Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

26 лютого 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» про зобовязання здійснити перерахунок нарахованих відсотків у звязку з порушенням Закону України «Про захист прав споживачів». В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначив, що 30.01.2008 року між ним та відповідачем був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії №2008/661/Ф03.14/03, відповідно до умов якого відповідач зобовязався надати йому кредит в розмірі 400 000,00 грн. з процентною ставкою за користування кредитом в розмірі 14,5% та з кінцевим строком повернення 29.01.2018 року. Згідно п 1.2. статті 1 Договору кредит надавався позичальнику на споживчі потреби. В забезпечення виконання зобовязань за Договором від 30.01.2008 року був укладений договір іпотеки від 30.01.2008 року, за умовами якого позивач передав відповідачу в іпотеку нежитлове вбудоване приміщення, загальною площею 77,9 квадратних метрів, що знаходиться за адресою: м. Іллічівськ, вул. Паркова, будинок №50/35-Н. Листом від 07.10.2008 відповідач повідомив позивача про зміну з 20.10.2008 відсоткової ставки за договором до 22%, але Позивач продовжував сплачувати кредит з процентною ставкою на рівні 14,5%. [PERSON] неодноразово звертав увагу банку на незаконність нарахування відсотків за ставкою 22% річних та вимагав від банку здійснити перерахунок усіх нарахувань. Однак, такі вимоги також залишилися без задоволення. Зі своєї сторони [PERSON] належним чином виконував умови Договору, сплачував проценти за користування кредитом, виходячи зі ставки 14,5% річних. У зв'язку з цим станом на момент подання позову [PERSON] не має заборгованості за тілом кредиту, так як кредит ним погашено достроково відносно строків, зазначених у графіку кредитного договору. Зазначаючи, що дії банку суперечать вимогам чинного законодавства стосовно підвищення процентної ставки, просить зобовязати здійснити перерахунок нарахованих відсотків виходячи зі ставки 14,5% річних, визнати припиненим договір про надання відновлюваної кредитної лінії №2008/661/Ф03.14/03 від 30.01.2008 року, визнати припиненим Договір іпотеки від 30.01.2008 року, зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" вчинити дії з проведення державної реєстрації припинення обтяження на предмет іпотеки по договору іпотеки від 30 січня 2008 року, зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" видати [PERSON], [PERSON], [PERSON] довідку про погашення [PERSON] кредиту по договору про надання відновлювальної кредитної лінії №2008/661/Ф03.14/03 від 30.01.2008 року та припинення зобов'язань за цим договором. Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини своєї неявки суд не повідомив. Згідно ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, у зв'язку з неявкою відповідачів за даною цивільною справою, суд вважає за необхідне розглядати справу в заочному порядку. 03 листопада 2016 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Перевіривши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що 30.01.2008 року між [PERSON] та відповідачем ПАТ «Укрсоцбанк»був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії №2008/661/Ф03.14/03, відповідно до умов якого відповідач зобовязався надати йому кредит в розмірі 400 000,00 грн. з процентною ставкою за користування кредитом в розмірі 14,5% та з кінцевим строком повернення 29.01.2018 року (а.с. 7-9). Згідно п.2.6 Договору у разі зміни процентних ставок на кредитному ринку, в тому числі внаслідок прийняття компетентними органами України рішень, що прямо або опосередковано впливають на стан кредитного ринку України, а також за рішенням Правління, Комітету з питань управління активами та пасивами, Кредитно-інвестиційного комітету, тарифного комітету Кредитора, Кредитор має право ініціювати зміну розміру процентів та комісії, визначених відповідно в п.п.1.1 та 3.3.16 Договору. Підпунктом 1.1 Договору визначений розмір процентної ставки за користування кредитом та комісій в сукупності 14,5% річних; пункт 3.3.16 в Договорі відсутній.(а.с.7, 8). Таким чином Кредитор має право лише ініціювати зміну розміру процентів річних та комісій, а не змінювати їх розмір в односторонньому порядку. Порядок зміни розміру процентів та комісій за кредитним договором визначений в п.п.2.13.1, 2.1.3.1 Договору. Зокрема про намір змінити розмір процентної ставки відповідач зобов'язаний повідомити позивачів не пізніше, ніж за десять робочих днів до дати початку їх застосування, а також надати для укладення відповідну додаткову угоду. Однак між сторонами така угода не була укладена, а тому банк безпідставно здійснював нарахування процентів за кредитним договором у розмірі 22% річних (а.с.8). Згідно з ч. 3 ст. 653 ЦК України у разі зміни договору зобовязання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями ст.ст. 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови підвищення процентної ставки, то вони мають виконуватися і вважаються такими, що момент досягнення домовленості настав. Тобто, в даному випадку важливим є визначений договором механізм виконання домовленості: укладання шляхом підписання додаткової угоди щодо підвищення процентної ставки. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] пропозиції щодо підвищення процентної ставки не прийняв, додаткової угоди не підписував, що підтверджується листами позивача від 05.11.2009р. від 06.06.2011р. від 28.08.2013р. продовжував сплачувати проценти згідно первинних умов договору і одночасно звернувся до банку з листом, в якому висловив незгоду з підвищенням процентної ставки з відповідним обґрунтуванням (а.с.41, 44, 45) Суд також враховує поведінку сторін після прийняття рішення банком щодо зміни процентної ставки у контексті положень цивільного законодавства про укладення та зміну договору, зокрема: якщо боржник сплачує відсотки за попередньою ставкою та не вчиняв інших дій щодо прийняття пропозиції, то це свідчить про відсутність домовленості. Відповідно до положень ст. ст. 203, 215, 651, 1054, 1056-1 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ст. 203 цього Кодексу; зміна договору допускається лише за згодою сторін; повернення кредитів здійснюється виключно на договірних умовах; встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Згідно статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банками забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами. Також банки не мають права змінювати процентну ставку за кредитом у звязку з волевиявленням однієї із сторін, відповідно до приписів постанов Правління НБУ «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» № 168 від 10 травня 2007 року та «Про окремі\~питання діяльності банків» від 5 лютого 2009 року № 49, постанови Правління НБУ № 319 «Про додаткові заходи щодо діяльності банків». Таким чином суд дійшов висновку, що відповідачем не було додержано законів та інших нормативно-правових актів, якими врегульовані питання умов та порядку зміни відсоткової ставки за договором, сторонами за кредитним договором не досягнуто згоди у письмовій формі щодо підвищення розміру процентної ставки, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved