Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

[PERSON] 23.08.2013 року звернулася до суду з цим позовом, зазначивши, що після знайомства та близьких стосунків з [PERSON], які тривали з жовтня 2010 року, вона завагітніла та народила [INFO] сина [PERSON], батьком якого є відповідач. Дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач ніякої допомоги їм не надає. Вказала, що після народження сина вона неодноразово телефонувала [PERSON] із вимогами надання утримання дитині, але той відмовився допомогати. Посилаючись на вказані обставини та зауваживши про скрутний особистий матеріальний стан, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/3 частини усіх доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, починаючи з 04.10.2011 року, та на своє утримання у розмірі 1/3 частини усіх доходів щомісячно, до досягнення сином трирічного віку. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені вимоги з викладених у позові обгрунтувань. Вказала, що вона та син мають задовільний стан здоров'я. Заявила про відсутність інших утриманців у відповідача. Зазначила, що наразі вона працює за позмінним графіком роботи, однак отримуваного нею доходу не вистачає на утримання сина та її особисті потреби. Повідомила, що із відповідачем з приводу сплати ним аліментів вона спілкувалась телефоном від самого народження, той обіцяв надавати їй утримання, але своїх обіцянок не дотримував. Пояснила, що її заява до прокуратури про звернення в її інтересах до суду з позовом про встановлення батківства та стягнення аліментів з відповідача було далі передано на розгляд органу піки та піклування, дану бездіяльність прокуратури вона не оскаржила. Вказала також,що вона особисто зверталася у лютому 2013 року до суду з позовом до [PERSON] щодо встановлення батьківства та стягнення аліментів, за перебігом якого нею на пропозицію суду було заявлено про залишення без розгляду позову саме в частині стягнення аліментів задля вирішення спору про батьківство. Просила задоволити позов. Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач є її дочкою та разом із сином вона постійно проживає у її будинку. Підтвердила, що у її присутності [PERSON] телефоном спілкувалася із відповідачем [PERSON] з приводу сплати ним аліментів на утримання сина, проти чого той спочатку не заперечував, а надалі відмовився. Особистої розмови з відповідачем свідок не мала, упізнавала його по голосу, коли дочка вмикала на телефоні гучний зв'язок. Свідок [PERSON] пояснила суду, що позивач є її рідною сестрою та розповідала їй про те, що вона мала телефонні розмови з відповідачем, який є батьком її дитини, просила його матеріальної допомоги на утримання сина. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання черговий раз не з'явився, причин своєї повторної неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про її розгляд у його відсутність суду не представив, попередньо подав письмові заперечення позову, не визнаючи своєю дитиною сина позивача [PERSON], [INFO], та заявляючи про недоведеність факту його батьківства. Виходячи з наведеного суд дійшов висновку про можливість постановлення рішення в порядку заочного розгляду справи, проти чого не заперечила позивач, так як відповідно ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Заслухавши пояснення позивача, свідків вивчивши заперечення відповідача, дослідивши представлені докази, суд доходить наступного. Відповідно до вимог ст. 80, 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; аліменти одному з подружжя присуджуються, зокрема, у частці від заробітку (доходу), яку визначає суд; розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Згідно положень ст.180, 181, 183 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття; частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у останнього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно вимог ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх оплати. У цьому разі суд може присудити аліменті за минулий час, але не більше як за три роки. Відповідно положень ч.2-4 ст.70 Закону України "Про виконавче провадження" обмеження розміру відрахувань із заробітної плати встановлюється законодавством про працю. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості, зокрема, у разі стягнення аліментів - п'ятдесят відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Згідно ч.2,3 ст.26 Закону України "Про оплату праці" при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти відсотків, а у випадках, передбачених законодавством, - п'ятдесяти відсотків заробітної плати, що належить до виплати працівникам. Обмеження, встановлені частиною другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні покарання у вигляді виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Так, в судовому засіданні з пояснень позивача встановлено, що сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], на утримання якого, а також на власне утримання позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів з відповідача, посилаючись на небажання останнім надавати будь-які утримання у добровільному порядку. Судом приймаються до уваги доводи позивача щодо безпосереднього батьківства [PERSON] відносно [PERSON], [INFO], оскільки дана обставина встановлена рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 25.04.2014 року та ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 23.05.2014 року (а.с.63), постановлення якої визначає набрання законної сили вказаним рішенням місцевого суду, а отже, у відповідності до положень ч.3 ст.61 КПК України цей факт не підлягає доказуванню при розгляді даної справи. Також з урахуванням наведених підстав суд відкидає представлені відповідачем письмові заперечення, пов'язані із невизнанням ним даного батьківства, що надалі не знайшло належного підтвердження та наразі ним не доведено ні в який спосіб, всупереч відповідному особистому обов'язку доказування заявленої ним обставини. За таких підстав суд визначає справедливими твердження позивача стосовно наявності обов'язку відповідача надання ним утримання неповнолітньому сину та матері дитини, що випливає з визначених законом обов'язків саме батька відповідної дитини. При цьому судом приймаються до уваги обставини проживання дитини разом з позивачем та перебування на її утриманні, що підтверджується довідками Северинівської сільської ради від 12.08.2013 року (а.с.6,7), що визначає право заявлення відповідних вимог позивачем. При визначенні розміру спірних аліментів суд враховує повідомлені позивачем обставини загалом здорового стану здоров'я дитини та відсутність у сина хронічних захворювань, задовільний стан власного здоров'я позивача та наявність у неї певного особистого доходу від її трудової діяльності, можливість надання їй утримання матір'ю щонайменше у спосіб забезпечення житлом, а також відсутність відомостей про неналежний стан здоров'я відповідача чи наявності у нього інших утриманців. Аналізуючи сукупність даних обставин суд доходить висновку, що заявлені позивачем розміри оспорюваних аліментів не відповідають принципам розумності та справедливості, а надто суперечать у їх сумарному обчисленні застереженому законом загальному обмеженню відрахувань із заробітної плати у разі стягнення аліментів в розмірі п'ятдесяти відсотків відповідного доходу боржника, що може бути перевищено до сімдесяти відсотків виключно у разі одночасного відрахування аліментів разом з утриманням, передбаченого кримінальним покаранням у виді виправних робіт, а тому дана виключна норма закону не підлягає застосуванню до цих спірних правовідносин. Таким чином, приймаючи також до уваги наявність у [PERSON] певного стабільного доходу, що підтверджується довідкою Київської державної академії водного транспорту ім. гетьмана Петра Конашевича-Сагайдачного від 07.11.2013 року (а.с.39), суд визначає можливим визначення аліментів у частці доходу відповідача в межах заявлених позивачем вимог, які не зазнали змін протягом часу розгляду справи та з урахуванням викладених обставин підлягають частковому задоволенню, а саме: у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача на утримання малолітнього сина та у розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу) на утримання дружини. Суд не приймає до уваги доводи позивача щодо наявності стягнення аліментів на утримання дитини з моменту її народження за попередній від її звернення до суду з даним позовом час, оскільки стверджувані нею обставини висунення лише усних вимог відповідачу надання їй утримання одразу після народження сина не доведено належним чином, оскільки пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] щодо даних обставин мають похідний характер від повідомлень самої [PERSON], оскільки безпосередньо із відповідачем жоден із вказаних свідків не спілкувався. Також судом не приймається до уваги копія заяви позивача [PERSON] до Жмеринського міжрайонного прокурора від 22.11.2012 року з клопотанням звернення у її інтересах до суду з позовом до відповідача про встановлення батьківства та стягнення аліментів, так як вказана дата ї подання перевищує понад рік термін заявленого початку стягнення аліментів, а з урахуванням наведених позивачем відомостей щодо залишення нею без опротестування бездіяльності прокурора за вказаним її зверненням, а також особистого подання заяви про залишення без розгляду поданого нею у лютому 2013 року позову до відповідача в частині вимог про стягнення аліментів не становить ознак наполегливого та послідовного вжиття нею заходів щодо одержання оспорюваних аліментів, оскільки за погоджених нею обставин потреби окремого розгляду одночасно заявлених в межах вказаного судового провадження вимог про встановлення батьківства не існувало ніяких перешкод ініціюванню питання роз'єднання відповідних позовних вимог та подальшого зупинення повадження у справі про стягнення аліментів до вирішення спору про батьківство, що у такому разі залишало безумовні підстави до визначення початку строку стягнення аліментів щонайменше з часу попереднього звернення до суду. Окрім того, позивачем не представлено ніяких доказів умисного ухилення відповідача від сплати оспорюваних аліментів, що є додатковою обов'язковою умовою можливості присудження аліментів за відповідний час. Таким чином, судом встановлено недоведеність позивачем сукупності визначених законом підстав щодо стягнення аліментів за минулий час, а тому вони підлягають стягненню з вказаної дати подання до суду даного цивільного позову. З урахуванням постанвлення рішення на користь позивача стягненню з відповідача на користь держави підлягають судові витрати з обрахунку суми двох мінімальних ставок позовних вимог майнового характеру, від сплати яких при подачіпозову позивача звільнено. Рішення в частині стягнення аліментів слід допустити до негайного виконання в межах одного місяця. Враховуючи викладене,

Outcome: approved