Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

31.10.2018 року позивачка [PERSON] звернулася до Київського районного суду м.Одеси з позовом до [PERSON] про визнання права власності у разі втрати документа. 27.12.2018 року позивач [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з зустрічним позовом до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - [PERSON] , про визнання права власності на нерухоме майно, в якому просить визнати право приватної власності на квартиру, яка знаходитеся за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] 11.01.2019 року позивачка надала до суду уточнену позовну заяву до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Одеська товарна біржа, про визнання договору дійсним, визнання права власності на нерухоме майно, в якій просить суд визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна за №13316 від 22 березня 1996 року, який укладений між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , дійсним. Визнати право власності на Ѕ частки приватної власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 22 березня 1996 року, що зареєстрована 26 березня 1996 року у книзі під №176 пр, стор 24, реєстр 328, у разі втрати документа. В обґрунтування позовних вимог позивачка за первісним позовом посилається на те, що 22 березня 1996 року [PERSON] , [INFO] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна №13316 від 22 березня 1996 року . Згідно п. 1 Договору №13316 [PERSON] та [PERSON] купили квартиру загальною площею 82,10 кв. м., корисною площею 76,8 кв. м., 4-кімнат житлової площею 51,1 кв. м., за адресою: [ADDRESS] , квартирою під номером 152.Договір №13316 нотаріально посвідчений не був. Вищезазначений договір №13316 укладений на Одеській товарній біржі. П. 11 Договору №13316 зазначено, що цей договір відповідно до вимог, що визначені ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», що зареєстрований на Одеській товарній біржі в Журналі реєстрації біржових правочинів з нерухомістю, що зареєстрований за №13316 від 22 березня 1996 року. 26 березня 1996 року КП БТІ ОМР зареєструвало квартиру у книзі за № 176 гір. стор 24, реєстр 328, що підтверджується штампом на договорі купівлі-продажу нерухомого майна від 22 березня 1996 року та довідкою за № 3171-10/342-К від 16 червня 2017 року. Позивачка загубила договір № 133 16 та технічний паспорт на квартиру. З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивачка просить позовні вимоги задовольнити. В зустрічному позові просить відмовити. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 05 лютого 1982 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, який 26 квітня 2007 року був розірваний. В шлюбі народилися два сина: [PERSON] , [INFO], та [PERSON] , [INFO]. 22 лютого 1996 року КЕЧ Одеського району було видано свідоцтво на право власності на житло, а саме на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] у спільну сумісну власність [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. 22 лютого 1996 року [PERSON] отримав розпорядження органу приватизації на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] у спільну сумісну власність [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Також підтвердженням факту проживання [PERSON] у вказаній квартирі є довідка. 12.02.1996 року між [PERSON] та Агентством по торгівлі нерухомості «Александр-Н» було укладено договір відповідно до якого замовник доручає виконавцю з 12.02.2012 по 12.03.1996 року здійснити комплекс необхідних дій для пошуку покупця квартири за адресою [ADDRESS] ) для обміну з доплатою. 2.2 березня 1996 року був укладений договір №13316 про купівлю-продаж нерухомого майна між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах [PERSON] та з іншої сторони [PERSON] , який проживав за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] . 28 серпня 1996 року між ЖЕО Київського району та [PERSON] був укладений договір № 8329 власника квартири багатоквартирного будинку про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Квартира зареєстрована за громадянином [PERSON] як особиста власність у Договорі по реєстру №13316 від 22.03.1996 року на підставі договору купівлі-продажу, основний власник [PERSON] Відповідач [PERSON] в спірній квартирі ніколи не жила, дітей [PERSON] виховував сам особисто без будь-якої допомоги зі сторони [PERSON] , разом з ним та дітьми вона майже весь час подружнього життя не проживала, що підтверджується тим фактом, що квартира, яку обміняли на спірну квартиру, видана на позивача [PERSON] та його двох синів, які і були його членами сім`ї. В договорі №13316 від 22 березня 1996 року вказана [PERSON] як другий покупець лише з тих підстав, що вона була на той час дружиною позивача [PERSON] , однак жодного відношення до квартири, яку обмінювали та коштів на які була з доплатою була придбана спірна квартира, вона не мала і не має жодного відношення. Позовні вимоги просить задовольнити. В задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання договору дійсним не заперечує, у визнанні права власності на нерухоме майно просить відмовити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - Одеська товарна біржа, третя особа: [PERSON] у судове засідання не з`явились, були повідомлені про час та місце розгляду справи. Вислухавши сторони, представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, 22.03.1996року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з однієї сторони, та [PERSON] , [PERSON] , з другої сторони, уклали договір купівлі- продажу нерухомого майна №13316, згідно якого [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] продали, а [PERSON] , [PERSON] купили квартиру за адресою: [ADDRESS] . Після укладання договору купівлі-продажу, 26.03.1996 року сторони зареєстрували своє право власності на вказану квартиру в КП «ОМБТІ та РОН» за № 176 пр стр.24 реєстр 328. На момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири був чинним Закон України "Про товарну біржу", відповідно до умов якого договори, оформлені товарною біржею, визнавались дійсними, а сам правочин купівлі-продажу було вчинено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства. В подальшому до ЦК Української РСР 1963 року були внесені зміни, відповідно до яких угоди щодо відчуження нерухомого майна підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. Відсутність належних правовстановлюючих документів на квартиру, на думку суду, істотним чином порушує право власності позивачів, яке підлягає судовому захисту. Згідно положень ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Аналогічне за змістом положення містить ч. 2 ст. 220 ЦК України: якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осі (ч. 1 ст. 316 ЦК України). Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя ", вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Проте розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до положень Цивільного кодексу України, оскільки в таких випадках презумпція згоди одного з подружжя на укладення другим договорів з розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя вже не діє. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання договору дійсним, визнання права власності на нерухоме майно - підлягає задоволенню. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , про визнання права власності на нерухоме майно підлягає задовольнити частково, а саме визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частки квартири [ADDRESS] .

Outcome: partial