Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

30 липня 2015 року ТОВ Колекторське Агентство Фактор звернулось до Веселинівського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 54418, 45 грн. В обґрунтування своїх вимог представник позивача вказав, що 11 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством ВТБ Банк та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № R531000254341В, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 45000,00 грн. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором повернути кредитні кошти, сплатити відсотки за користування кредитними коштами, неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. 20 травня 2014 року між ПАТ ВТБ Банк та ТОВ Факторингова Компанія ФК Факторинг було укладено договір про відступлення права вимоги № 200514нв, відповідно до якого ТОВ Факторингова Компанія ФК Факторинг набуло право грошової вимоги до відповідача реального та належного виконання обов`язків за договором № R531000254341В від 11травня 2012 року. 20 травня 2014 року між ТОВ Факторингова Компанія ФК Факторинг та ТОВ Колекторське Агентство Фактор було укладено договір про відступлення права вимоги № 20/05/14-ц, згідно якого позивач набув право вимоги до відповідача реального та належного виконання обов`язків за договором № R531000254341В від 11травня 2012 року. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом 22.07.2015 року становить 54418 грн. 45 коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 29 736 грн. 93 коп.; пеня за прострочення виконання зобов'язання 24 681 грн. 52 коп. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду клопотання, яким просить справу слухати в його відсутність, позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, якою просить справу розглядати у його відсутність, позов визнає частково. Суд дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та наданих доказів, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 11 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством ВТБ Банк та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № R531000254341В, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 45000,00 грн., в свою чергу відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором повернути кредитні кошти, сплатити відсотки за користування кредитними коштами, неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди на то боржника. 20 травня 2014 року між ПАТ ВТБ Банк та ТОВ Факторингова Компанія ФК Факторинг було укладено договір про відступлення права вимоги № 200514нв, відповідно до якого ТОВ Факторингова Компанія ФК Факторинг набуло право грошової вимоги до відповідача реального та належного виконання обов`язків за договором № R531000254341В від 11травня 2012 року. 20 травня 2014 року між ТОВ Факторингова Компанія ФК Факторинг та ТОВ Колекторське Агентство Фактор було укладено договір про відступлення права вимоги №20/05/14-ц, згідно якого позивач набув право вимоги до відповідача за договором № R531000254341В від 11 травня 2012 року. Таким чином позивач ТОВ Колекторське Агентство Фактор набуло право вимоги до відповідача реального та належного виконання обов`язків за договором № R531000254341В від 11 травня 2012 року. Відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання за кредитним договором в результаті чого утворилась заборгованість. Згідно розрахунків наданих позивачем заборгованість відповідача за кредитним договором, яка станом на 22.07.2015 року становить 54418 грн. 45 коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 29 736 грн. 93 коп.; пеня за прострочення виконання зобов'язання 24 681 грн. 52 коп. Однак суд, не може погодитись з розрахунками наданими позивачем, а саме щодо прав позивача на стягнення пені за прострочення виконання зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки - грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов'язання. Згідно ч.3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. Згідно п. 7.1. Договору у разі прострочення Позичальником зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день порушення виконання зобов'язань, включаючи день погашення. Таким чином, право на нарахування пені за прострочення виконання зобов'язання за кредитним договором має банк. Згідно довідки Управління статистики у Шевченківському районі №32-117 від 30.12.2013 року види діяльності ТОВ Колекторське Агентство Фактор за КВЕД-2010: 82.91 діяльність агентств зі стягування платежів і бюро кредитних історій; 46.90 неспеціалізована оптова торгівля; 63.99 надання інших інформаційних послуг; 64.99 надання інших фінансових послуг; 70.22 консультування з питань комерційної діяльності й керування. Згідно зі ст. 2 "Визначення термінів" ЗУ "Про банки і банківську діяльність" : банк - юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків; банківська діяльність - залучення у вклади грошових коштів фізичних і юридичних осіб та розміщення зазначених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, відкриття і ведення банківських рахунків фізичних та юридичних осіб; банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми; банківська ліцензія - документ, який видається Національним банком України в порядку і на умовах, визначених у цьому Законі, на підставі якого банки та філії іноземних банків мають право здійснювати банківську діяльність; Отже, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ Колекторське Агентство Фактор не має банківської ліцензії на здійснення банківської діяльності, а отже і не має права на стягнення пені за прострочення виконання зобов'язання за кредитним договором. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором № R531000254341В від 11 травня 2012 року в розмірі 29 736 грн. 93 коп. з яких: заборгованість по тілу кредиту - 29 736 грн. 93 коп., а щодо стягнення пені за прострочення виконання зобов'язання за кредитним договором відмовити. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 297 грн. 34 коп. На підставі викладено,

Outcome: partial