення арешту на нерухоме майно конкретизувати його дію, тобто вказувати саме про заборону на відчуження, що повинно виключити можливість обмеження права користування нерухомим майном у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене, суд вказує на наявність законних підстав для задоволення позовної заяви [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння в спосіб зобов'язання відповідачів [PERSON], ТОВ «Медіа Сіті 2012» звільнити приміщення за адресою: [ADDRESS] та передати приміщення в належному санітарно-технічному стані. При написанні резолютивної частини рішення суд враховує, що відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про перейменування деяких населених пунктів» № 1353-VIII від 12 травня 2016 року м. Красноармійськ Донецької області перейменоване в м. Покровськ Донецької області. Згідно ч. 4 ст. 215 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити зазначення розподілу судових витрат. [PERSON] просить стягнути в солідарному з відповідачів судовий збір, сплачений при пред'явленні позовної заяви в сумі 487,20 гривень. Цивільно-процесуальним законом - ст.ст. 79, 88 ЦПК України - не передбачено стягнення судового збору у солідарному порядку. Солідарний обов'язок - це матеріально-правова категорія (ст. 541 ЦК України), а не процесуальна. Враховуючи, що за правилами ст. 88 ЦПК України розподіл судових витрат здійснюється у дольовому порядку та приймаючи до уваги, роз'яснення Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", що солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено, - суд присуджує на користь позивача судові витрати шляхом стягнення з відповідачів по 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок. На підставі ст.ст. 316, 317, 319, 387, 391 ЦК України, Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»,

Outcome: partial