Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів та зміну способу їх стягнення. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що від спільного проживання без реєстрації шлюбу він з [PERSON] є батьками трьох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 23.06.2020 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя у справі №333/2740/20 видано судовий наказ про стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та не більше десяти прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 02.06.2020 року. [PERSON] зазначає, що розмір аліментів визначено судом без врахування того, що позивач з 02.06.2020 року не працює, не має стабільного доходу. З цих підстав, розмір аліментів повинен визначатись відповідно до вимог ст. 184 СК України. Крім того, позивач є глибоко хворою людиною та не може працювати за станом здоров`я. У зв`язку з чим, його дохід за місяць становить 3 812 грн., що значно менше мінімальної заробітної плати. З цих підстав, позивач просить суд змінити спосіб стягнення, зменшити розмір аліментів та ухвали рішення про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 906 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та зазначив, що на його утриманні перебуває матір [PERSON] , [INFO] , яка отримує пенсію за віком. Представник позивача [PERSON] просив суд позовні вимоги задовольнити, змінити спосіб стягнення та визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1 906 грн. Крім того зазначив, що позивач у справі є інвалідом ІІІ групи, хвороба прогресує. [PERSON] встановлено діагноз «Туберкульоз», хвороба прогресує. На лікування позивачу потрібні кошти у розмірі, приблизно, 3 000 грн. на місяць. Також, представник позивача зазначив, що у зв`язку з неможливістю батька утримувати дітей, відповідач у справи, відповідно до ч. 8 ст. 181 СК України, має право на отримання тимчасової державної допомоги з урахуванням матеріального стану сім`ї, в якій виховується дитини. Відповідач [PERSON] не заперечувала щодо задоволення позовних вимог в частині зміни способу стягнення аліментів. При цьому, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині визначення розміру аліментів в сумі 1 906 грн., посилаючись на те, що в січні 2021 року вона отримала від позивача аліменти в розмірі 3 460,31 грн., що підтверджує спроможність останнього сплачувати аліменти в установленому законодавством розмірі. Крім того, просила суд стягнути з позивача на її користь витрати на правничу допомогу у розмірі 4 400 грн. Представник відповідача [PERSON] просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині визначення розміру аліментів в сумі 1 906 грн., оскільки, діючим законодавством обов`язок по утриманню неповнолітніх дітей в рівних частках покладено на батьків. Заслухавши пояснення позивача, його представника, відповідача, представника позивача, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Як встановлено в судовому засіданні, з 2011 року сторони у справі проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. На підставі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками трьох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 15.10.2020 року серії [NUMBER] , актовий запис від 19.01.2012 року №61 (а.с. 59), [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 15.10.2020 року серії [NUMBER] , актовий запис від 07.02.2013 року №163 (а.с. 60), та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 15.10.2020 року серії [NUMBER] , актовий запис від 11.05.2017 року №232 (а.с. 61). Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. З матеріалів справи слідує, що 23.06.2020 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя у справі №333/2740/20 видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, до досягнення дітьми повноліття (а.с. 7). Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 7 ст. 170 ЦПК України, у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки. Саме такий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року, винесеній за результатами розгляду справи №6-143цс13 за заявою про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, яка відповідно до статті 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм. Як вбачається із змісту позовної заяви та встановлено в судовому засіданні, [PERSON] просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, у зв`язку з тим, що останній 02.06.2020 року звільнився з місця роботи, на час розгляду справи по суті офіційно не працевлаштований та з 10.12.2020 року перебуває на обліку в Запорізькому МЦЗ. Зазначені вище обставини підтверджуються копією трудової книжки від 20.12.2001 року серії [NUMBER] (а.с. 90-93), не спростовані відповідачем та її представником. З огляду на викладене, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем та її представником позовних вимог в цій частині, а також те, що матеріали цивільної справи №333/3674/20 не містять належних та допустимих доказів того, що відповідач офіційно працевлаштований, суд приходить до висновку про доцільність зміни способу стягнення аліментів саме в твердій грошовій сумі. У зв`язку з чим, позовні вимоги [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, визначеного судовим наказом Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.06.2020 року у справі №333/2740/20, задовольняються судом. При цьому, при розгляді позовних вимог [PERSON] про зменшення розміру аліментів та стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 1 906 грн., суд виходить з наступного. Так, частиною 1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. В обґрунтування своїх позовних вимог в частині зменшення розміру аліментів та стягнення на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 1 906 грн. позивач зазначає, що останні офіційно не працевлаштований, є інвалідом ІІІ групи, тяжко хворіє, у зв`язку з чим йому потрібні кошти на лікування та має на утриманні матір-пенсіонерку. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши наданні останнім до матеріалів справи докази, суд виходить з наступного. Так, при визначенні розміру аліментів, які необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей, судом враховано, що, згідно з копією трудової книжки від 20.12.2001 року серії [NUMBER] , позивач 02.06.2020 року звільнився з місця роботи, на час розгляду справи по суті офіційно не працевлаштований та з 10.12.2020 року перебуває на обліку в Запорізькому МЦЗ, є інвалідом ІІІ групи з дитинства, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 05.10.2020 року серії АВ №0832367 (а.с. 13), останній хворіє, що підтверджується довідкою за підписом директора КНП «ОКЗ НПД» ЗОР від 14.07.2020 року №2947-днв (а.с. 30), випискою ТБ 09-ВЛТ №3 ЗОПТКД-ІХ №658 від 25.11.2019 року (а.с. 14), консультативним висновком спеціаліста від 07.07.2020 року (а.с. 15), висновком ЛКК від 29.05.2020 року №341 (а.с. 16) та консультативним висновком спеціаліста від 08.12.2020 року (а.с. 99). При цьому, суд виходить з того, що, згідно з висновком ЛКК від 29.05.2020 року №8, працездатність [PERSON] відновлена, останній може працювати реєстратором в КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ЗОР (а.с. 16), однак, відповідно до копії трудової книжки від 20.12.2001 року серії [NUMBER] , позивач 02.06.2020 року звільнився з зазначеної посади за власним бажанням. Також, судом враховано, що, відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 05.10.2020 року серії АВ №0832367, позивачу встановлено обмеження щодо роботи біля води, на висоті та з механізмами, що рухаються (а.с. 13). Зазначена вище обставина також підтверджується індивідуальною програмою реабілітації інваліда від 10.12.2020 року №47 (а.с. 100-105). З огляду на те, що позивач перебуває на обліку в Запорізькому міському центрі зайнятості, [PERSON] направлено до ДНЗ (ЯСЛА-САДОЧОК) №196 «РОЖЕВА 30» для працевлаштування на посаду «Підсобний робітник». Однак, згідно з направлення, [PERSON] відмолено у прийнятті на роботу у зв`язку з невідповідністю вимогам (а.с. 97). Відповідно до направлення до ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» від 14.12.2020 року, [PERSON] відмовився від працевлаштування на зазначене підприємство на посаду «Робітник зеленого будівництва», у зв`язку з умовами праці, згідно з протипоказаннями МСЕК (а.с. 98). При цьому, будь-яких доказів, що підтверджують намагання [PERSON] самостійно працевлаштуватись та відмову останньому у працевлаштуванні за станом здоров`я позивачем та його представником до матеріалів справи не надано. У зв`язку з чим, враховуючи відсутність належних та допустимих доказів, що підтверджують факт неможливості позивача працевлаштуватись за станом здоров`я, судом не приймаються до уваги вказані вище пояснення, як на підставу для зменшення розміру аліментів. Також, судом відхиляються посилання позивача, як на підставу для зменшення розміру аліментів, про те, що останній має на утриманні матір - пенсіонерку [PERSON] , [INFO] , з огляду на наступне. Так, до матеріалів справи за клопотанням [PERSON] долучено копію пенсійного посвідчення від 18.02.2010 року №1778006684 серії [NUMBER] , відповідно до якого [PERSON] , [INFO] , отримує пенсію за віком (а.с. 96). Крім того, за клопотанням позивача до матеріалів справи долучено копію свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] (а.с. 67) неналежної якості, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості перевірити факт родинних відносин між позивачем та [PERSON] , [INFO] . При визначенні розміру аліментів, які необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судом також прийнято до уваги, що позивач перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення ЗМР по Комунарському району та отримує державну соціальну допомогу як особа з інвалідністю з дитинства ІІІ групи з 20.12.2012 року по 31.10.2020 року, що підтверджується довідкою від 09.07.2020 року №2494 (а.с. 18), розмір якої за період з травня 2020 року по жовтень 2020 року складає 10 124 грн., що підтверджується довідкою від 04.11.2020 року №4958 (а.с.57) та довідкою від 13.10.2020 року (а.с. 58). [PERSON] отримує пенсію в разі втрати годувальника, розмір якої за період з червня 2020 року по жовтень 2020 року склав 10 500 грн., що підтверджується довідкою про доходи №7881948365841801 (а.с. 56). Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Встановлюючи розмір аліментів, які необхідно стягнути з позивача на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , суд виходить з наступного. Відповідно до п. 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-Х1І від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно з ст.18 Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, дітей віком до 6 років з 1 січня 2021 року складає 1 921 гривень, від 6 років до 18 років з 1 січня 2021 року складає 2 395 гривень. За змістом ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Згідно з ст. 9 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів. Дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджується, що [PERSON] має нормальний стан здоров`я та є працездатною особою, доказів того, що його матеріальний стан не дозволяє виконати рішення суду, останнім надано не було. При визначенні розміру аліментів, судом враховано, що відповідач у справі проживає разом з дітьми у орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS] , за що сплачує квартплату у розмірі 4 000 грн. щомісяця. Зазначена обставина підтверджується договором оренди житлового приміщення від 07.08.2020 року (а.с. 68-69). При цьому, суд виходить з того, що сторони в рівних частках повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне їх утримання. Також, при розгляді справи по суті судом прийнято до уваги, що, відповідно до долучених за клопотанням позивача квитанцій, останній спроможний сплачувати аліменти в установленому законодавством розмірі (а.с. 44, 62, 94-95). Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. З огляду на викладене, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, враховуючи інтереси дітей для забезпечення стабільних та гармонійних умов їх життя, повного та всебічного розвитку, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 182 СК України, а також матеріальний та сімейний стан платника та одержувача аліментів, суд дійшов висновку про стягненняз [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі судового наказу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.06.2020 року у справі №333/2740/20, та стягнути з позивача на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 3 355,50 грн., щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року № 3, визначені в порядку ст.192 СК України аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з тим, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн., та частковим задоволенням позовних вимог останнього, судовий збір у розмірі 420,40 судом покладається на відповідача. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. [PERSON] просить суд покласти на позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4 400 грн. В якості доказів понесення заявлених витрат відповідачем долучено до матеріалів справи договір про надання юридичної допомоги від 15.06.2020 р., додаток до договору про надання юридичної допомоги від 02.09.2020 року, акт виконаних робіт від 14.01.2021 року (а.с. 78-80), розписку адвоката Будовської Н.В. про отримання від [PERSON] грошових коштів за надання правничої допомоги у розмірі 4 400 грн.( а.с. 83). Розглянувши наведені вище докази, заслухавши думку позивача, який не заперечував проти стягнення з нього витрат, понесених відповідачем на правничу допомогу, суд дійшов висновку, що [PERSON] доведено понесені витрати на професійну правничу допомогу, а тому вказані витрати в сумі 4 400 грн. покладаються судом на позивача.

Outcome: partial