Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей [PERSON] [INFO] у розмірі 2118,00 грн. та [PERSON] [INFO] у розмірі 2118,00 грн., щомісячно та судових витрат. В обґрунтування позову зазначила, що 26.01.2008 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. У шлюбі вони мають спільних дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . З липня 2016 року кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Відповідач практично не надає коштів на утримання дітей, не допомагає зі сплатою заборгованості за комунальні послуги. Сім`я припинила своє існування та вона планує звертатися до суду з позовом про розірвання шлюбу. Вона самостійно власними коштами забезпечує дітей та враховуючи всі втирати знаходиться у скрутному матеріальному становищі. В зв`язку з тим, що вона не знає доходів відповідача просить стягувати аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі одного прожиткового мінімуму на дитину, що становить 2118 грн. Крім того нею понесені витрати щодо отримання правої допомоги, які вона також просить стягнути з відповідача. Відповідач надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що розуміючи свій конституційний обов`язок щодо утримання своїх дітей, зазначив, що позовні вимоги визнає частково у розмірі 1200,00 грн на кожну дитину. Позивачка замовчує перед судом факт надання ним допомоги дітям. Позивачка обґрунтовує свої вимоги виключно мінімальним гарантованим розміром аліментів на одну дитину, який не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги він визнає на загальну суму 2400,00 грн. щомісячно, що відповідає законодавчо гарантованому розміру аліментів на одну дитину. В позовній заяві позивачка посилається на ст. 193 СК України, однак діти не влаштовані до жодного спеціального закладу. Крім того посилання на ст. 199 СК України є безпідставним, оскільки не настала жодна юридична подія, якою закон пов`язує можливість стягнення аліментів на повнолітню дитину. Позивач намагається запевнити суд, що він своїми діями доводить сім`ю до скрутного матеріального становища, однак в свою чергу сплачує адвокату 6500,00 грн. Витрати на правову допомогу документально не підтверджені та не доведені. Категорія справ щодо стягнення аліментів не є складною та у будь-якому випадку суд задовольнить її. Зразок позовної заяви про стягнення аліментів у більшості судів розміщено на інформаційному стенді безкоштовно. Просив відмовити позивачці у стягненні витрат на правничу допомогу. Позивачка надала відповідь на відзив до якого додала повідомлення з комунальних служб про існування заборгованості та оплати за навчання дітей. Ухвалою суду від 30.07.2019 року провадження по вищевказаній справі відкрито та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі з обставин викладених у позові та запереченнях на відзив. Відповідач та його представник у судовому засіданні позов визнали частково, підтримали пояснення надані у відзиві. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували з 26.01.2008 року в зареєстрованому шлюбі (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.10.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. В період шлюбу у сторін народились [PERSON] [INFO] , (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ), [PERSON] [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Спільні діти мешкають з позивачкою. Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 19.09.2019 року зазначено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] надала суду копії рахунків з комунальних служб про існування заборгованості по сплаті комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки КНП «Міський пологовий будинок № 1» ХМР від 19.09.2019 року, зазначено, що [PERSON] 1982 року народження перебуває на обліку з приводу вагітності в жіночій консультації КПН «МПБ № 1», вагітність 21 тижнів. Згідно квитанції ПАТ «Укрпошта» від 01.10.2019 року вбачається, що [PERSON] перераховані аліменти у розмірі 2400,00 грн. Згідно квитанції АТ «Приват банк» від 08.11.2019 року вбачається, що [PERSON] перерахував [PERSON] аліменти на двох дітей за вересень у розмірі 2000,00 грн. та 400,00 грн. Згідно квитанції АТ «Приват банк» від 27.11.2019 року вбачається, що [PERSON] перерахував [PERSON] аліменти на двох дітей за жовтень у розмірі 2400,00 грн. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань [PERSON] є керівником релігійної організації «Релігійна громада Свято-Миколаївська в с. Шелудьківка Ізюмської єпархії Української православної церкви». Згідно довідки № 414 виданої КНП «Міський пологовий будинок № 1» від 19.11.2019 року [PERSON] призначено виплату державної допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами жінкам, які не застраховані в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування. Згідно довідки Харківського міського центру зайнятості № 4460 від 20.11.2019 року зазначено, що [PERSON] перебуває на обліку як безробітна в Харківському МЦЗ з 24.10.2019 року. Згідно відомостей з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування [PERSON] отримала дохід у розмірі 10923,52 грн. Згідно зі ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно, що зазначається у приписах постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" (п. 17). Відповідно до ч. 1,2 ст. 179 ЦПК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що відповідач немає офіційних доходів, однак частково визнав позов, бажає надавати допомогу дітям, але в силу обставин може надати її лише в певному розмірі, суд вважає за доцільне часткового задовольнити позовні вимоги [PERSON] та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1700,00 гривень на утримання [PERSON] та 1700,00 грн. на утримання [PERSON] . Крім того позивачем понесені витрати на правову (правничу) допомогу. 24.07.2019 року між [PERSON] з одного боку та Адвокатом Овчаренко О. Г. було укладено договір № АО-96 про надання правової (правничої). Додатковою угодою ; 1 до договору № АО-96 про надання юридичних послуг сторони погодили в п. 1.2, що складання позовної заяви про стягнення аліментів, подання документів до суду складає 2000,00 грн. Додатковою угодою № 2 до Договору № АО-96 про надання юридичних послуг викладено п.п. 1.2. п.1 Додаткової угоди № 1 від 24.07.2019 р. до Договору № АО-96 про надання юридичних послуг від 24.07.2019 р. в наступній редакції: «1.2 Складання позовної заяви про стягнення аліментів, складання інших процесуальних документів та подання їх до суду - 2900,00 грн.» Згідно меморіального ордеру № @2PL525532 від 25.07.2019 року [PERSON] оплатила вартість юридичних послуг на суму 6500,00 грн. Згідно квитанції АТ «Приват банк» від 23.09.2019 року [PERSON] сплатила вартість юридичних послуг на суму 900,00 грн. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи належить витрати на професійну правничу допомогу. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ч.1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так, згідно ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Положеннями ч. 3 ст. 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 року № 5076-VI (далі - Закон № 5076) встановлено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності). Згідно з п.п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону № 5076 до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом. При цьому, за визначенням п. 6 ст. 1 Закону № 5076 інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9 ст. 1 Закону № 5076). Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2900,00 грн., позивачем надано до суду: копію договору про надання правової допомоги № АО-96 від 24.07.2019 року та додаткові угоди до нього, квитанції про сплату юридичних послуг у розмірі 2900,00 грн. Аналізуючи надані докази суд вважає, що витрати за правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача є обґрунтованими та підтвердженими належними доказами. Розподіл судових витрат суд вирішує у відповідності зі ст. 141 ЦПК України. Так, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial