Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~13 травня 2021 року директор Харківського міського Центру зайнятості Піженко С.В. звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача вартість наданих соціальних послуг у розмірі 11006 грн. 97 коп. та судовий збір в сумі 2270 грн. \~ \~ \~ \~В обґрунтування\~позовних вимог\~зазначає,\~що [PERSON] \~звернувся до\~Харківського міського\~центру зайнятості\~за сприянням\~у працевлаштуванні\~та на\~підставі поданої\~ним заяви,\~наказом директора\~від 29\~жовтня 2019\~року №НТ191029\~відповідачу з\~22\~жовтня 2019\~року надано\~статус безробітного.\~Відповідно до\~Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне соціальне\~страхування на\~випадок безробіття»\~та «Порядку\~надання допомоги\~по безробіттю,\~у тому\~числі одноразової\~її виплати\~для організації\~безробітними підприємницької\~діяльності»,\~затвердженого наказом\~Міністерства соціальної\~політики №\~613\~від 15\~червня 2015\~року,\~відповідачу призначено\~допомогу по\~безробіттю з\~29\~жовтня 2019\~року по\~22\~жовтня 2020\~року у\~розмірі,\~встановленому законодавством. Зазначає, що під час\~реєстрації в\~Харківському міському\~центрі зайнятості\~та подальших\~його відвідувань,\~відповідачу було\~роз`яснено\~чинне законодавство\~України про\~зайнятість населення,\~надані консультації\~з питань\~працевлаштування,\~ознайомлено з\~правами та\~обов`язками\~зареєстрованих безробітних. 08\~листопада 2019\~року [PERSON] \~подав заяву\~про направлення\~його на\~професійне навчання\~за професією\~«Кухар».\~Відповідно до\~договору про\~професійне навчання\~безробітного №203919110800004\~від 08\~листопада 2019\~року та\~додатковими угодами\~до нього\~від 20\~березня 2020\~року,\~07\~квітня 2020\~року,\~24\~квітня 2020\~року,\~12\~травня 2020\~року та\~від 26\~травня 2020\~року,\~укладеного між\~Харківським міським\~центром зайнятості\~та [PERSON] ,\~останнього було\~направлено до\~Харківського центру\~професійно-технічної\~освіти державної\~служби зайнятості\~на професійне\~навчання за\~професією «Кухар»\~зі строком\~навчання 890\~годин з\~11\~листопада 2019\~року по\~13\~липня 2020\~року.\~Наказом №330-З-СНН\~від 11\~листопада 2019\~року відповідач\~був зарахований\~на професійне\~навчання за\~професією «Кухар»\~з 11\~листопада 2019\~року зі\~строком навчання\~890\~годин.\~Наказом №\~225-В-СНН\~від 13\~липня 2020\~року відповідач\~відрахований з\~числа слухачів\~групи №82-ХЦ/19\~за професією\~«Кухар» у\~зв`язку\~із закінченням\~професійно-технічного\~навчання.\~Представник позивача\~зазначає,\~що 30\~жовтня 2020\~року відповідачу\~було видано\~направлення на\~працевлаштування за\~одержаною професією\~(спеціальністю)\~до ДУ\~«Інститут патології\~хребта та\~суглобів імені\~професора М.І.Ситенка\~НАМН» на\~посаду «Кухар»,\~однак останній\~протягом семи\~календарних днів\~письмову відповідь\~роботодавця про\~працевлаштування або\~відмову у\~працевлаштуванні до\~центру зайнятості\~не надав.\~З 07\~листопада 2020\~року у\~зв`язку\~з невідвідуванням\~без поважних\~причин центру\~зайнятості протягом\~тридцяти робочих\~днів відповідачу\~припинено реєстрацію\~безробітного. Невиконання [PERSON] встановлених законодавством вимог та умов договору призвело до безпідставної виплати коштів на професійне навчання за період з 11 листопада 2019 року по 12 липня 2020 року в сумі 11006 грн. 97 коп., у зв`язку з чим, директором Харківського міського центру зайнятості прийнято наказ №155 від 19 лютого 2021 року про повернення коштів, витрачених на професійне навчання у сумі 11006 грн. 97 коп. Вказаний наказ разом з листом-претензією № ХМЦЗ-02-1983 від 23 лютого 2021 року надіслано на адресу відповідача з вимогою в добровільному порядку сплатити зазначену суму боргу, однак кошти на рахунок позивача відповідачем не повернуто, у зв`язку з чим, позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. \~ \~ \~ \~Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від суду від 17 травня 2021 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. \~ \~ \~ \~Представник позивача Харківського міського центру зайнятості Мазуренко А.Л. у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій позов підтримала та просила його задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій заперечував щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивач своїх обов`язків щодо його працевлаштування не виконав, місця, куди йому були надані направлення на працевлаштування, позивачем перевірені не були, у зв`язку з чим йому було відмовлено у працевлаштуванні з причин його невідповідності встановленим вимогам. Крім того, позивачем неправомірно було продовжено строк навчання, що негативно вплинуло на його фінансове становище, оскільки він вимушений був проходити безоплатне стажування. Вказав, що він повідомляв інспектора Бобко І.В. з приводу того, що не має змоги працевлаштуватися на Бісквітну фабрику, оскільки йому необхідно пройти платне медичне обстеження, коштів на проходження обстеження він не має. \~ \~ \~ \~Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Суд встановив, що [PERSON] перебував на обліку у центрі зайнятості як безробітний з 22 жовтня 2019 року по 07 листопада 2020 року, що підтверджується персональною карткою № [NUMBER] , та під підпис був ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованих безробітних. 08 листопада 2019 року Харківський обласний центр зайнятості уклав з Харківським центром професійно-технічної освіти державної служби занятості Договір № 2000/ХЦ-82/19 про професійне навчання безробітних у навчальному закладі. 08 листопада 2019 року [PERSON] подав заяву про направлення його на професійне навчання за професією «Кухар». 08 листопада 2019 року між Харківським міським центром зайнятості та [PERSON] укладено договір №203919110800004 «Про професійне навчання безробітного», відповідно до умов якого [PERSON] був направлений в Харківський центр професійно-технічної освіти державної служби зайнятості на професійне навчання за професією «Кухар» для проходження повного курсу перепідготовки відповідно до робочого навчального плану та робочих навчальних програм зі строком навчання 890 годин з 11 листопада 2019 року по 04 травня 2020 року. Відповідно до п. 2.4.1. Договору безробітний зобов`язується приступити у визначені у п. 1 Договору строки до занять, успішно пройти повний курс навчання. Згідно з п. 3.1.1. вказаного Договору, у разі припинення професійного навчання без поважних причин або відмови працювати за одержаною професією (спеціальністю) Безробітний відшкодовує Центру зайнятості, який уклав з ним договір на професійне навчання, суму витрат на професійне навчання, проїзд до місця розташування навчального закладу тау зворотному напрямку, проживання у період навчання. Відповідно до п. 3.1.2. Договору, якщо Безробітний відмовляється добровільно повернути зазначені у пункті 3.1.1. Договору кошти, питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку. Додатковими угодами №1 від 20 березня 2020 року, №2 від 07 квітня 2020 року, №3 від 24 квітня 2020 року, №4 від 12 травня 2020 року, №5 від 26 травня 2020 року до договору про професійне навчання безробітного №203919110800004 від 08 листопада 2019 року, внесені зміни щодо терміну навчання та строку дії Договору у зв`язку із тимчасовим порядком дій на період карантину та остаточно продовжено строк дії договору до 13 серпня 2020 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Відповідно до наказу директора Харківського центру професійно-технічної освіти державної служби зайнятості від 11 листопада 2019 року № 330-З-СНН [PERSON] зараховано на професійне навчання за професією «Кухар» з 11 листопада 2019 року у групу слухачів №82-ХЦ/19. Відповідно до наказу директора Харківського центру професійно-технічної освіти державної служби зайнятості від 13 липня 2020 року № 225-В-СНН у зв`язку із закінченням професійно-технічного навчання та перепідготовки за професією «Кухар», 3 розряд в Харківському центрі ПТО ДСЗ з 11 листопада 2019 року по 13 липня 2020 року термін навчання шість місяців (890 год.), [PERSON] з 13 липня 2020 року відраховано з числа слухачів групи №82-ХЦ/19. Як вбачається з довідки, виданої директором Харківського міського центру зайнятості [PERSON] , вартість професійного навчання [PERSON] для відшкодування коштів за період з 11 листопада 2019 року по 12 липня 2020 року становить 11006,97 грн. без вартості проїзду до місця розташування навчального закладу та у зворотному напрямку, що також підтверджується кошторисом витрат курсу підвищення кваліфікації «Кухар», затвердженим директором Харківського центру ПТО ДСЗ Кір`яновим 07 травня 2021 року, та розрахунком вартості навчання [PERSON] , що міститься у Додатку №2 до Договору 200/ХЦ-82/19 від 08 листопада 2019 року. Згідно з відомостями з Реєстру направлень на працевлаштування слідує, що у період з16 вересня 2020 року до 30 жовтня 2020 року Харківським міським центром зайнятості [PERSON] видавались направлення на працевлаштування, однак останній не був працевлаштований, серед іншого з причин: не відповідає вимогам та вакансія зайнята. Зі змісту вказаного Реєстру вбачається, що 30 жовтня 2020 року [PERSON] були видані направлення до Державної установи «Інститут паталогії хребта та суглобів імені професора М.І. Ситенка НАМН, однак у графі працевлаштування зазначено «відмова особи» та до ПРАТ «Харківська бісквітна фабрика» у графі працевлаштування зазначено «прийняття рішення про працевлаштування відстрочено» до 05 листопада 2020 року. Зі змісту Додатку №1 до Індивідуального плану працевлаштування вбачається, що 30 жовтня 2020 року відповідачу видано направлення на працевлаштування до ДУ «Інститут патології хребта та суглобів імені професора М.І. Ситенка НАМН» на посаду «Кухар» та ПРАТ «Харківська бісквітна фабрика», що також підтверджується корінцем направлення на працевлаштування № 20392010260014003 від 30 жовтня 2020 року. Крім того, 06 листопада 2020 року [PERSON] було продубльовано направлення на ПРАТ «Харківська бісквітна фабрика», що підтверджується відомостями у Додатку №1 до Індивідуального плану працевлаштування. 19 лютого 2021 року директором Харківського міського центру зайнятості Піженко С.В. було видано наказ №155 «Про повернення коштів, витрачених на професійне навчання». Відповідно до п. 1 наказу директора Харківського міського центру зайнятості від 19 лютого 2021 року № 155 визначено вжити заходи по поверненню коштів [PERSON] , витрачених на професійне навчання за період з 11 листопада 2019 року по 12 липня 2020 року у сумі 11006,97 грн. 23 лютого 2021 року Харківським міським центром зайнятості на адресу відповідача було надіслано копію Наказу від 19 лютого 2021 року разом з листом-претензію про повернення коштів № ХМЦЗ-02-1983, в якому останньому запропоновано добровільно повернути вартість витрачених на професійне навчання коштів у сумі 11006,97 грн, однак відповідачем не були сплачені вказані кошти у добровільному порядку. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їхній сукупності та надавши їм належну правову оцінку, приходить до наступного. Частиною 1ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ст. 6 Конституції України встановлено, що органи виконавчої влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України. Стаття 19 Конституції України передбачає, що правовий порядок в Україні ґрунтується на принципах, згідно яких ніхто не може бути вимушений робити те, що не передбачено законодавством. Одночасно дана норма встановлює, що органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадовці зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень і способом, передбаченим законодавством України. Правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття визначено Законом України «Про зайнятість населення». Відповідно до п. 2 ч. 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробітним визнається особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Відповідно ч. 2 ст. 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» видами соціальних послуг за цим Законом та Законом України «Про зайнятість населення» є: професійна підготовка або перепідготовка, підвищення кваліфікації у закладах професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, у тому числі в закладах освіти державної служби зайнятості, на підприємствах, в установах, організаціях. За змістом ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. У разі припинення професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації за направленням державної служби зайнятості без поважних причин або відмови працювати за одержаною професією (спеціальністю) із застрахованих осіб стягується сума витрат на професійну підготовку, перепідготовку або підвищення кваліфікації. Пунктом 2.10 «Порядку професійної підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації зареєстрованих безробітних» затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України № 318/655 від 31 травня 2013 року передбачено, що у разі припинення безробітним професійного навчання без поважних причин або відмови працювати за одержаною професією (спеціальністю) безробітний відшкодовує центру зайнятості, який уклав з ним договір на професійне навчання, суму витрат на професійне навчання, проїзд до місця розташування навчального закладу та у зворотному напрямку, проживання у період навчання. Поважними причинами дострокового припинення безробітним професійного навчання відповідно до вказаного Порядку вважаються: працевлаштування за наймом на умовах трудового договору (контракту) або забезпечення роботою самостійно; поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили; набрання законної сили вироком суду про засудження особи до позбавлення волі, обмеження волі, арешту (крім випадків звільнення від відбування покарання з випробуванням), застосування судом примусового лікування особи; подання заяви про здійснення догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку або закінчення періоду, визначеного у медичному висновку; смерть безробітного або визнання його за рішенням суду померлим або безвісно відсутнім, недієздатним чи обмежено дієздатним; подання довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією з висновком про умови і характер праці; стан здоров`я безробітного, який має медичні протипоказання щодо продовження навчання за професією (спеціальністю, напрямом або галуззю знань) або працевлаштування за набутою професією (спеціальністю), що підтверджено документально; призначення безробітній жінці допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами; переїзд на постійне місце проживання в іншу місцевість; призов на строкову військову або альтернативну (невійськову) службу; отримання повістки про призов на навчальні або перевірочні та спеціальні збори у Збройні Сили згідно із Законом України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу"; призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, відповідно до Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію"; інші причини, що не залежать від безробітного, підтверджені документально. Пунктом 4 розділу ІV Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого Наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 06 квітня 2020 року № 624, визначено, що тривалість виплати допомоги по безробіттю скорочується на строк до 90 календарних днів у разі недотримання рекомендацій щодо сприяння у працевлаштуванні, а саме: невідвідування без поважних причин роботодавця упродовж семи календарних днів відповідно до виданого направлення на працевлаштування на підходящу роботу (з 8-го дня невідвідування роботодавця). Відповідно до абз. 3 п.4 розділу ІV Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, у разі підтвердження в установленому порядку поважних причин невиконання заходів визначених індивідуальним планом працевлаштування, порушення строку відвідування роботодавця, центру зайнятості, або припинення професійного навчання за направленням центру зайнятості та відвідування центру зайнятості на наступний день після закінчення таких причин, рішення про скорочення допомоги по безробіттю скасовується. За вимогами ст.626 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суд встановив, що невиконання [PERSON] умов договору призвів до безпідставної виплати коштів на професійне навчання за період з 11 листопада 2019 року по 12 липня 2020 року у сумі 11006 грн. 97 коп., що підтверджується кошторисом витрат, затвердженим директором Харківського центру ПТО ДСЗ Кір`яновим Р.А., розрахунком вартості навчання [PERSON] , довідкою про вартість профнавчання для відшкодування коштів. Разом з тим, будь-яких належних доказів на підтвердження повернення [PERSON] . Харківському міському центру зайнятості вищевказаної суми суду не надано. Крім того, суд критично оцінює надані відповідачем письмові пояснення та викладені в них заперечення щодо заявлених Харківським міським центром зайнятості позовних вимог, оскільки будь-яких належних доказів, якими [PERSON] обґрунтовує свої заперечення ,ним не надано. Посилання відповідача щодо невиконання позивачем своїх зобов`язань стосовно працевлаштування є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема Реєстром направлень на працевлаштування та Додатком №1 до Індивідуального плану працевлаштування, з яких вбачається, що [PERSON] неодноразово видавалися направлення на працевлаштування, однак він у встановлений законом строк не повідомив центр зайнятості про працевлаштування або відмову у працевлаштуванні за виданими центром зайнятості направленнями на працевлаштування та відвідування центру зайнятості, отже порушив умови договору. Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Перевірка достовірності доказів проводиться судом у процесі дослідження доказів. Суд визнає достовірними докази, якщо за результатами перевірки та дослідження цих доказів підтверджується правильність відомостей, які в них містяться. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.5 ст.81 та ч.2 ст.83 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За таких обставин суд вважає, що відповідач зобов`язаний повернути позивачу 11006 гривень 97 копійок суму коштів, витрачених позивачем на його навчання, оскільки допустив порушення умов договору без поважних причин. У зв`язку з тим, що відповідач не повернув суму добровільно, то кошти підлягають стягненню в судовому порядку. З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази, у їх сукупності, перевіривши доводи і заперечення сторін, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved