Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

21.06.2019 [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до АТ Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа Миколаївське відділення АТ Комерційний Банк «ПриватБанк» про відшкодування шкоди заподіяної банком. В обгрунтування позову наведено наступне. Миколаївське відділення АТ Комерційний Банк «ПриватБанк» здійснює виплату позивачу винагороди по щомісячному утриманні судді у відставці, яку перераховує Миколаївське районне відділення Пенсійного фонду України у Львівській області. 25.04.2019 [PERSON] звернувся до банку з проханням про виплату грошових коштів, але працівниками банку запропоновано звернутись із вказаним 02.05.2019. Після звернення 02.05.2019 позивачу повідомлено про відсутність вказаної суми на рахунку та про списання коштів які були у залишку. Зі слів працівників банку, таке списання могло статися через мережу «Інтернет» і без відома позивача при умові, що його банківською карткою користувалися треті особи. [PERSON] зазначив, що крім нього та касира банку доступ до банківської картки ніхто не мав. Відповідно до виписки Комерційного Банку «ПриватБанк» з пенсійного рахунку в період з 06.04.2019 по 02.05.2019 знято кошти у сумі 52927 грн. Грошові кошти перераховувались як благодійні внески в Москву, за покупки товарів у Києві та інші. Відповідно до виписки КБ «ПриватБанк» банк повідомляв позивача лише про нарахування відсотків на залишок власних коштів, утримання податку на залишок власних коштів, видачу готівки та про перерахунок виплат пенсійного фонду на рахунок позивача. 03.05.2019 [PERSON] звернувся в правоохоронні органи з заявою про протиправні дії банку. Відповідно до заяви про зменшення позовних вимого від 30.07.2021 позивач просив стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на його користь грошові кошти у розмірі 51969,41 грн. АТ КБ «ПриватБанк» подано відзив на позовну заяву, позов не визнає, вважає, що позовні вимоги є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню посилаючись на наступне. 23.01.2013 позивачем підписано анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк». Згідно з п.14.12 ст.14 ЗУ Про платіжні системи та переказ коштів в Україні та п.1 р. VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затверджених постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 №705 користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. П. 2, 5 р. VI Положення №705 встановлено, що користувач зобов`язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН, та інші засоби, які дають змогу користуватися ним. Користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем; контроль за рухом і цільовим використанням коштів за рахунками користувачів з використанням електронних платіжних засобів здійснюється власниками цих рахунків. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Про те, що платіжні операції по картці/рахунку [NUMBER] за період з 02.04.2019 по 02.05.2019 здійснювались не [PERSON] чи здійснювались без його відома, позивач до банку не звертався. В діях банку відсутня вина та взаємний зв`язок між діями банку та наслідками, що настали для позивача. Зазначає, що кримінальне провадження № 12019140250000204 за ч.1 ст.190 КК України порушене з приводу зняття коштів з рахунку позивача на даний момент не є закінченим, не встановлено винних осіб, і не встановлено вини інших осіб у переказі та знятті коштів, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити з підстав, що викладені у позовній заяві. Окремо зазначили, що позивач [PERSON] є особою похилого віку, додатком «Інтернет-банк «Приват24» не користується та операцій за допомогою цього додатку не проводить. Крім цього, від банку на його особистий телефон, який має привя`зку до вказаного рахунку смс-повідомлення про списання грошових коштів не надходили, в той час коли смс-повідомлення про нарахування грошових коштів надходять. Представник відповідача заперечив проти задоволення позову, надав пояснення аналогічні відзиву на позовну заяву. Суд заслухавши позивача та його представника, представника відповідача та дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини. 23.01.2013 [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. 02.05.2019 [PERSON] підтвердив свої правовідносини з банком анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Судом встановлено, що позивач повідомив банк про несанціоноване списання грошових коштів, як тільки йому стало про це відомо. Крім того, 03.05.2019 [PERSON] звернувся до Миколаївського відділу Золочівської місцевої прокуратури Львівської області із заявою щодо незаконного списання грошових коштів з його рахунків, які обслуговує ПриватБанк. 16.05.2019 Миколаївським відділом поліції Пустомитівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Львівській області внесені відомості за заявою [PERSON] та розпочато досудове розслідування за попередньою правовою кваліфікацією передбаченою ч. 1 ст. 190 КК України, що підтверджується витягом з ЄРДР, кримінальне провадження №12019140250000204. У період з 06.04.2019 по 30.04.2019 з рахунку [NUMBER] , користувачем якого зазначено [PERSON] , [INFO] проведені операції із перерахування коштів на благочинність: MMR*DonationsAlerts, Moskva. Судом встановлено, що дані фінансові транкзиції з картки № [NUMBER] здійснювались не у системі Іnternet Banking Приват-24, а на зовнішньому російському сайті із введенням контрольної інформації по картці. Відповідно до ст.1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунку банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно із п. 37.2 ст. 37 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Згідно з п. 2 р. 6 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 (далі - Положення), емітент зобов`язаний не розкривати іншим особам, крім користувача, ПІН або іншу інформацію, яка дає змогу виконувати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу. Відповідно до п. 3 р. 6 Положення банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором, повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу. Банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій. Згідно з п. 5 р. 6 Положення користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які ним не виконувалися. П. 7, 8 р. 6 Положення визначено, що емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Відповідно до п. 9 р. 6 Положення користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Банк зобов`язаний розглядати заяви (повідомлення) користувача, що стосуються використання електронного платіжного засобу або незавершеного переказу, ініційованого з його допомогою, надати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, установлений договором, але не більше строку, передбаченого Законом України "Про звернення громадян". Не встановивши обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, не можна стверджувати, що зняття коштів відбулось з вини клієнта банку. У разі недоведеності таких обставин, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15. Більш того, у постанові Верховного Суду від 02.10.2019 у справі № 182/3171/16 (провадження № 6-24548св18) зроблено аналогічний висновок, відповідно до якого саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). В силу ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно положень ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Встановлено, що АТ КБ «Приватбанк» не надано доказів, які б безспірно підтверджували, що [PERSON] своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка б дала змогу ініціювати платіжні операції, та приймаючи до уваги те, що грошові кошти у розмірі 50907 грн. 60 коп. були списані з його рахунку внаслідок недозволеної платіжної операції, а АТ КБ «ПриватБанк» не було вчинено жодних дій, спрямованих на встановлення фактичних обставин списання коштів з карткового рахунку позивача. Аргументи відповідача про те, що операція щодо зняття з платіжної картки позивача спірної суми стала можливою виключно в результаті розголошення самим клієнтом конфіденційної інформації по своїй картці, передачі даних та паролів третім особам є припущенням, оскільки достовірних доказів вчинення позивачем таких дій Банком до суду не надано. Згідно ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Враховуючи відсутність обставин, які безспірно доводять, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню пін-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції та відсутність підтверджень банком тверджень про інформування клієнта [PERSON] про операції, що здійснювались від його імені, шляхом надіслання смс-повідомлень про списання коштів або повідомлення про такі списання у будь-який інший доступний для клієнта спосіб, суд приходить до висновку, що за період з 06.04.2019 по 30.04.2019 було здійснене несанкціоноване списання грошових коштів з рахунку № [NUMBER] , у зв`язку із чим такі кошти підлягають поверненню. З урахуванням викладеного,

Outcome: partial