Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

1.Стислий виклад вимог і заперечень (аргументів) учасників справи [PERSON] просить суд здійснити поділ спільного майна подружжя шляхом розподілу у рівних частках квартири [ADDRESS] , автомобілю Nissan X-Trail, 2016 року випуску, р/н [NUMBER] а також невиконаного зобов`язання по кредитному договору №1/3082022 від 24.02.2017 року, укладеному між [PERSON] та Акціонерним Товариством « Креді Агріколь Банк», у вигляді загальної суми заборгованості 445398,00 грн. [PERSON] погоджуючись із вимогами щодо розподілу в якості спільного майна вищевказаних квартири та автомобілю , та не погоджуючись із вимогами щодо необхідності спільного виконання невиконаних кредитних зобов`язань , у зустрічному позові просить суд здійснити розподіл заробітної плати отриманої [PERSON] 23.09.2020 року як остаточної суми заробітної плати за договором 09 20 IMO NO9415064, шляхом виділу [PERSON] суми еквівалентної 10000 ( десяти тисяч ) доларів США. 2. Процесуальні дії у справі Позовна заява [PERSON] про поділ спільного майна подружжя шляхом здійснення розподілу квартири, транспортного засобу та 1\\2 частин виплат по кредитним зобов`язанням надійшла до Київського районного суду м. Одеси 22.10.2020 року ( т. 1 а/с 2 ) та оплачена судовим збором у розмірі 7632,90 грн. ( т. 1 а/с 1 ). Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2020 року головуючим визначено Луняченко В.О. ( т. 1 а/с 62) Ухвалою суду від .202 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження ( т.1 а/с 65 ). 02.12.2020 року від [PERSON] надійшов письмовий відзив (т.1 а/с 80). Від [PERSON] 10.02.2021 року надійшло уточнення до позовної заяви із визначенням розміру невиконаного зобов`язання по кредитному договору (т.1 а/с 89). 03.03.2021 року від [PERSON] надійшов письмовий відзив на уточнений позов ( т.1 а/с 96). 10.03.2021 року від [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява щодо припинення солідарного зобов`язання за кредитним договором (т.1 а/с 104). 26.03.2021 року від [PERSON] надійшов відзив на зустрічну позовну заяву ( т.1 а/с 172). 31.03.2021 року судом було відмовлено у прийнятті зустрічного позову (т.1 а/с 224). Також ухвалою суду 31.03.2021 року відмовлено у задоволені клопотання [PERSON] про витребування від приватного нотаріуса дублікати довіреності (т.1 а/с 225). Крім того ухвалою суду 31.03.2021 року відмовлено у задоволені клопотання [PERSON] про витребування від АТ « Райффазен Банк Аваль» та Ат « Креді Агріколь Банк» відомостей про залишок рахунків та рух коштів на ім`я [PERSON] за період з травня по жовтень 2020 року ( т.1 а/с 226). Ухвалою суду 31.03.2021 року відмовлено у задоволені клопотання [PERSON] про витребування від АТ « Райффазен Банк Аваль» та Ат « Креді Агріколь Банк» відомостей про залишок та рух коштів на рахунках , відкритих на ім`я [PERSON] за весь час з моменту відкриття ( т.1 а/с 227). Ухвалою суду 31.03.2021 року задоволено клопотання [PERSON] про витребування від ПАТ «МТБ Банк» відомостей про рух коштів на рахунках банку , відкритих на ім`я [PERSON] ( т. 1а/с 228), до якої ухвалою від 23.04.2021 року було внесено виправлення ( т.1 а/с 243). 06.05.2021 року від [PERSON] подана зустрічна позовна заява про стягнення у порядку розподілу спільного майна подружжя остаточної суми заробітної плати , отриманої [PERSON] за виконання контракту моряка укладеного ще під час шлюбу (т.2 а/с 1). Ухвалою суду від 26.05.2021 року було поновлений процесуальний строк на подання та прийнята до розгляду зустрічна позовна заява ( т.2 а/с 36). Ухвалою суду від 26.05.2021 року було задоволено клопотання [PERSON] та витребувані з АТ « Креді Агріколь Банк» відомостей про рух коштів на ім`я [PERSON] за період часу з 01.01.2020 року по 26.04.2021 року (т.2 а/с 39). 26.05.2021 року підготовче провадження було закрито із призначенням справи до розгляду по суті. 10.06.2021 року від представника [PERSON] надійшов відзив на зустрічну позовну заяву. На початку судового засідання представником [PERSON] була надана пропозиція стосовно укладення мирової угоди, згідно якої [PERSON] зобов`язувався передати належну йому 1\\2 частку спірної квартири у власність спільного сина, а [PERSON] передати [PERSON] транспортний засіб після чого він самостійно сплачував невиконану суму кредитних зобов`язань, однак у судовому засіданні [PERSON] відмовилась від укладення такої угоди, наполягаючи на розгляді позовних вимог по суті. 3. Фактичні обставини, встановлені судом та оцінка доказів Як встановлено у судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] 27.06.2003 року уклали шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції , свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , актова запис №449. [INFO] від шлюбу народився спільний син [PERSON] . Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18.11.2020 року у справі №947/28189/20 було розірвано шлюб, із зазначенням у рішенні що сторони погодились про факт припинення шлюбних відносин із 23-25.09.2020 року. Рішення набрало законної сили 19.12.2020 року. 21.09.2011 року на ім`я [PERSON] придбана квартира [ADDRESS] 24.02.2017 року між ПАТ « Креді Агріколь Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №1/3082022 згідно якого позичальник отримав кредит у розмірі 745731,54 гривні для придбання автомобілю Nissan X-Trail, 2016 року випуску, р/н [NUMBER] . На забезпечення виконання умов зазначеного кредитного договору 24.02.2017 року ПАТ « Креді Агріколь Банк» уклали із [PERSON] договір майнової поруки солідарної відповідальності, а також договором застави №Z1/3082022 від 24.02.2017 року автомобіль Nissan X-Trail, 2016 року випуску, р/н [NUMBER] переданий у заставу. Згідно довідки АТ « Креді Агріколь Банк» №76114-40/149 від 03.12.2020 року залишок заборгованість за кредитним договором про придбанню вищевказаного автомобіля складає 445398,00 грн. Згідно робочого контракту моряка укладеного 08.05.2020 року з компанією ІММ Шиппінг ГМБХ унд Ко.КГ [PERSON]. останній на період до 09.09.2020 року уклав контракт , з можливістю пролонгації, на працевлаштування на судні «НС Лара» , ІМО номер 9415064. У відповідності до довідки АТ « Креді Агріколь Банк» 23.09.2020 року на власний рахунок [PERSON] надійшов фінальний розрахунок у розмірі 21390,44 доларів США за виконання контракту роботи на судні «НС Лара» 09/20 ІМО номер 9415064. 4. Норми права , якими врегульовані спірні правовідносини Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК ). Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК ). Правовідносини пов`язані із поділом спільного майна подружжя врегульовані Сімейним кодексом України ( далі СК України ) та Цивільним кодексом України ( далі ЦК України). Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Згідно вимог ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до статті 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Відповідно до статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. 5. Врахування правових висновків Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права до спірних правовідносин У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Згідно з пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання шлюбу недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що при поділі майна враховують також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї, як це визначено частиною четвертою статті 65 СК України. Таким чином, при розподілі майна подружжя між подружжям буде поділено не тільки майно, яке належить їм на праві спільної сумісної власності, а і борги подружжя (кредити і т. д.) та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Крім того, за загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують. Аналогічна правова позиція також висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17, та постановах Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі № 477/1891/14-ц, від 27 квітня 2016 року у справі№6-486цс16 та від 14 вересня 2016 року у справі № 6-539цс16. 6.Обґрунтування мотивів рішення суду с оцінкою аргументів сторін Предметом розгляду даної справи є вимоги щодо визнання об`єктами спільної власності : квартири і автомобілю, залишок заборгованість за кредитним договором а також заробітна плата. Суд розглядає питання квартири та автомобілю , щодо яких фактично відсутній спір окремо, від питань визначення розподілу інших об`єктів спору. 6.1 розподіл спільного майна подружжя у вигляді квартири та автомобілю Під час розгляду справи судом встановлено, що саме під час шлюбу подружжям були придбані у власність квартира [ADDRESS] також автомобіль Nissan X-Trail, 2016 року випуску, р/н [NUMBER] , які згідно презумпції спільності є об`єктами спільного майна подружжя, незалежно від того на кого саме були зареєстровано право власності, із визначенням рівності часток кожного з подружжя. У підготовчому провадженні та судовому засіданні сторони не заперечували проти визнання даного майна спільним майном подружжя, та не заявляли вимоги щодо зміни розміру часток. Таким чином суд приходить до висновку що вищевказані об`єкти є спільним майном подружжя із визначенням рівних часток подружжя у праві власності кожного з об`єктів. 6.2 Питання розподілу спільного майна подружжя у вигляді залишок заборгованість за кредитним договором Кредитний договір №1/3082022 згідно якого позичальник [PERSON] отримав кредит у розмірі 745731,54 гривні для придбання автомобілю Nissan X-Trail, 2016 року випуску, р/н [NUMBER] , визнається судом як такий, що укладений в інтересах сім`ї, з огляду на наступне. Договір укладений чоловіком із відома дружини, яка зазначила у договорі свою згоду на його укладення. Договір укладений чоловіком для придбання транспортного засобу,яким користується дружина, про що свідчить наявна довіреність на користування, яка видана на ім`я [PERSON] , а крім того цей факт фактично не заперечувався самою відповідачкою під час підготовчого і судового провадження. Вищевказане надає суду змогу визнати кредитні зобов`язання по зазначеному кредитному договору спільним майном подружжя, яки повинні виконуватись спільно подружжям. Враховуючи наявну по вищевказаному кредитному договору заборгованість у розмірі 445398,00 грн., половина зазначеної суми у розмірі 226699,0 грн. підлягає стягненню з [PERSON] , як частка у спільному майні подружжя, приймаючи до увагу правовий висновок Верховного Суду, зазначений у п. 5 даного рішення. 6.3 Питання розподілу спільного майна у вигляді заробітної плати Як встановлено у судовому засіданні 08.05.2020 року, у період шлюбу [PERSON] уклав робочій контракт моряка, строком на чотири місяця, по виконанню якого 23.09.2020 року на його рахунок у банку надійшов остаточний розрахунок у розмірі 21390,44 доларів США . Суд враховуючи презумпцію спільності майна, отриманого у період шлюбу а також концепцію рівності часток вважає що дані грошові кошти є заробітної платою саме по вищевказаному договору, про що свідчить виконання роботи по даному контракту на судні «НС Лара» 09/20 ІМО номер [NUMBER] , що зазначено як у контракті так і у підставі платежу, а тому вони вважаються спільним майном подружжя яке підлягає розподілу між подружжям у рівних частках. При розгляді даного питання суд враховує відсутність спростування вищевказаної презумпції відповідачем по зустрічному позову. Однак при розгляді даного питання суд приймає до уваги, що згідно вимог ст. 13 ЦПК суд розглядає справу лише у межах заявлених вимог. Зустрічний позов було подано до суду позивачкою вже після ознайомлення із відомостями щодо розміру коштів отриманнях відповідачем та у прохальної частині містить вимоги про стягнення у якості половини заробітної плати суми яка дорівнює 10000 доларів США. Приймаючи зазначені обставини, наявність під час підготовки зустрічного позову та його розгляду у судовому засіданні у [PERSON] кваліфікованого представника - адвоката, суд вважає, що відсутні будь яки підстави для можливого відступлення від вимог ст. 13 ЦПК і приходить до висновку що при розподілі спільного майна подружжя - заробітної плати отриманої на виконання умов контракту моряка від 08.05.2020 року, стягненню на користь позивачці по зустрічному позову підлягають кошті еквівалентні 10000 (десяти тисячам ) доларів США. 7.Визначення порядку виконання рішення суду Згідно вимог ч.1 ст. 267 ЦПК суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування. Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Даний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23.06.2020 року по справі №922/2589/19. В даному випадку факт розподілу спільного майна подружжя із визначенням права власності кожного із них на Ѕ частку квартири та автомобілю є підставою для державної реєстрації права власності за кожним з подружжя на належну їм 1\\2 частку майна. В свою чергу вирішуючи питання про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] половини від заборгованості по кредитному договору у розмірі 226699,0 грн. а також стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] половини від заробітної плати у сумі 272900,0 грн., для процесуальної ефективності виконання рішення суд вважає за можливим здійснити розрахунок взаємних зобов`язань. У відповідності до положень ч.12 ст. 265 ЦПК у разі часткового задоволення первісного і зустрічного позовів про стягнення грошових сум суд проводить зустрічне зарахування таких сум та стягує різницю між ними на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму. Згідно зі статтею 601 ЦК України, зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. За змістом частини 1 статті 601 ЦК України, вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв`язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов`язань по передачі родових речей, зокрема, грошей). Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо); 3) строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Недопустимість зарахування зустрічних вимог визначено статтею 602 ЦК України, відповідно до положень якої не допускається зарахування зустрічних вимог про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю; про стягнення аліментів; щодо довічного утримання (догляду); у разі спливу позовної давності; за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; в інших випадках, встановлених договором або законом. Виходячи із зазначеного, вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду); строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо). Зазначений правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 25.04.2019 року у справі №918/541/18 , та на думку суду може бути застосований у даному випадку як аналогія права ( ч.9 ст. 10 ЦПК). 8. Розподіл судових витрат Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, у відповідності до вимог ч.3 ст. 133 ЦПК , належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У статті 137 ЦПК визначені витрати на професійну правничу допомогу: 1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною третьою зазначеної статті встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною восьмою статті 141 ЦПК зазначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача ( ч.1,2 ст. 141 ЦПК ). Пунктом третім частини першої статті 270 ЦПК визначено можливість судом винесення додаткового рішення для вирішення питання розподілу судових витрат. Таким чином для вирішення питання розподілу судових витрат понесених сторонами, суд у випадку подання протягом п`яти днів з дня проголошення рішення сторонами доказів понесених витрат у відповідності до вимог ч.8 ст. 141 ЦПК України, розгляне данні питання окремо шляхом винесення додаткового рішення. На підставі викладеного та

Outcome: approved