Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

1. Виклад позиції позивачки та представника позивача: 26 жовтня 2020 року до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності. В обґрунтування позовних вимог позивачка [PERSON] зазначила, що перебувала з 22.09.1990 року у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який був розірваний 03.01.2019 року за рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області. За час шлюбу подружжям було придбано нерухоме майно - \~квартира за адресою: [ADDRESS] , право власності було оформлено на відповідача. Так як відповідач відмовляється визнавати квартиру об`єктом права власності спільної сумісної власноті подружжя, вона вимушена звернутися до суду, та просить суд: визнати квартиру за адресою: [ADDRESS] загальною площею 53,3 кв.м, житловою площею 38,5 кв.м. об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Визнати частки квартири за позивачем та відповідачем рівними, по Ѕ частці квартири за позивачем та Ѕ частці за відповідачем. Судові витрати просить покласти на відповідача. 2. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги визнали. Просили справу розглянути у підготовчому судовому засіданні та судові витрати покласти на позивачку. 3. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28.10.2020 року справу прийнято до свого провадження в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Судом на підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 4. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст правовідносин. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 22.09.1990 року, який був зареєстрований Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровськоїобласті, актовий запис № 1102. З позовної заяви вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 03.01.2019 року за рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області. Відповідно договору купівлі-продажу квартири від 16.08.2006 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Красношлик В.В., відповідачем [PERSON] була придбана квартира за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 53,3 кв.м, житловою площею 38,5 кв.м. Згідно відомостей з реєстру прав власності, право власності на квартиру загальною площею 53,3 кв.м, житловою площею 38,5 кв.м. , яка розташована за адресою: [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] . 5. Оцінка Суду. Згідно зі\~статтею 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується\~статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у\~статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга\~статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч.2 ст.364Цивільного кодексуУкраїни\~(далі -\~ЦК України). Частинами 1, 2\~ст.70СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71СК України\~встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22\~постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11). Зі змісту п.п. 23, 24\~постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до п. 30\~постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.\~63, ч.1 ст.\~65 СК. При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. При цьому суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі\~ст.60 СК України. Оскільки спірна квартира набута сторонами за час шлюбу, що не заперечується сторонами, то вона є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін, у зв`язку з чим суд доходить висновку про її поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за позивачкою та відповідачем по 1/2 частині квартири за адресою: [ADDRESS] Враховуючи вищенаведене, суд вважає позов підставним та такий слід задовольнити 6. Розподіл судових витрат між сторонами. Судові витрати у розмірі 905 (дев`ятсот пять) гривень 36 копійок слід розділити порівну та стягнути з відповідача та позивача.

Outcome: partial