Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

18 квітня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 2/3 частини житлового будинку, автомобіля та рушниці, які розташовані за адресою: [ADDRESS], що належали його братові, [PERSON], померлому [INFO] Позовні вимоги обґрунтував тим, що спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] є його дружина, [PERSON] (відповідачка у даній справі) та дві дочки, [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] відмовились від належних їм часток спадщини на користь позивача, який є спадкоємцем за законом другої черги. Заяву про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті брата він своєчасно подав нотаріусу, який відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказане майно, тому що правовстановлюючі документи знаходяться у відповідачки, яка їх не надає. 14 березня 2018 року на адресу суду надійшов відзив проти позову, в якому відповідачка [PERSON] просила позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково, мотивуючи тим, що за життя спадкодавця, 26 грудня 2003 року вони уклали Договір дарування, яким прийняли у дар кожному по 1/2 частці спірного житлового будинку з господарськими та іншими спорудами. Тому спадщина відкрилася тільки на 1/2 частку житлового будинку, яка належала спадкодавцю. На інше спадкове майно у виді автомобіля марки «Wolsvagen» та двохствольної рушниці у спадкодавця були відсутні правовстановлюючі документи, тому в задоволенні у цій частині позовних вимог просила відмовити. Під час розгляду справи від представника позивачки [PERSON], діючого на підставі довіреності у межах наданих йому повноважень, надійшла заява про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про визнання права власності на 2/3 частини автомобіля та рушниці, які розташовані за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою суду від 18 квітня 2018 року відмову представника позивача [PERSON] від позову в зазначеній частині прийнято, а провадження закрито. Відповідачка [PERSON] належним чином повідомлена про розгляд справи, до суду не з'явилась, не повідомила суд про поважні причини неявки. Представник відповідачки адвокат [PERSON], якого належним чином повідомили про розгляд справи, не з'явився до суду, надав заяву про відкладення розгляду справи, посилаючись на зайнятість у розгляді іншої справи в Приморському районному суді м.Одеси, проте не надав документів на підтвердження вказаних обставин (а.с. 212). Представник Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області, якого належним чином повідомили про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 164). Заслухавши представника позивача [PERSON], дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Статті 1216, 1217 ЦК України визначають, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи (спадкодавця), яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частина 2 ст.1223 ЦК України передбачає, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Ст. 1261 ЦК України встановлює, що у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.ст.1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як видно з копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, та серії [NUMBER], виданого бюро ЗАГС Татарбунарського району Ізмаїльської області, позивач [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є рідними братами, їх батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 91, 92). З копії свідоцтв про народження серії [NUMBER], виданого Дзержинським відділом ЗАГС м.Харькова та серії [NUMBER], виданого відділом ЗАГС м.Татарбунари Одеської області, та копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], вбачається що батьками [PERSON] та [PERSON], яка змінила прізвище після реєстрації шлюбу, є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 51-53). Як видно з копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Татарбунарського районного управління юстиції в Одеській області, 20 жовтня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб (а.с.80). Відповідно до копії договору дарування від 26 грудня 2003 року засвідченого державним нотаріусом Саратської державної нотаріальної контори Одеської області Борісовим І.І., зареєстрованого в реєстрі за № 5384, [PERSON] подарував, а [PERSON] і [PERSON] прийняли від нього в рівних частках, по 1/2 частці кожний, в дар житловий будинок з господарськими та іншими спорудами, розташований в [ADDRESS] на земельній ділянці площею 1647 м.кв. (а.с.204). 20 грудня 2005 року зареєстровано право власності за [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частці вказаного житлового будинку, про свідчить копія Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, реєстраційний номер 4190134 (а.с.205). Відповідно до копії рішення п'ятої сесії сьомого скликання Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області від 29 січня 2016 року за №44-VII, вирішено перейменувати назви вулиць в селі Зоря Саратського району, а саме [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS] з відповідними упорядкуванням нумерації домогосподарств (а.с.212). [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Саратського районного управління юстиції в Одеській області (а.с. 6). До дня своєї смерті він проживав в [ADDRESS], що підтверджено довідкою № 597 від 18 квітня 2016 року Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області. На момент смерті за даною адресою проживав разом з дружиною [PERSON] (а.с. 76). Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі, на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями під № [NUMBER], який розташований по [ADDRESS] Згідно інформаційної довідки із Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) спадкодавець [PERSON] заповіту не залишив (а.с.60). Отже за приписами ч.2 ст.1223 ЦК України, право на спадкування спірного житлового будинку отримують спадкоємці за законом першої черги, тобто відповідачка та двоє дітей спадкодавця. Частиною 2 ст. 1274 ЦК України встановлено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Як вбачається із заяв, засвідчених 21 квітня 2016 року державним нотаріусом Саратської районної державної нотаріальної контори Одеської області Д.Ю. Колісником, [PERSON] та [PERSON] відмовилися від належної їм частки спадкового майна, яка залишилася після смерті їхнього батька [PERSON], на користь спадкоємця другої черги, брата спадкодавця - [PERSON] (а.с.71, 73). Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] через відсутність правовстановлюючих документів (а.с. 9). Згідно частини 1 ст.1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Оскільки спадкодавцеві належала 1/2 частина спірного будинку, тому частка кожного з трьох спадкоємців у спадщині складала 1/6 ( 1/2:3). З урахуванням того, що спадкоємці [PERSON] та [PERSON] відмовилися від належних ім часток спадщини на користь позивача [PERSON], частка останнього у спадщині складає 2/6, тобто 1/3 (1/6+1/6). Частка відповідачки у спадщині складає 1/6. Оскільки відповідачці за договором дарування належить 1/2 частка спірного будинку, то її частка в цілому будинку складає 4/6, тобто 2/3 (1/2+1/6). За таким обставин суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, визнавши за позивачем право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями. Вимоги позивача про визнання за ним права власності на 2/3 частки спірного будинку є безпідставними, тому що до складу спадщини входить не будинок в цілому, а лише 1/2 його частина. Пунктом 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позову майнового характеру складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто на час звернення позивача до суду 640 гривень. Згідно довідки серії 10 ААА № 968320 від 30.01.2013 року, яка видана Київською МСЕК, позивач є інвалідом другої групи. Тому від сплати судового збору звільнений відповідно до пункту 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідачки в дохід держави належить стягнути судовий збір в розмірі 640 гривень.

Outcome: partial