Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

22.12.2017 року позивачка [PERSON] звернулась із позовом до територіальної громади Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області в якому просить суд визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO] на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що вона перебувала в шлюбі з [PERSON], [INFO]. [INFO] її чоловік [PERSON] помер. На день смерті, [INFO] [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS]. Разом з чоловіком [PERSON] в будинку за вказаною адресою з 2005 року була зареєстрована позивачка, де проживає і на даний час. За життя, а саме, у 1990 році, її померлий чоловік [PERSON] збудував житловий будинок за адресою: [ADDRESS], однак право власності не зареєстрував. За архівними матеріалами БТІ, первинна інвентаризація житлового будинку була проведена у 1991 році. Право власності на будинок на ім'я [PERSON] станом на 31.12.2012 року зареєстровано не було. Житловий будинок збудований у 1990 році. Вказаний житловий будинок значиться за [PERSON] Рішення про виділення [PERSON] земельної ділянки для будівництва житлового будинку за вказаною адресою було видавалось на декілька забудовників, і не збереглось на даний час. Згідно технічного паспорту на житловий будинок від 29.09.2017 року, [PERSON] є власником цілого житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Під час підготовки документів з'ясувалось, що за адресою розташування будинку [PERSON]: [ADDRESS] також зареєстровано і будинок сторонньої особи - [PERSON]. Рішенням Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області від 31.10.2017 року були внесені зміни до адреси житлового будинку, що належить [PERSON] та присвоєно адресу: [ADDRESS]. В зв'язку із тим, що за життя, її чоловік не здійснив реєстрацію вищевказаного будинку, а на даний час здійснити таку реєстрацію не виявляється за можливе внаслідок смерті [PERSON], позивачка просить суд ухвалити рішення та визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом, оскільки вона є єдиною спадкоємицею першої черги після смерті чоловіка, інших спадкоємців не має. Сторони в судове засідання не з'явились. У поданій заяві [PERSON] просила справу розглянути у її відсутність. Заявлені іпозовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. На фіксуванні судового процесу технічними засобами не наполягала. Від Борівського сільського голови до канцелярії суду надійшла заява з проханням справу розглядати без представника сільської ради. Відзиву на позов, письмових (електронних) або інших доказів, що підтверджують заперечення проти позову відповідачем до суду не надано. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які особи, які беруть участь у справі посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], про що 13.02.2017 року виконавчим комітетом Боріської сільської ради Зміївського району Харківської області видано Свідоцтво про смерть [NUMBER]. (а.с. 10) Копією свідоцтва про одруження, [NUMBER] від 10.11.1963 року; копією паспорту позивачки [PERSON], [NUMBER] встановлено та підтверджується той факт, що померлий [INFO] [PERSON] був чоловіком [PERSON] (а.с. 6, 8, 9) Із довідки №02-28/1162 від 21.07.2017 року виданої виконавчим комітетом Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області за підписом голови сільської ради [PERSON] та секретаря сільської ради [PERSON] вбачається, що [PERSON], [INFO] проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] по день смерті - [INFO]. Разом із ним зареєстрована дружина [PERSON]. З 2005 року і по теперішній час крім [PERSON] ніхто не зареєстрований в тому числі малолітні та неповнолітні діти. (а.с. 11) Із довідки №22139 від 01.11.2017 року виданої КП "Зміївське бюро технічної інвентаризації" вбачається, що згідно архівних матеріалів КП "Зміївське БТІ", первинна інвентаризація житлового будинку [ADDRESS] проведена в 1191 році. Право власності на житловий будинок на ім'я гр.. [PERSON] станом на 31.12.2012 року не було зареєстровано. Житловий будинок збудований в 1990 році. Згідно довідки Борівської сільської ради від 21.07.2017 року №02-28/1162 будинок значиться за [PERSON]. Дійсна інвентаризаційна вартість нерухомого майна становила станом на 13.02.2017 року 47924. (а.с. 12) З відповіді на адвокатський запит начальника архівного відділу Зміївської РДА Харківської області №01-36/883 від 28.11.2017 року вбачається, що документи з основної діяльності Борівської сільської ради та радгоспу «3-й вирішальний» за період з 1988 року по 1990 рік на державне зберігання до Архівного відділу районної державної адміністрації не надходили. (а.с. 13) З відповіді на адвокатський запит Борівського сільського голови №02-19/1112 від 01.12.2017 року вбачається, що рішення Борівської сільської ради Зміївського району Харківського області «Про виділення [PERSON] земельної ділянки для будівництва житлового будинку» за адресою: [ADDRESS] у період з 1988 по 1990 рік в архіві сільської ради не збереглися. (а.с. 14) З відповіді на адвокатський запит директора ТОВ «АПК Україна» №305 від 28.11.2017 року вбачається, що інформація щодо виділення [PERSON] земельної ділянки для будівництва житлового будинку за адресою: [ADDRESS] у період з 1988 по 1990 рік відсутня. (а.с. 15) З копії технічного паспорту на житловий будинок (інвентаризаційна справа №106) виготовленого станом на 29.09.2017 року КП «Зміївське БТІ» вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] в цілому належить [PERSON]. Житловий будинок «А-1», загальною площею 22,6 кв/м., житлова площа 7,80 кв/м., з надвірними будівлями та спорудами: веранда «а», навіс «Б», сарай «В», колодязь №1, огорожа №2, хвіртка №3. (а.с. 16 - 19) Із копії довідки директора КП «Зміївське БТІ» від 30.10.2017 року виданої [PERSON] вбачається, що згідно архівних матеріалів БТІ, за [ADDRESS] зареєстровано будинок [PERSON]. Одночасно, за [ADDRESS] не зареєстровано об'єкту. (а.с. 20) З рішення Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області №34 від 31.10.2017 року «Про внесення змін в адресі домоволодіння в [ADDRESS]» вбачається, що виконавчим комітетом сільської ради, відповідно п. 9 ст. 31 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» внесено зміни до адреси житлового будинку, що належить чоловіку [PERSON] - [PERSON], який помер [INFO], а саме: [ADDRESS]. (а.с. 21) Із відповіді приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області кожушаної Л.М. за №597/02-17 від 01.12.2017 року на ім'я [PERSON] вбачається, що позивачка звернулась із заявою щодо можливості видачі їй свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок в [ADDRESS]. За результатами розгляду заяви, приватним нотаріусом [PERSON] повідомлено про неможливість проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок з надвірними будівлями на вказаний будинок за померлим [INFO] [PERSON], та як наслідок видати свідоцтво про право на спадщину на ім'я [PERSON] та запропоновано звернутись до суду. (а.с. 22) Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно із роз'ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення (Постанова від 13.06.2012 №6-54цс12). Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 5 Цивільного кодексу України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення; нормативно-правовий акт №449 від 05.08.1992 визначений постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 №449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» (втратила чинність). Тобто, до 05.08.1992 не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05.08.1992, при набутті права власності на такі об'єкти. (Лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011 №40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 05.08.1992»). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист Державної архітектурно-будівельної інспекція України від 30.07.2012 №40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»). Відповідно до ст. ст. 25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства Юстиції України від 21 лютого 2005 року № 19-32/319, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Судовим розглядом встановлено та дослідженими доказами підтверджено, що померлим [INFO] [PERSON] реєстрація прав на житловий будинок з надвірними будівлями була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення,позивачка [PERSON] проживала разом із померлим [INFO] [PERSON] на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] фактично прийняла її відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. З урахуванням відсутності заперечень проти заявленого позову, встановивши, що задоволення позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved