overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

13.11.2015 року заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про усиновлення [PERSON], мотивуючи заяву тим, що одружений з мамою [PERSON], проживає з ним однією сім"єю, турбується про нього, [PERSON] називає заявника батьком. У судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав заяву повністю і пояснив, що 27.10.2013 року уклав шлюб з [PERSON], з якою проживав і знаходився на вихованні її син від першого шлюбу [PERSON] ,[INFO]. Вже більше двох років заявник проживає з [PERSON] однією сім"єю, займається його вихованням та утриманням, піклується про нього як про свою рідну дитину.[PERSON] називає заявника батьком, а тому заявник просить суд винести рішення про усиновлення ним [PERSON]. Представник органу опіки і піклування Стрельчук Л.П. та мама [PERSON] [PERSON] не заперечують проти задоволення заяви. Вислухавши заявника, заінтересованих осіб, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення по слідуючим підставам. Відповідно до ч.2 ст.207 СК України усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. З заяви, з показань заявника та з показань заінтересованих осіб у судовому засіданні вбачається, що [PERSON], [INFO], проживає однією сім"єю з заявником [PERSON], який бажає його усиновити для задоволення інтересів малолітнього [PERSON]. Заявник [PERSON] відповідно до вимог ст.211 СК України може бути усиновлювачем [PERSON], оскільки він являється дієздатним, перебуває у шлюбі з мамою [PERSON], старший від [PERSON] не менше, ніж на п"ятнадцять років, має постійну роботу, житло, контактує з [PERSON] ([PERSON] називає заявника татом), постійно займається вихованням [PERSON], матеріально утримує його, позитивно характеризується по місцю проживання, роботи. Як вбачається з рішення Балтського районного суду від 19.03.2015 року батько [PERSON], [PERSON], позбавлений батьківських прав щодо [PERSON], заявнику невідоме місце проживання [PERSON], а тому суд не вимагає його згоди на усиновлення [PERSON]. Мама [PERSON] [PERSON] дала згоду на усиновлення заявником її сина [PERSON]. Отже, суд переконався, що усиновлення заявником [PERSON] провадиться у найвищих інтересах останнього для забезпечення стабільних та гармонійних умов [PERSON] життя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

13.11.2019 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - Біржа нерухомості "Єдвайс-Консульт" про визнання біржового договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений 12 лютого 1999 року між [PERSON] та [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені свого неповнолітнього сина [PERSON] , зареєстрований філіалом № 1 Біржи нерухомості "Єдвайс-Консульт" в журналі реєстрації біржових угод реєстрований №458 та Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації 15.02.1999 року за реєстровим номером 18527 - дійсним. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.01.2020 року відкрито провадження у справі, та призначено справу до розгляду. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.02.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. В судове засідання позивач та її представник не з`явились, представник позивача надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, надав згоду на ухвалення заочного рішення. В судове засідання відповідачі не з`явилися, причину неявки суду не повідомили, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного: Як встановлено в судовому засіданні, 12.02.1999 року між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені свого неповнолітнього сина [PERSON] з іншої сторони, був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу нерухомого майна №458 зареєстрований покупцем 15.02.1999 року в Миколаївському бюро технічної інвентаризації за реєстровим №18527. Всі умови договору сторонами по угоді виконані в повному обсязі, однак у порушення ст.227 ЦК України, договір нотаріально не засвідчений. У відповідності зі ст. 47 ч.2 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.), якщо одна зі сторін цілком або частково виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. На підставі викладеного, позовні вимоги позивача суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

13.12.2016 року МОПТД звернувся до суду з заявою про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу на строк три місяці хворого на заразну (відкриту) форму туберкульозу [PERSON] Заявник зазначив, що хворий [PERSON] перебуває на стаціонарному лікуванні у МОПТД з 22.09.2016 року по цей час з діагнозом: Розширенорезистентний туберкульоз легень (дисемінований) з бактеріовиділенням. За межами лікувальної установи даний хворий становить собою епідемічну загрозу для оточуючих людей. Не зважаючи на це [PERSON] злісно ухиляється від обов'язкового лікування, порушує умови перебування в лікувальній установі та самовільно залишає відділення. В судовому засіданні представник заявника вимоги підтримала та підтвердила викладені в заяві обставини. Представник хворого проти вимог заявника не заперечувала. Заслухавши в судовому засіданні пояснення учасників цивільного процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Згідно даних медичної карти стаціонарного хворого № 60 від 22.09.2016 р. та виписки з рішення ЛКК від 06.12.2016 р. № 1330 [PERSON] має захворювання Розширенорезистентний туберкульоз легень (дисемінований) з бактеріовиділенням. У зв'язку з цим з 22.09.2016 року по теперішній час [PERSON] перебуває на стаціонарному лікуванні у відділенні МОПТД. Наявне у [PERSON] захворювання являє собою епідемічну загрозу для оточуючих людей під час відсутності у лікарні. Не зважаючи на зазначене небезпечне захворювання [PERSON] самовільно залишив лікувальну установу, зловживає алкогольними напоями, не дотримується інфекційного контролю. Проаналізувавши встановлені по справі обставини і визначені відповідно до них правовідносини суд виходить з такого. Згідно ст. 11 ч.ч. 1, 3 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз" у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Під час судового засідання підтверджено факт наявності у [PERSON] захворювання, яке становить епідімічну загрозу для здоров'я оточуючих його осіб. Також знайшов своє підтвердження і факт самовільного залишення хворим умов стаціонару на тривалий час, що ставить під загрозу здоров'я сторонніх осіб. З огляду на викладені обставини та, виходячи з вимог ст. 11 Закону України Про протидію захворюванню на туберкульоз", ст. 22 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб, ст. 28 Закону України Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення" хворий [PERSON] підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного закладу на строк три місяці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

13.12.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 23.02.2001 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб у Куйбишевській сільській раді Єланецького району Миколаївської області. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем не склалися через різні характери, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, поновлювати шлюбні відносини не бажає, на примирення не згодна, тому просила суд шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]" та стягнути з відповідача судові витрати по справі. Позивачка в судове засідання не з'явилася, до суду направила заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 23.02.2001 року сторони зареєстрували шлюб у Куйбишевській сільській раді Єланецького району Миколаївської області, актовий запис №1. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Так, згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, не бажають примиритись, що свідчить про дійсність їх намірів щодо розірвання шлюбу та дає підстави для задоволення позову. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає за необхідне залишити позивачці прізвище "[PERSON]". Оскільки, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, то відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки 704,80 грн. в рахунок відшкодування сплаченого нею судового збору. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

13 березня 2014 року представник позивача Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" звернувся до суду з цивільним позовом в якому просив стягнути з [PERSON] суму боргу за кредитним договором №AB3XRX11590192 від 30.07.2008 року у сумі 16899,29 гривень, а також судовий збір в розмірі 243,60 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, він направив до суду заяву в якій просив справу слухати за його відсутності в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити і не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно та не повідомив суд про причини своєї відсутності, а тому суд приймає рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 30.07.2008 року укладено кредитний договір №AB3XRX115901921 про надання кредиту "Розстрочка" у розмірі 5000,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно умов кредитного договору погашення заборгованості повинно здійснюватись у встановленому банком (позивачем) порядку, а саме: щомісяця в період сплати, позивальник (відповідачка) повинен надати банку (позивачу) грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов договору. Однак, у порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов'язання не виконував в повному обсязі, у зв'язку з чим станом на 21.02.2014 року виникла заборгованість по поверненню кредиту у сумі 16899,29 грн., з яких: 1. заборгованість за кредитом - 607,90 грн.; 2. заборгованість по процентам за користування кредитом - 14,22 грн.; 3. заборгованість по комісії за користування кредитом - 88,20 грн.; 4. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 14908,05 гривень; 5. штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; 6. штраф (процентна складова) - 780,92 грн.. Згідно зі ст.ст.525,526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 гривень. Таким чином, у відповідності до ст.ст.526,549,550,554,1054 ЦК України, суд вважає що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

13 березня 2017 року [PERSON] звернувся\~ до суду із \~заявою, в якій просить встановити той факт, що \~1 січня 2011 року в селі Дертка Романівського району Житомирської області \~помер його батько\~ - [PERSON] [INFO]. Заява обгрунтована тим, що органом державної реєстрації актів цивільного стану\~ заявнику було повідомлено про відсутність актового запису про смерть [PERSON] Необхідність встановлення даного факту [PERSON] пов'язує\~ із реалізацію його права на спадщину, яка відкрилася внаслідок смерті [PERSON] В судове засідання заявник та заінтересована особа,\~ які були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, не з"явилися, заявивши клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності. При цьому, представник заявника доводи заяви підтримала, а заінтересована особа проти\~ її задоволення не заперечила. Суд,\~\~ дослідивши матеріали справи\~ вважає, що заява\~ [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно пункту 8 частини 1 статті \~256 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд \~вправі встановити факт смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Статтею 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" передбачено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Судом встановлено, що [PERSON] помер 1 січня 2011 року та похований на місцевому кладовищі села Дертка Романівського району Житомирської області, що підтверджується довідкою Миропільської селищної ради Романівського району Житомирської області № 435 від 6 лютого 2017 року. В архівах Романівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирської області та архівах відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Житомирської області актовий запис про смерть [PERSON] відсутній, що підтверджується листом-відповіддю відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Житомирської області №3238/30/4.2-34 від 24 лютого 2017 року. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення,\~ оскільки пов"язаний з реалізацією його спадкових прав.\~ На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

13 вересня 2017 року у вказаній цивільній справі винесена ухвала, якою відмовлено у відкритті провадження в цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у зв'язку зі смертю відповідача 29 вересня 2017 року представник ПАТ КБ "Приват Банк" Серпокрил П.В., звернувся до суду із заявою, в якій просить повернути судовий збір у розмірі 1600 гривень 00 копійок, сплачений за подання вказаної позовної заяви. Згідно ч.2 ст.79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до п.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі. Враховуючи викладені обставини, заява про повернення судового збору підлягає задоволенню, а сплачений судовий збір поверненню особі, яка його сплатила. .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

13 грудня 2013 року позивачка звернулася з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що 05 травня 2005 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] у виконавчому комітеті Пилипівської сільської ради Коломийського району, актовий запис № 2. Від шлюбу у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З початку спільного проживання у них були нормальні сімейні відносини, однак з часом вони погіршились з вини відповідача. Вони виявилися людьми різних характерів та поглядів на життя, оскільки не могли дійти згоди при вирішенні простих побутових питань. На протязі останніх місяців сімейне життя між ними ще більше погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. З березня 2013 року вони проживають окремо. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сім'ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, постійно зловживає спиртними напоями, з його ініціативи між ними постійно виникають сварки, скандали, які негативно впливають на її здоров'я, оскільки він завдає їй тілесних ушкоджень, погрожує фізичною розправою. За таких обставин вважає, що сім'я їх розпалася, шлюб носить формальний характер, а тому просить суд розірвати шлюб, так як збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам неповнолітніх дітей, дітей залишити проживати із нею, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]". Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач теж подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що 05 травня 2005 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] у виконавчому комітеті Пилипівської сільської ради Коломийського району, актовий запис № 2/а.с.3/. Від шлюбу у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] /а.с.4-5/. З початку спільного проживання у позивачки з відповідачем були нормальні сімейні відносини, однак з часом вони погіршились. Вони виявилися людьми різних характерів та поглядів на життя, оскільки не можуть дійти згоди при вирішенні простих побутових питань. Позивачка та відповідач втратили почуття любові один до одного, а тому припинили спільне проживання і з березня 2013 року разом не проживають та не підтримують будь-яких сімейних відносин. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам неповнолітніх дітей, а тому суд приходить до висновку, що необхідно шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвати, неповнолітніх дітей залишити проживати із матір'ю, після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище "[PERSON]". На підставі ст.,ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

13 жовтня 2014 року [PERSON] звернулася до Охтирського міськрайонного суду Сумської області з вищезазначеною заявою. Вимоги мотивувала тим, що в зв'язку з досягненням пенсійного віку, вона завчасно почала підготовку необхідних документів. Під час перевірки документів працівниками УПФУ в м. Охтирці та Охтирському районі було виявлено невідповідність запису по-батькові заявниці в її трудовій книжці - " [PERSON]" із записом у свідоцтві про народження та паспорті - «[PERSON]. На даний час підприємство за останнім місцем роботи заявниці ліквідовано, правонаступників немає, а тому виправити зазначені помилки іншим способом ніж через звернення до суду не можливо. Через ці помилки в УПФУ в м. Охтирка та Охтирському районі заявниці було відмовлено в прийнятті документів на отримання пенсії за віком. В зв'язку з тим, що даний факт має юридичне значення для призначення їй пенсії за віком, вона вимушена звернутися до суду з вищевказаною заявою. В судове засідання заявник не з'явився, але надала заяву в якій просить розглядати справу без її участі, в заяві свої вимоги підтримує повністю та просила задовольнити її заяву. Представник заінтересованої особи Управління пенсійного фонду України в м. Охтирці та Охтирському районі в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі. Суд дослідивши наявні у справі докази, вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, серія [NUMBER], дівоче прізвище, ім'я по батькові заявниці значиться як [PERSON], ( а.с.4). Відповідно до довідок про одруження та розірвання шлюбу /а.с. 8-13/, 06 листопада 1976 року [PERSON] вийшла заміж за [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON], 26 лютого 1980 року заявниця розірвала шлюб між [PERSON] та залишила прізвище [PERSON], 26 квітня 1980 року заявниця зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON], 04 лютого 1992 року заявниця розірвала шлюб між [PERSON] та залишила прізвище [PERSON], 10 червня 1998 року [PERSON] вийшла заміж за [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON], 15 травня 2000 року заявниця розірвала шлюб між [PERSON] та відповідно до свідоцтва про зміну імені від 07 серпня 2007 року змінила прізвище на [PERSON] Як вбачається з трудової книжки, прізвище, ім'я, по-батькові заявниці записане на російській мові як "[PERSON]" (а.с. 3). Суд вважає, що при видачі зазначеного документу була допущена описка при зазначенні по - батькові «[PERSON]». Аналізуючи приведені докази та даючи їм оцінку, суд дійшов висновку, що заявниця дійсно є власником трудової книги серія [NUMBER] від 31 грудня 1974 року. Даний факт має юридичне значення, виникнення права на пенсію в зв'язку з досягненням пенсійного віку, будь-яких протиріч в ході розгляду справи не встановлено, а у інший спосіб заявник не може підтвердити дану обставину, тому його права необхідно захистити. На підставі викладеного,

Outcome: approved