Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

26 жовтня 2017 року позивачка звернулася до суду із позовом до відповідачів про визнання права власності на 1/3 частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом. В позові зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, що складається із земельної ділянки площею 18,21 га, яка належала їй на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 12.12.2003 року на підставі розпорядження Березнегуватської районної державної адміністрації за № 602 від 22.10.2003 року. Відповідач [PERSON] спадщину прийняв на підставі рішення суду від 06.05.2009 року. Оформити спадщину вона не може, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документа. У зв'язку з викладеним, просить суд визнати за нею право власності на 1/3 частину земельної ділянки в порядку спадкування після смерті матері. Ухвалою судді Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 30 жовтня 2017 року провадження у даній справі було відкрито, однак ухвалою судді від 20 липня 2018 року дана справа прийнята до провадження судді Лусти С.А., в порядку повторного авторозподілу у порядку загального позовного провадження, у зв'язку зі звільненням судді [PERSON] у відставку. В судове засідання позивачка та її представник (за довіреністю) надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, заявлені вимоги підтримали в повному обсязі. (а.с.55,56). Представник відповідача Березнегуватської селищної ради в судове засідання направив заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог позивачки не заперечував. (а.с. 53). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але своєчасно та належним чином був повідомлений про день та час слухання справи, причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не направив (а.с.54). Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. [INFO] померла [PERSON]. Дані факти підтверджуються копією свідоцтва про смерть, виданого повторно 23 серпня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області за актовим записом № 20 від 16 лютого 2006 року, копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER], виданого 08 грудня 1961 року Березнегуватським райбюро ЗАГС Миколаївської області, з якого вбачається, що [PERSON] була її матір'ю (а.с.5,11). З копії витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, виданого Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції 26 серпня 2018 року за актовим записом № 560 від 12.12.1981 року вбачається, що позивачка змінила своє прізвище після укладення шлюбу з "[PERSON]" на "[PERSON]". (а.с.3). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 18,21 гектара для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Березнегуватської селищної ради Миколаївської області, яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 12 грудня 2003 року на підставі розпорядження Березнегуватської районної державної адміністрації від 22.10.2003 року № 602. (а.с.7). Відповідно до рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 06 травня 2009 року, за [PERSON] визнано право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом на 2/3 частки земельної ділянки розміром 18,21 гектара, яка належала померлій [PERSON] (а.с.4). 07 серпня 2006 року позивачка звернулася із заявою до нотаріуса за оформленням своїх спадкових прав після смерті матері, однак їй було відмовлено в оформленні свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку.(а.с.6). Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1217 зазначеного Кодексу передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положенням ч. 1 ст. 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 10, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» згідно статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Частиною 1 ст. 131 ЗК України передбачено,що громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі, зокрема, спадкування. З огляду на викладене, враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, позивачка не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідачів обов'язок по відшкодуванню позивачці судового збору.

Outcome: approved