Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.04.2016 нею, як аванс за домогосподарство по [ADDRESS] були сплачені грошові кошти відповідачці [PERSON] у сумі 9980 грн., яке остання продавала. Дані кошти були перераховані позивачем на банківську картку, відкриту на ім'я [PERSON] у ПАТ КБ "Приватбанк". Через життєві обставини у позивача відпала необхідність у придбанні зазначеного домогосподарства, а тому із вимогою про повернення грошових коштів (сплаченого авансу) вона звернулася до відповідача як у письмовій, так і в усній формі, але її вимога залишилася без задоволення. У зв'язку з цим, посилаючись на вимоги статей 1212,1213,536,625 ЦК України, позивач просить стягнути із відповідача на її користь грошові кошти у сумі 9980 грн., які набуті без достатніх правових підстав, 3% річних у сумі 408,50 грн. та понесені нею судові витрати. У судове засідання позивач не з'явилася, яка була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, надала до суду письмове клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила суд дослідити надані нею письмові докази та інформацію від ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», де зазначено отримання суми 9980 грн., перераховану на рахунок відповідача у маркеті АТБ у терміналі «ПРИВАТБАНК» (а.с.30). Відповідач у судове засідання не з'явилася, яка була повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи шляхом направлення судових повісток рекомендованою кореспонденцією (а.с.27,40), надавала до суду письмове клопотання про розгляд справи у її відсутності, просить під час винесення рішення прийняти до уваги її заперечення (а.с.18, 28). У своїх письмових запереченнях відповідач зазначила про невизнання позовних вимог у повному обсязі, просить відмовити у позові за необґрунтованістю, посилаючись на те, що доданий до матеріалів справи чек №17042016133951 від 17.04.2016 не є належним доказом, оскільки не містить інформацію того, що саме [PERSON] перерахувала їй гроші як аванс за здійснення у майбутньому договору купівлі-продажу будинку. З нього та квитанції ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" вбачається, що здійснено поповнення картки, але хто саме його здійснив і з якою метою не зрозуміло. З цього виникають сумніви у тому, чи є [PERSON] належним позивачем по справі. Тим більше, що у одному випадку позивач указує своє прізвище як [PERSON], а у іншому - Пичик, а то й обидва прізвища. Також відповідач указала, що за змістом позову мова йде про спір між сторонами стосовно повернення грошових коштів за виконання умов договору купівлі-продажу, у рахунок чого була передана певна грошова сума, що свідчить про зобов'язальний характер правовідносин, коли набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони у порядку виконання договірного зобов'язання не може вважатись безпідставним, що виключає можливість застосування до них правовідносин за ч.1 ст.1212 ЦК України , на яку посилається позивач (а.с.19-21). Вивчивши письмові заяви сторін по суті, дослідивши докази, подані позивачем та витребувані за клопотанням позивача, суд приходить до наступного висновку. Як установлено із позовних вимог [PERSON], між нею та [PERSON] була попередня домовленість про укладення договору купівлі-продажу домоволодіння по [ADDRESS] (а.с.4). Позивач перерахувала на рахунок [PERSON], відкритий у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за [NUMBER], о 13:39:45 год. 17.04.2016 року шляхом поповнення готівкою у терміналі самообслуговування у м.Тростянець по вул. Горького,24, АТБ-Маркет суму у розмірі 9980 грн., що підтверджено чеком за №17042016133951 «ПРИВАТБАНК» (а.с.6, 7, 85), та випискою по картці відповідача, наданою на запит суду ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с.50-52, 70-72). У подальшому, 19.07.2016 позивач зверталась до відповідача із письмовою заявою про повернення коштів у сумі 10000 грн., внесених як аванс за домогосподарство по [ADDRESS] (а.с.59), повторно із аналогічним листом зверталась 30 квітня 2017 р. (а.с.60) - направляючи їх рекомендованою кореспонденцією, що підтверджено чеками відділення поштового зв'язку (а.с.54, 55, 56,57). Указані обставини підтверджуються електронною перепискою між позивачем та абонентом «Оля Шарандак», із якої вбачається, що дійсно позивач просить відповідача повернути 10000 грн., при тому відповідач відмовляється, вказуючи, що кошти витратила та пропонує позивачці або купити будинок, або знайти покупця, від продажу якого відповідач поверне аванс, внесений позивачем (а.с.61, 63). Отже, дослідженими доказами спростовується заперечення відповідача щодо недопустимого доказу, наданого позивачем, - чеку від 17.04.2018 р., оскільки по перше судом встановлено, що саме позивач володіє вказаним чеком, відтак позивач повідомила, що здійснювала переказ через термінал, а форма вказаного чеку не містить інформації щодо ідентифікації особи, яка перераховує кошти. Крім того, відповідач не заперечила самого факту отримання нею коштів на свій картковий рахунок у зазначеній позивачем сумі. Посилання відповідача на зміну прізвищ позивача ніяким чином не впливає на суть позовних вимог, так як встановлено, що позивач раніше мала прізвище у шлюбі «Пичик», шлюб був розірваний 15.08.2016 за рішенням суду (а.с.58). Отже судом встановлено, що між сторонами дійсно склались правовідносини з приводу попередньої домовленості про купівлю-продаж будинку (нерухомого майна), однак договір купівлі продажу між сторонами не був укладений у письмовій формі та не посвідчений нотаріально. Згідно ст.626 ЦК України договір є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі (ч. 1 ст.635 ЦК України). Згідно зі статтею 1212 ЦК України - особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз наведеної норми свідчить, що зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна породжують такі юридичні факти: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Відповідно до змісту статті 1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень статті 1212 ЦК України. Оскільки встановлено, що ні попередній, ні основний договір купівлі-продажу будинку між сторонами не було укладено, тому починаючи 01.08.2016 р. (у межах заявлених позовних вимог) відповідач зберігає майно позивача, а саме грошові кошти у розмірі 9980 грн. без достатніх правових підстав, тому ці грошові кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно до ч. 2 ст.1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (статті 536 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.536, ч. 1 ст.1048 ЦК України розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У зв'язку з тим, що з відповідача підлягають стягненню безпідставно отримані гроші, передані їй як аванс у сумі 9980 грн. у рахунок подальшого продажу позивачу будинку, тому із [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню й відсотки за безпідставне збереження грошей за період з 01.08.2016 р. по 10.12.2017, однак у межах заявлених [PERSON] позовних вимог, у розмірі 408 грн. 50 коп. Таким чином, ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення документально підтверджені судові витрати за сплату судового збору у сумі 640 грн. (а.с.2,3). На підставі викладеного та

Outcome: approved