Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання правочину удаваним, визнання спільною сумісною власністю, визнання частки в цьому майні, виділ частки в натурі в спільній сумісній власності подружжя. В позовній заяві [PERSON] вказує, що за час перебування в шлюбі з [PERSON] в спільну сумісну власність ними набута квартира [ADDRESS], яка на праві власності зареєстрована за відповідачем та рухоме майно на загальну суму 76\~120 грн. Позивач вказує, що на даний час все вказане майно перебуває в користуванні відповідача та просить визнати договір дарування від 18.11.2002 року за №680, удаваним, як договір купівлі продажу 1/3 частини квартири [ADDRESS]; визнати за нею право власності на ? частину квартири [ADDRESS], як частку в спільній сумісній власності подружжя; стягнути з [PERSON] половину вартості рухомого майна в сумі 36\~600 грн., як грошову компенсацію її частки в спільній сумісній власності. [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. В зустрічній позовній заяві вказав, що позов щодо поділу майна визнає частково, однак не згоден сплачувати їх вартість. Крім того вказав, що претендує на речі, які є вмонтованими, а саме: газова плита, газова колонка. [PERSON] в зустрічній позовній заяві просить поділити спільне майно подружжя, виділивши йому ? частину вказаного в його позові та позові [PERSON] майна та виділивши [PERSON] ? частину майна подружжя. В задоволенні первісного позову просить відмовити. В судовому засіданні позивач-відповідач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала з підстав , викладених у письмових поясненнях, додатково пояснила, про те, що був посвідчений договір-дарування їй стало пізнійше, так як на той час її не було дома, вказувала, що на придбання частини квартири, яка належала [PERSON] вони з відповідачем-позивачем позичали кошти, так як своїх збережень їм не вистачало. Додала також, що в квартиру було вкладено значну суму коштів на проведення ремонтних робіт. Просила позовні вимоги задоволити. Зустрічний позов не визнала з підстав, вказаних у письмових запереченнях. Представники позивача-відповідача позовні вимоги підтримали , просили їх задоволити в повному обсязі, в зустрічному позові відмовити. Відповідач-позивач в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав частково, в частині поділу майна, але вказав, що не згідний сплачувати вартість речей , так як не заперечує, що би [PERSON] їх забрала. В частині визнання договору дарування удаваним позовні вимги не визнає, з підстав, викладених у письмових поясненнях. Свої позовні вимоги підтримує, просить задоволити повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась про місце та час судового розгляду повідомлялась належним чином, подала нотаріально завірену заяву в якій вказала, що позов про визнання удаваним договору дарування, який посвідчений 18.11.2002 року [PERSON], приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу за реєстровим №680, за яким вона передала безоплатно у власність своєму рідному брату [PERSON], належну їй 1/3 частину квартири [ADDRESS] не визнає. Крім того вказала, що ніяких коштів за квартиру не отримувала від брата, вважає позов безпідставним та необґрунтованим і просить відмовити в його задоволенні. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що позичала сім"ї [PERSON] кошти на те, щоб викупити частину квартири в сумі 500 доларів США. Свідки [PERSON],[PERSON],[PERSON],[PERSON] в судовому засіданні пояснили, що сім"я [PERSON] брали кредит для виконання ремонтних робіт в квартирі. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона і її сестра подарували свою частку в квартирі брату [PERSON] , так як він пообіцяв на сімейній раді доглядати могилу батьків. Заслухавши пояснення позивача - відповідача [PERSON], відповідача позивача [PERSON], представників позивача-відповідача, відповідача позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, зустрічний позов задоволити повністю. [PERSON] встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.02.1999 року в.о. державного нотаріуса Другої Рівненської державної нотаріальної контори [PERSON] посвідчив, що спадкоємцями майна [PERSON], померлої 04.02.1998 року є її діти: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та спадкове майно, на яке видане свідоцтво складається з квартири [ADDRESS]. Згідно договору дарування частини квартири від 20.09.2001 року, який посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] подарувала [PERSON] 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Рішенням Рівненського міського суду від 01 жовтня 2001 року позов [PERSON] задоволено повністю та встановлено порядок користуванням приміщенням квартири [ADDRESS], виділивши в користування [PERSON] жилу кімнату площею 16,6 кв.м.; [PERSON] жилі кімнати площею 17,1 кв.м.; кухню, ванну кімнату, туалет та коридор залишити у спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] Відповідно до листа пропозиції від 12.07.2001 року [PERSON] згодна продати [PERSON] належну їй 1/3 частину квартири [ADDRESS] за 12\~000 грн., що становить 2230 доларів США. Згідно рішення Рівненського міського суду від 02.10.2012 року шлюб, зареєстрований 24.11.1995 року відділом державної реєстрації акту цивільного стану Рівненського міського управління юстиції за актовим записом №1930 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до Договору від 18.11.2002 року, який посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] подарувала [PERSON] 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Згідно висновку Волинського відділення Львівського науково дослідного інституту судових експертиз №7688-7689 від 24.07.2015 року ринкова вартість квартири [ADDRESS] становить: станом на 18.11.2002 року 75\~000 грн., станом на 29.12.2014 року 617\~000 грн. Відповідно ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст.662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт- сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до сг. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийнятгя товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно,набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю,якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За правилами ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як роз'яснив Пленум Верховного [PERSON] України у п.23\~ постанови №11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті\~ 60,69 СК, ч. 3\~ ст.368 ЦК) , відповідно до частин 2, 3\~ ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає до задоволення частково, а зустрічний позов [PERSON] слід задоволити. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 10, 60, 257, 208-209, 212-215, 218, 292, 294 ЦПК України,

Outcome: dismissed