Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

12.09.16 р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь ТзДВ «Страхова компанія «Індіго» 7 679,65 грн. матеріальної шкоди та сплачений судовий збір в розмірі 1 378,00 грн. Заяву мотивує тим, що 13.09.2014р. в м. Львові по вул. Кн.Ольги, 120 трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Опель Астра», н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля «Шевроле», н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Винуватцем ДТП визнано [PERSON], згідно постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 30.09.14р. Автомобіль «Опель Астра», н.з. [NUMBER] на момент пригоди був застрахований у ТзДВ «Страхова компанія «Індіго», згідно договору страхування наземного транспорту № 206-00743-13. За зверненням страхувальника 15.09.2014 р. до ТзДВ СК "Індіго", страхова компанія, на підставі страхового акту № 17360/206 від 24.11.2014 р. та розрахунку суми страхового відшкодування до нього, виходячи із звіту № 1604/14 від 28.10.2014 р. здійснила виплату страхового відшкодування на користь страхувальника в розмірі 7 679,65 грн. В силу дії ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України, просить дану суму стягнути з винуватця ДТП [PERSON], оскільки останній в добровільному порядку відмовляється відшкодувати завдані збитки. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, надавши пояснення, аналогічні викладеним в заяві, просив такий задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволені позову з тих підстав, що він являється учасником бойових дій в зоні АТО, а згідно вимоги 13.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники бойових дій, які особисто керують належними їм транспортними засобами, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. Заслухавши думку учасників процесу, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.09.2014р. в м. Львові по вул. Кн.Ольги, 120 трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Опель Астра», н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля «Шевроле», н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON]. 30.09.2014р. постановою Шевченківського районного суду м. Львова [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні вищевказаної ДТП та накладено адмінстягнення у виді штрафу. Також встановлено, що 22.10.2013р. між [PERSON] та ТзДВ «Страхова компанія «Індіго», був укладений договір страхування наземного транспорту № 206-00743-13, предметом якого є страхування автомобіля «Опель Астра» , н.з. [NUMBER]. Так, 15.09.2014р. страхувальник звернувся до ТзДВ СК «Індіго» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування у зв'язку з дорожньо-транспортною подією, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору страхування № 206-00743-13. 24.11.2014р. позивач, на підставі страхового акту № 17360/206 від 24.11.2014 р. та розрахунку суми страхового відшкодування до нього, виходячи із Звіту № 1604/14 від 28.10.2014 р. здійснив виплату страхового відшкодування на користь страхувальника, в розмірі 7 679,65 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 775 від 24.11.2014 р. Позивач посилається на вимоги ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України, згідно яких, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Однак, як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] є учасником бойових дій в зоні антитерористичної операції України, що стверджується копією посвідчення, виданого командуванням високомобільних десантних військ Збройних Сил України. А згідно п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники бойових дій, які особисто керують належними їм транспортними засобами, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України, Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як встановлено, посвідчення учасника бойових дій видано відповідачу 25 січня 2016 року, а позивач звернувся до суду з даним позовом 12.09.16р. Тобто на момент звернення ТзДВ СК «Індіго» до суду, відповідач перебував в статусі учасника бойових дій, а відтак відшкодування збитків від вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди повинно проводити МТСБУ, у визначеному законом порядку. Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов є безпідставний та в його задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed