Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

29 липня 2020 року [PERSON] звернувся до Піщанського районного суду Вінницької області з позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру стягнення аліментів, в якій просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі судового наказу Піщанського районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2019 року на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини до 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Позовні вимоги обгрунтовує тим, що рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області від 18 травня 2017 року з нього на користь [PERSON] стягуються аліменти в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку ( доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 квітня 2017 року і до досягнення повноліття доньки та сина, тобто до [INFO] . Також, на підставі судового наказу від 10 жовтня 2019 року, виданого Піщанським районним судом Вінницької області з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 04 вересня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. При таких обставинах позивач вважає, що розмір сплачуваних аліментів є занадто високим, тому звернувся до суду з даним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала на адресу суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити без її участі, проти задоволення позовних вимог заперечує та просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, про що зазначила у відзиві, який подала до суду. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 18 травня 2017 року з [PERSON] стягувались аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, заочним рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області від 22 жовтня 2020 року було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру стягнення аліментів та вирішено зменшити розмір присуджених аліментів з 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) до 3/8 частини всіх видів заробітку (доходу), до досягнення повноліття доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , тобто до 24 січня 2028 року (а.с. 61). З довідки №11 від 04 червня 2020 року, виданої ООО "ТаламусЛТД" слідує, що [PERSON] працює в ТзОВ "Таламус ЛТД" з 23 листопада 2016 року. На даний момент займає посаду шліфувальник групи механічної обробки. Дохід за період з 01 грудня 2019 року по 31 травня 2020 року склав 103 654,94 грн., утримано 61 342,69 грн., виплачено 42 312,25 грн. Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 21 серпня 2017 року, винесеної головним державним виконавцем Великомихайлівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області на підставі виконавчого листа №517/191/17 від 06 червня 2017 року з позивача [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку ( доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 квітня 2017 року і до досягнення повноліття доньки [PERSON] і сина [PERSON] , тобто до [INFO] . Однак, позивачем не надано доказів про сплату присуджених аліментів, а довідкою про наявність заборгованості зі сплати аліментів, виданою Великомихайлівським міжрайонним відділом державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області підтверджується факт наявної заборгованості зі сплати аліментів (а.с.45). Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 22 листопада 2019 року, винесеної головним державним виконавцем Великомихайлівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області на підставі судового наказу №142/756/19 від 15 жовтня 2019 року, виданого Піщанським районним судом Вінницької області з позивача [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на користь сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку ( доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 04 вересня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак, позивачем не надано доказів про сплату присуджених аліментів, а довідкою про наявність заборгованості зі сплати аліментів, виданою Великомихайлівським міжрайонним відділом державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області підтверджується факт наявної заборгованості зі сплати аліментів (а.с.46). Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України). Частиною першою ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В положеннях ст.184 СК України зазначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Згідно з ст. ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, на підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів, позивач в позові, посилається на обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Також позивач зазначає, що згідно рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 17 травня 2017 року з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, не вказує, що заочним рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області від 22 жовтня 2020 року розмір присуджених аліментів було зменшено з 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) до 3/8 частини всіх видів заробітку (доходу), до досягнення повноліття доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , тобто до [INFO] . Вирішуючи питання про зменшення розміру стягнення аліментів, суд бере до уваги, що відповідач є працездатною особою, має постійне місце роботи та стабільний дохід, враховуючи, що мінімальний розмір аліментів, відповідно до ч.2 ст.182 СК України, не може бути меншим за 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а дитині має забезпечуватися такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя та повноцінного розвитку, беручи до уваги рівний обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення повноліття, виходячи з системного аналізу наведених вище норм чинного законодавства, беручи до уваги відомості зазначені у відзиві, суд не вбачає законних підстав для зменшення розміру аліментів. Відтак, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про те, що належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, що існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів, визначеністих ст.192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Також, позивачем не надано і доказів зміни його матеріального чи сімейного стану, стану здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі. Інші доводи позивача не можуть бути прийняті судом, оскільки не відносяться до безумовних підстав для зменшення розміру аліментів. Таким чином, враховуючи вищевикладене та аналізуючи зібрані по справі докази,

Outcome: dismissed