Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

23 березня 2015 року, позивач звернувся до суду з позовною вимогою до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування в сумі 10149,10 грн, а також судового збору в розмірі 243,60 грн., посилаючись в обґрунтуванні своїх вимог на такі обставини. 15 січня 2012 року, близько 16.10 год. по путівці Б.Дністровського району Одеської області, з вини [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER], сталася дорожньо-транспортна пригода. На дату скоєння цієї пригоди, водій [PERSON] не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль [NUMBER], що належить [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого застрахована. Отже, відповідальною особою за завдані збитки є відповідач [PERSON] Згідно висновку №7 від 25.01.2012 року, складеного спеціалістом ФОП, розмір завданих збитків, склав 12178, 90 грн. Оскільки податок на додану вартість в розмірі 2029,80 грн, який входить в вищевказану суму, не є прямим збитком, МТСБУ не включає її до суми регламентної виплати, а тому розмір регламентної виплати за відрахуванням суми ПДВ становить 10149,10 грн. 21.02.2012 року, власник пошкодженого транспортного засобу звернувся до МТСБУ з відповідною заявою з метою отримання страхового відшкодування. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Договірних зобовязань між МТСБУ, потерпілою особою та відповідачем не виникало. МТСБУ здійснило відшкодування шкоди за відповідача, який спричинив ДТП і не мав договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у звязку з чим і звернувся до суду з відповідним позовом. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак, в матеріалах справи наявна заява, в якій він просить розглянути справу у його відсутність, позов підтримує у повному обсязі і просить його задовольнити. Також зазначив, що у разі відсутності відповідача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився. Відповідно до адресної довідки №25/846 від 20.05.2015 року, [PERSON] зареєстрований в [INFO]. [PERSON] по вул.Леніна,96/5 Великомихайлівського району Одеської області. Згідно поштового повідомлення, лист направлений [PERSON] за вищевказаною адресою, повернутий на адресу суду з відміткою "за зазначеною адресою не проживає". Відповідно до п.5 ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі доказів представлених в матеріалах справи. Судом встановлено, що 15 січня 2012 року, близько 16 год. 10 хв., сталася дорожньо-транспортна пригода з вини відповідача [PERSON]С, який керуючи автомобілем «ВАЗ», державний номерний знак [NUMBER], в с.м.т. Затока по путівці Б.Дністровського району Одеської області, рухаючись по дорозі з двохстороннім рухом, яка має по одній полосі в кожному напрямку, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, при цьому не надав перевагу в русі зустрічному автомобілю [NUMBER], в результаті чого скоїв зіткнення з даним автомобілем, який в результаті ДТП отримав механічні пошкодження. Згідно постанови Великомихайлівського районного суду Одеської області від 14.02.2012 року у справі №1508/153/2012 про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили 27.02.2012 року, винним у скоєні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди визнано відповідача [PERSON] У відповідності до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої винесено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. Відповідач [PERSON] на дату згаданої дорожньо-транспортної пригоди не виконав вимогу ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. Відповідно до п.п. „а" п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції, яка діяла на момент ДТП, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ст. 22 цього Закону, МТСБУ відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю, та майну третіх осіб під час ДТП. 21.02.2012 року, потерпілий [PERSON] звернувся до МТСБУ з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування, до якої ним були додані усі документи, необхідні для отримання страхового відшкодування. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно висновку №7 від 25.01.2012 року, складеного спеціалістом ФОП [PERSON] розмір збитків, завданих в результаті пошкодження автомобіля [NUMBER], при ДТП, на момент складання висновку становить 12178,90 грн., в тому числі ПДВ 2029,80 грн. Відповідно до ч.17 ст.9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування. Звідси, податок на додану вартість в розмірі 2029,80 грн. не є прямим збитком, а тому не може бути включений МТСБУ до суми регламентної виплати. У відповідності до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо врегулювання даних правовідносин, позивач здійснив регламенту виплату потерпілому [PERSON] в розмірі 10149,10 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 1246 від 15.03.2012 року наявним в матеріалах справи. У відповідності до ч.1 ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно із ст.27 ЗУ «Про страхування», ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходять право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо останній не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно із ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З огляду на наведене, суд погоджується з доводами позивача стосовно того, що відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України та п/п. 38.2.1. п. 38.2. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», після проведення виплати страхового відшкодування потерпілій особі, у нього виникло право зворотної вимоги до відповідача. Таким чином враховуючи, що позивачем було відшкодовано в повному обсязі шкоду, заподіяну відповідачем [PERSON] внаслідок ДТП, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Крім того, відповідно \~до ст.88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] слід стягнути понесені позивачем судові витрати в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved