Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

28.07.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], Третя особа: Товарна баржа "Українська товарна біржа" в особі Південно-східного регіонального управління, про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 25.01.1986 року вона уклала шлюб з [PERSON]. 16.11.1999 року її чоловік [PERSON] уклав договір купівлі-продажу б/н з [PERSON] житлового будинку, з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами [ADDRESS], який було зареєстровано на Товарній біржі «Українська товарна біржа» 16.11.1999 року, за реєстраційним номером 79708 та зареєстровано Апостолівським державним бюро технічної інвентаризації 22 листопада 1999 року в реєстровій книзі № 20-30 на ім`я [PERSON]. Умови договору купівлі-продажу від 16.11.99 року, посвідченого Товарною біржою «Українська товарна біржа», були виконані [PERSON] та відповідачкою [PERSON] в повному обсязі, тобто відповідачка передала, а [PERSON] в свою чергу прийняв у власність вказаний житловий будинок та передав відповідачці грошові кошти в сумі 2000,00 грн. в рахунок оплати вартості житлового будинку, які продавець отримала. На момент укладення договору купівлі-продажу діяли положення Цивільного кодексу Україської PCP від 18.07.1963 р., тому зазначений договір було зареєстровано Українською товарною біржею без дотримання нотаріальної форми договору, оскільки статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» №1954-12 від 10.12.1991року (в редакції чинної на той час) передбачалось, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Після придбання житлового будинку [PERSON] отримав технічний паспорт на будинок та домову книгу. [INFO] року [PERSON] помер. Після смерті [PERSON], позивач звернулась до нотаріусу з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки вона є єдиною спадкоємицею. 27.10.2015 року було заведено Спадкову справу 92/2015. 25.06.2018 року позивач отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки правовстановлюючим документом на спірний житловий будинок є договір купівлі-продажу нерухомого майна, який був укладений на товарній біржі без нотаріального посвідчення, тому право власності на вказаний житловий будинок не визнається офіційними органами держави. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити з підстав вказаних у позовній заяві. Відповідач до судового засідання не з`явилася, про день, місце та час слухання справи повідомлена належним чином, проти задоволення позову не заперечувала. Представник Товарної баржі "Українська товарна біржа" в особі Південно-східного регіонального управління до судового засідання не з`явився, про день, місце та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. 25.01.1986 року позивач уклала шлюб з [PERSON], який був зареєстрований Райвідділом ЗАГС м. Апостолове Дніпропетровської області, актовий запис № 8 (а.с. 8). 16.11.1999 року [PERSON] уклав договір купівлі-продажу б/н з [PERSON] житлового будинку, з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами [ADDRESS], який було зареєстровано на Товарній біржі «Українська товарна біржа» 16.11.1999 року, за реєстраційним номером 79708 та зареєстровано Апостолівським державним бюро технічної інвентаризації 22 листопада 1999 року в реєстровій книзі № 20-30 на ім`я [PERSON] (а.с. 14). Право власності [PERSON] на житловий будинок, з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами [ADDRESS], підтверджується технічним паспортом (а.с. 15-19), та домовою книгою від 03.04.1990 року (а.с. 20-22). Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14.05.2015 року встановлено, що [INFO] року помер [PERSON] (а.с. 9). З постанови приватного нотаріуса Романченко Ю.В. від 25.06.2018 року встановлено, що позивач отримала відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки правовстановлюючим документом на спірний житловий будинок є договір купівлі-продажу нерухомого майна, який був укладений на товарній біржі без нотаріального посвідчення, тому право власності на вказаний житловий будинок не визнається офіційними органами держави (а.с. 11-12). Судом встановлено, що на момент укладення договору купівлі-продажу діяли положення Цивільного кодексу Україської PCP від 18.07.1963 р., тому зазначений договір було зареєстровано Українською товарною біржею без дотримання нотаріальної форми договору, оскільки статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» № 1954-12 від 10.12.1991 року (в редакції чинної на той час) передбачалось, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст.. 47 ЦК Україниської PCP 1963 р., який діяв на момент укладення договору: нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених в законі. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до cт. 224 ЦК Української PCP 1963 р.: за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Тобто на підставі cm. 224 ЦК Української PCP 1963 р. зазначений біржовий договір повинен бути визнаний дійсним, так як його сторони виконали всі істотні умови договору. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Згідно ч. 5 cт. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що договір купівлі-продажу укладений між [PERSON] та [PERSON] є дійсним, а тому житловий будинок, з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами [ADDRESS] є законною власністю [PERSON] Таким чином, враховуючи вищевказане, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем майна померлого [PERSON] До складу спадщини після смерті [PERSON] входить 1/2 частина житлового будиноку, з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами [ADDRESS]. Суд вважає, що право на зазначений житловий будинок увійшло до складу його спадщини, тому суд приходить до висновку про задоволення позову та визнання за позивачем права власності на вищевказаний будинок в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved