Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

24.06.2015 р. позивач ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду із позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 137324,26 грн. та судових витрат по сплаті судового збору. Обґрунтовуючи позовну заяву, посилався на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № DNQ0AD40305679 від 27.04.2009 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 52556,05 грн. на термін до 25.04.2014 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Виконання позичальником зобовязань за кредитним договором забезпечується договором поруки, який був укладений між ПАТ КБ «Приватбанк" та [PERSON], згідно якого поручитель поручився перед кредитором за виконання боржником зобовязань за кредитним договором № DNQ0AD40305679 від 27.04.2009 року. У порушення зазначених законодавства України та умов договору позичальник зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав та станом на 20.05.2015 рік має заборгованість перед позивачем на суму 137324,26 грн., яка складається з наступного: 42062,48 грн. - заборгованість за кредитом, 11168,64 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3025,34 грн. заборгованість по комісії за користуванням кредитом, 74290,45 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно до договору, штраф (фіксована частина) 250,00 грн., штраф (процентна складова) 6527,35 грн., які просить стягнути з відповідачів. 07 жовтня 2015 року заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області позовну заяву було задоволено повністю, стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк заборгованість за кредитом 42062,48 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 11168,64 грн, заборгованість по комісії за користуванням кредитом 3025,34 грн., пеню за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 74290,45 грн., штраф (фіксована частина) 250,00 грн., штраф (процентна складова) 6527,35 грн., а разом стягнуто заборгованість за кредитним договором № DNQ0AD40305679 від 27.04.2009 року яка утворилась станом на 20.05.2015 року в сумі 137324 (сто тридцять сім тисяч триста двадцять чотири) грн. 26 коп. 03 серпня 2016 року ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області заочне рішення від 07.08.2015 р. скасовано, справу за позовом Публічного акціонерне товариство комерційний банк 'Приватбанк' до [PERSON], [PERSON] призначено до розгляду в загальному порядку. В судове засідання від представника позивача надійшла заява про розгляд справи в його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Позов просив задовольнити. Проти винесення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, у судове засідання не зявились. Представник відповідачів [PERSON] подав письмові заперечення на позов, яким просив у задоволенні позовних вимог відмовити, та заяву про розгляд справи в його відсутність. В обґрунтування заперечень посилався на те, що за укладеним між позивачем та [PERSON] договором від 27 квітня 2009 року останній є поручителем, який відповідає перед кредитором у тому самому обсязі , що й боржник. Систематичне прострочення погашення кредиту за зобов'язаннями перед банком позичальник допустив з 2009 року, а після 2009 року ні позичальник, ні поручитель не здійснювали жодного із платежів за укладеним кредитним договором. Таким чином, з часу несплати кожного з платежів із погашення кредиту та процентів за користування ним відповідно до ст.261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог для боржника та обрахування встановленого ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя. З урахуванням того, що строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватись з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу, то й позовні вимоги не підлягали задоволенню саме у зв'язку із пропуском строку позовної давності стосовного вимог до поручителя за договором. Також при визначенні розміру пені, яку просить стягнути з поручителя позивач, не враховано положення ч. 3 ст.551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та при наявності інших обставин, які мають важливе значення. Вивчивши матеріали справи, перевіривши докази на належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінивши докази кожний окремо та у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що що відповідно до укладеного кредитного договору № DNQ0AD40305679 від 27.04.2009 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 52556,05 грн. на термін до 25.04.2014 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. (а.с. 10-19). Згідно п. 14.11. Кредитного договору сторони встановили строк позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, винагороді, процентів за користування кредитом та неустойки тривалістю 5 років. Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ч.1, ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На порушення умов кредитного договору, позичальник належним чином не виконав зобовязання передбачені кредитним договором № DNQ0AD40305679 від 27.04.2009 року. Із розрахунку заборгованості за договором про надання кредиту станом на 20.05.2015 рік випливає, що відповідач [PERSON] має заборгованість перед позивачем, яка складається з наступного: 42062,48 грн. - заборгованість за кредитом, 11168,64 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3025,34 грн. заборгованість по комісії за користуванням кредитом, 74290,45 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно до договору, 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 6527,35 грн. - штраф (процентна складова), а разом складає 137324,26 грн. (а.с. 4,5). Згідно частини 1 ст.546 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі статтею 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Відповідно до статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Так, з метою забезпечення вимог позивача, щодо виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, 27.04.2009 року між ПАТ КБ «Приватбанк" та [PERSON] був укладений договір поруки№ DNQ0AD40305679, згідно якого поручитель поручився перед кредитором за виконання боржником зобовязань за кредитним договором № DNQ0AD40305679 від 27.04.2009 року. (а.с. 20). За п.1, 2 договору поруки предметом договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання поручителем зобовязань за кредитним договором, укладеним між банком та позичальником. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник. Відповідно до п.11 Договору поруки, договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до повного його виконання. Згідно з п.12 Договору поруки сторони дійшли згоди, що порука припиняється після закінчення 5 (п'яти) років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором. Відповідно до кредитного договору № DNQ0AD40305679 від 27.04.2009 року строк повернення кредитних коштів було визначено 25.04.2014 року, тому кінцевою датою припинення поруки є 25.04.2019р. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі сплином якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець повязує термін, який визначається календарною датою, або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Стаття 253 ЦК України визначає, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Відтак, посилання відповідача на припинення поруку на час звернення позивача із позовом до суду, є помілковим. 23.05.2015 року, відповідно до умов договору поруки, банком було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобовязань за договором № DNQ0AD40305679.(а.с.7). Але зазначена вимога була залишена без задоволення. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачами суду не надано. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно зі\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Зважаючи на визначені сторонами умови сплати відповідачем неустойки, обєкт для обчислення її розміру, суму, яку просить стягнути з відповідача позивач, що у значно перевищує суму заборгованості за кредитом, який було надано позивачем відповідачу, суд, на підставі ч.3 ст. 551 ЦК України вважає справедливим зменшити розмір неустойки, яка підлягає стягненню із відповідача на користь позивача, з 74\~290, 45 грн. до 42\~062,Ю 48 грн. Суд розподіляє судові витрати згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial