Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

[PERSON]звернулася до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «СОЮЗНАТУРПРОДУКТ», третя особа приватний нотаріус Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Захаренко Вадим Володимирович про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, посилаючись на те, що у 2017 році позивач дізналася, що нею нібито було укладено договір оренди земельної ділянки, яка належить їй на праві власності згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] виданого 20 серпня 2002 року Вільшанською районною державною адміністрацією Кіровоградської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,69га. розташованої на території Коритно-Забузької сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, кадастровий номер [NUMBER], з Товариством з обмеженою відповідальністю «СОЮЗНАТУРПРОДУКТ», а також, що вказаний договір вже пройшов державну реєстрацію. Разом з тим, позивач зазначає, що будь-якого договору з зазначеною юридичною особою ніколи не укладала, їй не відомо що це за юридична особа, де вона знаходиться та хто її керівник. Просить визнати недійсним договір оренди землі від 14.04.2016 року, укладений між орендодавцем [PERSON] та відповідачем, зареєстрований приватним нотаріусом Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Захаренком Вадимом Володимировичем 18.04.2016 року (номер запису про інше речове право 14205043) рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29295008 від 18.04.2016 року. 03.04.2018 року представник позивача [PERSON] надіслав до суду заяву про зміну підстав позову, в якій зазначив, що 18.04.2016 року приватним нотаріусом Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Захаренком В.В. було здійснено державну реєстрацію договору оренди б/н від 14.04.2016 року, укладеного між орендодавцем [PERSON] та орендарем ТОВ «СОЮЗНАТУРПРОДУКТ» (номер запису про інше речове право 14205043). За умовами даного договору [PERSON] передала в оренду ТОВ «СОЮЗНАТУРПРОДУКТ» належну їй вищевказану земельну ділянку строком на 15 років. Вважає даний договір недійсним з огляду на відсутність у ньому істотної умови, передбаченої частиною першою статті 15 Закону України "Про оренду землі", а саме те, що сторони не досягли згоди щодо розміру орендної плати за даним договором. У звязку з наведеним, просить визнати недійсним договір оренди землі від 14.04.2016 року, укладений між орендодавцем [PERSON] та орендарем Товариством з обмеженою відповідальністю «СОЮЗНАТУРПРОДУКТ» (код ЄДРПОУ 38215813), зареєстрований приватним нотаріусом Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Захаренком Вадимом Володимировичем 18.04.2016 року (номер запису про інше речове право 14205043), рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29295008 від 18.04.2016 року. Позивач в судове засідання не з'явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги у зміненому вигляді підтримує у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Представник позивача в судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином відповідно до ст.ст. 74-76 ЦПК України, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надійшло. Третя особа приватний нотаріус Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Захаренко В.В. в судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заяву визнає, заперечень щодо заявлених вимог немає. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача та позивач не заперечують проти такого вирішення справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не зявились, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,69 га., яка розташована на території Коритно-Забузької сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 20.08.2002 року Вільшанською районною державною адміністрацією Кіровоградської області (а.с.9-10). Згідно з договором оренди земельної ділянки для сільськогосподарських потреб, укладеним в с. Коритно-Забузьке Вільшанського району Кіровоградської області 14.04.2016 року, [PERSON] передає, а ТОВ «СОЮЗНАТУРПРОДУКТ» приймає в строкове платне володіння та користування (оренду) земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 4,69 га, кадастровий номер [NUMBER], строком на пятнадцять років. Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18.04.2016 року за №29295008, державним реєстратором прав на нерухоме майно - приватним нотаріусом Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Захаренком В.В. проведено державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки, розташованої на території Коритно-Забузької сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, кадастровий номер [NUMBER]. Згідно з пунктом 5.2. Договору, сторони погодили, що на дату укладення Договору орендна плата за один рік за оренду земельної ділянки становить 5 відсотків від нормативної грошової оцінки, визначеної на дату укладення договору. Проте, графа зазначеного пункту договору, яка повинна містити відомості про розмір орендної плати в грошовому виразі, не заповнена. Більш того, відомості про нормативну грошову оцінку зазначеної земельної ділянки як у договорі, так і у додатках до нього, відсутні. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» №475/97-ВР від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року (далі - Конвенція), Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Положеннями ч.1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно зі ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до ч.1 ст. 16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», однією із істотних умов договору оренди є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За положеннями ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно з положеннями ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. У п. п.7, 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз'яснено, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Відповідно до ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі, все що вона одержала на виконання цього правочину. Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» - орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Статтею 1 Закону України «Про оцінку земель» встановлено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок - це капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами. Згідно ст. 18 цього Закону, нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України "Про землеустрій". Статтею 15 Закону України «Про оцінку земель» визначено, що підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок може проводитися також на підставі договору, який укладається заінтересованими особами в порядку, встановленому законом. Разом з цим, відповідно до ст. 20 Закону України «Про оцінку земель», за результатами бонітування грунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Таким чином, розмір орендної плати є однією з істотних умов договору, проте технічна документація щодо нормативної грошової оцінки не виготовлялася і дані про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки, що належить [PERSON] у договір не внесені. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що на час підписання договору, у встановленому законом порядку була проведена нормативна грошова оцінка земельної ділянки [PERSON], що дозволило б визначити розмір орендної плати за користування нею у грошовому виразі для розуміння економічної вигоди від надання належної їй земельної ділянки в оренду. Враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що сторони не дійшли у встановленому законом порядку згоди про умови, які визначені істотними для договорів оренди землі, щодо розміру орендної плати, що є підставою для визнання договору недійсним, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Частиною першою ст. 141 ЦПК України, встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з наданої квитанції, позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп., виходячи з розміру, встановленого п.п.3 п. 1 ч.2 ст. 4 Закону України Про судовий збір, що підлягає відшкодуванню.

Outcome: approved