Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

[PERSON] та [PERSON], мешканці с.Видричка, вул. Зелена №3, Рахівського району, Закарпатської області звернулися в суд з позовом до [PERSON] сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області, місцезнаходження: с. Видричка, вул. Набережна №29, Рахівського району,Закарпатської області про визнання рішення протиправним та його скасування. В обґрунтування позову зазначили, що у с. Видричка по вул. Зеленый (колишня адреса с.Богдан, вул. Видричка №7), позивачі проживають у власному житловому будинку. Законне будівництво вказаного житлового будинку та його місцезнаходження за вказаною адресою підтверджується технічною документацією на забудову земельної ділянки та будівництво житлового будинку. Відповідно до витягу з погосподарської книги №6 [PERSON] сільської ради, Рахівського району, за дворогосподарством [PERSON], обліковується земельна ділянка площею 0,07 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку і споруд. За користування вказаною земельною ділянкою [PERSON] сплачував земельний податок. До вказаної земельної ділянки прилягає земельна ділянка площею 0,1632 га., яку використовувала [PERSON], вирівняла та привела у належний для користування стан і користується нею відкрито, безперервно, протягом орієнтовно 23 років. У серпні 2013 року [PERSON]звернулася до [PERSON] сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1632 га. у власність для будівництва житлового будинку, господарських споруд та будівель, яка розташована по вул.Зеленій в с.Видричка, між сусідами [PERSON] Рішенням [PERSON] сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області №231 від 27.09.2013 їй надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки площею, 0290 га. у власність для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Зеленій, біля кварталу індивідуальної забудови мешканців села Видричка, вул.Зелена №3. Разом з тим, [PERSON] сільська рада своїм рішенням №220 від 09.08.2013 надала дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки, площею 0,0410 га.у власність для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул.Зеленій між сусідами [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], мешканцю с.Видричка, вул. Зелена №3, [PERSON] Таким чином, до наявних 0,07 га. сільська рада виділила їм в загальному ще 0,07 га. Однак, рішенням [PERSON] сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області №223 від 14.08.2013, включено до земель запасу сільської ради земельну ділянку площею 0,1632 га., яка знаходиться по вул. Зеленый, що примикає до кварталу індивідуальної забудови. З даного рішення слідує, що [PERSON] сільська рада, безпідставно відібрала від позивачів земельну ділянку, яку [PERSON] викорчувала, вирівняла та привела її у належний для користування стан та користується нею відкрито, безперервно, орієнтовно протягом останніх 24 років. Таким чином, на законній підставі оформити за собою право власності на земельні ділянки у позивачів не має можливості, через протиправні та незаконні дії [PERSON] сільської ради. Оскаржуваним рішенням [PERSON] сільської ради від 14.08.2013 порушується право позивачів на користування та оформлення права власності на майно. Зважаючи на викладене, позивачі у позові просили суд винести рішення, яким рішення [PERSON] сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області №223 від 14.08.2013 «Про виявлення та включення до земель запасу сільської ради не облікованої земельної ділянки», яким включено до земель запасу сільської ради земельну ділянку площею 0,1632 га., що знаходиться по вул. Зеленій та примикає до кварталу індивідуальної забудови визнати протиправним та скасувати. Ухвалою суду від 16 лютого 2016 року по справі призначено судову земельно-технічну експертизу, на час проведення якої провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 08.08.2017 провадження у справі відновлено, в звязку з надходженням до суду висновку судової земельно-технічної експертизи. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримали та показали суду, що земельною ділянкою, яку оспорюваним рішенням [PERSON] сільської ради включено до земель запасу сільської ради, позивачі користувалися тривалий час, розкорчували її та привели в придатний для використання стан, оскільки вказана земельна ділянка прилягає до належного їм житлового будинку. Окрім того, своїми рішеннями, [PERSON] сільська рада надала позивачам дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки у власність,для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Яким чином, сільська рада вирішила, що вказана ділянка є не облікованою, невідомо. Приймаючи рішення про включення до земель запасу сільської ради земельної ділянки, якою вони тривалий час користуються, ніхто в позивачів вказану ділянку не вилучав. Вважають, оспорюване рішення таким, що порушує законні права позивачів на вільне використання земельною ділянкою, а також являється перешкодою для оформлення права власності на таку. Просять позовні вимоги задовольнити, скасувати рішення [PERSON] сільської ради, Рахівського району № 223 від 14.01.2013 «Про виявлення та включення до земель запасу сільської ради необлікованої земельної ділянки». Представники відповідача [PERSON] сільської ради [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги не визнали, вважають їх безпідставними та такими що не підлягають задоволенню виходячи з наступного. З протоколу засідання земельної комісії [PERSON] сільської ради №4 від 30.08.2013 вбачається, що спірна земельна ділянка не являється землею запасу сільської ради, а обіцяна іншому мешканцю села, у зв'язку з чим, було запропоновано провести облік земельної ділянки з вирішенням питання про включення її до земель запасу сільської ради. Власником спірної земельної ділянки являється територіальна громада с.Видричка, яка згідно діючого законодавства й розпоряджається нею. Своїми рішеннями, [PERSON] сільська рада надала дозвіл на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивачам, не на спірну земельну ділянку, а на ту, на якій розташований їх житловий будинок та яка перебуває в їхньому використанні відповідно до рішення виконкому Богданської сільської ради №31 від 21.04.1987. Таким чином, на їхню думку, спростовуються доводи позивачів щодо відведення їм за рішеннями органу місцевого самоврядування додаткових земельних ділянок загальною площею 0,07 га., а отже спростовуються і доводи щодо незаконного відібрання від них за цим рішенням земельної ділянки, яка перебувала у їх користуванні. Окрім того, позивачі не надали суду жодного передбаченого законом правовстановлюючого документу, який б підтверджував їх право власності на спірну земельну ділянку, отже оспорюваним рішенням їх право жодним чином не порушено. Вказують, що через спірну земельну ділянку, повинна проходити дорога на кладовище, яке знаходиться вище, згідно рішення [PERSON] сільської ради №206 від 05.04.2013 «Про погодження під'їзної ґрунтової дороги», отже вона і не могла бути надана позивачам. Також, представник відповідача [PERSON] просить суд, при вирішенні вказаної справи, не брати до уваги висновок судової земельно-технічної експертизи, який, на його думку, є однобічним, оскільки, при виїзді експерта для дослідження земельних ділянок, представник сільської ради був відсутній. Зважаючи на викладене, просить відмовити в задоволенні позовних вимог позивачів як у недоведених. Окрім того, в матеріалах справи міститься заперечення на позов подане сільським головою [PERSON] сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області [PERSON] Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. 15.12.2017 набрав чинності Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII "Про\~ внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України\~ та\~ інших законодавчих актів". Згідно п.9\~ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017\~\~ справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Враховуючи викладене, вказана справа розглядатиметься\~ за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Нормами статтей 76 81 ЦПК України, встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідно до [PERSON] з по господарської книги №6 [PERSON] сільської ради за дворогосподарством громадянина [PERSON], мешканця [INFO], дійсно облікується земельна ділянка площею 0,07 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Також, в матеріалах справи міститься будівельний паспорт на забудову земельної ділянки та технічний паспорт на житловий будинок, що знаходиться в с. Видричка по вул.Зеленій №3, Рахівського району, Закарпатської області. З наведених документів слідує, що позивачі [PERSON] та [PERSON], проживають в житловому будинку № 3 по вул. Зеленій в с.Видричка, Рахівського району, Закарпатської області, для обслуговування та будівництва якого [PERSON] згідно даними погосподарської Книги, надано земельну ділянку площею 0,07 га., за яку згідно копій квитанцій, [PERSON] сплачував земельний податок. Позивачі стверджують, що до вищевказаної земельної ділянки прилягає інша земельна ділянка, яку вони тривалий час доглядали, обслуговували та привели її в належний для використання стан, тому вони зверталися до виконкому [PERSON] сільської ради з заявами про надання їм дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки у власність, а ту земельну ділянку що належить позивачу згідно даних по господарської книги, вони також вважають своєю власністю. Рішенням [PERSON] сільської ради №231 від 27 вересня 2013 року надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,0290 га. у власність для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд по вулиці Зелена біля кварталу індивідуальної забудови [PERSON]. Також, рішенням [PERSON] сільської ради, Рахівського району №320 від 09 серпня 2013 року надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,04 га. у власність для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Зеленій між сусідами [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], мешканцю с.Видричка, вул.Зелена №3, [PERSON]. Предметом судового оскарження по даній справі, являється Рішення 24 позачергової сесії шостого скликання від 14 серпня 2013 року № 223 «Про виявлення та включення до земель запасу сільської ради необлікованої земельної ділянки», яким включено до земель запасу сільської ради земельну ділянку площею 0,1632 га., що знаходиться по вул.Зеленій та примикає до кварталу індивідуальної забудови. Позивачі вважають, що вказаним рішенням сільська рада відібрала у них земельну ділянку, яку вони тривалий час обслуговували, вона не була необлікованою, та вважають, що до складу земельної ділянки включеної до земель запасу сільської ради, входить і частина земельної ділянки на яку їм вищевказаними рішеннями надано дозвіл на розробку проектів землеустрою про передачу їм земельної ділянки у власність. Відповідачі таке твердження позивачів заперечують, та вказують на те, що сільська рада оспорюваним рішенням включила до земель запасу сільської ради іншу земельну ділянку, а своїми рішеннями надавала дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо земельної ділянки, яка виділена їм для будівництва та обслуговування житлового будинку площею0,07 га. згідно з даними погосподарської книго та паспорта на забудову земельної ділянки ще в 1987 році. З метою усунення розбіжностей тверджень сторін та встановлення істинного розміщення земельної ділянки, яку оспорюваним рішенням [PERSON] сільської ради було включено до земель запасу сільської ради, судом було призначено судову земельно-технічну експертизу. Згідно ч.2 п.2 ст. 76 ЦПК України, дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, встановлюються в тому числі й висновком експертів. Твердження представника відповідача [PERSON] про те, що вказаний висновок не слід суду брати до уваги через те, що огляд земельних ділянок був проведений у відсутності представників [PERSON] сільської ради суд до уваги не бере, оскільки з висновку експерта вбачається, що огляд відбувся в присутності позивачів [PERSON], [PERSON], а також представника відповідача [PERSON] сільської ради, Рахівського району, Закарпатської [PERSON] сільського голови - [PERSON]. Отже, висновок експертизи є належним та допустимим доказом по вказаній справі. Питання про призначення повторної експертизи відповідачами не ставилося. Відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи № 216/02-17 в даний час у користуванні позивачів існують три земельні ділянки, а саме: земельна ділянка, що була виділена гр. [PERSON] та [PERSON],площею 0,07 га. по згоді матері [PERSON], згідно з рішенням ВК Богданської сільської ради народних депутатів №31 від 21.04.1987 року про виділення земельної ділянки під будівництво нового житлового будинку та по будівельному паспорту на забудову земельної ділянки; земельна ділянка виділена [PERSON] згідно з рішенням 24 сесії 6-го скликання [PERSON] сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області №220 від 09.08.2013 площею 0,0410 га. та земельна ділянка виділена [PERSON] згідно рішення 25-ї сесії 6-го скликання [PERSON] сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області від 27.09.2013 №231. До складу земельної ділянки площею 0,1632 га., яку включено до земель запасу сільської ради, як необліковану, і яка знаходиться по вул. Зеленій, що примикає до кварталу індивідуальної забудови, частково входить земельна ділянка [PERSON] та [PERSON] виділена їм по рішенню виконавчого комітету Богданської сільської ради народних депутатів №31 від 21.04.1987 та по будівельному паспорту на забудову земельної ділянки в с.Богдан-Видричка №7 (теперішня назва с.Видричка, вул. Зелена №3, Рахівського району, Закарпатської області), а саме площею 0,0355 га. та земельна ділянка відведена [PERSON], згідно з рішенням 25 сесії 6 скликання [PERSON] сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області від 27.09.2013 за №231 площею 0,029 га. Отже, казаним висновком експерта доведено, що оскаржуваним рішенням порушено право позивачів на вільне та безперешкодне використання частини належної їм земельної ділянки, оскільки частина такої була включена до земель запасу сільської ради. Вищенаведеним висновком експертизи спростовуються й твердження представників відповідача про те, що земельна ділянка, яка оспорюваним рішенням була переведена в землі запасу сільської ради, була необхідна для утворення дороги до кладовища. Так, згідно висновку експертизи кладовище в с.Видричка, Рахівського району, станом на час проведення огляду забезпечене під'їзною дорогою і іншими проходами та проїздами, в тому числі і під'їзною ґрунтовою дорогою та придорожньою смугою загальною площею 15,0 м та довжиною 27 м., як це передбачено рішенням 22-ї сесії 6-го скликання [PERSON] сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області від 05.04.2013 №206. В зв'язку з цим улаштовувати ще одну таку дорогу на землях, що перебувають у фактичному користуванні [PERSON] та [PERSON] в с.Видричка, Рахівського району, Закарпатської області, потреби не має. Також, суд не погоджується з позицією представників відповідача про те, що оскаржуваним рішенням право позивачів на користування спірною земельною ділянкою не може бути порушено, оскільки в них відсутні передбачені законодавством правовстановлюючі документи на спірну земельну ділянку. Як встановлено під час судового розгляду, [PERSON] та [PERSON] не можуть реалізувати своє право на приватизацію земельних ділянок, що перебувають у їх використанні, оскільки їх частина включена до земель запасу сільської ради. Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Ураховуючи, що згідно зі статтею 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: в тому числі визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. При розгляді справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування в разі незгоди з рішеннями з питань, віднесених у галузі земельних відносин до їх компетенції (зокрема, про відмову в передачі земельної ділянки у власність чи користування, у продажі земельної ділянки, в наданні дозволу і вимог на розроблення проекту відведення земельної ділянки тощо), суд за наявності підстав для задоволення позову визнає рішення такого органу недійсним. (п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»далі по тексту Постанова). Під час розгляду справи та при досліджені всіх доказів, судом достовірно встановлено, що рішенням [PERSON] сільської ради №223 від 14 серпня 2013 року "Про виявлення та включення до земель запасу сільської ради необлікованої земельної ділянки" порушується право позивачів на користування та оформлення права власності на земельну ділянку, отже таке є незаконним та підлягає скасуванню. Питання про відшкодування судових витрат позивачкою не ставилося, тому такі слід віднести за її рахунок.

Outcome: approved