Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

28 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з вказаним позовом, в якому просила поділити житловий будинок [ADDRESS], а також земельну ділянку площею 0,0587 га. В позові посилалася на те, що з 27 вересня 2005 року по 16 вересня 2016 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] В період шлюбу вони за спільні кошти купили житловий будинок [ADDRESS]. Спірний житловий будинок знаходиться на прилеглій до нього земельній ділянці площею 0,0587 га з кадастровим номером [NUMBER], яка належить позивачці на праві приватної власності. Просила суд поділити житловий будинок та земельну ділянку, виділивши кожній з сторін по 1/2 частини вищевказаного майна. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала уточнену позовну заяву, подану 17 травня 2017 року, просила її задовольнити та провести розподіл будинку і земельної ділянки відповідно до висновку експертизи. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON], що діє на підставі відповідної довіреності (а.с.47) в судовому засіданні уточнені позовні вимоги [PERSON] визнали і проти їх задоволення не заперечували. Враховуючи визнання позову відповідачем, на підставі ст. 174 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, що з 27 вересня 2005 року по 16 вересня 2016 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копіює свідоцтва про шлюб та копією рішення суду від 16 вересня 2016 року про розірвання шлюбу (а.с. 5-6). В період шлюбу вони придбали житловий будинок [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 23 червня 2011 року, витягом з Державного реєстру правочинів та Витягом про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів (а.с.7, 8, 9). Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У відповідності до ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року N 11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності. У відповідності до абз. 1 п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 4 жовтня 1991 року (з подальшими змінами та доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. Оскільки житловий будинок [ADDRESS], був придбаний сторонами в період зареєстрованого шлюбу, тому суд визнає даний будинок спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], які мають на нього рівні права при його розподілі. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 03 лютого 2017 року була призначена судова інженерно-технічна експертиза. 20 квітня 2017 року судовим експертом [PERSON] на виконання ухвали було складено висновок № 9 судової будівельно-технічної експертизи (а.с. 57-69). На підставі вищевказаної експертної оцінки, а також враховуючи уточнені позовні вимоги позивача, досліджені в судовому засідання письмові докази та наведені норми цивільного законодавства суд вважає за необхідне розділити будинок в натурі між сторонами виходячи з рівності їх часток відповідно до варіанту розподілу житлового будинку та земельної ділянки судової будівельно-технічної експертизи № 9 від 20.04.2017 року. При такому варіанті поділу з [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] грошова компенсація різниці вартості часток в сумі 10161,50 грн. Вирішуючи спір в частині розподілу земельної ділянки суд керується наступним. Земельна ділянка площею 0,0587 га з кадастровим номером [NUMBER] належить позивачці [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 11.12.2013 року та витягу з Державного реєстру речових прав не нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 16, 24). Відповідно до ч.1 ст.120 Земельного кодексу України до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Частиною 4 ст. 120 Земельного кодексу України визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. З наведених підстав суд вважає за необхідне поділити земельну ділянку площею 587 кв.м по [ADDRESS] відповідно до варіанту, запропонованого експертом у висновку будівельно-технічної експертизи № 9 від 20.04.2017 року, виділивши кожній із сторін частину земельної ділянки будинку [ADDRESS] в межах запропонованого варіанту розділу. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати в сумі 4070, 93 грн.

Outcome: approved