Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

11 квітня 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у зв'язку з продовженням навчання. Вимоги обгрунтовує тим, що його батьки [PERSON], [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано в 2014 році. Після розірвання шлюбу між батьками він з молодшим братом [PERSON], [INFO] залишалися проживати разом із матір'ю, жодної допомоги від батька вони не отримували. На даний час він являється студентом 3-го курсу хімічного факультету денної форми навчання Східноєвропейського національного університету імені Лесі Українки і потребує матеріальної допомоги для оплати проїзду, придбання одягу, продуктів харчування, тощо. Оскільки він навчається на денній формі навчання, то весь вільний час витрачає на опрацювання навчального матеріалу, тому працевлаштуватися і заробляти кошти самостійно неспроможний, а стипендії у розмірі 825 грн. в місяць недостатньо для забезпечення всім необхідним. Натомість, відповідач їздить на заробітки за кордон, має великий дохід, тобто має можливість надавати йому матеріальну допомогу, так як по досягненню повноліття продовжує навчання. У зв'язку з вищевикладеним, просить постановити рішення про стягнення з [PERSON] в його користь 700 грн. аліментів щомісячно на період його навчання, а також 500 грн. витрат понесених по оплаті правової допомоги адвоката. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву, просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити повністю та не заперечив щодо заочного розгляду справи (а.с.16). Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, вважає його безпідставним та таким що до задоволення не підлягає. Зазначив, що хоча він здоровий і працездатний, однак отримує нестабільний, мінливий дохід. На даний час взагалі ніде не працює і доходів немає. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що [PERSON] немає можливості утримувати повнолітнього сина, матеріальне становище якого та його матері значно краще, ніж відповідача. Крім того, відповідач сплачує аліменти на утримання іншого неповнолітнього сина. Уклавши 09 квітня 2014 року договір про поділ майна подружжя, забезпечив колишню дружину та дітей житлом, відмовився від належної йому 1/2 частки квартири [ADDRESS]. Зазначив, що відповідач [PERSON] ніде не працює, в той час як його колишня дружина офіційно працевлаштована, працює експедитором на ТОВ "Кроноспан УА". Просив врахувати, що позивач проживає вдостатку, про що свідчать його поїздки на відпочинок за кордон. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Копією свідоцтва про народження [PERSON] підтверджується те, що відповідач [PERSON] являється батьком останнього (а.с.5). Згідно довідки №04/1472 від 05 квітня 2016 року позивач [PERSON] є студентом 3-го курсу хімічного факультету денної форми навчання Східноєвропейського національного університету ім. Л. Українки, термін навчання з 01 вересня 2013 року по 30 червня 2017 року (а.с.6) . Як видно з довідки про доходи [PERSON] розмір стипендії останнього становить 825 грн. на місяць (а.с.7). Копією квитанції ПАТ КБ "ПриватБанк" від 28 серпня 2015 року, товарного чеку від 07 квітня 2016 року та автоквитка підтверджуються видатки [PERSON] Згідно ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно із ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Згідно ст.182 СК України суд при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як встановлено в судовому засіданні позивач [PERSON] не досяг двадцятитрьохрічного віку, навчається у вищезазначеному вищому учбовому закладі на денній формі навчання, у зв'язку з чим не в змозі мати постійну роботу та отримувати від неї дохід, а тому суд вважає, що позивач потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, а його батько - відповідач [PERSON], оскільки працездатний, має можливість надавати таку допомогу. Частиною 1 статті 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини 3 статті 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У судовому засіданні, ні відповідач [PERSON], ні його представник, не надали належних та допустимих доказів, які б свідчили про неможливість сплачувати відповідачем аліменти на утримання сина - позивача у справі [PERSON] у зв'язку із продовженням ним навчання. З огляду на вищевикладене та з врахуванням того, що відповідач [PERSON], будучи батьком повнолітнього [PERSON] не надає в добровільному порядку допомоги на його утримання на період навчання, суд, враховуючи матеріальне становище відповідача, а саме те, що він має нестабільний, мінливий дохід, сплачує аліменти на утримання молодшого сина [PERSON], є працездатним, визначає до стягнення з [PERSON] аліменти в користь повнолітнього сина [PERSON] на його утримання в розмірі 500 грн. на місяць до закінчення ним навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років, починаючи з дня звернення до суду з позовом, а саме з 11 квітня 2016 року до закінчення навчання 30 червня 2017 року. Відповідно, до ст.88 ЦПК суд стягує з відповідача в користь позивача 500 грн. понесених ним витрат на правову допомогу, що підтверджені документально (а.с.10-13) та 551,20 грн. в дохід держави судовий збір.

Outcome: partial