Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з уточненим позовом до [PERSON] про захист права власності, усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона, [PERSON], згідно витягу з Державного реєстру речових правна нерухоме майно про реєстрацію права власності є власником квартири [ADDRESS]. В квартирі також зареєстровані: відповідач [PERSON] та онук. Відповідач більш ніж два роки по теперішній час у квартирі [ADDRESS] не проживає, її особистих речей в квартирі немає, про що було складено акт про непроживання від 16.02.2018 року. [PERSON] не зверталась до Дніпровського відділення Дніпродзержинського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області з приводу того, що їй перешкоджають в проживанні в квартирі, це підтверджується відповіддю з Дніпровського відділення поліції. [PERSON] жодного разу не сплачувала комунальні платежі, також на вищевказану адресу не приходить кореспонденція на її ім'я. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить: визнати [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартири [ADDRESS], що є підставою для зняття її з реєстраційного обліку в квартирі та внесення відповідних змін до особового рахунку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, заявила клопотання про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася без поважних причин, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, відповідно до вимог ст.ст.128-130 ЦПК України, про поважність причин неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутністю не надала, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не зверталася, а також не скористалася правом надання відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову. Представник третьої особи - Відділу реєстрації (зняття з реєстрації) місця проживання фізичної особи Адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради, в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутністю представника (а.с.20). Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23.04.2018 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17.07.2018 року постановлено провести заочний розгляд справи та вирішити справу на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та третя особа - [PERSON] є співвласниками квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Позивачці [PERSON] належить 1/3 частка вказаної квартири, її сину [PERSON] належить 2/3 частки цієї квартири, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 25 липня 1997 року Відділом обліку та розподілу житлової площі Дніпродзержинського міськвиконкому (а.с. 32), свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим [PERSON] 11 жовтня 2013 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Геращенко Г.В., зареєстрованим в реєстрі за № 15/2013 (а.с.33), Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11 жовтня 2013 року, Інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна (а.с. 34-36). Згідно довідки про склад сім'ї, виданої ТОВ «ЄРЦ КП» № 1/5183 від 15.02.2018 року, копії особового рахунку № 260952 на квартиру (а.с. 6, 7), відповідачка 05.11.2013 року [PERSON], як члени сім'ї позивача [PERSON], була зареєстрована у належній позивачу квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS]. Отже відповідачка [PERSON] вселилася до спірної квартири та була в ній зареєстрована як член сім'ї власника житла. В заявленому позові позивач зазначила, що відповідачка не проживає у спірній квартирі більше двох років, що підтверджується актом про непроживання від 16.02.2018 року, затвердженого техніками КП КМР "УКОЖФ" [PERSON], [PERSON] за участю сусідів [PERSON], [PERSON] (а.с. 5) також, відповідач не приймала участі в утриманні квартири, на її адресу не приходить поштова кореспонденція, наявність реєстрації відповідача у квартирі перешкоджає позивачу вільно користуватися і розпоряджатися своєю власністю. [PERSON] не зверталась до Дніпровського відділення Дніпродзержинського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області з приводу того, що їй перешкоджають в проживанні в квартирі, це підтверджується відповіддю з Дніпровського ВП Кам'янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області вих. № 46.2/12-2651 від 27.02.2018 року (а.с.11). За правилами ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Суд вважає, що відсутність відповідача [PERSON] протягом останніх двох років у квартирі [ADDRESS], є наслідком втрати права користування цим житловим приміщенням, тому перебування відповідача на реєстраційному обліку у належній позивачу квартирі перешкоджає здійсненню нею у повному обсязі гарантованого Конституцією України права власності, яке згідно із ст. 321 ЦК України є непорушним. Враховуючи зазначені вище обставини та положення закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат та враховуючи волевиявлення позивача щодо відсутності необхідності стягувати з відповідача сплачений судовий збір, суд приходить до висновку, що судові витрати у справі відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved