Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

31 липня 2014 року заочним рішенням Суворовського районного суду міста Одеса по справі № 523/8839/14-ц задоволено позов Публічного Акціонерного Товариства «Дельта Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття у власність, а саме : суд звернув стягнення на предмет іпотеки - квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], шляхом передачі ПАТ «Дельта Банк» права власності на вказане майно; визнав за ПАТ «Дельта Банк» право власності на зазначену квартиру;припинив право власності [PERSON] на зазначену квартиру, в тому числі право володіння, користування та розпорядження; виселив з квартири [PERSON] та усіх інших мешканців, які проживають і зареєстровані за вказаною адресою;витребував від [PERSON] для передачі ПАТ «Дельта Банк» технічний паспорт, правовстановлюючі документи (або їх дублікати) на квартиру;стягнув з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» судові витрати у розмірі 3654,00 грн. Представник Позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Судова повстка Відповідача повернута поштою з відміткою «за терміном зберігання». Відповідно до вимог стті 224 ЦПК України суд прийняв по справі заочне рішення. 26 вересня 2014 року представник Відповідача надав суду заяву про скасування заочного рішення та призначення справи до нового розгляду, мотивуючи тим, що неналежним чином оформлені повноваження представників Позивача, відсутні належні докази розміру заборгованості Відповідача за кредитним договором, не встановлена вартість предмета іпотеки та співмірність суми боргу з вартістю іпотечного майна. 11 листопада 2014 року Суворовський районний суд міста Одеси ухвалою по справі № 523/15101/14-ц задовольнив заяву Відповідача, скасував заочне рішенні від 31 липня 2014 року та призначив новий розгляд справи за участю сторін. Представник Позивача до суду не з'явився. Представник Відповідача надав заяву про відкладання розгляду справи у зв'язку з поганим станом здоров'я, відповідних документів до клопотання не надано. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відмові в задоволенні позову та прийнятті заочного рішення. Встановлено, що 31 липня 2014 року заочним рішенням Суворовського районного суду міста Одеса по справі № 523/8839/14-ц задоволено позов Публічного Акціонерного Товариства «Дельта Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття у власність, а саме : суд звернув стягнення на предмет іпотеки - квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], шляхом передачі ПАТ «Дельта Банк» права власності на вказане майно; визнав за ПАТ «Дельта Банк» право власності на зазначену квартиру;припинив право власності [PERSON] на зазначену квартиру, в тому числі право володіння, користування та розпорядження; виселив з квартири [PERSON] та усіх інших мешканців, які проживають і зареєстровані за вказаною адресою;витребував від [PERSON] для передачі ПАТ «Дельта Банк» технічний паспорт, правовстановлюючі документи (або їх дублікати) на квартиру;стягнув з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» судові витрати у розмірі 3654,00 грн (а.с.120-128). 26 вересня 2014 року представник Відповідача надав суду заяву про скасування заочного рішення та призначення справи до нового розгляду, мотивуючи тим, що неналежним чином оформлені повноваження представників Позивача, відсутні належні докази розміру заборгованості Відповідача за кредитним договором, не встановлена вартість предмета іпотеки та співмірність суми боргу з вартістю іпотечного майна (а.с.130-134). 11 листопада 2014 року Суворовський районний суд міста Одеси ухвалою по справі № 523/15101/14-ц задовольнив заяву Відповідача, скасував заочне рішенні від 31 липня 2014 року та призначив новий розгляд справи за участю сторін (а.с.154-155). Матеріалами справи встановлено, що відповідач порушив договірні зобов'язання за кредитним договором. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до п.42 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року, резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як ст.39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої ст. 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Разом з тим, у відповідності до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року №1304-VII, що набрав чинності 07.06.2014 року, не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника, майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. З урахуванням отримання кредиту в іноземній валюті, реєстрації і проживання відповідача у вказаній квартирі, загальна площа якої становить 48,6 кв.м., та відсутності доказів наявності іншого нерухомого житлового майна у позичальника або майнового поручителя, дія мораторію поширюється до встановлених правовідносин. Ч.1 ст.11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. При цьому, з урахуванням вимог ст.10 ЦПК України щодо змагальності сторін, суд позбавлений можливості з власної ініціативи витребувати будь-які докази. Таким чином, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed