overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

10.11.2014 року заявник звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії МК № 0117100, виданий Єланецькою районною державною адміністрацією Миколаївської області 25 березня 1997 року на ім`я «[PERSON]» належить його дружині «[PERSON]», яка померла [INFO]. В обґрунтування своєї заяви зазначає, що 14 вересня 1969 року зареєстрував шлюб з [PERSON], яка при реєстрації шлюбу взяла його прізвище «[PERSON]». [INFO] дружина померла. Після смерті останньої залишилася спадщина у вигляді сертифікату на право на земельну частку (пай). В даний час не може оформити спадщину у вигляді вказаного сертифікату, оскільки він виданий «[PERSON]» замість «[PERSON]». Сторони в судове засідання не прибули, надіслали дол суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності, заявник заяву підтримав, просив задовольнити, проти чого заінтересовані особи не заперечили. Дослідивши надані докази, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 256 ЦПК України, суд встановлює факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть, свідоцтва про шлюб, витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження, померла дружина заявника записана, як «[PERSON]» /а.с. 6,7,8/ , а сертифікат на право на земельну частку (пай) серії МК № 0117100 від 25.03.1997 року видано на ім`я «[PERSON]» /а.с.9/. Порівнюючи усі вищезгадані докази, слідує, що прізвище, імя, по батькові, дата, місце і час народження повністю узгоджуються з представленими письмовими доказами. Таким чином, судом встановлено, що ім`я померлої [INFO] дружини заявника "[PERSON]", а не "[PERSON]". Оскільки встановлення факту належності правовстановлюючого документу не пов'язане з вирішенням спору про право, породжує для заявника певні юридичні наслідки, вказані ним обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає, що є всі підстави для задоволення заяви [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

10.11.2014р. позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом , який уточнила 26.12.2014р., до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі 1500грн. щомісячно на утримання сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], з тих підстав, що відповідач не допомагає добровільно. Шлюб був укладений 02 вересня 2005р. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги і просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1500грн. на утримання дітей, оскільки у позивача не вистачає коштів на утримання дітей, платити за садочок, школу, а відповідач надає кошти не регулярно. 15.01.2015року шлюб був розірваний. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково , згоден платити на утримання дітей 1000грн.,, оскільки постійної роботи не має, а в літній період наймається на будівництво. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню частково з наступних підстав: Шлюб між сторонами укладений 02 вересня 2005року, розірваний 15.01.2015року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, поясненнями сторін. У шлюбі сторони мають сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про народження. Діти мешкають з позивачем, що підтверджується довідкою вуличного комітету № 2 за № 2050 від 06.11.2014р. Згідно ст.180 СК України " батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття". Враховуючи матеріальний стан сторін, відповідач має мінливий дохід, позивач має постійну роботу, не надала розрахунку витрат на утримання дітей, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1000грн. щомісячно на утримання дітей. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Позивач звернулася до суду з заявою про стягнення аліментів 10.11.2014р., тому суд вважає можливим стягнути аліменти з 10.11.2014р.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

10.11.2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебував в зареєстрованому шлюбі з19.08.2003 року по 21.03.2005 року, шлюбні відносини припинили. [INFO] у них у період до шлюбу народився син [PERSON], а [INFO] народилася донька [PERSON], в актових записах про народження дітей його записано батьком. Від знайомих він дізнався влітку 2015 року, що він не є батьком дітей, що під час розмови підтвердила і відповідач, тому просить суд виключити з актового запису №16 від 20.08.2003 року та актового запису № 89 від 02.10.2003 року здійсненого відділом реєстрації актів громадянського стану Маловисківського РУЮ Кіровоградської області відомості про його батьківство відносно [PERSON] та [PERSON]. Позивач та представник позивача в судове засідання не з"явилися, представник надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з"явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, тому суд вважає за можливе справу розглянути у її відсутність на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи та постановити заочне рішення. Відповідно до ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статтей 122,124,126 і 127 цього кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред"явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. [PERSON] записаний батьком [PERSON] в актовом записі про його народження № 16 від 20.03.2003 року здійсненого відділом реєстрації актів громадянського стану Маловисківського РУЮ Кіровоградської області та батьком [PERSON] в актовому записі про народження № 89 від 02.10.2003 року здійсненого відділом реєстрації актів громадянського стану Маловисківського РУЮ Кіровоградської області Однак, дане батьківство оспорює, відповідач в судове засідання не з"явилася, в порядку ст. 60 ЦПК України, не надала докази, що позивач є біологічним батьком її дітей, враховуючи, що у суду немає можливості перевірити доведеність кровного споріднення за відсутності відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

