Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

28.05.2019 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягувати з відповідача на його користь аліменти на період навчання повнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду та до закінчення навчання - 30.06.2020 року. В обгрунтування позову зазначив, що повнолітній син [PERSON] , 2000 року народження, на даний час навчається в Житомирському агротехнічному коледжі на денній формі навчання, не має змоги працевлаштуватися, щоб самостійно заробляти кошти на своє утримання. Натомість позивач посилається, що є пенсіонером та не має змоги самостійно утримувати повнолітнього сина, що продовжує навчання, оскільки останній потребує значних коштів на проїзд до місця навчання, харчування, одяг, підручники тощо. Вказує, що відповідач матеріальної допомоги синові не надає, хоча працює, має постійний заробіток, інших утриманців немає, а тому має змогу надавати утримання на сина у розмірі 1/4 частини свого заробітку доходу до закінчення ним навчання. 29.05.2019 року провадження у справі було відкрито та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 24.06.2019 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач надав суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі, в якому вказав, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду повторно не прибув, про час та місце судового розгляду була повідомлена вчасно та належним чином, відзиву на позов не подала. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками повнолітнього [PERSON] , [INFO] /а.с.6/. Як посилається позивач та слідує з довідки Брониківської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області від 21.05.2019 року № 235/1 повнолітній син [PERSON] фактично проживає з позивачем у справі, батьком, в [ADDRESS] / а.с.13/. Згідно з довідкою Житомирського агротехнічного коледжу від 25.04.2019 року № 281 [PERSON] навчається в Житомирському агротехнічному коледжі на бюджетній основі з 01.09.2017 року на денній формі навчання, термін навчання закінчується 30.06.2020 року /а.с.7/. Повнолітній [PERSON] доходів немає /а.с.8/, натомість потребує коштів на своє навчання, харчування, одяг тощо. Позивач посилається на те, що є пенсіонером за віком, отримує пенсію щомісячно у розмірі 1690 грн. /а.с.9/, має на утриманні ще одного неповнолітнього сина [PERSON] , 2001 року народження, а тому не може самостійно забезпечити синові [PERSON] повноцінне утримання. Таким чином повнолітній [PERSON] потребує матеріальної допомоги також і від матері, яка проживає окремо. Позивач посилається на те, що відповідач матеріального утримання синові не надає, хоча взмозі сплачувати аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частки від своїх доходів, оскільки працює, отримує постійний заробіток, інших утриманців немає, проти чого відповідач заперечень до суду не подала. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володінні та/або користуванні у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Аналіз статей 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов"язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв"язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Як встановлено судом, відповідач взмозі сплачувати аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання, оскільки останньою не подано суду заперечень та доказів на спростування обставин, вказаних позивачем. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За таких обставин, з урахуванням рівності обов"язку обох батьків утримувати свою дитину, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, задовольнивши позов повністю. Згідно із ч. 1 ст. 79, ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved