Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, що був уточнений, до страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія», приватного підприємства «Смартком» про стягнення матеріальних та моральних збитків за пошкодження транспортного засобу. У позові [PERSON] просить стягнути з Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» на користь [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 39\~407,88 гривень, суму пені у розмірі 415,97 грн. (чотириста пятнадцять гривень 97 копійок), суму упущеної вигоди у звязку з неможливістю надання в оренду ТЗ у розмірі 8750,00 грн. (Вісім тисяч сімсот пятдесят гривень 00 коп.), моральну шкоду у розмірі 5000,00 (пять тисяч) гривень, витрати на правову допомогу у розмірі 6000,00 (шість тисяч) гривень, витрати на оплату судового збору в розмірі 321,34 грн. (триста двадцять одна гривня 34 копійки), стягнути солідарно з Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія», приватного підприємства «Смартком» на користь [PERSON] суму у розмірі 100,00 грн. (сто гривень). У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просить задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] «Гарантія» у судове засідання не зявився, сповіщався належним чином причини неявки не повідомив. Представник ПП «Смартком» надав до суду заяву, у якій просить справу розглядати за його відсутності. Треті особи у судове засідання не зявилися. Суд, вивчивши матеріли справи, заслухавши пояснення сторін, їх представників, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд вважає за необхідне зазначити, що розгляд і вирішення справ в судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1-3 ст.10 ЦПК України). У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 24.09.2013р. о 07 год. 40 хв., водій [PERSON] керуючи автомобілем «ВАЗ 21043», реєстраційний номер [NUMBER], на перехресті вул. [PERSON] та [PERSON] у м. Одесі при виконанні повороту ліворуч не впевнився в безпечності руху, не надав перевагу в русі транспортним засобам, які рухались по головній дорозі, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Опель», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] (Далі за текстом - Позивач), в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. 28.10.2013р. року суддею Корой В.Д. Малиновського районного суду м. Одеси було проголошено постанову у справі №521/16440/13-п, провадження № 3/521/6764/13 відповідно до якої було визнано винним у скоєнні вищезазначеного правопорушення [PERSON] На виконання вимог Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована в [PERSON] «Гарантія», що підтверджується полісом №АС/1603432, строком дії з 21.03.2013р. по 20.03.2014р., тобто таким що був дійсний на момент ДТП. Відповідно до положень статті 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася із настанням якої виникає обовязок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. 25.09.2013 року Позивач повідомив страхову компанію [PERSON] «Гарантія» (Далі за текстом - Відповідач) про настання страхового випадку по договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/1603432, що підтверджується відповідним повідомленням, зареєстрованим у Відповідача за №89115, разом з яким було надано довідку про ДТП, що мала місце 24.09.2013р. на перехресті вул. [PERSON] та [PERSON] у м. Одесі; копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Опель», реєстраційний номер [NUMBER]; копію посвідчення водія [PERSON]; копію паспорту та ідентифікаційного податкового номеру [PERSON] 02.12.2013р. до [PERSON] «Гарантія» звернувся Позивач з заявою на виплату страхового відшкодування, що підтверджується відповідною заявою, зареєстрованою у Відповідача за №12061, разом з якою було надано реквізити карткового рахунку [PERSON] та постанову Малиновського районного суду м. Одеси у справі №521/16440/13-п, провадження № 3/521/6764/13. Тобто станом на 02 грудня 2013 р. Відповідачу були надані усі необхідні документи, що передбачаються статтею 35 Закону України № 1961-IV для визнання випадку страховим та для визначення розміру страхового відшкодування. Після чого між Позивачем та Відповідачем було погоджено розмір збитків, базою якого стало проведене дослідження щодо визначення матеріальних збитків, які зазнав Позивач внаслідок ДТП що трапилась 24.09.2013р., а саме 23 768,00. (Двадцять три тисячі сімсот шістдесят вісім гривень 00 копійок), за винятком залишкової вартості автомобіля та франшизи, сума якої сплачується винуватцем ДТП. Вищезазначена матеріальна шкода визначається звітом про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Опель», реєстраційний номер [NUMBER], виконаним оцінювачем за заявою [PERSON] «Гарантія», оригінал якого знаходиться у Відповідача. Згідно висновку спеціаліста № 06/02/15-1, складеного 06 лютого 2015 року вартість матеріального збитку, станом на 06 лютого 2015 року складає 45207,88 грн. Угодою від 22 січня 2014 року [PERSON] та [PERSON] «Гарантія» було визнано автомобіль «Opel Omega», реєстраційний номер [NUMBER] фізично знищеним та встановлено залишкову вартість у розмірі 5100,00 грн. Згідно п. 36.6. ст. 36 Закону України № 1961-ІV Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Договором/полісом №АС/1603432 передбачено франшизу у розмірі 1000,00 гривень, суму якої [PERSON] сплатив. Крім того, Позивачу довелося сплатити ФОП [PERSON] 300,00 грн. (триста гривень 00 копійок) за транспортування автомобіля з місця ДТП до місця проживання Позивача, що підтверджується актом виконаних робіт від 24.09.2013р. Тобто [PERSON] «Гарантія» повинна сплатити страхове відшкодування у розмірі 39407,88 грн. (з урахуванням 300,00 грн. за транспортування автомобіля з місця ДТП до місця проживання Позивача, та без суми франшизи у розмірі 1000,00 грн.). Відповідно до частини 2 статті 36 Закону України № 1961-ІV Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Тобто, відповідно до зазначеної статті Закону України № 1961-ІV крайній строк виплати страхового відшкодування припадав на 2 березня 2014р. Проте на даний момент виплату визначеного розміру страхового відшкодування Відповідач не здійснив. Таким чином, станом на теперішній час минуло 65 (шістдесят пять) днів, протягом яких Відповідачем порушується зобовязання за вищезазначеним договором страхування. Оскільки Страхова компанія у встановлений строк свого обовязку по перерахуванню коштів не виконала, допустивши прострочення грошового зобовязання, а тому бездіяльність Відповідача призвела до порушенням зобовязання (ст. 610 ЦК України), і з 03.03.2014 року [PERSON] «Гарантія» вважається такою, що прострочила (ст. 612 ЦК України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності. Відповідно до положень п. 36.5 ст. 36 Закону України № 1961-IV: «кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня». Згідно з Постановою НБУ від 09.08.2013 р. № 315 облікова ставка НБУ з 09.08.2013 року та станом на теперішній час діє облікова ставка у розмірі 6,5%. З моменту невиплати та до сьогоднішнього дня минуло 65 днів. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» від 22.11.1996 р. № 543/96-ВР розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобовязань не може перевищувати розмір подвійної облікової ставки НБУ. Використовуючи формулу розрахунку пені ?Р = (s * р% * Q)/365, де: ?Р - сума пені; s - сума заборгованості; р% - ставка пені, у відсотках за день прострочення; Q - кількість днів прострочення випливає із частини 3 ст. 549 Цивільного кодексу України: "Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання." Таким чином, пеня, яку повинен сплатити Відповідач складає 415,97 грн. (чотириста пятнадцять гривень 97 копійок). Згідно із статтями 525, 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином та у встановлений строк згідно умов договору, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до стаття 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Що не звільняє боржника від виконання зобовязання. Однак після закінчення вищевказаного строку і по даний час виплата страхового відшкодування Відповідачем 1 не проведена. Таким чином Відповідач порушує свої зобовязання за Договором страхування, що суперечить нормам ЦК України. Так, згідно із статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із статтею 623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до частини 2 статті 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання. Згідно із пунктом 3 статті 20 Закону України «Про страхування» страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Позивач уклав договір поруки №87-С09-П з приватним підприємством «Смартком», у відповідності до цього Договору Поручитель, поручається перед Кредитором за виконання обов'язку Страхового товариства з додатковою відповідальністю Гарантія» (скорочена назва - [PERSON] «Гарантія»), код ЄДРПОУ 21130899. 04070, м. Київ, вул. Костянтинівська, 56, офіс 13. (надалі іменується "Боржник") щодо виконання усіх його зобовязань за договором. А у разі порушення Боржником обов'язку за основним зобов'язанням обсяг відповідальності поручителя перед кредитором у розмірі 100 гривень 00 копійок. Таким чином, так як договір поруки був укладений з ПП «Смартком» і ним визначена тільки його відповідальність, то сума у розмірі 100 гривень підлягає стягненню тільки з ПП «Смартком». Слід також зазначити, що Позивачу довелося звернутися за наданням правової допомоги та виплатити Адвокатському бюро «Федяєва Сергія Володимировича» 6000,00 (шість тисяч) грн., що підтверджується договором №43у/03/2014 про надання правової допомоги від 22.03.2014р., укладеним між Позивачем та Адвокатським бюро «Федяєва Сергія Володимировича». Сума сплачена за цим договором у розмірі 6000,00 гривень підтверджується прибутковим касовим ордером та квитанцією №43у/03/2014 від 22.03.2014р. та розрахунком витрат часу на правову допомогу, що підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст.79 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Також, відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] «Гарантія» підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 321,34 гривень. Окрім цього позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 5 000 грн. посилаючись на те, що через ситуацію, яка склалася, він переніс стрес, зазнав душевних страждань, був порушений його повсякденний розклад життя, у зв'язку з чим зазнав моральної шкоди. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Таким чином, суд відмовляє у задоволені вимог позивача, щодо стягнення з відповідача моральної шкоди. Вимоги позивача про стягнення упущеної вигоди також не підлягають задоволенню. Відповідно до п.п.2 п. 2 ст. 22 ЦК України доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до умов договору оренди транспортного засобу від 15.06.2013 року орендна плата за пошкоджений автомобіль не є фіксованою, а визначається відповідно до акту прийому-передачі автомобіля, а тому встановити упущену вигоду позивача не виявляється можливим для суду.

Outcome: partial