Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 15 жовтня 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем по справі - [PERSON], про що було зроблено актовий запис за № 68. Від даного шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Сумісне життя сторони припинили 15 жовтня 2013 року. Причиною розпаду сім'ї, на думку позивачки, стало погіршення подружніх стосунків через несумісність поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства. Оскільки сім'я фактично розпалась, позивачка вважає, що примирення між ними неможливе, у зв'язку з чим просить розірвати шлюб у судовому порядку. В судове засідання позивачка не з'явились, однак направила до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. У разі повторної неявки відповідача, просила винести заочне рішення. Відповідач двічі в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, заяви до суду про причину неявки не надіслав. Суд, за відсутності заперечень позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15.10.2005 року (а.с.4), 15.10.2005 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON], який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області, про що було зроблено відповідний актовий запис за № 68. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами носить формальний характер, вони фактично припинили подружні стосунки, відносини не підтримують, з 15 жовтня 2013 року спільно однією сім'єю не проживають, примирення не бажають. За таких обставин, за відсутності заперечень відповідача, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, у зв'язку з чим, на думку суду, сім'я розпалась остаточно, шлюб між ними варто розірвати. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. В силу ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як видно із свідоцтва про шлюб, у зв'язку з реєстрацією шлюбу позивачка змінила прізвище з "[PERSON]" на "[PERSON]". В поданій до суду заяві, вимог щодо відновлення позивачці дошлюбного прізвища не має, тому підстав для зміни прізвища позивачки після розірвання шлюбу, суд не вбачає. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що згідно абз.2 ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved