Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Нова Пошта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди у зв`язку із порушенням прав споживачів. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 23 березня 2020 року в м. Чугуєві, Харківської області у відділені № 1 він скористався послугами відповідача з перевезення вантажу. Ним була відправлена посилка з саджанцями до м. Бобринець, Кіровоградської області, відділення №1 по експрес-накладній № 59000497690548, з оголошеною вартістю вантажу 12000,00 грн. Датою доставки вантажу було зазначено 26.03.2020, але в зазначену дату товар до місця прибуття не надійшов. В зв`язку з тим, що позивачем відправлялися саджанці дорогої рослини і з впливом часу вони засихають та псуються, ним на адресу відповідача було направлено дві претензії 30.03.2020 та 23.04.2020. 22 травня 2020 року вантаж було повернуто до відділення, з якого його було відправлено по експрес-накладній № 59000499621611. 26 травня 2020 року позивачем разом і з представником відповідача було складено акт приймання-передачі, встановленого зразку ТОВ «Нова Пошта», в якому зазначено, що вантаж - саджанці, прибув сухий, засохлий, подальше використання недопустиме, для подальшої висадки непридатний. Разом із зазначеним актом приймання-передачі 26 травня 2020 року відповідачу була направлення третя претензія, з вимогою відшкодування вартості відправлення в розмірі 12000 грн., у зв`язку із фактичним знищенням товару. Всі зазначені вище претензії були отримані відповідачем, підтвердженням чого є підпис про прийняття претензії керівником відділення № 1 м. Чугуїв, Харківської області. 24 червня 2020 року позивач отримав відповідь від відповідача в якій зазначено, що вантаж під час перевезення потрапив до зони непізнаного вантажу і пошуковим заходами його знайдено та опізнано, після чого вантаж доставлено у відділення отримувача у повному обсязі по експрес накладній № 59000499621611. Після доставляння товару у відділення отримувача, покупець відмовився забирати товар, у зв`язку з його непридатністю для подальшого використання. Тому у зв`язку з пошкодження вантажу позивач звернувся до суду для відшкодування завданих йому збитків. Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому позов не визнає в повному обсязі та зазначив, що 26.03.2020 вантаж було доставлено до відділення № 1 м. Бобринець у кількості 3 місць і вони були доступні для отримання 26.03.2020 з 18.00 год. Одне місце вантажу було потраплено до зони неопізнаного вантажу і пошуковими заходами його було знайдено та опізнано, після чого 01.04.2020 доставлено у відділення отримувача та було доступне до отримання з 01.04.2020р. з 18.00 год. Таким чином отримувач мав можливість отримати більшу частину вантажу вже 26.03.2020, але даною можливістю не скористався і лише 22.05.2020 отримувач прибув до відділення та відмовився від отримання вантажу після його огляду. Також зазначив, що вважає безпідставними позовні вимоги щодо стягнення 12000 грн., оголошеної вартості вантажу, зважаючи на відсутність будь-яких доказів на підтвердження вказаної суми, яка внесена до експрес-накладної зі слів відправника на його власний розсуд. Просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Від позивача надійшла відповідь на відзив в якій він зазначив, що ним була відправлена посилка з оголошеною вартістю вантажу 12000,00 грн., у кількості 4 місця. Також було оформлено послугу «Грошовий переказ 12000 грн.» та датою доставки вантажу було зазначено 26.03.2020. Але в зазначену дату товар у повному обсязі до місця прибуття не надійшов. Надійшло лише 3 місця, а 1 місце товару було загублено. Одержувач прибув до відділення Нової Пошти 26.03.2020 для отримання товару, але йому було повідомлено, що замість 4 місць прибуло 3 місця вантажу і для того щоб отримати 3 місця відправлення йому потрібно було сплатити повну вартість товару у розмірі 12000 грн., тому отримувач відмовився сплачувати усю суму за не весь вантаж. Так як відправлення у повному обсязі не прибуло у встановлений час та дату, то одержувач взагалі відмовився отримувати вантаж. Оскільки товар є швидкопсувним, тому отримувач не захотів отримувати зіпсований товар. Також позивач зазначив, що ним було направлено 80 саджанців Kvinergy вартістю 150 грн. кожне, тому і була зазначена вартість відправлення 80*150=12000 грн.; саме на такій вартості він з одержувачем домовилися; підтвердженням такої вартості може бути мережа Інтернету. Від представника позивача адвоката Іванова О.А. до суду надійшла заява, згідно якої він просив позов задовольнити та розглядати справу за його відсутності, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечував. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав заяву про проведення судового розгляду без участі представника ТОВ за наявними в справі матеріалами, в якій зазначив, що проти позову заперечують на підставах, викладених у відзиві. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 23 березня 2020 року в м. Чугуєві Харківської області у відділені № 1 [PERSON] скористався послугами ТОВ «Нова пошта» з перевезення вантажу, які він надає за публічним договором та за умовами надання послуг опублікованими на офіційному сайті https://novaposhta.ua. Позивачем була відправлена посилка з саджанцями до м. Бобринець Кіровоградської області, відділення № 1 по експрес-накладній № 59000497690548, з оголошеною вартістю вантажу 12000,00 грн., у кількості 4 місця та оформлено послугу «Грошовий переказ 12000 грн.» В експрес-накладній, датою доставки вантажу було зазначено 26.03.2020 року. В зазначену дату товар до місця прибуття не надійшов, надійшло лише три місця, а одне місце товару було загублено. Дана інформація визнається та не оскаржується відповідачем. Судом встановлено, що одержувач прибув до відділення Нової Пошти 26.03.2020 для отримання товару, де йому було повідомлено, що замість 4 місць прибуло 3 місця вантажу та для того щоб отримати 3 місця відправлення необхідно сплатити повну вартість товару у розмірі 12000,00 грн., у зв`язку з цим він відмовився сплачувати усю суму за не весь вантаж. Одне місце вантажу потрапило до зони необізнаного вантажу і пошуковими заходами відповідача його було знайдено та опізнано, після чого 31.05.2020 доставлено у відділення отримувача і було доступне до отримання з 01.04.2020р. з 18.00 год. Оскільки вантаж направлений позивачем є швидкопсувним та був доставлений відповідачем не в зазначену дату, то він фактично був зіпсований і отримувач відмовився одержувати вантаж. 22 травня 2020 вантаж було повернуто до відділення, з якого його було відправлено по експрес-накладній № 59000499621611. Позивач відмовився отримувати повернутий вантаж, оскільки він для подальшого використання непридатний. 26 травня 2020 позивачем разом із представником відповідача було складено акт приймання-передачі, встановленого зразку ТОВ «Нова Пошта», в якому зазначено, що вантаж - саджанці прибув сухий, засохлий і подальше його використання недопустиме, для подальшої висадки непридатний. Факт знищення вантажу відповідачем не оскаржується. Разом із зазначеним актом приймання-передачі 26 травня 2020 року позивачем відповідачу була направлення третя претензія з вимогою відшкодувати вартість відправлення в розмірі 12000,00 грн., у зв`язку із знищенням товару. 24 червня 2020 року позивач отримав відповідь від відповідача, в якій зазначено, що вантаж під час перевезення потрапив до зони непізнаного вантажу і пошуковим заходами його знайдено та опізнано, після чого вантаж доставлено у відділення отримувача у повному обсязі по експрес накладній № 59000499621611. 22 травня 2020 року вантаж повернуто відправникові по експрес накладній № 59000515573465. Судом встановлено, що позивач також відмовився забирати знищений вантаж і він залишився на складі відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 80 ЦПК України, визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Спірні правовідносини регулюються нормами Конституції України, Законом України «Про захист прав споживачів», Цивільним кодексом України, Законами України «Про транспорт», «;Про автомобільний транспорт», Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України 14.10.97 № 363, які зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за № 128/2568, та умовами Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень ТОВ «Нова пошта». Відповідно до ст. 42 Конституції України, держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Згідно ст. 908 ЦК України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Зі змісту ст. 52 Закону України «Про автомобільний транспорт» вбачається, що автомобільний перевізник зобов`язаний: забезпечити виконання умов договору про перевезення вантажу автомобільним транспортом у межах, визначених договором та законодавством; забезпечити збереження вантажу, прийнятого до перевезення, до передачі вантажовласнику (уповноваженій ним особі) в пункті призначення; відшкодовувати замовнику збитки за пошкодження або псування вантажу, часткову чи повну його втрату, а також збитки, завдані внаслідок несвоєчасної доставки вантажу. Відповідно до ч. 1 ст. 924 ЦК України, перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Згідно ч. 2 ст. 924 ЦК України, перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини. Зазначена норма передбачає принцип винності в разі відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування й ушкодження вантажу, який є загальним для всіх видів транспорту. Перевізник несе відповідальність за нестачу, втрату, псування й ушкодження вантажу лише у випадках, коли він винен у несхоронності вантажу. При цьому обов`язок доведення своєї невинуватості лежить на ньому. Отже, відповідальність перевізника побудована за принципом вини і діє, як правило, презумпція вини зобов`язаної сторони. Перевізник несе відповідальність, якщо не доведе, що втрата, псування й ушкодження вантажу відбулися внаслідок обставин, яким він не міг запобігти чи усунення яких від нього не залежало, зокрема внаслідок вини перевізника чи відправника вантажу; особливих природних властивостей перевезеного вантажу; недоліків тари й пакування, яких не можна було встановити шляхом зовнішнього огляду при прийманні вантажу до перевезення й інших обставин, передбачених законом. Стаття 924 ЦК України, встановлює принципи майнової відповідальності перевізника: він відповідає при наявності його вини (частина перша статті 924 ЦК) і в межах вартості перевезеного вантажу і багажу (частина друга статті 924 ЦК). Понад вартість вантажу і багажу перевізник повертає клієнту відповідну провізну плату. Таким чином, законодавець покладає на перевізника обов`язок доводити наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу. Відповідно ст. 919 ЦК України, перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором. Згідно ст. 923 ЦК України, у разі прострочення доставки вантажу перевізник зобов`язаний відшкодувати другій стороні збитки, завдані порушенням строку перевезення, якщо інші форми відповідальності не встановлені договором, транспортними кодексами (статутами). Згідно п. 5.6. умов надання послуг ТОВ «Нова Пошта», розміщеному на їх офіційному сайті https://novaposhta.ua, заборонені до транспортування відправлення - тварини (рештки тварин чи необроблене хутро), рослини (за винятком саджанців з твердим стовбуром і хвойних дерев), комахи, прах людини тощо. Тобто саджанці не є забороненими до транспортування вантажем, доказом цього є також експрес-накладна оформлена при відправленні, в якій при опису вантажу зазначено «інше саджанці». Відповідно до п. 1.2 публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень, розміщеному на їх офіційному сайті відповідача - https://novaposhta.ua, момент укладення Договору момент передачі Замовником Експедитору відправлення для надання послуг, передбачених Договором. Пунктом 2.5 Публічного договору встановлено, що договір укладається шляхом приєднання Замовника до запропонованого Експедитором Договору загалом та прийняття всіх істотних умов Договору без підписання письмового примірника і має юридичну силу відповідно до положень ст. 633, 634 Цивільного кодексу України. Замовник не може запропонувати свої умови Договору. Згідно п. 3.1 Публічного договору, експедитор зобов`язується за плату та за рахунок Замовника організувати перевезення відправлення й надання комплексу інших послуг, пов`язаних із організацією перевезення відправлення, а Замовник зобов`язується їх прийняти й оплатити на умовах, визначених Договором. Відповідно до п. 2.2 умов надання послуг позивач скористався послугою «Відділення Відділення»приймання відправлення від Відправника у відділенні в місті Відправника та видача цього відправлення Одержувачеві у відділенні або в поштоматі в місті Одержувача. В пункті 7.2.2 Публічного договору зазначено, що у разі повної втрати або повного пошкодження відправлення з вини Експедитора, останній повертає Замовнику суму, що дорівнює оголошеній вартості відправлення (але не більше, ніж фактичну вартість відправлення), та провізну плату, сплачену Замовником згідно з відповідною експрес-накладною. У разі повної компенсації оголошеної вартості за пошкоджене відправлення Замовник повертає Експедитору відправлення, за яке було отримано компенсацію. Судом встановлено, що оголошена вартість вантажу становила 12000,00 грн. Так, позивачем було направлено 80 саджанців Kvinergy вартістю 150 грн. кожне, тому і була зазначена вартість відправлення 80*150=12000 грн. Підтвердженням такої вартості відправлення є мережа Інтернету, відповідні скриншоти сайтів містяться в матеріалах справи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем не спростовано презумпцію вини перевізника, а тому у відповідності до ст. 924 ЦК України, ТОВ «Нова пошта» відповідає за пошкодження прийнятого до перевезення вантажу в межах його вартості, що підтверджується оголошеною цінністю в експрес-накладній, тому позов підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача компенсації вартості товарно-матеріальних цінностей в розмірі оголошеної цінності відправлення 12000,00 грн, а також стягнення штрафних санкцій в розмірі 24,23% від суми відшкодування за публічним договором про надання послуги з організації перевезення (12000 грн./100%*24,23%= 2907,60 грн.), оскільки в цій частині позовні вимоги обґрунтовані, законі та відповідають умовам укладеного між сторонами Публічного договору. Щодо позовної вимоги позивача про стягнення в його користь моральної шкоди в сумі 10000 грн., суд дійшов до наступного. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо членів її сім`ї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини. Пп. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995"Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" передбачає, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. За змістом п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому. У зв`язку із неправомірними діями відповідача, позивачу дійсно спричинено душевні страждання, що підтверджується матеріалами справи. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в даній частині також підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений останнім при подачі позову судовий збір та понесені ним витрати за надання правової допомоги, на підтвердження чого надано договір про надання правової допомоги від 09.07.2020 з додатком, укладеного між позивачем та адвокатом Івановим О.А., акт виконаних робіт від 09.07.2020, товарний чек про оплату за договором та довідка про оплату юридичних послуг. З урахуванням встановлених обставин, суд прийшов до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved