Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

21.04.2021 представник позивачки звернувся до суду із зазначеним позовом, згідно якого просить встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , який помер [INFO] в с. Хухра Охтирського району Сумської області, є батьком [PERSON] , померлої [INFO] в с. Хухра Охтирського району Сумської області; встановити факт належності [PERSON] , який помер [INFO] , сертифікату на право на земельну частку (пай) серія СМ № 0194726 від 30.12.1996, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів за № 726 на ім`я [PERSON] ; визнати в порядку спадкування за заповітом за [PERSON] право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності аграрно-пайового об`єднання «Хухрянське» розміром 3,86 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало померлому [PERSON] відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серія СМ № 0194726 від 30.12.1996, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів за № 726 та що фактично успадкувала, але юридично не оформила [PERSON] , яка померла [INFO] . Вимоги вмотивовані тим, що [PERSON] , [INFO] , бабуся позивачки, проживала останні 10 років разом з останньою, на яку за життя склала заповіт. Після смерті бабусі позивачка оформила належну бабусі земельну ділянку. Разом з тим, в книзі\~реєстрації сертифікатів\~на право\~на земельну\~частку (пай),\~що видаються\~Охтирською районною\~державною адміністрацією\~членам аграрно-пайового\~об`єднання «Хухрянське»\~зареєстровано сертифікат\~серії СМ\~№ 0194726\~від 30.12.1996\~№ 726\~на підставі\~розпорядження голови\~Охтирської РДА\~від 30.12.1996\~№ 520\~на ім`я\~батька бабусі\~позивачки -\~ [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , але за життя сертифікат ним не було отримано. Спадщину після [PERSON] прийняла його донька (бабуся позивачки) [PERSON] . Представник позивачки вважав, що оскільки позивачка [PERSON] оформила спадщину після смерті своєї бабусі - [PERSON] , вважається, що вона прийняла у спадщину і спадкові права, успадковані бабусею після смерті [PERSON] , в тому числі право на земельну частку (пай), яке баба фактично прийняла, але юридично не оформила за життя. Крім того, представник позивачки зазначив, що в документах невірно зазначені прізвища бабусі та прадіда позивачка, як « [PERSON] » « [PERSON] », тоді як вірне прізвище « [PERSON] ». [PERSON] 17.03.2021 звернулася до приватного нотаріуса Зіньковського І.М. щодо оформлення в порядку спадкування після смерті [PERSON] права на земельні частку (пай), яке вона фактично прийняла, але юридично не оформила після смерті [PERSON] та отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку, а також розбіжністю у написанні прізвища « [PERSON] » в документах, що призводить до неможливості встановити факт родинних відносин, що і стало підставою звернення до суду. Ухвалою судді від 26.04.2021 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 11.05.2021 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався. 16.06.2021 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду. Позивачка та її представник у судове засіданні не зявилися, від представника позивачки [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у їх з позивачкою відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти задолвення позову. Зважаючи на\~викладене,\~суд проводить\~розгляд справи\~без фіксування\~судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що батьками позивачки є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 21.09.2011 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Охтирському району Охтирського міськрайонного управління юстиції у Сумській області (а.с.6). Батько позивачки [PERSON] народився [INFO] в с. Хухра Охтирського району Сумської області, його батьками згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 10.01.2014 виконкомом Хухрянської сільської ради Охтирського району Сумської області (а.с.8). З свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 30.11.1950 вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). 25.02.1954 [PERSON] , 1929 року народження зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с.9). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 20.04.2016 виконкомом Хухрянської сільської ради Охтирського району Сумської області [PERSON] \~ [INFO] \~померла(а.с.10). Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 90/2016 [PERSON] прийняла спадщину після смерті бабусі [PERSON] , померлої [INFO] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.12.2016 спадщина, на яку видано свідоцтво складається з приватної земельної ділянки площею 3,4231 га, кадастровий номер 5920388700:01:001:0981, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Хухрянської сільської ради Охтирського району Сумської області, належної померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-СМ № 010259, виданого Хухрянською сільською радою 28.12.2001 згідно рішення 20-ї сесії 23 скликання Хухрянської сільської ради від 29.09.2001, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1904 (а.с. 51-78). З архівної довідки, виданої за підписом директора Державного архіву Сумської області від 18.08.2020 № Л-77 вбачається, що у метричній книзі Покровської церкви с. Хухра Охтирського повіту Харківської губернії за 1905 рік під № 70 є запис про народження [PERSON] , [INFO] , його батьками вказані [PERSON] , [PERSON] (а.с.14). Згідно довідки, виданої Хухрянським старостинським округом Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області від 30.05.2020 № 766 [PERSON] , який помер [INFO] , на день смерті був зареєстрований за адресою : [ADDRESS] . На момент його смерті за даною адресою була також зареєстрована співмешканка [PERSON] , 1914 року народження. Заповіт у виконкомі Хухрянської сільської ради Лазаренко А.Д. не посвідчував (а.с.11). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується записом акту про смерть № 45 від 22.12.1994, а також повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, сформованим 02.04.2021 (а.с.12). З сертифікату на право на земельну частку (пай) серія СМ № 0194726 від 30.12.1996, що зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів за № 726 вбачається, що даний сертифікат виданий члену колективного сільськогосподарського підприємства (сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства) на підставі рішення Охтирської районної державної адміністрації від 30.12.1996 № 520 на ім`я [PERSON] , в тому, що йому належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності аграрно-пайового об`єднання «Хухрянське» розміром 3,86 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.45). Згідно державного акту на право колективної власності на землю серії СМ № 00011, виданого 26.07.1995, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 16, АПО «Хухрянське» передано у колективну власність 4058,0 гектарів для сільськогосподарського виробництва відповідно до рішення Хухрянської сільської ради народних депутатів від 22.02.1995. В додатку № 1 до Державного акту № 00011 міститься список громадян-членів аграрно-пайового об`єднання «Хухрянське» Охтирського району Сумської області, які мали право приймати участь у розпаюванні даної землі, зокрема під номером 726 вказано: « [PERSON] » (а.с.46). З листа начальника відділу в Охтирському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 08.07.2020 № 322/101-20 вбачається, що в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Охтирською районною державною адміністрацією членам аграрно-пайового об`єднання «Хухрянське» зареєстровано сертифікат серії СМ № 0194726 від 30.12.1996 № 726 на підставі розпорядження голови Охтирської РДА від 30.12.1996 № 520 на ім`я [PERSON] , але сертифікат ним не було отримано (а.с.13). Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадщину прийняла його донька [PERSON] , [INFO] , яка фактично розпорядилася спадковим майном (забрала особисті речі батька), що підтверджуєься довідкою Хрянського старостинського округу Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області від 12.03.2021 № 256 (а.с.15). Постановою приватного нотаріуса Охтирського районного нотаріального округу від 06.04.2021 № 48/02-31 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), яка належить померлому [INFO] [PERSON] , після смерті якого спадкоємцем була його донька [PERSON] , яка фактично прийняла спадщину, але юридично не оформила своїх спадкових прав, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа (а.с.16). Встановлено, що прізвище прадіда та бабусі позивачки у свідоцтві про народження [PERSON] помилково вказано як « [PERSON] », відповідно і прізвища її батьків також помилково вказані як « [PERSON] », у свідоцтві про одруження [PERSON] її прізвище помилково вказане як « [PERSON] », у погосподарській книзі прізвище прадіда помилково вказано як « [PERSON] » та у сертифікаті на земельну частку (пай) прізвище прадіда також помилково вказано як « [PERSON] », тоді як згідно архівної довідки від 18.08.2020 № Л-77 прізвище значиться « [PERSON] ». Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У відповідності до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановити факт родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Згідно з п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії. Аналізуючи наведені докази, та даючи їм оцінку в їх сукупності, суд вважає за необхідне вимоги позивачки в частині встановлення факту родинних відносин задовольнити, оскільки у інший спосіб реалізувати своє право на спадщину позивачка позбавлена можливості. Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність факту перебування у родинних відносинах [PERSON] , який помер [INFO] з [PERSON] , яка померла [INFO] , як між батьком та донькою. Встановлення даного факту має для позивачки юридичне значення, з метою оформлення спадщини. Згідно п. 6 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про встановлення фактів, що мають юридичне значення"\~при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1\~ст.\~256\~ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Аналізуючи наведені докази, та даючи їм оцінку в їх сукупності, суд вважає за необхідне вимоги позивачки в частині встановлення факту належності [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай) серія СМ № 0194726 задовольнити. При цьому у суду не має сумнівів, що правовстановлюючий документ - сертифікат на право на земельну частку (пай) серія СМ № 0194726 від 30.12.1996, зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів за № 726 на ім`я [PERSON] , належить саме [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки всі інші анкетні дані особи: ім`я, по батькові співпадають з даними, зазначеними у архівній довідці. Судом встановлено неможливість внесення змін (виправлень) до правовстановлюючого документу в іншому порядку. Щодо визнання в порядку спадкування за заповітом за [PERSON] права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності аграрно-пайового об`єднання «Хухрянське» розміром 3,86 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало померлому [PERSON] відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серія СМ № 0194726 від 30.12.1996, зареєстрованому у Книзі реєстрації сертифікатів за № 726 та яке фактично успадкувала, але юридично не оформила [PERSON] , яка померла [INFO] , суд дійшов наступного. Частиною 1\~ст.2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 до відносин спадкування застосовується чинне на той час законодавство. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи, що часом відкриття спадщини є 21.12.1994, тому спадкові правовідносини регулюються положеннями\~ЦК УРСР 1963 року. Стаття 549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) передбачає, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. На підтвердження своїх доводів позивачкою надано довідку Хухрянського старостинського округу Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області від 12.03.2021, з якої вбачається, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадщину прийняла його донька [PERSON] , яка фактично розпорядилася спадковим майном, зокрема забрала особисті речі батька. Встановлено, що відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серія СМ № 0194726 від 30.12.1996, зареєстрованому у Книзі реєстрації сертифікатів за № 726 [PERSON] , як члену колективного сільськогосподарського підприємства, на підставі рішення Охтирської районної державної адміністрації від 30.12.1996, належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності аграрно-пайового об`єднання «Хухрянське» розміром 3,86 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Відповідно до заповіту, який був складений [PERSON] 29.03.2016, остання все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося заповідала онуці [PERSON] , позивачці у справі. Таким чином, [PERSON] успадкувала право на земельну частку (пай) свого батька [PERSON] , оскільки фактично розпорядилася спадковим майном батька, а позивачка [PERSON] оформила спадщину після смерті своєї бабусі [PERSON] , тим самим прийняла у спадщину і спадкові права, успадковані її бабусею після смерті [PERSON] , в тому числі і право на земельну частку (пай), яке її бабуся [PERSON] фактично прийняла, однак юридично не оформила за життя. Відповідно до п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18.06.1994 № 18/5, що діяла на момент відкриття спадщини, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст.549 Цивільного кодексу (1540-06). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно\~спадкодавця;\~довідка державної\~податкової служби,\~страховика чи\~іншого органу\~про те,\~що спадкоємцем\~після відкриття\~спадщини сплачувались\~податки або\~страхові платежі\~по обов`язковому\~страхуванню,\~квитанція про\~сплату \~ податку,страхового\~платежу;\~копія рішення\~суду,\~що набрало\~законної сили,\~про встановлення\~факту своєчасного\~прийняття спадщини;\~запис у\~паспорті спадкоємця\~або в\~будинковій книзі,\~який свідчить\~про те,\~що спадкоємець\~був постійно\~ прописаний\~в спадковому\~будинку (квартирі)\~в період\~шести місяців\~після смерті\~спадкодавця,\~та інші\~документи,\~що \~ підтверджують\~факт вступу\~спадкоємця в\~управління чи\~володіння спадковим\~майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно з пунктом 2\~Указу Президента України від 08 серпня 1995 року\~№ 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»\~право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно з п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішені спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР (1540-06). У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року (2768-14) сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України\~\~від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та\~\~видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17\~розділ X «Перехідні положення» ЗК України). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами\~ЦК України, тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Згідно із п. 3.5 Інформаційного листа Вищого ССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Як вбачається з матеріалів справи, згідно рішення Охтирської районної державної адміністрації від 30.12.1996 № 520 [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності аграрно-пайового об`єднання «Хухрянське» розміром 3,86 в умовних кадастрових гектара без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Факт видачі сертифіката на ім`я [PERSON] свідчить, що останнього було включено до переліку осіб, які мають право на земельну частку (пай), що є обов`язковим додатком до акта. Зважаючи на викладене, суд вважає, що факт належності [PERSON] права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності та вступу [PERSON] в управління та володіння спадковим майном після смерті її батька [PERSON] знайшов підтвердження належними та допустимими доказами. Статтею 1216 ЦК України\~передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За приписами\~ст.1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно вимог\~\~ст.\~\~1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частинами першою, другою\~статті 1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя\~статті 46 цього Кодексу). За ст. 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Зважаючи на зазначені вище встановлені судом фактичні обставини справи, аналізуючи наведені норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову з метою захисту прав позивачки шляхом встановлення факту родинних відносин, що [PERSON] , який помер [INFO] в с. Хухра Охтирського району Сумської області, є батьком [PERSON] , померлої [INFO] в с. Хухра Охтирського району Сумської області; встановлення факту належності [PERSON] , який помер [INFO] , сертифікату на право на земельну частку (пай) серія СМ № 0194726 від 30.12.1996, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів за № 726 на ім`я [PERSON] та визнання в порядку спадкування за заповітом за [PERSON] право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності аграрно-пайового об`єднання «Хухрянське» розміром 3,86 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало померлому [PERSON] відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серія СМ № 0194726 від 30.12.1996, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів за № 726 та що фактично успадкувала, але юридично не оформила [PERSON] , яка померла [INFO] . На переконання суду саме у такий спосіб права позивачки, як спадкоємця, будуть у ефективний спосіб відновлені.

Outcome: approved