Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

11 квітня 2014 року [PERSON] (Позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] (Відповідач) про стягнення аліментів (дата звернення до суду підтверджується печаткою Укрпошти на конверті, в якому надійшов позов). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12 жовтня 2012 року між нею та Відповідачем був укладений шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м.Києві складено відповідний актовий запис № 1233 та видане свідоцтво про шлюб серія [NUMBER]. Від шлюбу народились діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]., які проживають з Позивачкою. Протягом тривалого часу у сімї Позивачки та Відповідача відсутні порозуміння та взаємна повага, подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Разом з тим, Відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає, не бере участь у вихованні дітей, а тому позивачка змушена була звернутись до суду з даним позовом. Позивачка зазначила, що Відповідач не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, стягнень за виконавчими документами не проводиться. Враховуючи вищевикладене, у позовній заяві позивачка просила: - стягнути з [PERSON], [INFO], на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 14 частини від усіх видів доходів щомісячно до повноліття дитини, починаючи з дня подання заяви до суду; - стягнути з [PERSON], [INFO], на її користь аліменти на утримання дочки - [PERSON], [INFO], в розмірі 14 частини від усіх видів доходів щомісячно до повноліття дитини, починаючи з дня подання заяви до суду; - стягнути з [PERSON], [INFO], на її користь аліменти на утримання дружини з якою проживає дитина - [PERSON], [INFO]., в розмірі 14 частини від усіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною трьох років, починаючи з дня подання заяви до суду. Представник Позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 32). Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив (а.с.19). З урахуванням вищезазначеного, відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивачка проти заочного розгляду справи не заперечувала, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом з'ясовано, що 12 жовтня 2012 року між [PERSON] (Відповідач), [INFO]., та [PERSON] (Позивач), [INFO]., у Відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м.Києві було зареєстровано шлюб, про що 12.10.2012р. складено відповідний актовий запис №1233, та видано Свідоцтво про шлюб. Після державної реєстрації шлюбу прізвища сторін визначені так: чоловіка - "[PERSON]", дружини "[PERSON]". Реєстрація шлюбу підтверджується Свідоцтвом про шлюб від 12.10.2012р. серії [NUMBER] (а.с.7). До шлюбу у Позивачки та Відповідача народився син - [PERSON], [INFO], про що 26.09.2012р. складено відповідний актовий запис № 1887, що підтверджується Свідоцтвом про народження від 26.09.2012р., виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, в якому зазначено в графі «мати»: [PERSON], «батько» - [PERSON] (а.с.5). За час шлюбу у Позивачки та Відповідача народилась дочка - [PERSON], [INFO], про що 04.04.2014р. складено відповідний актовий запис № 658, що підтверджується Свідоцтвом про народження від 04.04.2014р., виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві, в якому зазначено в графі «мати»: [PERSON], «батько» - [PERSON] (а.с.6). Позивачка зазначила, що проживають разом з нею та перебувають повністю на її утримання на підтвердження чого надала Довідку про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, видану ТОВ «Кийградсервіс» № 768 від 09.04.2014р. (а.с.8), в якій зазначено, що Позивачка разом з дітьми зареєстрована в [ADDRESS], а також довідками КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» Філія № 3 Шевченківського району (а.с.33-34), в яких зазначено, що діти перебувають під наглядом КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» Філія № 3 Шевченківського району, дітьми опікуються мати та забезпечує їх догляд і утримання. Позивачка повідомила, що Відповідач не виконує свого обов'язку щодо утримання спільних дітей та не приймає участі в їх матеріальному забезпеченні, в той час, як Позивачка на час звернення до суду отримує допомогу по догляду за дитиною [PERSON], [INFO]., з 01.11.2013р. по 01.05.2014р., що підтверджується довідкою № 10/35-617 від 04.04.2014р., виданою Управлінням праці і соціального захисту населення Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації (а.с.9). Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII ( 789-12 ) від 27.02.91 та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч.ч.1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ст. 191 СК України). Днем звернення Позивачки до суду є 11 квітня 2014р., оскільки саме цим днем позовна заява направлена до Шевченківського районного суду м. Києва, що підтверджується відповідним штампом на конверті, в якому позов був направлений поштою. Під час розгляду справи, Відповідачем не було надано суду документів, які б підтверджували його офіційне працевлаштування, наявність на утримання інших неповнолітніх дітей, окрім двох спільних дітей від шлюбу з Позивачкою, розміру доходу та інших відомостей, які могли б мати значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки Відповідач в судове засідання не з'явився, своїх заперечень чи пояснень на адресу суду не надіслав, суд виходить з наявних доказів в матеріалах справи, а, отже, судом встановлено, що відповідач участь в утриманні дітей приймає, що не заперечувалось позивачем, кошти на їх утримання не надає, тому суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дітей до досягнення ними повноліття в примусовому порядку. Враховуючи ст. 182-183 СК України, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з Відповідача аліментів на утримання дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 14 усіх видів заробітку Відповідача щомісяця з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття, а також позовні вимоги щодо стягнення з Відповідача аліментів на утримання дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 14 усіх видів заробітку Відповідача щомісяця з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дочкою повноліття - підлягають задоволенню. З приводу позовних вимог щодо стягнення з Відповідача аліментів на утримання Позивача в розмірі 14 частки всіх його доходів, суд виходить з наступного. Частиною 2 ст. 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 4 ст. 84 СК України встановлено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. За таких обставин, суд, відповідно до ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання. Розмір аліментів визначається з урахуванням обставин, визначених в ст. 80 Сімейного кодексу України (матеріальне становище сторін), а також з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати по Україні, на утримання дружини в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку Відповідача щомісячно до досягнення дитиною - [PERSON], [INFO].н., трьох років, стягнення аліментів проводити з дня пред'явлення позову, а саме з 11.04.2014 року. Порядок стягнення аліментів передбачено ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України. У разі стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови державного виконавця. При цьому розмір аліментів у разі їх стягнення у частці від заробітку (доходу) не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України. У разі якщо стягнути аліменти в зазначеному розмірі неможливо, адміністрація підприємства, установи, організації, фізична особа, фізична особа - підприємець, які проводили відрахування, нараховують боржнику заборгованість із сплати аліментів. Після закінчення строку, передбаченого законом для стягнення аліментів, у разі відсутності заборгованості із сплати аліментів адміністрація підприємства, установи, організації, фізична особа, фізична особа - підприємець, які проводили відрахування, повертають постанову державного виконавця про стягнення аліментів органу державної виконавчої служби з відміткою про перерахування в повному обсязі стягувачу утриманих сум аліментів. У разі якщо утримані суми аліментів стягувачу не перераховані, державний виконавець письмово повідомляє стягувачу про розмір заборгованості, роз'яснює йому права, встановлені частиною першою статті 87 цього Закону, та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Згідно ст. 128 Кодексу законів про працю України при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п'ятидесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п'ятдесят процентів заробітку. Обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Частина 4 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Таким чином, виходячи з викладено з урахуванням ч. 4 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з Відповідача на користь Позивачки аліментів на утримання дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в загальному розмірі 24 усіх видів заробітку Відповідача щомісяця з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття, а також стягнення з Відповідача на користь Позивачки аліментів на її утримання у розмірі 16 усіх видів заробітку Відповідача щомісяця з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дочкою - [PERSON], [INFO]. трьох років. Виходячи з положень ст.88 ЦПК України, а також з того, що Позивачі у справах про стягнення аліментів згідно з Законом України «Про судовий збір» звільнені від сплати судового збору, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з Відповідача в дохід держави судового збору за ставкою, яка діяла на час звернення Позивача з позовом до суду (квітень 2014р.), у розмірі 243,60 грн. Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 80, 84, 180-183, 191 Сімейного кодексу України, ст. 128 КЗпП України, ст.ст. 70, 74 Закону України «Про виконавче провадження», та

Outcome: partial