Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

[PERSON] 19 листопада 2015 року звернулася з позовом про стягнення з Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною заборгованості по заробітній платі у розмірі 24 450,51 грн., компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати у розмірі 339,10 грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день винесення рішення та моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. Вимоги мотивує тим, що працювала в Державному підприємстві з питань поводження з відходами як вторинною сировиною з 10.06.2014 року де займала посади начальника Департаменту з питань поводження з небезпечними відходами, виконуючого обов'язки начальника та начальника Центрального територіального управління регіонального розвитку та контролю. З травня 2015 року відповідач припинив виплату їй заробітної плати. Наказом № 245-к від 25.08.2015 року її звільнено з роботи з 25.08.2015 року за згодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України та наказано провести виплату грошової компенсації за невикористані відпустки. В порушення трудового законодавства розрахунок на день звільнення підприємство не здійснило, мотивуючи відсутністю коштів. Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Державне підприємство з питань поводження з відходами як вторинною сировиною (ДП «Укрекоресурси», ідентифікаційний номер 20077743) є юридичною особою, яка не перебуває в стадії банкрутства або санації. Відповідно до виданої відповідачем довідки від 09.09.2015 року заборгованість по виплаті їй заробітної плати станом на 26.08.2015 року становить 24 450 грн. 51 коп. Несвоєчасна виплата заробітної плати відповідачем та не проведений розрахунок при звільненні завдає їй моральних страждань, оскільки вона не має свого житла для проживання з сім'єю, а тому орендує житло, вона постійно нервує і щодня зазнає втрат майнового та немайнового характеру, що в свою чергу спричиняє пригнічений стан, внаслідок чого стала неуважною, впала та зламала ногу, протягом місяця перебувала у гіпсі, не мала можливості шукати нову роботу, при цьому період її непрацездатності ніким не оплачувався, кошти, які відповідач був зобов'язаний виплатити при звільненні були та є їй вкрай необхідні у такий важкий для неї час. Порушення підприємством її трудових прав впливає на загальний стан її здоров'я та потребує від неї додаткових зусиль для організації життя. На даний час вона не може забезпечити себе харчуванням та іншими життєвими потребами. Розмір заподіяних їй відповідачем душевних страждань оцінює в сумі 10 000 грн. В судове засідання позивач не з'явилася, суду подала заяву з проханням розглянути справу без її участі, у заяві вказала, що позов підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, про причини неявки представника суд повідомлено не було. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, наказом Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною № 137-к від 06.06.2014 року [PERSON] була прийнята з 10.06.2014 року на посаду начальника департаменту з питань поводження з небезпечними відходами вказаного підприємства з посадовим окладом 5 150 грн. на місяць (а.с. 10). Наказом від 02.09.2014 року № 231к позивач була переведена з 03.09.2014 року на посаду виконуючого обов'язки начальника Центрального територіального управління регіонального розвитку та контролю Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною (а.с. 11). Відповідно наказу від 08.10.2014 року № 269к [PERSON] з 09.10.2014 року була призначена на посаду начальника Центрального територіального управління регіонального розвитку та контролю Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною з посадовим окладом згідно штатного розпису (а.с. 12). Наказом Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною від 25.08.2015 року № 245к [PERSON] звільнена 25 серпня 2015 року за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 13). Пунктом 2 даного наказу доручено провести виплату позивачу грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток. За заявленими вимогами позивач просить стягнути з відповідача заборгованість із виплати заробітної плати у розмірі 24 450 грн. 51 коп. Відповідно ст. ст. 1, 2 Закону України "Про оплату праці" та ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. За нормою ст. 21 Закону України "Про оплату праці", працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У матеріалах справи наявна довідка видана Державним підприємством з питань поводження з відходами як вторинною сировиною (ДП «Укрекоресурси», ідентифікаційний код 20077743) від 09.09.2015 року № 48/1-ЦБ у якій зазначено про те, що заборгованість по виплаті заробітної плати перед працівником [PERSON] станом на 26.08.2015 року становить 24 450 грн. 51 коп. (а.с. 18, 20, 21). У спростування вищевказаного будь-яких доказів відповідачем суду не надано. Отже, заявлені вимоги у частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі підлягають задоволенню. Відповідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Отже, суд вважає, що позивачу також підлягає виплаті середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, згідно вимог ст. ст. 116, 117 КЗпП України. Оскільки з часу звільнення позивача 25.08.2015 р. до дня постановлення судом рішення пройшло 79 робочих днів (у серпні 2015 р. - 4 робочих днів, у вересні 2015 р. - 22 робочих днів, у жовтні 2015 року - 21 робочих днів, у листопаді 2015 року - 21 робочих днів та з 01.12.2015 року по 15.12.2015 року - 11 робочих днів), то до виплати позивачу з відповідача належить сума 18 704 грн. 83 коп. (236,77 грн. х 79 роб. дні). При цьому, суд виходить з того, що обчислення середньоденної заробітної плати, відповідно норм Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.95 р. № 100 зі змінами, визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), тобто середньоденна заробітна плата позивача становить 236 грн. 77 коп. (4769,90 грн. - заробітна плата за червень 2015 року + 5411,17 грн. - заробітна плата за липень 2015 року : 43 робочих дні). Відповідно до ч. 6 ст. 95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» визначено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів (заробітної плати) у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом (ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»). Відповідно до ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). З виданої відповідачем довідки про заборгованість убачається, що позивачу не виплачена заробітна плата за травень 2015 року в сумі 853,81 грн., за червень - 3789,20 грн., за липень - 4298,63 грн. та за серпень - 15508,87 грн. (а.с. 18). Позивачем проведено нарахування інфляційних виплат по вересень 2015 року включно. З урахуванням розмірів індексів споживчих цін за червень 2015 року - 100,4%, за липень 2015 р. - 99%, за серпень 2015 р. - 99,2%, за вересень 2015 р. - 102,3% та враховуючи вищезазначені помісячні суми заборгованості по заробітній платі, за період заявлених вимог розмір інфляційних нарахувань становить в сумі 445 грн. 56 коп. Позивачем до стягнення заявлена сума компенсації втрати частини доходів 339,10 грн. Тому вимоги у цій частині підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Через неправомірні дії відповідача [PERSON] зазнала моральних переживань, оскільки своєчасно не отримала належної їй до виплати заробітної плати, що спричинило негативні зміни та порушення її сталих життєвих зв'язків, призвело до додаткових зусиль для організації життя, витрачання часу для звернення до суду. Враховуючи викладене, а також виходячи із засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди та стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 1 000 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 974 грн. 40 коп. від сплати якого при подачі позову позивач була звільнена (суд збір в сумі 487,20 грн. за вимоги майнового характеру та 487,20 грн. за немайнові вимоги). Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше, ніж за один місяць. Тому підлягає обов'язковому негайному виконанню стягнення з відповідача на користь позивача невиплачена заробітна плата в сумі 5208 грн. 94 коп.

Outcome: partial