10.11.2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 02.05.2016 року помер [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок по вул. Колгоспна № 2 в с. Олександрівка Маловисківського району Кіровоградської області. На випадок своєї смерті він не залишив заповіту. Вона є спадкоємцем померлого за законом, однак, звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, отримала відмову, у зв"язку з тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документу на житловий будинок . Тому, просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку № 2 по вул. Колгоспна в с. Олександрівка Маловисківського району Кіровоградської області. Позивач та представник позивача в судове засідання не зявилися, від представника надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, посилаючись на обставини викладені в позові. Представник відповідача та відповідач в судове засідання не зявилися, надіслали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнають. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини. 02.05.2016 року помер [PERSON], відповідно до свідоцтва про смерть серія І-ОЛ № 225179. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок, що розташований по вул. Колгоспна № 2 в с. Олександрівка Маловисківського району Кіровоградської області. Відповідно до ст. 1216, 1217,1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов"язків ( спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не залишив. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, позивач є спадкоємцем [PERSON] у чершу чергу за законом. Позивач звернувшись до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, але отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв"язку з тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документа на спадковий житловий будинок. Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Маловисківської міської ради, встановлено, що спадкодавець [PERSON]. був зареєстрований та проживав в [INFO] з 27.03.1982 року по день смерті 02.05.2016 року. З архівної довідки № 157 від 15.07.2016 року вбачається, що право власності на житловий будинок № 2, що розташований по вул. Колгоспна в с. Олександрівка Маловисківського району не зареєстровано. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем померлого за законом, відповідач не заперечує проти задоволення позову, на даний час право власності зареєструвати не можливо, тому суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

10.12.2014 року ПАТ "Дельта Банк" звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 10899 грн. 00 коп., посилаючись на невиконання відповідачем умов кредитного договору, а також судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп. В судове засідання представник позивача не з'явився, у позовній заяві позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 011-24500-201211 у відповідності до якого позивач відкрив [PERSON] картковий рахунок та встановив ліміт Кредитної лінії у розмірі 10000 грн. 00 коп., зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи зі ставки 48,00 % річних. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, відкривши відповідачеві картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні, та встановивши ліміт Кредитної лінії у розмірі 1000 грн. 00 коп.. З матеріалів справи слідує, що відповідачка [PERSON] умов договору належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 08.10.2014 року утворилась заборгованість по кредиту в розмірі 10899 грн. 00 коп., в тому числі: заборгованість по тілу кредиту - 3399 грн. 00 коп., прострочене тіло кредиту - 3300 грн. 00 коп., заборгованість по сплаті комісії - 4200 грн. 00 коп., що підтверджується довідкою (а.с.9). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору. Таким чином, вимога позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором та судових витрат підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

10.12.2015 до суду надійшов вказаний позов, в якому позивач просить ухвалити рішення та розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 19.09.2009 у Зарічанській сільській раді Корсунь-Шевченківського району Черкаської області. Від даного шлюбу сторони мають двоє неповнолітніх дітей, які проживають з позивачем. Свій позов позивач мотивує тим, що їх сім'я розпалася осінню 2015 року. Подальше спільне життя і збереження сім'ї неможливе, тому і просить шлюб розірвати.Строк для примирення не потрібний.Спору про поділ майна та місця проживання дітей немає. Позивач у судове засідання не з'явилася, але направила заяву, в якій свій позов підтримала і просить суд слухати справу у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, але направив заяву, в якій позов визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу. Строк для примирення не потрібний. Суд, розглянувши справу в порядку письмового провадження та вивчивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, ухвалює рішення про задоволення позову на підставі наступного. Відповідно до роз'яснень, даних у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей, і з цією метою суд повинен уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини,та інші обставини життя подружжя. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.09.2009, згідно а/з № 4 по Зарічанській сільській раді, на підставі чого видано свідоцтво про шлюб ( а.с. 3). Від шлюбу сторони мають двоє неповнолітніх дітей, які проживають з позивачем(а.с.4, 5). Судом встановлено, що сім'я сторін розпалася осінню 2015 року, і з того часу вони разом не проживають, миритися не бажають, подальше спільне життя і збереження сім'ї неможливе, сторони заперечують проти надання строку для примирення, просять шлюб розірвати. Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам їх неповнолітніх дітей, а тому суд позов задовольняє і розриває шлюб між сторонами. Суд залишає позивачу її шлюбне прізвище " [PERSON]" згідно поданої про це заяви. Спору про поділ майна та місце проживання дітей сторони на момент розгляду даної справи не мають. Позивач просить судові витрати, а саме сплату судового збору, покласти на неї, згідно поданої про це заяви, а тому такі суд не стягує з відповідача, відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

10.12.2018 р [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 04 вересня 1993 року Хорошівською сільською Радою народних депутатів Білогірського району Хмельницької області, актовий запис № 7, так як сімейне життя не склалось через різні погляди на відносини між чоловіком та жінкою, втрату до відповідача почуття любові, відсутність нормального спілкування. Відповідач [PERSON] повністю визнав позовні вимоги, просить шлюб розірвати, про що подав письмову заяву до початку судового розгляду. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем Згідно зі ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. До ухвалення судового рішення у звязку з визнанням позову відповідачем суд розяснив сторонам наслідки відповідних процесуальних дій . Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб . Тому визнання позову відповідачем слід прийняти, позов задовольнити. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При поданні позову позивачкою сплачено 704 грн 80 коп судового збору. Тому на підставі ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" їй слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352 грн 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

10.12.2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 17.08.2013 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Єланецького районного управління юстиції у Миколаївській області. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем припинилися, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, поновлювати шлюбні відносини не бажає, на примирення не згодна, тому просила суд шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "Хізніченко". Позивачка в судове засідання не з'явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 17.08.2013 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Єланецького районного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №29. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, не бажають примиритись, що свідчить про дійсність їх намірів щодо розірвання шлюбу та дає підстави для задоволення позову. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає за необхідне залишити позивачці прізвище "Хізніченко". Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

10 березня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 17 червня 1995 року зареєстрував шлюб з відповідачем [PERSON] З серпня 2013 року сторони не підтримують подружніх стосунків, сумісне господарство не ведуть. Позивач вказує на те, що сумісне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з протилежними поглядами на життя, що призвело до постійних непорозумінь між ними, втрати почуття любові та довіри один до одного. Він постійно намагався зберегти шлюб, оскільки син сторін [PERSON], [INFO], був неповнолітнім. На теперішній час позивач утворив нову сім'ю, в зв'язку з чим звернувся до суду із позовом та просить його задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність та задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з'явилася, до суду надала заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги визнала, просила залишити їй прізвище, обране нею під час реєстрації шлюбу, - "[PERSON]". Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, шлюб зареєстрований 17 червня 1995 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис під №263. Під час державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на "[PERSON]" (а.с.5). Дослідивши надані докази, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача, оскільки встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, сумісне господарство не ведуть, проживають окремо, позивач фактично утворив нову сім'ю, примирення між сторонами не можливе. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з положень ст.ст.110, 112 Сімейного Кодексу України, суд вважає встановленим, що збереження сім'ї неможливе, шлюб сторін існує формально і може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

10 вересня 2014 року позивачка звернулася з даним позовом до суду, підтримуючи який в судовому засіданні пояснила, що 03 лютого 1990 року між нею та відповідачем [PERSON] Гвіздецькою селищною Коломийського району зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 1. В даному шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які на сьогоднішній день вже повнолітні. З 1998 року у них почали виникати сварки, вони не могли дійти згоди щодо ведення спільного господарства. В 2008 році відповідач виїхав за кордон, його не було в Україні 5 років. Востаннє відповідач приїхав в Україну в 2014 році на 5днів на весілля їхньої старшої доньки після чого знову поїхав за кордон. Відповідач не цікавиться її життям, вони фактично не спілкуються. З 2008 року вони не проживають повноцінним сімейним життям. За таких обставин вважає, що сім'я їх розпалася, шлюб носить формальний характер, а тому просить суд розірвати шлюб, так як збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]". Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, в тому числі і через засоби масової інформації, і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд розглядає справу в заочному провадженні на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що 03 лютого 1990 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] у Гвіздецькій селищній раді, Коломийського району, Івано-Франківської області, актовий запис № 1 /а.с.4/. В даному шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які на сьогоднішній день вже повнолітні /а.с.5-6/. З 1998 року у позивачки з відповідачем почали виникати сварки, вони не могли дійти згоди щодо ведення спільного господарства. В 2008 році відповідач виїхав за кордон. Він не цікавиться її життям, вони фактично не спілкуються. З 2008 року вони не проживають повноцінним сімейним життям. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, а тому суд приходить до висновку, що необхідно шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвати, після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище "[PERSON]". На підставі ст.,ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved