Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

18.12.2017 позивач - комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" завернулось до суду з дійсним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01.10.2016 року по 31.10.2017 року у розмірі 23110,25 грн., три відсотки річних у розмірі 57,77 грн., інфляційні витрати у розмірі 308,27 грн., пеню в розмірі 18509,51 (вісімнадцять тисяч п`ятсот дев`ять) грн., 51 коп., та судовий збір. Свої вимоги комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" обґрунтовує тим, що відповідачу на праві власності (договір купівлі-продажу від 14.05.2001) належить нежитлове приміщення підвалу № 1-10 загальною пдощею 119,20 кв.м., що знаходиться в житловому будинку [ADDRESS] з централізованою системою теплопостачання. 01.04.2002 між відповідачем та КП «Харківські теплові мережі» укладено договір купівлі-продажу теплової енергії № 1746. Відповідач [PERSON] , користується тепловою енергією , яку подає у нежитлове приміщення, а в цілому в централізовану систему теплопостачання всього будинку КП «Харківські теплові мережі» . За період користування тепловою енергією з 01.10.2016 по 31.10.2017 відповідачем спожито енергії на суму 23 110,25 грн. За кожен розрахунковий період відповідачу направлялися платіжні вимоги-доручення про сплату за спожиту теплову енергію, які відповідачем сплачені не були, в зв`язку з чим, 05.12.2017 КП «ХТМ» направлено лист вимогу щодо обов`язку сплати заборгованості за використану теплову енергію. Тому, оскільки відповідачем не сплачено суму боргу, позивач звернувся до суду з дійсним позовом про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, а також посилаючись на ст. 625 ЦК стягнути з відповідача інфляційні витрати та 3% річних. Не погодившись з позовними вимогами позивача, відповідач [PERSON] .. через свого адвоката подав до суду відзив на позов про стягнення позову, в якому зазначила про часткове визнання позову, посилаючись на те, що вона не підписувала з позивачем договір № 1746 про постачання теплової енергії від 01.04.2002, а тому вона не може нести цивільну відповідальність за вказаним договором. Крім того, зазначила про невідповідність вказаного договору вимогам закону, а також зазначила про те, що не погоджується з розрахунком заборгованості, який був здійснений відповідно до нормативного документу «Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні» у зв`язку з відсутністю в підвальному приміщенні приладів обліку теплової енергії. Також відповідач в своєму відзиві зазначила про те, що позивачем не надано доказів направлення та вручення їй несплачених розрахунків та акту звірки відповідно до листа № 84 від 05.12.2017, а також не наведено жодних правових підстав для розрахунку пені та сам розрахунок пені. Представник позивача КП «ХТМ» Костирко Л.І.. в свою чергу надав відповідь на відзив в якому зазначив про те, що житловий будинок , розташований у [ADDRESS] , обладнаний централізованою системою теплопостачання, нежитлове приміщення належить відповідачу на праві власності та є невід`ємною частиною житлового будинку, тому послуги з теплопостачання надаються зокрема і в приміщення відповідача, що підтверджується актами включення та відключення житлового будинку від джерела теплової енергії. Крім того, 17.11.2016 рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова з відповідача вже стягувалась на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» вартість спожитої теплової енергії в примiщеннi за адресою: [ADDRESS] в сумi 45382 (сорок п`ять тисяч триста вісімдесят дві) грн. 84 коп. за перiод з 01.01.2014 р. по 01.05.2016 р.; - суму інфляційних витрат - 1321 (одна тисяча триста двадцять одна) грн. 89 коп.; - суму трьох процентiв рiчних - 113 (сто тринадцять) грн. 46 коп.; - пеня - 13478 (тринадцять тисяч чотириста сімдесят вісім) грн. 70 коп. Таким чином, факт цивільно-правових відносин між сторонами вже встановлений судовим рішенням. Представник позивача Пономаренко Т.І . , у судовому засіданні підтримала позов, просила задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник відповідача Сіддік І.С., у судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог, з підстав викладених у відзиві на позов. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] на пiдставi договору купівлі-продажу від 14.05.2001 р., зареєстрованого в реєстрі за №1977 належать нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією вказаного договору.(а.с. 9) Відповідно до договору про постачання теплової енергії №1746 від 01.04.2002 р., укладеного між КП «Харківські теплові мережі» і [PERSON] , КП «ХТМ» взяло на себе зобов`язання постачати [PERSON] теплову енергію в гарячої воді в потрібних їй обсягах, а [PERSON] зобов`язалась оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами), в терміни, передбачені цим договором. (а.с. 10-12). Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»визначає, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відповідно дост. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов`язаний, зокрема забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору. Згідно п.5 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строк встановлений договором або законом. Правовідносини із споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції Україниі складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З матеріалів справи вбачається, що позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надаючи [PERSON] , теплову енергію в необхідних їх обсягах. Однак відповідач взяті на себе зобов`язання не виконала, в результаті чого у неї утворилась заборгованість перед позивачем за період з 01.10.2016 по 31.10.2017., в розмірі 23110,25 грн. Посилання відповідача про те, що вона не укладала з відповідачем договір про надання послуг з теплопостачання та в ньому міститься не її підпис, суд не приймає до уваги в зв`язку з тим, що такі цивільно правові відносини встановленні рішенням Дзержинського районного суду від 17.11.2016 року , що набрало законної сили 27.01.2017 та відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України , не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Крім того, відповідачем не заявлялось клопотання про призначення почеркознавчої експертизи. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 525 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України відповідачу здійснено індексацію боргу та нараховані 3% річних на суму спожитої теплової енергії. Сума інфляційних втрат складає 308,27 грн., сума трьох процентів річних - 57,77 грн. Також позивачем нараховано пеню в розмірі 18509,51 грн. Розрахунок вказаних сум позивач здійснив відповідно до нормативного документу «Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні», що передбачено чинним законодавством, оскільки відповідач не надав доказів необґрунтованості нарахованих сум, не навів свого розрахунку, не заявляв клопотань про призначення експертиз, суд погоджується з розрахунком позивача. За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01.10.2016 р. по 31.10.2017 р. в розмірі 23 110,25 грн., а також інфляційні витрати в розмірі 308,27 грн., 3% річних в розмірі 57,77 грн. і пеня в розмірі 18509,51 грн., а всього - 41985,80 грн. Відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до заявлених вимог, тобто у розмірі 1600 грн.

Outcome: approved