Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

10.01.2017 року [PERSON] звернулась до суду з вказаною заявою, в якій просила встановити факт народження її дітей: [PERSON] та [PERSON], народжених [INFO] у м. Севастополь, АР Крим. В обґрунтування своєї заяви [PERSON] посилається на те, що вона є матір'ю [PERSON] та [PERSON], народжених [INFO] у м. Севастополь, АР Крим, що підтверджується медичними свідоцтвами про народження серії 67 №165010 та серії 67 № 165011. Звернувшись до Чугуївського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану, з метою проведення державної реєстрації народження дітей, заявник отримала відмову в проведенні зазначених дій. В обгрунтування своєї відмови у відділі державної реєстрації актів цивільного стану посилались на неможливість проведення державної реєстрації народження дітей на підставі поданих заявником документів, а саме медичних свідоцтв про народження дітей, які були видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Пред'явлені медичні документи не відповідали формі встановленій наказом Міністрерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті». В судове засідання заявникне не зявилась, надавши до суду заяву в якій просила її заяву про встановлення юридичного факту, що має юридичне значення задовольнити розглянувши справу без її участі. Заінтересовані особи до зали судових засідань також не з'явились, подавши заяви в яких зазначали про відсутність в них заперечень проти задоволення заяви [PERSON] Перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню за таких підстав. Зі змісту ст.3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав. Згідно п.5 ч.2ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з положеннями ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, в тому числі, і народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до п. 1 Постанови ПВС України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. За змістом ч. 1, ч. 3 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], заявниця [PERSON] та [PERSON], перебувають у шлюбі зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис №309 (а.с.12). Від даного шлюбу, [INFO] у [PERSON] та [PERSON] у м. Севастополь, АРК, народилось двоє дітей, про що державною бюджетною установою охорони здоров'я Севастополя «Міська лікарня №5, охорони здоров'я матері і дитини», пологовий будинок №2, видані медичні свідоцтва про народження серії 67 №165011 та серії 67 № 165010 від 14.11.2016 року (а.с.10,11). 04.01.2017 року Чугуївським міським відділом ДРАЦС ГТУ юстиції в Харківській області, батьку дітей - [PERSON] були надані відмови у проведенні державної реєстрації народження дітей чоловічої та жіночої статі, народжених [INFO] [PERSON] Вказані відмови у проведенні державної реєстрації були мотивовані тим, що заявником для підтвердження факту народження дітей пред'явлено медичні документи, форма яких не відповідає формі, визначеній наказом МОЗ України від 08.08.2006 року №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження та смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року №1150/13024 (а.с.13,14). Згідно ч. 1 ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно пункту 2 глави 1 розділу III «Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні», затверджених 18.10.2000 року №52/5, підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є зокрема медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року № 9. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визнано тимчасово окупованою територією сухопутну територію Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; повітряний простір над територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини. Згідно ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами і та/або особами, передбаченими частиною 2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про доведеність факту народження [PERSON] [INFO] у м. Севастополь двох дітей, хлопчика та дівчинки, що підтверджується медичними свідоцтвами про народження дітей, в зв'язку з чим, заява [PERSON] підлягає задоволенню. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved