Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

15.07.2020 до Святошинського районного суду м. Києва надійшов зазначений позов, в якій позивач просив стягнути з відповідача кредитну заборгованість в розмірі 48 205,01 грн. Позовні вимоги мотивовані неналежним виконання зобов`язань. Ухвалою суду ві 16.07.2020 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження без виклику сторін (а.с.46). Позивачу направлялася копія ухвали про відкриття провадження та про розгляд справи в порядку спрощеного провадження (а.с.47). Відповідачу [PERSON] направлялася копія ухвали суду про відкриття провадження та про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, а також матеріали позовної заяви та додатки до неї (а.с.47). Відповідач [PERSON] заяву із запереченням про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву до суду не направив. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість ухвалення по справі заочного рішення та задоволенняі позовних вимог з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 17.09.2013 року між ПАТ "Універсал Банк", та [PERSON] було укладено кредитний договір № HL16427, відповідно до якого відповідач отримав в борг кошти в сумі 220 000,00 грн. та зобов`язався їх повернути до 10.09.2033 року, на умовах платності та поверненні (а.с. 7-20). З метою забезпечення виконання укладено кредитного договору між сторонами по справі було укладено додаткову угоду № б/н до кредитного договору № HL16427 від 17.09.2013 р., проте, що сторони погодили, що врахунок забезпечення виконань зобов`язань укладено договір іпотеки № б\\н від 17.09.2013 р. ( а.с. 26). Згідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Правомірність застосування ст. 625 ЦК України в разі прострочення виконання боржником рішення суду підтверджена у наступних постановах: Постанові Верховного Суду у складі Великої Палати від 16.05.2018 р. по справі № 686/21962/15-ц, Постановах Верховного Суду у справах № 638/10417/15-ц від 20.02.2019р., № 310/5419/15-ц від 11.07.2018 р., № 463/4711/15 від 04.07.2018 р.. № 703/4704/15-ц від 28.02.2018 р., № 361/ 7939/2015ц від 06.08.2018р. У постанові Верховного Суду від 06.08.2018 р. по справі №361/7939/2015ц вказано, що суд в оцінці обґрунтованості вимог позивача виходить з того, що зволікання відповідача з виконанням рішення суду, що набрало законної сили, призвело до девальвації (знецінення) грошових коштів, стягнутих з нього судовим рішенням, та інших втрат, а отже, позивач вправі вимагати від відповідача сплати не тільки суми боргового зобов`язання, що набуло грошового виразу, а й з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних. Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду 18.02.2019 р. при прийнятті постанови у справі № 405/5535/16-ц вказавши, ло доводи касаційної скарги про те, що до виниклих правовідносин не застосуються положення частини другої статті 625 ЦК України в частині стягнення індексу інфляції, скільки інфляційні витрати не нараховуються на зобов`язання в іноземній валюті, а між сторонами у справі договір позики укладений саме в іноземній валюті, не заслуговують на увагу з огляду на те, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання визначеного рішенням суду у грошовій одиниці України - у гривні. Згідно вимог позивача, останній просить стягнути з відповідача за період з 19.06.2017 р. по 08.10.2018 р. проценти в розмірі 12 604,58 грн. та за цей же період суму інфляційних втрат в розмірі 35 600,43 грн., а всього разом 48 205,01 грн. Відповідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19.06.2017 року позовні вимоги ПАТ "Універсал Банк" задоволено, стягнуто з відповідача [PERSON] заборгованість, яка виникла по кредитному договору в сумі 342311,78 грн. (а.с. 28-30). Як зазначив позивач дане рішення в апеляційні інстанції не оскаржувалось та набрало законної сили. Будь-яких доказів, проте, що рішення суду не виконано і є наявна заборгованість по даному виконавчому провадженню, позивачем суду не надано. Представником позивача перед судом не ставилось питання, що витребування доказів з відповідного ВДВС, щодо підтвердження невиконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19.06.2017 року. Відповідно до ч. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, та підлягають задоволенню. Зважаючи на те, що позивачем не доведено, належними доказами, що Святошинського районного суду м. Києва від 19.06.2017 року не виконано, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed