Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

17.11.2016 р. позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, призначення опікуном та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що її донька [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 19.02.2005 р. по 15.08.2008р. у них народилась дитина - [PERSON], [INFO]. Після того як дитині виповнився один рік через постійні сварки. [PERSON] разом з дитиною переїхала до м. Сватове. [INFO] [PERSON] померла. Відповідач був повідомлений про смерть [PERSON], але ніякого інтересу до того, що його син залишився без матері і проживає з бабусею не виявив, наміру забрати дитину до себе або надавати допомогу у його вихованні та утриманні не виявив. 08.12.2015 року рішенням Сватівської РДА малолітнього [PERSON] було тимчасово влаштовано проживати з бабусею [PERSON]. 11.12.2015 року Службою у справах дітей Сватівської РДА направлено лист до органу опіки та піклування Жовтоводської міської ради ( за місцем мешкання відповідача) з проханням з'ясувати, чому відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. 18.01.2016 року виконавчий комітет Жовтоводської міської ради надав відповідь про те, що на виклики служби відповідач не з'являється, за адресою проживання ніхто не відчиняє. Зі слів сусідів встановлено, що відповідач сім'ї не має, ніде не працює, зловживає алкогольними напоями. На даний час малолітній [PERSON] проживає з бабусею [PERSON] та знаходиться на її повному утриманні. Ухвалою Сватівського районного суду від 13.02.2017р. відповідача [PERSON] було оголошено у розшук. 04.09.2017 року згідно листа начальника Сватівського ВПГУНП в Луганській області, встановлено місце мешкання відповідача, а саме: [ADDRESS]. 07.09.2017 року ухвалою Сватівського районного суду відновлено слухання справи. 05.12.2017 р. позивач звернулась до суду з заявою, про залишення позовних вимог, щодо призначення опікуна без розгляду, так як це питання вже врегульовано розпорядженням голови Сватівської РДА №75 від 22.02.2017 р.. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги, щодо позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів з відповідача підтримала в повному обсязі (а.с.89). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся неодноразово, в установленому законом порядку (а.с.39, 54,72,80,91). Представник третьої особи, Служби у справах дітей Сватівської РДА Луганської області, в судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява, в якій справу просить розглянути без їх представника (а.с. 90). Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Сватівської міської ради в судове засідання не з'явився, надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, проти позовних вимог позивача не заперечує (а.с.83). Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідач по справі та [PERSON] є батьками малолітнього - [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.10). Згідно копії паспорту позивач зареєстрована у [ADDRESS] (а.с.9). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], мати дитини [PERSON] померла [INFO]. (а.с.12). Згідно копії рішення Сватівського районного суду від 15.08.2008 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.13). Згідно копії довідки про склад сім'ї [PERSON], має в складі сім'ї трьох онуків (а.с.14). Згідно Висновку Служби у справах дітей Сватівської РДА, зазначено, що дитина проживає разом із бабусею, їй створено всі умови для виховання та проживання, [PERSON] має стан здоров'я, який дозволяє їй бути опікуном, отримує дохід у вигляді пенсії, судимості не має, на обліку у лікарів не перебуває (а.с.18-21). Таким чином між сторонами склалися сімейні правовідносини, та виник спір що регулюється нормами глави 13 Сімейного кодексу України "Особисті немайнові права і обов'язки батьків та дітей". Суд вирішуючи спір по суті заявлених вимог використовує наступні норми процесуального та матеріального права виходячи при цьому з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. При цьому, виходячи з положень частини першої статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року), батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з положеннями п.6 ч.1 ст 92 Конституції України основи охорони дитинства, виховання визначаються виключно законами України. Так, ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402- ІІІ передбачено, що кожна дитина має право на піклування батьків. Предметом основної турботи і основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. При цьому, статтею 12 цього ж закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини; батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток і навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Таким чином, праву дитини на належне батьківське піклування та виховання кореспондує певне коло обов'язків, невиконання яких свідчить про порушення вказаного права дитини, за що батьки можуть нести відповідальність встановлену законом. Згідно ч.1 ст. 164 СК України, мірою відповідальності для батьків може бути позбавлення їх батьківських прав, на підставі рішення суду, за наявності будь-якої підстави, що передбачена п. 1-6 ч.1ст. 164 цього кодексу. Отже, виходячи з положень п.2 ч.1 ст. 164 СК України, підставою для позбавлення батьківських прав, є ухилення матері та/або батька від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожиткові мінімуми для piзних категорій населення в Україні встановлюються Законом "Пpo Державний бюджет… " за поданням Міністерства фінансів. Судом було встановлено, що відповідач будучи батьком малолітнього [PERSON], [INFO] не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, оскільки з моменту від'їзду дружини з дитиною з м. Жовті води жодного разу не бачив дитину, що свідчить про те що він не цікавиться його долею, не проявляють до нього належної уваги. Крім того, ухиляється від надання коштів на утримання дитини. Все це в своїй сукупності свідчить, що відповідач ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню своєї дитини [PERSON], [INFO]. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову частково. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При поданні позову позивачем згідно квитанції від 17.11.2017 був сплачений судовий збір у сумі 551 гривні 20 копійок, а тому ця суми підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved