Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування Казанківської райдержадміністрації в особі Служби у справах дітей Казанківської райдержадміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що розпорядженням Казанківської РДА від 24.01.2019 року № 16-р, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. Розпорядженням Казанківської РДА від 04.02.2019 року № 24-р, позивача [PERSON] призначено піклувальником малолітніх дітей. Відповідач [PERSON] ніяким чином не піклується про своїх малолітніх дітей та не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі. Не цікавиться їх успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, її навчанням, підготовкою до самостійного життя. Не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на їх фізичний та моральний розвиток як складову виховання. Зазначені факти свідчать про те, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виховання дітей, свідомо нехтує своїми обов`язками матері, що підтверджує відсутність серйозного ставлення до своїх батьківських обов`язків. У зв`язку з наведеним, позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до своїх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та стягнути аліменти на утримання дітей у розмірі половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дітей повноліття. Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 25 березня 2020 року, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 22.04.2020 року, закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. Витребувано у органу опіки та піклування висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача. Позивач та представник третьої особи в судове засідання не прибули, просили розглядати справу без їх участі, позовні вимоги просили задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибула, про час, дату та місце судового засідання була повідомлена вчасно та належним чином. Надіслала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, проти позову не заперечує та просить його задовольнити. Зважаючи на вимоги ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та доведених обставин, приходить до такого висновку. Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.11.2007 року, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.09.2010 року, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.10.2013 року, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30.05.2018 року. Розпорядженням Казанківської РДА від 24.01.2019 року № 16-р, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. Розпорядженням Казанківської РДА від 04.02.2019 року № 24-р, позивача [PERSON] було призначено опікуном над малолітніми дітьми. Згідно довідки Казанківської селищної ради від 05.02.2020 року № 297/03-15-01, малолітні діти проживають разом з позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з довідки Казанківського закладу дошкільної освіти «Теремок» від 23.01.2020 року № 12-06/7, малолітня [PERSON] відвідує заклад з 01.08.2016 року. Дівчинка активна, добре спілкується з однолітками, одягнена по сезону, чиста та охайна. Мати жодного разу не відвідувала батьківські збори, не цікавилася вихованням дитини. Дитина проживає разом з бабусею [PERSON] , яка піклується про неї, займається її вихованням та матеріальним забезпеченням. Згідно характеристик Казанківського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № 1 Казанківської селищної ради, [PERSON] та [PERSON] навчаються в закладі з першого класу. За час навчання зарекомендували себе як старанні та дисципліновані учні. Діти перебувають під опікою бабусі [PERSON] , яка приділяє увагу навчанню, вихованню дітей та забезпечує шкільним приладдям. Згідно з висновком органу опіки та піклування Казанківської районної державної адміністрації від 08.05.2020 року № 01-18/10/158, визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , оскільки вона не цікавиться долею своїх малолітніх дітей, не приймає участі у їх вихованні, не забезпечує необхідних харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, тощо. Так, відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування і першочергова увага повинна приділятися якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пунктом 2 ч.1 ст.164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблею ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Визначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Так, судом було встановлено, що відповідач [PERSON] не цікавилась долею малолітніх дітей, місцем їх знаходження, станом здоров`я, матеріально не забезпечує їх, не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, їх навчанням, підготовкою до самостійного життя. Таким чином, малолітні діти позбавлені не тільки батьківської турботи та піклування, забезпечення фізичного та духовного розвитку зі сторони матері, а й необхідного для нормального психологічного розвитку спілкування із рідними їм людьми (матір`ю). Зазначені фактори суд розцінює як ухилення від виховання дітей саме у зв`язку з винною поведінкою матері - відповідача по справі, так як вона свідомо нехтувала своїми обов`язками. За таких обставин, суд вважає, що на підставі п. 2 ч.1 ст.164 СК України, відповідача, як таку, що протягом тривалого часу не виявляла щодо малолітніх дітей батьківського піклування, а також ухилялася від виконання своїх обов`язків по вихованню, виходячи із інтересів дітей, слід позбавити батьківських прав, що не позбавляє відповідача батьківських обов`язків, тому відповідно до ст.ст.180,182 СК України, з відповідача слід стягнути також аліменти на утримання малолітніх дітей і позов задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути судовий збір за позовну вимогу майнового характеру на користь позивача, та за вимогу немайнового характеру в дохід держави.

Outcome: approved