Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «Аграрне підприємство Благодатненський птахопром» про визнання договору оренди землі недійсним. Свої вимоги мотивував тим, що земельна ділянка розміром 6,19 га, яка знаходиться в межах території Арбузинської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області, перейшла у його власність на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07 серпня 2015 року посвідченого державним нотаріусом [PERSON] після смерті батька [PERSON], який помер 07 червня 2010 року. Державну реєстрацію він провів 07 серпня 2015 року, про що мається витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Того ж дня позивач дізнався, що його земельна ділянка знаходиться в оренді у відповідача на підставі договору оренди землі № 004221, який був укладений між [PERSON] та ПП «Аграрне підприємство Благодатненський птахопром» 11 січня 2011 року строком на 5 років та зареєстрований у відділі Держкомзему у Арбузинському районі Миколаївської області 22 червня 2011 року за № 482035504000023. Вважає, що договір оренди від 11 січня 2011 року не міг бути укладений його батьком, оскільки він помер за півроку до дати підписання договору. Посилаючись на ці обставини, просив визнати недійсним договір оренди землі № 004221, який був укладений між [PERSON] та ПП «Аграрне підприємство Благодатненський птахопром» 11 січня 2011 року строком на 5 років та зареєстрований у відділі Держкомзему у Арбузинському районі Миколаївської області 22 червня 2011 року за № 482035504000023. Представник позивача в судовому засіданні просив суд задовольнити позов з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про що свідчать підписи в розписках судових повісток. Від відповідача заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, причини неявки до суду ним не повідомлені. За таких обставин, за згодою позивача, суд розглядає справу в заочному порядку, що відповідає положенням ст. ст. 224-226 ЦПК України. Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено і таке підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку від 21 вересня 2004 року, був власником земельної ділянки площею 6,19 га, що знаходиться в межах території Арбузинської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області з цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 13). 11 січня 2011 року [PERSON] уклав договір оренди зазначеної земельної ділянки з ПП «Аграрне підприємство Благодатненський птахопром» строком на пять років. Даний договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Арбузинському районі Миколаївської області 22 червня 2011 року за № 482035504000023 (а.с. 7-11). Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі підлягає державній реєстрації та на підставі ч. 1 ст. 210, ч. 3 ст. 640 ЦК України, ч. 2 ст. 125 ЗК України, ст. 18 Закону України "Про оренду землі" є укладеним з моменту його державної реєстрації. Отже, оскільки в установленому законом порядку здійснено державну реєстрацію спірного договору оренди землі, то він є укладеним, а тому оспорюваним та за рішенням суду може бути визнаний недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Отже, волевиявлення є важливим чинником, без якого неможливо вчинення правочину. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Положеннями частин 1, 4 ст. 25 ЦК України встановлено, що цивільна правоздатність це здатність фізичної особи мати цивільні права та обовязки. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. У такому випадку права та обов'язки особи, яка померла (спадкодавця), переходять до інших осіб (спадкоємців), за винятком обставин, передбачених ст. 1219 ЦК України. Як вбачається зі свідоцтва про смерть (а.с. 14) [PERSON] помер 07 червня 2010 року, тобто, задовго до дати укладання спірного договору оренди землі. Нового договору позивач із відповідачем не укладав. Частиною 4 ст. 215 ЦК України встановлено: якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07 серпня 2015 року, виданого державним нотаріусом Арбузинської державної нотаріальної контори, право власності на земельну ділянку, яка є обєктом договору оренди землі від 11 січня 2011 року, укладеного між [PERSON] та ПП «Аграрне підприємство Благодатненський птахопром» перейшло до позивача (а.с. 15). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державна реєстрації права власності на спірне нерухоме майно (земельну ділянку) відбулась 07. 08. 2015 року (а.с. 17). 13 серпня 2015 року позивач подав відповідачу заяву про те, що строк оренди закінчився і він бажає самостійно обробляти земельну ділянку. Згідно листа повідомлення (а.с. 18) відповідач вказав позивачу, що спірний договір закінчується 22 червня 2016 року, тобто після дати реєстрації договору. Однак, не погодившись із такою відповіддю, у квітні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання договору оренди недійсним. Як зазначив представник позивача в судовому засіданні, позивач ніяких договорів оренди з відповідачем не укладав. За такого, суд виходить з того, що спірна угода укладена без додержання вимог ч. 3 ст. 203, ст. 215 ЦК України та порушує право позивача на розпорядження його власністю, а тому приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання спірного договору оренди землі недійсним, оскільки цивільна дієздатність [PERSON] припинилась 07 червня 2010 року в звязку зі смертю, тому не міг підписати договір. Оспореним договором порушені права позивача, оскільки він є спадкоємцем за заповітом після смерті батька та йому видано свідоцтво про право на спадщину, яке складається із спірної земельної ділянки.

Outcome: approved