Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-27 00:00:00

23.11.2020 позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що 14.11.2001 між її батьками було зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Путивльського районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 104, який розірвано рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 25.08.2011. Після розірвання шлюбу батько позивача проживає окремо, а позивач проживає разом з матір`ю, на період навчання проживає в м. Суми, при цьому перебуває на повному утриманні матері. До досягнення повноліття позивача її батько, відповідач у справі, сплачував аліменти на її утримання на підставі рішення Путивльського районного суду Сумської області від 26.12.2005, а після досягнення вісімнадцятирічного віку відповідач по справі матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. На даний час позивач є студенткою 1 курсу медичного факультету Сумського державного університету денної форми навчання, на державному замовленні. При цьому відповідач працює та отримує заробітну плату. Посилаючись на зазначене, позивач просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти в твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації, в розмірі 2500 грн. щомісячно на період її навчання, але не більше як до досягнення двадцяти трьох років, починаючи від дня пред`явлення позову. Позивач у судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, просив стягнути з нього аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, в сумі 500 грн. щомісячно. У поданому відзиві відповідач свою позицію обґрунтовував тим, що єдиним його доходом є заробітна плата, сума якої в середньому становить 9259 грн., але ця сума з урахуванням податків. До досягнення дочкою повноліття відповідач сплачував на її утримання аліменти в розмірі 1695 грн., при цьому колишня дружина не зверталася до суду з позовом про збільшення розміру аліментів. На сьогодні стан здоров`я відповідача погіршився, він є особою передпенсійного віку. Майже всю заробітну плату відповідач витрачає на придбання ліків, а стягнення з нього аліментів у розмірі 2500 грн. позбавить його можливості купити життєво-необхідні ліки. З`ясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, дослідивши надані письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Встановлено судом те, що 14.11.2001 [PERSON] та [PERSON] , батьки позивача, зареєстрували шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Путивльського районного управління юстиції у Сумській області зроблено актовий запис № 104, який розірвано рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 25.08.2011 (а.с. 7). Відповідач є батьком позивача, що вбачається з копії свідоцтва про народження від 24.01.2003 (а.с. 5). На підставі рішення Путивльського районного суду Сумської області від 26.12.2005 з відповідача стягувалися аліменти на утримання позивача до її повноліття (а.с. 6). Позивач зареєстрована разом з батьком, є студентом першого курсу медичного факультету Сумського державного університету, денної форми навчання, навчається за державним замовленням з 15.09.2020 (строк навчання по 30.06.2024), несе витрати на проживання в гуртожитку (а.с. 8-9, 10, 11). В силу ст. 199 СК України якщо повнолітній дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Як роз`яснено в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 р. N 3, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. За приписами ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, а саме : стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач працює та з червня 2020 року по листопад 2020 року отримав дохід в сумі 55553,78 грн., в тому числі сплачені аліменти за цей період склали 10174,01 грн., має захворювання серця (а.с. 26, 27). При цьому відповідач сплачував аліменти на утримання дочки до її повноліття, заборгованості зі сплати яких не має (а.с. 25). За встановлених обставин, наявні у справі докази та їх належна оцінка вказують на те, що повнолітня дитина відповідача потребує матеріальної допомоги на період навчання, а батько взмозі її надавати, однак у твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісяця, беручи до уваги розмір його доходів, стан здоров`я, матеріальне становище позивача, а також можливість надання утримання позивачу її матір`ю. В зв`язку з частковим задоволенням позову підлягає стягненню з відповідача в дохід держави сума судового збору, від сплати якого позивач була звільнена. На підставі викладеного, ураховуючи п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 р. N 3,

Outcome: partial