Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01 лютого 2019 року він уклав договір оренди землі з приватним підприємством «Агро Дар 2010». Після підписання даного договору позивач намагався зареєструвати даний договір, але дізнався, що зареєстрований інший договір оренди землі з ТОВ «ГРАНУМ» на земельну ділянку площею 3.0700 га кадастровий номер 4421681600:15:003:0077, яка знаходиться на території Єпіфанівської сільської ради, що належить йому на підставі державного акту на право власності на землю. Він оспорює факт підписання цього договору, а тому просить визнати його недійсним, скасувати державну реєстрацію та стягнути на його користь судові витрати. Представник позивача Головченко А.О. через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника, позов підтримали в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Представник відповідача ТОВ «Гранум» повідомлявся неодноразово про час та місце розгляду справи судовими повістками з повідомленням, але до суду не з`явився, у заявах від 13 березня 2020 року, 31 березня 2020 року просив суд відкласти розгляд справи у зв`язку з терміновим відрядження керівника до міста Києва та в подальшому відкласти розгляд справи на іншу дату після завершення карантину в Україні, причини неявки в останні судові засідання суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надавав, не подав відзив, а тому відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів по справі з постановленням заочного рішення. 11 листопада 2020 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 цього Кодексу у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі, суд приходить до наступних висновків. Спірні правовідносини урегульовані нормами як цивільного, так і земельного законодавства. Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод позивач має право на мирне володіння та розпорядження своїм майном. Частиною першою ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та іншої діяльності. Разом з тим, визначення, процедура укладання, вимоги припинення договору оренди землі урегульовані в спеціальному законі, яким є ЗУ «Про оренду землі». Відповідно до ст.1 цього Закону оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. У ст.6 вищевказаного Закону визначено, що орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Згідно з вимогами ст.13 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається в письмовій формі та за бажанням сторін може бути посвідчений нотаріально, договір оренди землі набирає чинності з моменту його державної реєстрації /ст.14 ЗУ «Про оренду землі/. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5,6 ст. 203 ЦК України, як передбачено у ч.1 ст.215 цього Кодексу. У ч.1 ст.236 ЦК України зазначено, що правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Момент укладання договору визначено у ч. 1 ст. 638 цього Кодексу, у якій зазначено, що договір є укладений, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Частиною 1 ст.6 Конвенції і ст. ст. 9, 55 Конституції України передбачено, що кожен має на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку та належним і безстороннім судом, встановленим законом. У п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п. 58 рішення цього Суду у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення посягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті…Лише за умовами винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя. У п. 24 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України», п.23 рішення цього Суду у справі «Гуренка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом. Докази, надані суду сторонами, свідчать про наступне. Відповідно до Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 7), державного акту на право власності на землю (а.с. 8), [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3.0700 га кадастровий номер 4421681600:15:003:0077, яка знаходиться на території Єпіфанівської сільської ради. Позивач та ТОВ "ГРАНУМ" 15 січня 2019 року украли договір оренди на цю земельну ділянку строком до 31 грудня 2029 року, який 20 серпня 2019 року пройшов державну реєстрацію. Згідно до договору оренди (а.с. 9-14) та акту прийому-передачі земельної ділянки (а.с. 15) [PERSON] та ПП "Агро Дар 2010" 01 лютого 2019 року уклали договір оренди на вищевказану земельну ділянку і того ж дня вона передана орендарю для використання. Ухвалами Кремінського районного Луганської області від 27 лютого 2020 року,13 квітня 2020 року,18 травня 2020року суд зобов`язав ТОВ «ГРАНУМ» надати оригінал спірного договору оренди землі та додатків до нього, для подальшого призначення судово-почеркознавчої експертизи, але ухвали суду відповідачем проігноровано. Відповідно до ч. 7 ст. 84 ЦПК України особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. Відповідно до ч.10 ст.84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребувався доказ. Відповідач по справі вимоги суду не виконав і не надав суду оригінал спірного договору оренди землі та додатки до нього та не повідомив причини про неможливість надати доказу витребуваного судом. Таким чином, суд встановив, що у позивача відсутній оригінал договору оренди землі, а відповідач ухиляється від надання оригіналу договору оренди землі, тому суд позбавлений можливості призначити судово-почеркознавчу експертизу, але при цьому встановлює факт ухилення відповідача від проведення судово-почеркознавчої експертизи. Суд звертає увагу, що положеннями п. 1.1 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року №53/5, для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів. Згідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам суспільства, його моральним засадам. Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 2 ст.792 цього Кодексу відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Згідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Кодексом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Оскільки судом встановлено, що відповідач ухиляється від проведення судово-почеркознавчої експертизи внаслідок чого суд приходить до висновку, що право позивача як власника земельної ділянки є порушеним в частині немайнових вимог, отже необхідно визнати вказаний договір оренди землі недійсним. Суд не бере до уваги карантинні умови, які запровадженні Постановою КМУ щодо поважності причин не надання відповідачем витребуваного судом доказу, оскільки відповідач мав можливість спрямувати оригінал договору оренди землі поштою. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. При ухваленні рішення суд бере до уваги, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при рівності прав щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд оцінює докази відповідно до вимог ст.ст. 77 - 78, ч.ч. 3,4 ст. ст. 61, 89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. При цьому, згідно із ст. 81 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що стороною позивача надано суду належні та допустимі докази на підтвердження позовних вимог. Тому позовні вимоги слід задовольнити. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. При поданні позовної заяви позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією (а.с. 1). ЄСПЛ у своєму рішенні у справі Ботацці проти Іспанії, заява № 34884/97, п.30, ЕСНR, вказав, що оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтований. Суд при розподілі судових витрат вважає за необхідне стягнути з відповідача ТОВ «Гранум» судові витрати у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 08 копійок) на користь позивача [PERSON] .

Outcome: approved