Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

16.12.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю "Дата [PERSON]" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Обґрунтовуючи позовну заяву позивач посилався на те, що 12.07.2013 відповідач та Публічне акціонерне товариство «Альфа Банк» уклали договір № 500391345 відповідно до яких відповідач отримав кредит у розмірі 13850,00 грн із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,99% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 27.01.2014 . У порушення ст. 526, 527, 530 ЦК України відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, тому станом на 15.11.2015 відповідач має заборгованість перед позивачем у сумі 28648,35 (двадцять вісім тисяч шістсот сорок вісім гривень 35 копійок) в т.ч.: 13850,00 грн - заборгованість за кредитом, 7748,08 грн - заборгованість по комісії, 3236,27 грн - заборгованість за відсотками, 3850,00 грн - штраф. 30 вересня 2014 року за договором факторингу від ПАТ «Альфа Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дата [PERSON]" перейшло право вимоги, в т.ч. й за договором № 500391345 від 12.07.2013, укладений між ПАТ «Альфа Банк» й Відповідачем. 24 грудня 2015 року у вказаній цивільній справі ухвалено заочне рішення, позовні вимоги позивача задоволені у повному обсязі. 14 березня 2016 року заочне рішення від 24 грудня 2015 року скасовано, справу призначено до розгляду у загальному порядку. Представник позивача про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, наполягав на задоволенні позову, спираючись на доводи, викладені у позовній заяві. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, у судове засідання не зявився, представник надав заяву про розгляд справи за наявними матеріалами за його відсутності, позов не визнав. Вивчивши матеріали справи, перевіривши докази на належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінивши докази кожний окремо та у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає не задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із\~ст. 1054 ЦК України\~за\~\~кредитним\~\~договором\~\~банк або інша фінансова установа (кредитодавець)\~\~зобов'язується\~\~надати\~\~грошові\~\~кошти\~\~(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах,\~\~встановлених договором,\~\~а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути\~\~ позику\~\~ частинами\~\~ (з\~\~ розстроченням),\~\~то\~\~в\~\~разі прострочення повернення чергової частини\~\~позикодавець\~\~має\~\~право\~\~вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено відповідальність за порушення грошового зобов'язання, а саме: боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно із висновком експерта №3145-16 від 07.11.2016 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи по цивільній справі №185/12531/15-ц встановлено, що підписи від імені [PERSON] в графі «КЛІЕНТ_____Паращенко Тетяна Григорівна» кредитного договору №500391345 від 12.07.2013 та додатку №1 до нього «Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг» - виконані не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням її справжньому підпису. (а.с. 124-128). Згідно із ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ст. 60 ЦПК України \~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини першої ст. 143 ЦПК України для зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо суд призначає експертизу за заявою осіб які беруть участь у справі. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що позивач не виконав обовязок по доведенню обставин, на які посилається як на підставу своїх вимог, не надав жодних належних доказів того, що між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, що між вказаними сторонами виникли якісь правовідносини, що саме [PERSON] уклала кредитний договір №500391345 від 12.07.2013 з ПАТ «Альфа-Банк», та отримала кредитні кошти від ПАТ «Альфа-Банк» у сумі 13850,00 грн, тому у задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved