Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

[PERSON] у поданій нею до суду в інтересах неповнолітнього [PERSON], [INFO], позовній заяві, підтриманій у судовому засіданні, просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо цієї дитини, посилаючись на те, що від зареєстрованого шлюбу з відповідачем мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки з відповідачем припинені з січня 2003 року до офіційного розірвання шлюбу. Їх неповнолітній син проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Протягом останніх двох років відповідач не турбується про фізичний та духовний розвиток сина, його освіту, підготовку до подальшого життя, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не поділяє батьківської уваги до сина. Відповідач самоусунувся від виховання сина, не цікавиться її місцем знаходження та розвитком, відноситься до дитини байдуже, жодного разу не відвідав її; матеріально сину не допомагає, аліменти не сплачує, маючи заборгованість на загальну суму 17818,06 грн. Тобто відповідач не виконує обов'язків по вихованню та утриманню сина. Відповідач, повідомлений про час та місце слухання справи в порядку ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином, в судове засідання не з'явився, заперечень проти позову суду не надав. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконкому Костянтинівської міської ради за довіреністю Костенко В.Г. у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала за підстав, аналогічних викладеним у позовній заяві, додавши, що питання позбавлення відповідача батьківських прав відносно його дитини було розглянуто на засіданні опікунської ради, яка визнала доцільним позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]Просила позов задовольнити. Суд, заслухавши позивачку, представника третьої особи, пояснення свідків [PERSON], [PERSON], та з'ясувавши думку неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], щодо порушеного питання, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов обґрунтований, а отже підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст.12 Закону України „Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини (ч.1). Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч.2). Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ч.3). Батьки зобов'язані поважати дитину (ч.4). Відповідно до ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (ч.1). Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства (ч.3). Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч.4). Згідно з приписами пунктів 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено таке: Відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER], актовий запис №367 (а.с.20), відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], [PERSON] - матір'ю дитини. Згідно з рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23 травня 2007 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.15). Після розірвання між батьками шлюбу неповнолітня дитина сторін постійно проживає з матір'ю - позивачкою [PERSON], що підтверджується довідкою від 29.12.2014 р. за № 14250 29157 про взяття особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції (а.с.9), і що стороною відповідача не спростовано. Батько [PERSON], [INFO], - [PERSON] участі в житті дитини не приймає. Так, згідно з педагогічною характеристикою на дитину, складеною 04.04.2016 р. директором ЗШ І-ІІІ ступенів №5 м. Костянтинівки (а.с.22), характеристикою начальника сектора превентивної служби (а.с.23), [PERSON] самоусунувся від виховання сина, яким займається мати дитини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивачка є її сестрою, відповідач - колишнім зятем. Ще до розірвання між сторонами шлюбу їх неповнолітній син постійно проживає з позивачкою, знаходиться на її утриманні. Відповідач протягом багатьох років самоусунувся від виховання і утримання дитини, не піклується про її розвиток і стан здоров'я, не відвідує її, матеріально не підтримує, не цікавиться його інтересами та потребами. Свідок [PERSON] пояснила, що протягом тривалого періоду часу підтримує дружні стосунки з позивачкою. Щодо участі відповідача у вихованні неповнолітнього сина сторін [PERSON] дала суду пояснення, аналогічні поясненням свідка [PERSON] Неповнолітній [PERSON], [INFO], в інтересах якого заявлений позов, думка якого з'ясовувалася у судовому засіданні, пояснив, що він постійно мешкає з матір'ю, яка про нього піклується. Батько протягом багатьох років з ним не спілкується, не телефонує, його життям не цікавиться, матеріально не підтримує, в будь-який спосіб про нього не піклується. Не заперечує проти позбавлення батьківських прав щодо нього. Підсумовуючи, суд дістає висновку, що в порушення вимог ст.12 Закону України „Про охорону дитинства", ст.ст. 150,155 Сімейного кодексу України [PERSON] не піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню, на чому зазначила у позивачка і що не спростовано відповідачем. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Висновком Органу опіки та піклування виконкому Костянтинівської міської ради від 18.05.2016 р. №398/12 (а.с. 40) визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Виходячи з наведеного, суд вважає, що відповідач свідомо, з власної волі ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків та наданих йому прав, він ні усно, ні письмово не спілкується з дитиною, не цікавиться її долею, не надає жодної матеріальної допомоги, не цікавиться станом здоров'я дитини, її розвитком, не проявляє до неї щонайменшої батьківської турботи, хоча має таку можливість, однак не вчиняє відповідних дій, а тому є підстави для позбавлення його батьківських прав.

Outcome: approved