Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

[PERSON] 26.10.2015р. звернувся до Ленінського районного суду М.Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] , у якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить визнати за ним право власності на будівельні матеріали та обладнання, у відповідності до найменувань та кількості визначених у позовній заяві, на загальну суму 544 234,13 грн., які були використані для самочинного незавершеного будівництва садового житлового будинку на земельній ділянці № [NUMBER] (кадастровий номер 1210100000:08:492:0034), що знаходиться на території Садового товариства «Будівельник». Уточнена позовна заява мотивована тим, що у період з 2006 року по 2014 рік позивач під час спільного шлюбу з донькою відповідача, за власні кошти та зі згоди відповідача побудував на належній їй земельній ділянці [ADDRESS], житловий будинок, який не введений в експлуатацію та є самочинним будівництвом. Проте, після розірвання шлюбу з донькою відповідача, остання та відповідач не визнають його право власності на вказаний будинок, та чинять перешкоди в його користуванні, а відтак відповідно до ч.3 ст.331 ЦК України він є власником будівельних матеріалів, які були придбані позивачем одноособово та виключно за власні кошти (т.2, а.с.179-185). [PERSON] надала суду заперечення на уточнену позовну заяву, в яких посилаючись на те, що позивач намагається ввести суд в оману щодо дійсних обставин справи, оскільки саме він чинить їй перешкоди в користуванні будинком, що підтверджується рішеннями судів, а також на те, що її донька вела та веде підприємницьку діяльність під час якої отримувала достатні кошти для будівництва будинку, просить суд відмовити у задоволенні позову. Окрім того, зазначає, що надані позивачем квитанції та акти були останнім викрадені у відповідача та не підтверджують, що будівельні матеріали були придбані за кошти позивача (т.3, а.с.181-187). В подальшому, позивачем надані суду додаткові пояснення до позову (т.3 а.с.225-230, т.4 а.с.72-75) та відповідь на заперечення відповідача (т.4, а.с.1-10), в яких, посилаючись на обставини справи викладені у попередніх редакціях позовної заяви та підтверджений факт його постійного працевлаштування, зокрема, встановлений рішенням Ленінського районного суду М.Дніпропетровська від 03.03.2010р. № 2-0-115/2010 про удочеріння, тоді як доходи доньки відповідача не давали можливості будувати будинок, просить суд позовні вимоги задовольнити. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Федченко В.М. від 28.10.2015р. відкрито провадження у справі (т.1 а.с.74). Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від суду 04.02.2016р. призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Товариству з обмеженою відповідальністю «Інститут проектування та будівельних експертиз». Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.09.2017р. вказану цивільну справу прийнято до провадження судді Нижного А.В. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.10.2017р. накладено арешт на всі будівельні матеріали та обладнання, використані для незавершеного будівництва житлового будинку на земельній ділянці № [NUMBER] , кадастровий номер 1210100000:08:492:0034, яка розташована на території садового товариства [ADDRESS] та заборонено їх відчуження до вирішення справи по суті. Накладено арешт на земельну ділянку № [NUMBER] , кадастровий номер 1210100000:08:492:0034, яка розташована на території садового товариства [ADDRESS] та заборонено її відчуження до вирішення справи по суті (т.3, а.с.165-166). Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.05.2018р. вказану цивільну справу прийнято до провадження судді Остапенко Н.Г. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.09.2018р. призначено по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: СТ «Будівельник», [PERSON] , [PERSON] , про визнання права власності на будівельні матеріали повторну судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено судовим експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (т.4 (а.с.137). У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Участі у судових дебатах не брав. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] , - [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] , - [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Участі у судових дебатах не брала. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] , - [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Участі у судових дебатах не брав. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] , - [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Участі у судових дебатах не брала. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] , - [PERSON] позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні. У судовому засідання третя особа [PERSON] позовні вимоги не підтримав та просив відмовити у їх задоволенні. У судовому засіданні третя особа [PERSON] позовні вимоги не підтримала та просила відмовити у їх задоволенні. Участі у судових дебатах не приймала. Заслухавши пояснення учасників справи та свідків, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку № 029587, виданого на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 28.12.2009р. № 247/53, [PERSON] належить земельна ділянка № [NUMBER] , яка знаходиться в м. Дніпро , С/Т «Будівельник », цільове призначення: для садівництва (т.1, а.с.67). [PERSON] та [PERSON] , яка є донькою відповідача у справі, з 2009 року по 2015 рік перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення суду. Вказані обставини не заперечуються учасниками справи та встановлені у судовому засіданні. У судовому засіданні також встановлено, що з усного дозволу відповідача [PERSON] , її донька [PERSON] та позивач у справі [PERSON] під час шлюбу користувались вищевказаною ділянкою та спільно на ній здійснювали самочинне будівництво житлового будинку, проте жодних договорів щодо користування ділянкою між ними не укладено. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно з звітом про проведення технічного огляду будівельних конструкцій та інженерних мереж дачного будинку, за адресою: ділянка [ADDRESS] , загальна вартість використаних будівельних матеріалів складає 544 203,85 грн. (т.1, а.с.138-212). Позивач на підтвердження своїх вимог щодо одноособової участі у будівництві будинку посилається на те, що в період будівництва мав постійне місце роботи в TOB «Арсенал», отримував грошові перекази від батьків, додаткові блага, та брав кошти у борг від знайомих, що підтверджується довідкою з TOB «Аренал», виписками з карткових рахунків та копій боргових розписок (т.4 а.с.80, 85-86, 89, 90-93). Судом встановлено, що колишня дружина позивача [PERSON] під час будівництва будинку, розташованого на земельній ділянці [ADDRESS] м . Дніпро, С/Т «Будівельник, займалась підприємницькою діяльністю та отримувала дохід, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця та відомостями з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів. Відповідно до ст.60 CK України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючі надані позивачем докази на підтвердження одноособової участі у будівництві будинку, розташованого на земельній ділянці [ADDRESS] Дніпро, С / Т «Будівельник, а саме: товарні чеки, накладні, рахунки-фактури, квитанції на будівельні матеріали, акти-прийому передач та виконання робіт, суд доходить до висновку про відсутність належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що матеріали придбані виключно за кошти позивача які не є спільною сумісною власністю подружжя, а відтак і про відсутність підстав для визнання за позивачем право власності на будівельні матеріали в цілому. Окрім того, відповідно до ст. 413 ЦК України власник земельної ділянки має право надати її в користування іншій особі для будівництва промислових, побутових, соціально-культурних, житлових та інших споруд і будівель (суперфіцій).? Так, не є вчиненим правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації - ч. 1 ст. 210, ч. З ст. 640 ЦК України. Статтею 126 ЗК України встановлено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; під нерухомим майном розуміються також земельні ділянки. За змістом ст.4 вказаного Закону обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, зокрема, право користування земельною ділянкою. І саме після державної реєстрації договору про встановлення права користування земельною ділянкою для забудови позивач та його дружина могли б приступати до використання земельної ділянки [ADDRESS] Встановлено, що між позивачем та відповідачем не було укладено договору щодо користування належною відповідачу земельною ділянкою. Враховуючи викладене, а також те, що земельна ділянка належить на праві приватної власності відповідачу, та відсутність договору про встановлення права користування вказаною земельною ділянкою, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову, беручи до уваги також ту обставину, що позивач в разі доведення своїх вимог має право вимагати лише компенсації вартості майна, матеріалів, а не ставити питання про визнання права власності. За змістом ст.141 ЦПК України у разі відмови в задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed