Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

[PERSON] 04 червня 2018 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], треті особи: Шоста дніпровська державна нотаріальна контора та Друга дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Матеріали позову в провадження судді канцелярією суду було передано 05 червня 2018 року. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2018 року позовну заяву судом було прийнято до розгляду та відкрито загальне провадження у цивільній справі. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2018 року у Шостої дніпровської держнотконотри було витребувано копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], померлого [INFO] та у Другої дніпровської держнотконтори було витребувано спадкову справу, заведену після смерті [PERSON], померлої [INFO] Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2018 року підготовче засідання було закрито, а справу призначено до судового розгляду. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2018 року було вирішено питання про заочний розгляд справи. Позивач у своєму позові посилається на те, що її бабі, [PERSON], на праві власності належало домоволодіння [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] померла. За життя померла залишила заповіт, яким усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, заповіла у рівних частках [PERSON] та [PERSON] [PERSON] звернувся до нотконтори із заявою про прийняття спадщини, проте свідоцтво про право на спадщину не отримував. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, із заявою про прийняття якої до Шостої держнотконтори звернулася позивач; дружина померлого, мати позивача, [PERSON], у встановленому порядку відмовилася від прийняття спадщини. Постаново державного нотаріуса від 13 травня 2018 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Відповідач чинить перешкоди позивачеві в оформленні свідоцтва про право на спадщину. Тому позивач просила суд визнати за нею право власності на ? частину домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Представник позивача у своїй заяві до суду позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі, справу розглянути за його відсутності, ухваливши заочне рішення. Відповідачеві [PERSON] у встановленому законом порядку було направлено копію ухвали про прийняття цивільної справи до провадження суду з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів. У встановлений строк відповідачем відзив на позовну заяву подано не було, зустрічний позов не заявлено, будь-які інші документи до суду не направлено. Третя особа Друга дніпровська держнотконтора у судове засідання свого представника не направила, про час, день та місце судового засідання повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у відсутність її представника. Третя особа Шоста дніпровська держнотконтора у судове засідання свого представника не направила, про час, день та місце судового засідання повідомлена належним чином, суду надала заяву про розгляд справи без участі її представника. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] 18 травня 2007 року було складено заповіт, посвідчений держаним нотаріусом Другої дніпропетровської держнотконотори Міхеєвою Т.М. та зареєстрований в реєстрі за № 2-973 на все майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, та не все що їй буде належати на день смерті і на що за законом матиме право(а.с. 7). Спадкоємцями за вказаним заповітом є [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. [INFO] [PERSON] померла (а.с. 6). 10 червня 2009 року [PERSON] звернувся до Другої дніпропетровської держнотконтори із заявою про прийняття спадщини за заповітом (а.с. 63). Свідоцтво про право на спадщину за заповітом ним за життя отримано не було. Згідно зі свідоцтвом про народження [PERSON] є донькою [PERSON] (а.с. 9). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 8). Після його смерті відкрилась спадщина. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON], яка своєю заявою від 12 березня 2018 року відмовилася від спадщини на користь [PERSON] (а.с. 67), та позивач. Постановою державного нотаріуса Шостої дніпровської держнотконтори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30 травня 2018 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 5). Підставою нотаріус вказала наявність об'єктивних перешкод щодо встановлення кола спадкоємців. Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. На підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивачем протягом строку, встановленого ч. 1 ст. 1270 ЦК України, було у встановленому порядку подано заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з Листом ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, за результатами узагальнення судової практики щодо розгляду спорів щодо прийняття спадщини, при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК України) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Таким чином, суд приходить до висновку, що отримати спадщину на спірне майно, окрім, як в судовому порядку позивач не має можливості, оскільки [PERSON], померлий [INFO] хоча і подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO], проте свідоцтво про право на спадщину за заповітом не отримав. Тому, позивач набула право на прийняття належної [PERSON] спадщини у вигляді ? частини домоволодіння [ADDRESS] у м. Дніпрі, оскільки, померлий батько позивача [PERSON] мав право на отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом та реєстрацію свого права власності у встановленому законом порядку. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1 072 гривень 75 коп. (а.с. 1), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved