Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

14.04.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн. щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 2003 року вона перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого в 2006 році у них народився син [PERSON]. В 2010 році шлюб між сторонами було розірвано. Малолітній [PERSON] залишився проживати з позивачкою, яка на даний час самостійно несе всі витрати по утриманню дитини. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по утриманню дитини, матеріальної допомоги не надає. Він офіційно не працевлаштований, однак має можливість сплачувати аліменти, тому позивачка просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі. 17.06.2014 року позивачка в судове засідання не з`явилася. Представник позивачки подав суду заяву, в якій просив розглядати справу за відсутності позивачки. При цьому він зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про розгляд справи повідомлявся належним чином, відповідно до вимог ЦПК України. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Врахувавши думку представника позивачки, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] з 2003 року перебували в шлюбі. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 25.10.2006 року, актовий запис №2508. Судом встановлено, що дитина проживає з матір'ю [PERSON] та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальну допомогу не надає, що змусило позивачку звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батьки або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Постановою Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. З огляду на викладене вище, враховуючи, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина, всі витрати несе позивачка, а відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та створювати для неї необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації її життя, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітнього [PERSON] Визначаючи розмір аліментів суд виходить з того, що відповідач фізично здоровий та має можливість сплачувати аліменти, офіційно не працевлаштований, а тому має нерегулярний, мінливий дохід, інших неповнолітніх дітей на утриманні не має, та вважає за необхідне стягнути з нього аліменти на користь [PERSON] в розмірі 1 500,00 грн. З урахуванням того, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів і суд прийшов до висновку про його задоволення, з відповідача відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню на користь держави судовий збір за в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved