Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] сільської ради про встановлення земельного сервітуту. Ухвалою суду від 10 лютого 2017 року в якості співвідповідача залучено [PERSON]. Позовні вимоги мотивовано тим, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,144 га. в с. Іза, вул. Галана, б/н Хустського району, яка належить йому на підставі договору дарування від 16 липня 2013 року, зареєстрованого в реєстрі за № 730 та посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] Належна позивачу земельна ділянка розташована таким чином, що доступ до неї з дороги загального користування можливий виключно через земельну ділянку відповідачки [PERSON], яка володіє ділянкою на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №752843 від 23 квітня 2012 року та через земельну ділянку, яка належить [PERSON] сільській раді. 01 квітня 2016 року [PERSON] звернувся до [PERSON] сільської ради із заявою про прийняття рішення про укладення договору на безстрокове сервітутне користування земельною ділянкою площею 0,0263 га. Всі витрати повязані із виготовленням документації, реєстрацією земельної ділянки та договору, позивач зобов'язувався оплатити самостійно. Рішенням 6 сесії 7 скликання [PERSON] сільської ради від 07.04.2016 року вирішено прийняти до уваги звернення [PERSON] та зобов'язати спеціаліста-землевпорядника [PERSON], юриста сільської ради [PERSON] вивчити і доопрацювати звернення [PERSON], матеріали доопрацювання винести на розгляд чергової сесії. Під час сесії [PERSON] сільської ради від 25 травня 2016 року звернення [PERSON] від 01.04.2016 року не розглядалося. 29 травня 2016 року за вихідним № 02-36 /348 [PERSON] було надано відповідь про те, що його заява по суті не розглянута і залишається на подальшому контролі [PERSON] сільської ради. Рішенням 11 сесії 7 скликання [PERSON] сільської ради від 16.12.2016 року надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки у власність [PERSON], мешканці с.Іза, вул. Галана б/н в урочищі «У садку» для ведення особистого селянського господарства, щодо якої позивач ставить питання встановлення земельного сервітуту. Відповідачі є власниками земельних ділянок щодо частини яких позивач просить встановити земельний сервітут на право проходу та проїзду на транспортному засобі до належної йому земельної ділянки. Види права земельного сервітуту визначає стаття 99 ЗК України, серед яких є, зокрема, право проходу та проїзду. Зазначена стаття визначає конкретних суб'єктів, між якими виникають відносини щодо сервітуту. Вимагати встановлення земельних сервітутів можуть власники або землекористувачі земельних ділянок. Ініціатором встановлення земельного сервітуту може бути власник або користувач земельної ділянки, у яких є потреба у використанні суміжної (сусідньої) земельної ділянки, щоб усунути недоліки своєї ділянки, зумовлені її місцем розташування або природним станом. Згідно викопіювання із генерального плану с. Іза, витягу із Кадастрової карти України та схеми встановлення земельного сервітуту розробленого TOB «Хуст - [PERSON]», у позивача [PERSON] М немає іншої можливості потрапити на власну земельну ділянку, яка перебуває в його приватній власності, а отже її використання неможливе без обтяження сервітутом земельних ділянок, які належать [PERSON] та перебувають у розпорядженні [PERSON] сільської ради. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася. Подала до суду заяву в якій позов визнає, просила розглянути справу у її відсутності та не заперечує про задоволення позову. Представники [PERSON] сільської ради [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні. Суду пояснили, що рішенням 6 сесії 7-го скликання від 07.04.2016 року, було зобов'язано спеціаліста землевпорядника [PERSON] сільської ради [PERSON] та юриста сільської ради [PERSON] вивчити звернення [PERSON] щодо укладення договору на безстрокове сервітутне користування земельною ділянкою, матеріали доопрацювання винести на засідання чергової сесії [PERSON] сільської ради. Громадянин [PERSON] в своїй заяві просив укласти договір на безстрокове сервітутне користування земельною ділянкою, яка знаходиться в с.Іза, вул. Галана, б/н (ур. «У Садку»). З наданих громадянином [PERSON] графічних матеріалів встановлено, що у нього немає доступу до його земельної ділянки (кадастровий номер 2125383601:01:006:0201). Представниками [PERSON] сільської ради було здійснено виїзд на місце розташування земельної ділянки на вул. Галана та встановлено, що громадянином [PERSON] здійснювався доступ до його земельної ділянки (кадастровий номер 2125383601:01:006:0201) через земельну ділянку його матері [PERSON] Земельна ділянка через яку громадянин [PERSON] має намір облаштувати доступ до своєї ділянки понад двадцять років використовується громадянкою [PERSON], що стверджується державним актом на право приватної власності на землю серія РЗ № 177621. Громадянка [PERSON] звернулась до ТОВ «Моя [PERSON]» для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянкі в натурі на місцевості. Було виготовлено технічну документацію та подано для погодження до управління Держземагенства у Хустському районі, однак у погодженні даної документації було відмовлено у звязку з тим, що її державний акт на право приватної власності на землю був виготовлений без відповідної правової підстави, оскільки згідно інформації архівного відділу Хустської РДА рішення виконкому [PERSON] сільської ради №110 від 15.12.1997 року дані про виділення громадянці [PERSON] зазначених земельних ділянок відсутні. Дана земельна ділянка рішенням виконкому [PERSON] сільської ради №92 від 13 листопада 1997 року була передана у власність її чоловіку [PERSON], але належним чином ним не було оформлено право власності на земельну ділянку. Згідно п.1 розділу X прикінцевих положень Земельного Кодексу України встановлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" є підставою реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців. Як вбачається із матеріалів технічної документації із землеустрою, встановлення меж земельної ділянки (кадастровий номер 2125383601:01:006:02 в натурі (на місцевості) доступ до даної земельної ділянки здійснюється по земельній ділянці відповідачки [PERSON] Дану технічну документацію розробляв сам позивач [PERSON]М і ним це не оспорюється. Таким чином, позивач не довів, що єдиною можливістю потрапити йому на власну земельну ділянку є прохід та проїзд через земельну ділянку, розташовану за адресою: Хустський район, с. Іза, вул. Галана, б/н, яка знаходиться в розпорядженні [PERSON] сільської ради. Натомість матеріалами справи встановлено, що доступ до земельної ділянки кадастровий номер 2125383601:01:006:0201 забезпечується позивачем через земельну ділянку, розташовану за адресою: Хустський районі, с. Іза, вул. Галана, 12, за якою він зареєстрований і на якій фактично проживає. На земельну ділянку, розташовану за адресою: Хустський район, с. Іза, вул. Галана, б/н, яка знаходиться в розпорядженні [PERSON] сільської ради і на частину якої позивач просить встановити сервітут, рішенням 11 сесії 7 скликання [PERSON] сільської ради від 06.12.2016 року надано дозвіл на розробку проекту землеустрою, щодо відведення її у власність гр. [PERSON], мешканці: вул. Леніна, 189, с. Іза, Хустський район. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи належним чином була повідомлена. Про причини неявки суд не повідомила. Суду подала заяву у якій повідомила про те що позов не визнає, заперечує проти встановлення земельного сервітуту позивачу в с.Іза по вулиці Галана без номера в урочищі « У садку». Дану земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства вона використовує більше двадцяти років. На цю земельну ділянку їй було видано [PERSON] сільською радою 26.06.2003 року державний акт на право приватної власності на землю серії Р3 №177621. Рішенням Хустського районного суду за її ж позовом Державний акт виданий [PERSON] сільською радою 26.06.2003 року на право приватної власності на землю серії Р3 №177621 визнаний недійсним з причини виготовлення його з численними порушеннями. Відповідачка [PERSON] повторно збирає належним чином у відповідному до закону порядку документацію для виготовлення правовстановлюючих документів на землю. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до задоволення не підлягає виходячи з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи, позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,144 га., що розташована в с. Іза по вул. Галана, б/н Хустського району. Дана земельна ділянка належить [PERSON] на підставі договору дарування від 16 липня 2013 року, зареєстрованого в реєстрі за № 730 та посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] (а.с. 8). Належна [PERSON] земельна ділянка розташована таким чином, що доступ до неї з дороги загального користування можливий виключно через земельну ділянку відповідачки [PERSON], яка володіє суміжною ділянкою на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №752843 від 23 квітня 2012 року, через земельну ділянку, яка належить [PERSON] сільській раді та земельну ділянку щодо якої надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення її власність [PERSON] В В судовому засіданні встановлено, що 01 квітня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до [PERSON] сільської ради із заявою про прийняття рішення про укладення договору на безстрокове сервітутне користування земельною ділянкою площею 0,0263 га. Рішенням 6 сесії 7 скликання [PERSON] сільської ради від 07.04.2016 року вирішено прийняти до уваги звернення [PERSON] та зобов'язати спеціаліста-землевпорядника [PERSON], юриста сільської ради [PERSON] вивчити і доопрацювати звернення [PERSON], матеріали доопрацювання винести на розгляд чергової сесії. Сесією [PERSON] сільської ради від 25 травня 2016 року звернення [PERSON] від 01.04.2016 року не було розглянуто. [PERSON] сільської ради від 29 травня 2016 року, вихідний № 02-36 /348, [PERSON] було надано відповідь про те, що його заява по суті не розглянута і залишається на подальшому контролі [PERSON] сільської ради. Рішенням 11 сесії 6 скликання [PERSON] сільської ради від 06.12.2016 року надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,0900 га. в с. Іза, вул. Галана, б/н у власність [PERSON] Суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача не підлягають до задоволення,оскільки не грунтуються на вимогах закону. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Земельний сервітут - це право власника або користувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою або її частиною. Право земельного сервітуту полягає в можливості обмеженого використання чужої суміжної земельної ділянки в певних цілях. На встановлення земельного сервітуту має право власник або законний користувач земельної ділянки для реалізації в повному обсязі права власності або права користування земельною ділянкою. Умовою для встановлення земельного сервітуту є необхідність використання чужої земельної ділянки для обслуговування своєї ділянки. Підставою для встановлення земельного сервітуту є: домовленість між власниками сусідніх земельних ділянок, зафіксована відповідним договором; а у випадку відсутності домовленості - рішення суду. Згідно п. 22-2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16.04.2004 року №7 види земельних сервітутів, які можуть бути встановлені рішенням суду, визначені статтею 99 ЗК Україниі цей перелік не є вичерпним. Встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном. Крім того, чинним законодавством передбачено, що право проходу та проїзду на транспортних засобах, а також право прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій є різними видами земельних сервітутів, а тому встановлення щодо земельної ділянки одного з них не означає можливість використання цієї земельної ділянки власником чи користувачем сусідньої земельної ділянки з іншою метою. Позивачем не доведено в судовому засіданні належними доказами, що право проїзду до його земельної ділянки не можливо без обмеження сервітутом земельної ділянки відповідачів та не надано доказів в спростування пояснень представників [PERSON] сільської ради. Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що позивач не довів в судовому засіданні неможливість повноцінно та ефективно використовувати земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що належить йому та яка розташована по вул. Галана, б/н в с. Іза без обмеження земельної ділянки відповідачів сервітутом, не довів наявності оспорювання чи не визнання його прав, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed