Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом у якому просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в розмірі 209 291 грн. 50 коп., компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 12 429 грн. 76 коп., середній заробіток за затримку виплати заробітної плати в сумі 230 983 грн. 94 коп., що загалом складає 452 705 грн. 20 коп. Позовні вимоги мотивує тим, що він з 07 жовтня 2016 року працював в Товаристві з обмеженою відповідальністю «АЕРОВЕНТ» на посаді головного інженера з тривалістю робочого тижня 40 год. з місячним окладом 32 300 грн. За період з 07 жовтня 2016 року по 29 вересня 2017 року відповідач здійснив йому виплату заробітної плати у загальному розмірі 72 523 грн. 20 коп., а саме: 11.11.2016 року в розмірі 20 801,20 грн. за жовтень 2016 р.; 17.02.2017 року - 27 000 грн. за листопад 2016 р.; 23.06.2017 р. - 5 000 грн. частину зарплати за грудень 2016 р. та 27.06.2017 року - 19 722 грн. частину зарплати за грудень 2016 р. За період грудень 2016 року по 29.09.2017 року сформувалася заборгованість по заробітній платі у розмірі 235 293 грн. , що включає: за грудень 2016 р. до виплати 1 279,50 грн., з січня 2017 року по вересень 2017 року включно до виплати щомісячно по 26 001,50 грн. Після його неодноразових звернень відповідач 21 вересня 2018 року виплатив заборгованість по зарплаті в розмірі 26 001 грн. 50 коп. Станом на 10 липня 2018 року загальний розмір заборгованості по заробітній платі становить 209 291 грн. 50 коп. Через наявність значної заборгованості по заробітній платі ним відповідачу 21.09.2017 року була подана заява про звільнення за власним бажанням, на підставі якої було видано відповідний наказ про звільнення, згідно ст. 38 КЗпП України. Підприємством також невиплачена компенсація за невикористану відпустку за 14 календарних днів у розмірі 12 429, 76 грн. За період з 30 вересня 2017 року по 10 липня 2018 року за 191 робочий день за порушення законодавства про оплату праці відповідач має сплатити середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 230 983,94 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16.07.2018 року було відкрите провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 15, 16). В судовому засіданні позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, підтримав позов та викладені у ньому обставини. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином за його місцезнаходженням, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, при цьому поштова кореспонденція була повернута без вручення за закінченням терміну зберігання. Відзив на позов відповідач не подав. З урахуванням викладеного судом 24.09.2018 року протокольно постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно наказу Товариства з обмеженою відповідальністю «АЕРОВЕНТ» № 33-К від 06.10.2016 року, [PERSON] з 07 жовтня 2016 року було прийнято на роботу на посаду головного інженера з місячним посадовим окладом 32 300 грн. (а.с. 5). Наказом ТОВ «АЕРОВЕНТ» № 24-К від 29.09.2017 року позивача звільнено за власним бажанням 29 вересня 2017 року, згідно ст. 38 КЗпП України, з виплатою компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 14 календарних днів (а.с. 8). Працевлаштування позивача на підприємстві відповідача у період часу з 07 жовтня 2016 року по 29 вересня 2017 року також підтверджується записами у трудовій книжці (а.с. 9) та відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 4 кварталу 2016 року по 4 квартал 2017 року, виданими Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві (а.с. 7). Згідно довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «АЕРОВЕНТ» від 05.09.2017 р. № 0509/01, сума нарахованої заробітної плати [PERSON] за період роботи з 01.01.2017 року по 31.08.2017 року склала 258 400 грн., а саме: щомісячно заробітна плата нараховувалась у розмірі по 32 300 грн., з якої: утримання обов'язкових платежів і зборів у розмірі 6 298 грн. 50 коп., до виплати складає сума щомісячно по 26 001 грн. 50 коп. (а.с. 6). За нормою ст. 21 Закону України "Про оплату праці", працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно положень ст. ст. 1, 2 Закону України "Про оплату праці", заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу, що також визначено ст. 94 КЗпП України. Згідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. З пояснень позивача, за весь період роботи на підприємтсві відповідача йому заробітна плата виплачувалася чотири рази лише частково, в день звільнення розрахунок проведений не був, після звільнення в березні 2018 року було перераховано 26 001,50 грн. Суд приймає до уваги вказані пояснення позивача, оскільки у їх спрастування будь яких доказів відповідачем не надано. На підтвердження вимог позивачем надана виписка ПАТ КБ «Приватбанк» від 30.08.2018 року по рахунку № [NUMBER], відповідно якої [PERSON] на картку була перерахована заробітна плата у такі строки та розмірах: 11.11.2016 року у розмірі 20 801,20 грн. за вересень 2016 р.; 17.02.2017 року у розмірі 27 000 грн. за листопад 2016 р.; 23.06.2017 р. у розмірі 5 000 грн. за квітень 2017 р.; 27.06.2017 року у розмірі 19 722,50 грн. за квітень 2017 р.; 21.03.2018 року у розмірі 26 001,50 грн. за вересень 2017 р. Отже, загалом виплачено заробітної плати на загальну суму 98 525 грн. 20 коп. З урахуванням окладу позивача у розмірі 32 300 грн., з якого після відрахувань обов'язкових до сплати в бюджет платежів в сумі 6 298,50 грн., підлягала виплаті щомісячно заробітна плата у розмірі 26 001,50 грн. У зв'язку з цим за весь період працевлаштування з 07.10.2016 р. по 29.09.2017 р. підприємством відповідача позивачу мала бути виплачена заробітна плата загалом в сумі 306 817 грн. 70 коп. (за 16 робочих днів жовтня 2016 р. - 20 801,20 грн.; з листопада 2016 р. по вересень 2017 року включно за 11 місяців - 286 016,50 грн.). Отже, з урахуванням виплачених коштів 98 525,20 грн., заборгованість по заробітній платі становить у розмірі 208 292 грн. 50 коп., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. При цьому позивач просить стягнути заборгованість по заробітній платі у розмірі 209 291 грн. 50 коп., у зв'язку з цим вимоги у цій частині підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст. 74 КЗпП України, громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати. Як зазначено вище, наказом про звільнення позивача йому визначено виплату компенсації за невикористану щорічну відпустку за 14 календарних днів. Пунктом 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 зі змінами (надалі по тексту - Порядок) визначено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку. Відповідно п. 7 Порядку, нарахування виплат за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством). Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки. З урахуванням п. п. 2, 7 Порядку та беручи до уваги час працевлаштування і звільнення позивача, для розрахунку суми компенсації за невикористану відпустку необхідно взяти період роботи [PERSON] з 01.03.2017 р. по 29.09.2017 р., що включає, без урахування восьми святкових днів, - 205 календарних днів; доходи за цей період становлять 182 007 грн., отже за 1 календарний день - 887,84 грн. Виходячи з цього, компенсація за невикористану відпустку становить у розмірі 12 429 грн. 76 коп. (14 днів х 887,84 коп.), яка підлягає виплаті позивачу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У зв'язку з цим вимоги позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виплати розрахунку при звільненні ґрунтуються на нормах чинного законодавства. При цьому, суд виходить з того, що обчислення середньоденної заробітної плати за цими вимогами відповідно до п. 8 Порядку, визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом останніх двох місяців робочі (календарні) дні, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата, на число відпрацьованих робочих днів (годин), тобто середньоденна заробітна плата позивача становить 1 209 грн. 37 коп. (26 001,50 грн. - заробітна плата за липень 2017 р. за 21 робочий день та 26 001,50 грн. - заробітна плата за серпень 2017 року за 22 робочі дні) (52 003 грн. : 43). Період з часу звільнення позивача по час заявлених вимог, а саме: з 30.09.2017 року по 10.07.2018 року включає 192 робочих дні. Отже, сума коштів, яка підлягає виплаті за час затримки розрахунку при звільненні складає у розмірі 232 199 грн. 04 коп. (1 209 грн. 37 коп. - середньоденна заробітна плата позивача х 192 робочих дні). При цьому позивачем нарахована до стягнення сума 230 983 грн. 94 коп. Тому у цій частині позов також підлягає задоволенню у межах заявлених вимог, відповідно положень частини 1 ст. 13 ЦПК України. Пунктом 6 ст. 141 ЦПК України визначено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», осіб, які понесли судові витрати по даній справі не встановлено, судом не вирішується питання про судові витрати.

Outcome: partial