Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

29.09.2015 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві в обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Пологівського районного управління юстиції Запорізької області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис № 23 від 06.10.2012 року. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Далі в позові зазначила, що на теперішній час вона потребує матеріальної допомоги відповідача, тому що на даний час не працює, знаходячись у відпустці по догляду за малолітньою дитиною. Відповідач проживає окремо, спільного бюджету вони не мають. Відповідач в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та дружини. Відповідач має офіційні доходи. Прохає суд, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини -[PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до повноліття дитини та аліменти на утримання дружини, [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною 3-річного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала через канцелярію суду письмову заяву, в якій прохає проводити розгляд справи за її відсутності, в зв'язку з з сімейними обставинами, на позовних вимогах наполягає, прохає їх задовольнити (а. с. 11). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав через канцелярію суду письмову заяву, в якій прохає проводити розгляд справи за його відсутності, в зв'язку з зайнятістю на роботі, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення (а. с. 12). Виходячи з наведеного, а також положень ч. 2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом не встановлено обставин, які б свідчили, що визнання відповідачем [PERSON] пред'явленого позову суперечить закону та порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, вивчивши матеріали справи, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 06.10.2012 року між позивачем та відповідачем відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Пологівського районного управління юстиції Запорізької області зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис № 23, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Пологівського районного управління юстиції Запорізької області від 06.10.2012 року (а. с. 4). Від шлюбу сторони мають малолітню дочку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області від 11.02.2014 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 22 (а.с. 5). В свідоцтві про народження дитини в графі "мати" вказана позивачка[PERSON], в графі "батько" - відповідач [PERSON]. Малолітня дитина - [PERSON], [INFO], проживає з позивачем. Позивачка не працює, майнового, земельного паю, внесків в установах банку не має. Відповідач працює в ТОВ «Амбреко» м. Пологи та отримує стабільний дохід. Стан здоров'я відповідача є задовільним, на його утриманні інші непрацездатні особи не перебувають. Сторони зазначені обставини у справі не оспорювали, фактично їх визнали, тому у відповідності до ч.1 ст. 61 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню. Згідно ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч. 6 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до ст. ст. 180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України, тобто 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів на утримання малолітньої дитини, суд враховує матеріальне становище, стан здоров`я дитини та платника аліментів, те що відповідач є працевлаштованою особою, отримує стабільний дохід у вигляді заробітної плати, інших аліментних стягнень не має, що слідує з тексту позову та не заперечувалося відповідачем у його письмовій заяві, а також те, що мати дитини також повинна надавати допомогу дитині. Разом з тим, згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд роз'яснює сторонам, що позивачка та відповідач не позбавлені права у подальшому звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів на підставі ст. 192 СК України. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно із вхідним штампом Гуляйпільського районного суду Запорізької області позивачка звернулася до суду із позовною заявою 25.06.2015 року. Таким чином, з оглядом на вищевказану норму матеріального закону, аліменти на утримання неповнолітньої дитини потрібно стягувати з відповідача, починаючи з вказаної дати. Відповідно до ст. 367 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Щодо питання про утримання [PERSON] як дружини відповідача, то судом встановлено, що [PERSON] дійсно є батьком [PERSON], [INFO], яка зараз перебуває на повному утриманні позивача, та має матеріальну змогу утримувати останню до досягнення їхньої дитиною трьохрічного віку. Відповідно до ч. 4 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань при кожній виплаті заробітної плати не може перевищувати п'ятдесяти відсотків заробітної плати, яка належить до виплати працівникові, в тому числі при відрахуванні за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей, у цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Як встановлено з письмової заяви відповідача, то він не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дружини в розмірі 1/4 частини його доходів до досягнення дитиною трьох років та на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його доходів до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, загальний розмір аліментів, заявлених до стягнення з відповідача становить 50 % заробітної плати (1/4 + 1/4), що відповідає вимогам чинного законодавства щодо максимального розміру аліментів. Тому, суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти як на утримання його малолітньої дитини, так і на утримання дружини в розмірі, зазначеному у позові. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір.

Outcome: approved