Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

26 грудня 2019 року позивач звернулася до Березнегуватського районного суду з вказаним позовом до відповідача в якому зазначила, що їй на праві власності належить житловий будинок по [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстрований [PERSON] , але він не проживає в ньому з 2017 року. Вказане порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, зокрема вона позбавлена можливості оформити субсидію. На підставі викладеного [PERSON] просила визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . Позивач на задоволенні позовних вимог наполягала, надавши в судове засідання письмову заяву, справу просила слухати за її відсутності, проти заочного порядку розгляду справи не заперечувала (а.с.26). Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим згідно ст.280 ЦПК України ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів (а.с.25). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. З матеріалів справи, а саме копії договору купівлі-продажу зареєстрованого Універсальною Товарною Біржею "Ріко-Альянс" в "Журналі реєстрації біржових угод" за №5-136 від 29 грудня 2001 року, укладеного між [PERSON] , яка діяла на підставі доручення від [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони слідує, що позивачу на праві власності належить житловий будинок з надвірними будівлями за [ADDRESS] , житловою площею 29,3 кв.м. (а.с.9). Відповідно довідки про склад сім`ї, виданої виконавчим комітетом Березнегуватської селищної ради Миколаївської області 06 грудня 2019 року № 3431, у вказаному житловому будинку крім сина позивача зареєстрований не родич [PERSON] , 1989 року народження (а.с.10). Однак з акту обстеження місця проживання, складеного депутатом Березнегуватської селищної ради 14 листопада 2019 року слідує, що відповідач зареєстрований, але не проживає у будинку з 2017 року. Фактично в будинку зареєстрований та проживає син позивача, [PERSON] (а.с.11). Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Частиною 2 ст.405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених правових норм цивільного та житлового законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України за тимчасово відсутнім громадянином жиле приміщення зберігається протягом шести місяців. Згідно з ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, провадиться в судовому порядку. Враховуючи, що відповідач без поважних причин не проживає у будинку належному позивачу з 2017 року проте зареєстрований в ньому, що створює [PERSON] перешкоди у користуванні та розпорядженні належним їй нерухомим майном, на підставі ст.391 ЦК України суд доходить висновку про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, суд покладає на відповідача обов`язок по відшкодуванню позивачу судового збору.

Outcome: approved