Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

17.10.2000 року [PERSON], [PERSON] звернулись з позовом до [PERSON], яким просили визнати за [PERSON] право власності на ? частину поліпшень, визнати за нею право власності в порядку спадкування після померлого чоловіка на 1/6 частину поліпшень, визнати факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті батька [PERSON], визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування після померлого батька на 1/6 частину поліпшень, визнати частково недійсним заповіт [PERSON] в частині прав власності відповідача на частину майна, зазначеного в заповіті (т.1 а.с.3-4). Ухвалою Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 05.08.2003 року зазначена позовна заява залишена без розгляду (т.1 а.с. 40). Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.10.2003 року Ухвала Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 05.08.2003 року скасована, а справа направлена на новий розгляд в іншому складі (т.1 а.с. 59). 22.01.2004 року [PERSON] та [PERSON] звернулись з доповненою та уточненою позовною заявою до [PERSON], якою просили визнати недійсним заповіт [PERSON] на ім'я [PERSON] та визнати право власності на домоволодіння [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON]; визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, площею 0,5973 га, розташовану поряд з домоволодінням та визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на зазначену земельну ділянку (т.1 а.с. 62-64). 10.05.2006 року [PERSON] звернулась із зустрічним позовом до [PERSON] та [PERSON], яким просила визнати за нею право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS], визнати за нею право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS], зобов'язати відповідачів повернути їй Державний акт на право приватної власності на землю від 08.06.1999 року та зобов'язати відповідачів та інших осіб, які без законних підстав проживають у домоволодінні, розташованому за адресою: [ADDRESS], виселитися з нього (т.1 а.с.145-147). Ухвалою Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 30.05.2006 року у якості третьої особи на боці відповідача залучена державна нотаріальна контора (т.1 а.с. 159). Ухвалою Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 30.05.2006 року прийнята відмова [PERSON] від позову в частині позовних вимог до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на домоволодіння та земельну ділянку, провадження в цій частині позовних вимог закрито (т.1 а.с. 160). Ухвалою Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 31.08.2011 року позовна заява [PERSON] та зустрічна позовна заява [PERSON] залишені без розгляду (т.1 а.с. 266). Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.02.2012 року Ухвала Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 31.08.2011 року скасована, а справа направлена на новий розгляд в іншому складі (т.2 а.с. 20). 14.03.2013 року [PERSON] та [PERSON] звернулись з уточненою позовною заявою до виконавчого комітету Перещепинської селищної ради Дніпропетровської області [PERSON], якою просили визнати недійсним Рішення виконкому Перещепинської селищної ради №65 від 02.06.1989 року про визнання права власності на будинок, Рішення виконкому Перещепинської селищної ради №279 від 1998 року про передачу у власність земельної ділянки, площею 0,5973 га, визнати недійсним свідоцтво про право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] (67), визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, площею 0,5973 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], визнати недійсним заповіт [PERSON] від 02.11.1989 року, складений на ім'я [PERSON] та визнати право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] (67) за [PERSON] та [PERSON] (т.1 а.с. 62-64). В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі за первісним позовом вказують, що 22.09.1975 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після реєстрації якого подружжя стало проживати в будинку матері [PERSON] - [PERSON], розташованому за адресою: [ADDRESS]. Господарство даного двору належало до типу колгоспного двору, головою якого по погосподарським книгам була матір [PERSON] - [PERSON]. Поселившись у зазначеному домоволодінні, [PERSON] також стала членом колгоспного двору. В [INFO] та в [INFO] роках [PERSON] народила двох синів - [PERSON] та [PERSON] відповідно, які також стали членами даного колгоспного двору. Разом з ними мешкала також сестра [PERSON] - [PERSON], яка в 1989 році переїхала мешкати в будинок [ADDRESS] і, таким чином, відбувся виділ її долі з майна колгоспного двору. З цього моменту [PERSON], в спірному домоволодінні не мешкала, участі у веденні господарства не приймала, ані фізичною працею, ані грішми. Таким чином, після виділу долі [PERSON] членами колгоспного двору залишились: голова колгоспного двору [PERSON], її син - [PERSON], дружина сина - [PERSON] та їх діти - [PERSON] та [PERSON] [INFO] року [PERSON] помер. [INFO] року померла матір [PERSON] - [PERSON], яка залишила заповіт на ім'я своєї доньки [PERSON], яка у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою по прийняття спадщини. Вважаючи, що [PERSON] не мала права заповідати спірний будинок, оскільки не була його єдиною власницею, позивачі звернулись до суду із зазначеним позовом. Крім того, враховуючи той факт, що [PERSON] не була єдиною власницею спірного будинку, не мала право вона і на одноособову приватизацію земельної ділянки, розташованої за тією ж адресою. Вважаючи, що таким чином порушені їх прав позивачі звернулись із зазначеним позовом до суду. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] в обґрунтування своїх зустрічних позовних вимог зазначила, що на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 06.07.1989 року, її матері належав житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. Також на підставі державного акту на право приватної власності на землю її матері [PERSON] належала земельна ділянка, розташована за тією ж адресою. За життя її матір [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла їй. [INFO] року помер її рідний брат [PERSON], у зв'язку з чим вона лишилась єдиною спадкоємицею після смерті матері [PERSON], як за законом, так і за заповітом. А тому, після смерті матері, вона у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою по прийняття спадщини, однак через судову тяганину позбавлена можливості отримати свідоцтво по право на спадщину. Увесь час, поки справа слухається в суді, позивачі за первісним позовом незаконно проживають у спірному домоволодінні, чим порушують її права. А тому звернулась до суду із зустрічним позовом, яким в остаточній редакції просила зобов'язати відповідачів повернути їй Державний акт на право приватної власності на землю, серії ДПНВ № 012899 від 08.06.1999 року та зобов'язати відповідачів та інших осіб, які без законних підстав перебувають у спірному домоволодінні, розташованому за адресою: [ADDRESS], виселитися з нього. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просила задовольнити первісний позов у повному обсязі, в задоволенні зустрічного відмовити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] проти задоволення первісного позову заперечував, зазначивши що спірне домоволодіння не є і не було колгоспним двором, оскільки про передачу майна у власність колгоспного двору повинні бути документи, які позивачі за первісним позовом не надали. Після смерті [PERSON], яка була власницею старого домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності, фактично спадщину прийняв її син [PERSON] Після чого, [PERSON] разом дружиною [PERSON] побудували новий будинок, на який [PERSON] було у встановленому законом порядку оформлено право приватної власності, після чого складено заповіт. Таким чином, на даний момент законним власником спірного домоволодіння повинна бути спадкоємиця [PERSON] - [PERSON], однак через судову тяганину вона позбавлена можливості належним чином оформити свої спадкові права. Крім того, вважав, що позивачі за первісним позовом без законних підстав мешкають у спірному домоволодінні, чим порушують права [PERSON] А тому підстави для задоволення первісного позову відсутні. Просив відмовити в задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічні позовні вимоги. Представники виконавчого комітету Перещепинської міської ради Новомосковского району Дніпропетровської області та Новомосковської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання, надавши заяви про розгляд справи у свою відсутність. Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні. При ухваленні рішення суд зобов'язаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР (в редакції 1963 року - далі ЦК УРСР) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (ст. 112 цього Кодексу). Відповідно до положень ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена колгоспного двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР № 885-XII був введений в дію Закону України "Про власність". Згідно роз'яснень, викладених у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. П.8 вищезазначеної Постанови зазначає, що передбачені Законом "Про власність" положення щодо спільної власності громадян на майно, надбане внаслідок їх спільної праці, поширюються на придбання його як при веденні особистого підсобного господарства, в тому числі членами колишнього колгоспного двору, так і в інших випадках. Згідно з цими положеннями право на майно може бути визнано не лише за громадянами, які є родичами, а й за іншими особами, коли буде встановлено, що вони входили до складу сім'ї і брали трудову участь у його придбанні. Судом встановлено, що 22.09.1975 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що стверджується відповідним свідоцтвом про шлюб (т.1 а.с.10). Після укладення шлюбу подружжя Коломоєць зареєструвалось та стало мешкати за місцем мешкання матері [PERSON] - [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Дана обставина підтверджується домовою книгою (а.с.7 Домової книги), а також не заперечувалась сторонами в судовому засіданні. Під час мешкання у зазначеному домоволодінні подружжя Коломоєць побудувало на зазначеному подвір'ї времянку з газом, водою, опаленням, сарай, гараж, паркан, до будинку проведено газопостачання (т.1 а.с. 18-19), що свідчить про отой факт, що подружжя Коломоєць брало трудову та матеріальну участь у придбанні спірного майна. [INFO] року та [INFO] року [PERSON] народила двох синів - [PERSON] та [PERSON] відповідно, які також були зареєстровані у зазначеному домоволодінні (а.с.7-об Домової книги). Згідно довідки виконкому Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 20.10.2000 року, [PERSON], [INFO] року народження (т.1 а.с.17), дійсно проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS]; на день смерті батька дійсно проживав за цією ж адресою (т.1 а.с.16). Актом від 19.10.2000 року, складеним комісією у складі депутата Малихіна В.М. та сусідів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] встановлено, що [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] з 1974 року (т.1 а.с.18). Довідкою виконавчого комітету Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області стверджується, що домоволодіння [ADDRESS] після перенумерації має [ADDRESS] (т.1 а.с.72). Разом з ними у зазначеному домоволодінні мешкала також сестра [PERSON] - [PERSON], яка в 1989 році переїхала мешкати в будинок [ADDRESS], де мешкає на момент розгляду справи в суді. Дана обставина підтверджується, зокрема, Актом від 18.07.2002 року, складеним комісією у складі депутата Перещепинської міської ради Пилипенко Л.В. та сусідів [PERSON] та [PERSON] (т.1 а.с.65). Як стверджують позивачі за первісним позовом, з цього моменту [PERSON], в спірному домоволодінні не мешкала, участі у веденні господарства не приймала, ані фізичною працею, ані грішми, однак дану обставину суд не вважає встановленою з підстав, зазначених нижче. Свідоцтвом про право приватної власності від 06.07.1989 року оформлено право власності [PERSON] на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.66). При чому, слід зазначити, що в даному свідоцтві зазначено дві обставини: перша - «домоволодіння належить [PERSON] - голові колгоспного двору» і друга - «свідоцтво видане на підставі Рішення народних депутатів № 65 від 02.06.1989 року взамін свідоцтва про право приватної власності від 13.07.1971 року». В самому ж рішенні народних депутатів № 65 від 02.06.1989 року зазначено, що домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS], належало голові колгоспного двору [PERSON], а також зазначено «старі документи погасити» (т.1 а.с.175). Враховуючи, що в порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, доказів того, що будь-ким, зокрема [PERSON], було набуто право власності на спірне домоволодіння згідно свідоцтва про право власності від 13.07.1971 року, суду не надано, то суд приходить до висновку, що Рішенням народних депутатів № 65 від 02.06.1989 право власності на домоволодіння [ADDRESS], на ім'я [PERSON] було оформлено вперше і було оформлено, як на останнього члена колгоспного двору. Дана обставина також підтверджується довідкою Новомосковського районного управління праці та соціального захисту населення, згідно з якою [PERSON] призначалася пенсія за віком згідно подання колгоспу «Зоря», стаж роботи в колгоспі «Зоря» становить 15 років 9 місяці (т.1 а.с.130); копією трудової книжки колгоспника (т.1 а.с.141); довідкою, виданою Колективним сільськогосподарським підприємством «Зоря» про те, що [PERSON] дійсно являлась членом колгоспу «Зоря» і була головою колгоспного двору за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.75) - не зважаючи на розбіжність у номері домоволодіння, зазначеному у довідці, судом приймається дана довідка у якості доказу тієї обставини, що [PERSON] була головою колгоспного двору, розташованого за адресою спірного домоволодіння, оскільки доказів належності [PERSON] до іншого колгоспного двору, суду не надано. Крім того, номер спірного домоволодіння неодноразово змінювався, про що свідчать виправлення, які маються на титульній сторінці Домової книги та відповідні довідки, видані виконавчим комітетом Новомосковської міської ради (т.1 а.с.72). Згідно Вказівок по веденню по господарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року №11215, визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено саме на сільські ради. Листом міського голови м.Перещепине зазначено, що в житловому будинку [ADDRESS] на момент смерті [PERSON], померлого [INFO] року, проживали і були зареєстровані: дружина [PERSON], [INFO] року народження, син [PERSON], [INFO] року народження, невістка [PERSON], [INFO] року народження, онуки [PERSON], [INFO] року народження та [PERSON], [INFO] року народження, а також зазначено, що в Рішенні виконавчого комітету Перещепинської селищної ради №65 від 02.06.1989 року допущена помилка - вказана останнім членом колгоспного двору по [ADDRESS] лише одна [PERSON] (т.1 а.с.247). Згідно зі ст.ст.120,123,563 ЦК України (в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні не відкривалося до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що домоволодіння [ADDRESS], на момент смерті [PERSON] ([INFO] року) мало статус колгоспного двору, головою якого була [PERSON] та членами якого на момент набрання чинності Закону України «Про власність» (15 квітня 1991 року) були [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також [PERSON] Щодо [PERSON], то судом приймається до уваги Акт від 18.07.2002 року, складений комісією у складі депутата Перещепинської міської ради Пилипенко Л.В. та сусідів [PERSON] та [PERSON] (т.1 а.с.65), згідно з яким з 1989 року [PERSON], в спірному домоволодінні не мешкала, участі у веденні господарства не приймала, ані фізичною працею, ані грішми, однак суд не вважає дану обставину доведеною належними та допустимими доказами, оскільки згідно довідки виконкому Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області [PERSON] на момент смерті [PERSON] мешкала разом з нею (т.1 а.с.79). Крім того, зазначена обставина підтверджується і Домовою книгою (т.1 а.с12), згідно даних якої [PERSON] зареєстрована у спірному домоволодінні з 1988 року, дані по зняття з реєстрації відсутні. Статтею 126 ЦК УРСР було передбачено, що працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору, якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Це правило не застосовується, якщо член двору не брав участі у веденні господарства в зв'язку з призовом на строкову військову службу, навчанням в учбовому закладі або хворобою. Враховуючи вищезазначене, суд вважає ту обставину, що [PERSON] в 1989 році переїхала мешкати в інший будинок [ADDRESS], який їй купили батьки і, таким чином, відбувся виділ її долі з майна колгоспного двору, недоведеною і приходить до висновку, що на момент набрання чинності Законом України «Про власність» (15 квітня 1991 року) членами колгоспного двору, розташованого за адресою: [ADDRESS] були [PERSON] - голова колгоспного двору та члени її родини - її син [PERSON], його дружина [PERSON], їх діти (онуки [PERSON]) - [PERSON], [PERSON] та її донька [PERSON] і, як членам колгоспного двору, їм належало по 1/6 частини майна зазначеного колгоспного двору. Посилання представника відповідача за первісним позовом на той факт, що право власності на домоволодіння [ADDRESS], набула [PERSON] згідно свідоцтва про право власності від 23.03.1959 року (т.1 а.с.74, 85), не може бути прийняте судом, оскільки, по-перше, сам представник відповідача за первісним позовом в судовому засіданні зазначив, що [PERSON] належало інше домоволодіння, а спірне домоволодіння було побудовано [PERSON] та [PERSON], а по-друге, як встановлено в судовому засіданні [PERSON] померла [INFO] року (т.1 а.с.170), в той час, як свідоцтво про право власності на її ім'я було видане 23.03.1959 року на підставі Рішення №299 від 30.11.1957 року (т.1 а.с.174), тобто, як саме свідоцтво про право власності на ім'я [PERSON], так і Рішення про його видачу, приймалось щодо померлої особи. І, зокрема, згідно Архівної довідки, [PERSON] встановлено право власності на будинок, розташований по [ADDRESS], номер будинку не вказано (т.1 ас.174). В матеріалах справи також наявна довідка виконавчого комітету Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, видана [PERSON] про те, що він дійсно мешкає в селищі Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області і є рідним сином [PERSON], інших спадкоємців не мається (т.1 а.с.73), однак судом не може бути прийняте посилання представника відповідача за первісним позовом на той факт, що дана довідка свідчить про прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON], оскільки дана довідка лише констатує факт наявності спадкоємців, однак ніяким чином не свідчить про набуття спадкових прав на будь-яке майно. Таки чином, під час прийняття Рішення та оформлення свідоцтва про право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] на [PERSON], були порушені права та інтереси інших членів колгоспного двору. Враховуючи вищевикладене, та,

Outcome: partial