Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

26 травня 2017 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 31 березня 2015 року надав [PERSON] кошти в сумі 9000,00 грн. на особисті потреби до 01 вересня 2015 року. Однак в зазначений строк [PERSON] суму боргу не повернув. Посилаючись на вимоги ст. 625 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням індексу інфляції у розмірі 12281,88 грн., за період прострочення виконання грошового зобовязання з 31 березня 2015 року по 26 травня 2017 року та 3% річних за цей же період в сумі 582,00 грн., вирішити питання повернення судових витрат. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання. Будь-яких заяв, повідомлень чи заперечень проти позову від відповідача до суду не надходило. Зі згоди позивача, викладеній в письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що 31 березня 2015 року [PERSON] надав письмову боргову розписку в тому, що 31 березня 2015 року він отримав від [PERSON] гроші в сумі 9000,00 грн. на особисті потреби та зобовязався повернути вказану суму до 01 вересня 2015 (а.с.5). Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Таким чином, згідно загальних умов виконання зобовязань, відповідно до ст.ст. 526, 530, 611 ЦК України, відповідач повинен виконати зобовязання належним чином та у встановлений строк, а в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних збитків з урахуванням встановленого індексу інфляції та стягнення трьох процентів річних, так як це прямо встановлено законом. У своїй позовній заяві позивач зазначив період прострочення виконання грошового з 31 березня 2015 року по 26 травня 2017 року. Однак, суд не може погодитися з таким визначенням строку, з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 610,612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Оскільки з наданої суду копії боргової розписки вбачається, що сторони погодили дату виконання зобовязання 01 вересня 2017 року, однак боржник не приступив до його виконання у строк узгоджений між сторонами, суд вважає за необхідне визначити період прострочення виконання грошового зобовязання з 01 вересня 2015 року (строк виконання зобовязання, визначений в розписці) по 26 травня 2017 року (по день звернення до суду), що в свою чергу змінить розрахований позивачем розмір інфляційних збитків та трьох відсотків річних. Відповідні індекси розраховуються Державним комітетом статистики України (раніше - Міністерство статистики України), починаючи з серпня 1991 року щомісячно і публікуються, зокрема, у газеті "Урядовий кур'єр". Повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на Державний комітет статистики України ці показники згідно зі статтями 19, 21 і 22 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватись для визначення розміру завданих збитків. Місяць року за період розрахункуІндекс інфляції, % вересень місяць 2015102.3 жовтень місяць 201598.7 листопад місяць 2015102.0 грудень місяць 2015100.7 січень місяць 2016100.9 лютий місяць 201699.6 березень місяць 2016101.0 квітень місяць 2016103.5 травень місяць 2016100.1 червень місяць 201699.8 липень місяць 201699.9 серпень місяць 201699.7 вересень місяць 2016101.8 жовтень місяць 2016102.8 листопад місяць 2016101.8 грудень місяць 2016100.9 січень місяць 2017101.1 лютий місяць 2017101.0 березень місяць 2017101.8 квітень місяць 2017100.9 травень місяць 2017101.3 Період розрахункуСума боргу, грнСума боргу з інфляцією, грнІнфляційне збільшення боргу, грн. 01.09.2015 - 26.05.20179000.0011143.032143.03 Таким чином, при сумі боргу 9000,00 грн. та при сукупному індексі інфляції за вказані періоди, інфляційні збитки склали 2143,03 грн. Перевірка судом розрахунку індексу інфляції за час прострочення проведено на підставі листа Верховного Суду України від 03 квітня 1997 року № 62-97р, яким надано рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ. Розрахунок 3% річних проведено наступним чином: Як вбачається з матеріалів справи, строк прострочення повернення боргу наступив 01 вересня 2015 року. Борг в сумі 9000,00 грн. відповідачем в цей строк не було повернуто, і не повернуто на день подачі позову до суду. Вказаний період, починаючи з 01 вересня 2015 року по день звернення до суду становить 633 дні. 3% річних від 9000,00 грн. за період 633 днів становить 468,00 грн. Відповідачем розрахунок боргу не оскаржувався. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню: борг у розмірі 9000,00 грн., інфляційні збитки за весь час прострочення в сумі 2143,03 грн., три проценти річних від простроченої суми в сумі 468,00 грн., а всього: 11 611,03 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, в звязку із частковим задоволенням позову, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 640,00 грн. На підставі ст.ст. 526, 530, 611, 625, 1048, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: partial