Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

Азовський морський інститут Одеської національної морської академії (далі Інститут) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, утвореної внаслідок утримання перевикористаної відпустки, у якому зазначили, що наказом №12/вк від 05.02.2010 року [PERSON] з 08.02.2012 року прийнятий на роботу до Інституту на посаду слюсаря 5 розряду строком по 30.06.2010 року. 01.07.2011 року наказом №77/кв від 21.06.2011 року трудовий договір між [PERSON] та інститутом був продовжений безстроково. Відповідно до графіку відпусток на 2013 рік відповідачу була надана щорічна планова відпустка у лютому 2013 року. Відповідно до наказу №20 від 11 лютого 2013 р. слюсарю - сантехніку 5 розряду [PERSON] з 18 лютого 2013 року по 18 березня 2013 року за період роботи з 08.02.2013 року по 07.02.2014 року була надана відпустка із рахунку 28 календарних днів. 01.08.2013 р. [PERSON] було написано заяву про звільнення його за власним бажанням. Наказом по Азовському морському інституту Одеської національної морської академії №110 від 01.08.2013р. [PERSON] був звільнений за власним бажанням ст. 38 КЗпП України. Відповідно до наказу №110 від 01.08.2013р. про звільнення [PERSON] бухгалтерії інституту необхідно було зробити утримання за 14 календарних днів за використану але не відпрацьовану щорічну відпустку за період з 02.08.2013р. по 07.12.2014р. Однак, на час звільнення [PERSON] вже отримав заробітну плату за липень 2013р. Тому при звільненні відповідача утримання призвести за невідроблені дні відпустки неможливо, оскільки у серпні відпрацьовано один день та недостатньо суми нарахованої працівникові для утримання з заробітної плати за серпень 2013р., у зв'язку з чим за [PERSON] на момент звільнення утворилася заборгованість в сумі 799,30 грн., яку просять стягнути з відповідача, а також судові витрати по справі. Представник позивача у судове засідання не з'явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу у відсутності відповідача на підставі ст. 224 ЦПК України, заочно. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини і відповідні ним правовідносини. Наказом №12/вк від 05.02.2010 року [PERSON] з 08.02.2010 року прийнятий на роботу до Азовського морського інституту Одеської національної морської академії на посаду слюсаря 5 розряду строком по 30.06.2010 року. З 01 липня 2010 року наказом №65/вк від 16 червня 2010 року [PERSON] було продовжено терміновий трудовий договір на посаді слюсаря 5 розряду до 30 червня 2011 року. 01 липня 2011 року наказом №77/кв від 21 червня 2011 року трудовий договір між [PERSON] та інститутом був продовжений безстрокове. Відповідно до графіку відпусток на 2013 рік відповідачу була надана щорічна планова відпустка у лютому 2013 року. Відповідно до наказу №20 від 11 лютого 2013 р. слюсарю - сантехніку 5 розряду [PERSON] з 18 лютого 2013 року по 18 березня 2013 року за період роботи з 08.02.2013 року по 07.02.2014 року була надана відпустка із рахунку 28 календарних днів. Наказом по Азовському морському інституту Одеської національної морської академії №110 від 01.08.2013р. [PERSON] був звільнений за власним бажанням по ст. 38 КЗпП України. Згідно ст. 21 Закону України "Про відпустки" заробітна плата працівникам за час відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до її початку. Відповідно до ст. 22 Закону України "Про відпуски" відрахування із заробітної плати за час відпустки у разі звільнення працівника до закінчення робочого року, за який він уже одержав відпустку повної тривалості, для покриття його заборгованості власник або уповноважений ним орган провадить відрахування із заробітної плати за дні відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року. Статтею 127 КЗпП України встановлено, що утримання із заробітної плати провадяться при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідпрацьовані дні відпустки. Відповідно до наказу №110 від 01.08.2013 року про звільнення [PERSON] бухгалтерії інституту необхідно було зробити утримання за 14 календарних днів за використану але не відпрацьовану щорічну відпустку за період з 02.08.2013 року по 07.02.2014 року. Відповідачеві за вих. №3/6-13 від 06.08.2013 року, №388-13 від 03.09.2013 року та №470-13 від 26.09.2013 року надсилалися листи з проханням про погашення заборгованості, проте вимоги по теперішній час не виконані. Таким чином, враховуючи те, що на час звільнення [PERSON] отримав вже заробітну плату за липень 2013 року, а при звільненні відповідача утримання здійснити за невідроблені дні відпустки було неможливо, оскільки у серпні відповідачем відпрацьовано один день та недостатньо суми нарахованої працівникові для утримання з заробітної плати за серпень 2013 року, за [PERSON] утворилася на момент звільнення заборгованість в сумі 799,30 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 229,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved