Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Галайковецької сільської ради про визнання права власності на нежитлову будівлю за набувальною давністю. Позов мотивував тим, що у 2002 році товариством з обмеженою відповідальністю «Пролісок» с.Галайківці Мурованокуриловецького району Вінницької області йому було надано, в рахунок погашення боргів по заробітній платі нежитлову будівлю конюшні в [ADDRESS]. Перехід права власності нотаріально не був оформлений так як право власності на нежитлову будівлю конюшні не було зареєстровано. Жодних претензій та заяв про оформлення права власності на вказану вище конюшню на його адресу не надходило. В зв`язку з тим, що він відкрито та безперервно володіє даним нерухомим майном більше 10 років, то вважає, що має право на набуття права власності на нежитлову будівлю за набувальною давністю. В судовому засіданні позивач позов підтримав за обставин викладених у позовній заяві. Просив визнати за ним право власності на нежитлову будівлю конюшні, яка розташована в [ADDRESS] за набувальною давністю. Представник відповідача - Галайковецької сільської ради в судове засідання не з'явився, надав заяву в котрій просив розглянути справу без його присутності. Позовні вимоги визнає (а.с. 22). Оскільки представник відповідача визнав позов і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає можливим розглянути справу по суті і ухвалити рішення у попередньому судовому засіданні, відповідно до вимог ст.ст. 130, 174 ЦПК України Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Відповідно до довідки Галайковецької сільської ради № 550 від 25 грудня 2013 року (а.с. 14) позивачу у 2002 році товариством з обмеженою відповідальністю «Пролісок» в рахунок боргів по оплаті праці була надана будівля конюшні в [ADDRESS]. Відповідно до довідки виданої КП Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації №7 від 04 лютого 2014 року (а.с 6) та технічного паспорту на виробничий будинок (а.с.7-10) вищевказана нежитлова будівля складається з будівлі конюшні літ «А» площею 202,8 м.кв, яка була побудована у 1960 році. Відповідно до архівної довідки №54 від 04.03.2013 року, виданої архівним відділом Мурованокуриловецької районної державної адміністрації, в актах розподілу майна під борги ТОВ «Пролісок» с. Галайківці, в переліках майна пайового фонду, резервного фонду, майна в податковій заставі, майна під борги Пенсійного фонду, майна кредиторів, майна статутного фонду, майна на оплату праці, дані про конюшню «Огньова» на території с.Галайківці відсутні (а.с.13). З довідки Галайковецької сільської ради №550 від 25.12.2013 року(а.с.14) та довідки КП «Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» №7 від 04.02.2014 р., вбачається, що будівля конюшні «Огньова, на балансі Галайковецької сільської ради не знаходиться та право власності на неї станом на 31.12.2012 року не зареєстровано. (а.с.6). Довідкою Галайковецької сільської ради №551 від 25 грудня 2013 року (а.с. 15) стверджується, що [PERSON] дійсно використовує з 2002 року господарську будівлю конюшні, яка належала ТОВ "Пролісок" та надана йому в рахунок боргів по заробітній платі. Таким чином, позивачем у судовому засіданні доведено та стверджено матеріалами справи, що він добросовісно, відкрито та безперервно володіє та користується будівлею конюшні, яка належала бувшому ТОВ "Пролісок" с. Галайківці протягом 12 років, утримує її та підтримує у належному стані. Відповідно до ст. 325 ЦК України фізичні та юридичні особи можуть були власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.21) стверджується, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Пролісок» с. Галайківці Мурованокуриловецького району припинило свою діяльність. Таким чином, позивач не може захистити свої права та інтереси іншим чином, окрім як через суд. Враховуючи вищевикладене, а також обставину, що представник відповідача визнав позовну вимогу і таке визнання відповідає вимогам закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси, суд вважає за правильне визнати за [PERSON] право власності на нежитлову будівлю за набувальною давністю. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд вважає можливим судові витрати в сумі 243 гривні 60 копійок, віднести за рахунок позивача і з відповідача не стягувати. На підставі викладеного,

Outcome: approved