Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 20 червня 1987 року. Позивач вказує, що шлюб у них перший та виявився невдалим. Відсутні взаєморозуміння, почуття поваги та любові. Майже два роки вони живуть окремо. Вона в прибудові, відповідач у будинку. Шлюбно-сімейні стосунки не підтримують. Бюджет окремий. Спір про поділ майна відсутній. Відповідач п'є, застосовує до неї фізичний вплив, виганяє з дому. Від шлюбу мають повнолітню дочку. Відповідач не бажає оформити розірвання шлюбу через органи РАЦС. Посилаючись на вищевказані обставини просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]», стягнути на її користь понесені витрати по сплаті судового збору. Позивач у судовому засіданні на задоволенні позову наполягала, відповідач позов визнав. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, суд знаходить за необхідне позов задовольнити, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що передбачено ч.1 ст.24 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст.112 цього ж Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 20 червня 1987 року в д. Лезіб, Мінєєвської сільської ради Верхньокамського району, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Актовий запис №2 (а.с.4). Вбачається, що сімейно-шлюбні стосунки між подружжям припинені. Від шлюбу мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується фотокопією свідоцтва про її народження (а.с.9). Згідно довідки Криштопівської сільської ради Близнюківського району Харківської області №02-30/1001 від 02.12.2015 року подружжя проживає в с. Миколаївка Друга Близнюківського району Харківської області (а.с.10). Спору про поділ майна на час розгляду справи, яке є їх сумісною власністю, не виникає. Вбачається, що сім'я сторін розпалася остаточно і зберегти її неможливо у зв'язку із небажанням сторін за вказаних обставин зберегти шлюб, особисто - неприязними стосунками, що склалися. Наведене свідчить, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Отже, підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї неможливе, шлюб фактично розпався та існує формально, а тому позов і підлягає задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивач надалі бажає іменуватися шлюбним прізвищем "[PERSON]»" про що вказала в позовній заяві. Таким чином, позивач має право після розірвання шлюбу на прізвище -"[PERSON]". Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 88 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по сплаті судового збору - 487 грн. 20 коп.(а.с.1). А тому,

Outcome: approved