Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

26 жовтня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за законом. В позові зазначив, що [INFO] помер його дід [PERSON] . Після його смерті залишилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка, яка розташована на території Березнегуватської селищної ради Миколаївської області. На час його смерті з ним були зареєстровані та проживали його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входить земельна ділянка. яка розташована на території Березнегуватської селищної ради Миколаївської області. На час смерті [PERSON] з нею проживала і була зареєстрована його мати [PERSON] ,яка [INFO] померла. На час смерті матері, він був зареєстрований та проживав з нею. Окрім нього інших спадкоємців немає. У вересні 2020 року він звернувся до державної нотаріальної контори за оформленням спадкових прав, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не встановлено місце відкриття спадщини та коло осіб, які проживали зі спадкодавцем на день його смерті та рекомендовано звернутися до суду. На підставі зазначеного просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку кадастровий номер 4821155100:14:000:0037 площею 3,0999 га. та на земельну ділянку кадастровий номер 4821155100:14:000:0038 площею 3,1002 га для ведення фермерського господарства, які розташовані на території Березнегуватської селищної ради Миколаївської області. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, пояснив, що коли померли його дід та баба, у них залишилася єдина спадкоємиця- його мати, яка на час їх смерті проживала з ними. Інших спадкоємців окрім неї немає. Згодом померла і мати, з якою він був зареєстрований на день її смерті за однією адресою. Після її смерті він звернувся до державного нотаріуса за оформленням спадщини за законом, однак нотаріусом йому було відмовлено, оскільки не можливо встановити місце відкриття спадщини та коло осіб, які проживали зі спадкодавцем на день його смерті. Представник позивача, адвокат Трофименко А.О., діючий на підставі договору про надання правової допомоги від 26 жовтня 2020 року за № 11, в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача Березнегуватської селищної ради в судове засідання не з`явився, до суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечував. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 30 травня 1994 року бюро ритуальних послуг Березнегуватського КНП, за актовим записом № 48. (а.с.8). З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 15 лютого 1995 року бюро ритуальних послуг Березнегуватського КНП, за актовим записом № 12,слідує, що [INFO] в смт. Березнегувате Березнегуватського району Миколаївської області померла [PERSON] . (а.с.23). Згідно інформації, наданої 02 грудня 2020 року за № 1003/117-21 Березнегуватським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса), у померлих [PERSON] та [PERSON] була донька [PERSON] , яка народилася [INFO] (а.с. 64). Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 19 червня 1962 року за актовим записом № 33 Березнегуватським райбюро ЗАГС Миколаївської області, дівоче прізвище [PERSON]. змінено на " [PERSON] " в звязку із заміжжям (а.с.15). З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 17 жовтня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області за актовим записом № 121,слідує, що [PERSON] [INFO] в смт. Березнегувате Березнегуватського району Миколаївської області померла (а.с.24). З акту обстеження від 02 грудня 2020 року, складеного депутатом Березнегуватської селищної ради сьомого скликання округу № 12 [PERSON], вбачається, що [PERSON] , [INFO] проживала, вела спільне господарство та доглядала за своїми літніми батьками [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS] до їхньої смерті.(а.с.25). Крім того, факт проживання [PERSON] разом зі своїми батьками [PERSON] та [PERSON] на час їх смерті, підтверджується показами свідків [PERSON] та [PERSON] , наданими в судовому засіданні. Після смерті [PERSON] , відкрилася спадщина на земельні ділянкикадастровий номер 4821155100:14:000:0037 площею 3,0999 га. та кадастровий номер 4821155100:14:000:0038 площею 3,1002 га для ведення фермерського господарства, які розташовані на території Березнегуватської селищної ради Миколаївської області та належали на праві власності її батькам [PERSON] та [PERSON] (а.с.26-38.). На час смерті [PERSON] , яка є матір`ю позивача,останній проживав та був зареєстрований разом з нею за адресою [ADDRESS] , що підтверджується копією будинкової книги 2134 для прописки громадян (а.с.10-12). 23 вересня 2020 року завідувачем Березнегуватської державної нотаріальної контори Миколаївської області позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки після смерті [PERSON] та роз`яснено про необхідність звернення для оформлення спадщини до суду, оскільки не можливо встановити місце відкриття спадщини та коло осіб, які проживали зі спадкодавцем на день його смерті. (а.с.22). При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. В силу ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (в тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частині, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Стаття 525 ЦК УРСР передбачає, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини, відповідно до ст.526 ЦК УРСР, визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу). Відповідно до ст.549 ЦК УРСР спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у правах про спадкування" від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Крім того, статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1217 зазначеного Кодексу передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положенням ч.1 ст. 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Нормами частини 3 ст.1268 ЦК України, визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, [PERSON] за життя набула право на спадщину за законом після смерті своїх батьків, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, вказане нерухоме майно є об`єктом права власності, увійшло до складу спадкового майна, що залишилось після її смерті і вказана спадщина прийнята позивачем, оскільки він на час смерті [PERSON] , яка є його матір`ю, був зареєстрований та проживав разом з нею. З огляду на викладене, враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, позивач не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст.16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України та враховуючи, що позивач є учасником бойових дій, а тому звільнений від сплати судового збору, суд покладає на відповідача обов`язок по його сплаті на користь держави.

Outcome: approved