Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

28.07.2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Гуляйпільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південно - Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дінпро), Гуляйпільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про звільнення майна з під арешту. Позов мотивований тим, що згідно договору дарування від 27.02.2012 року та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] . У червні 2021 року, при оформленні [PERSON] у приватного нотаріуса договору купівлі - продажу даного будинку з`ясувалось, що державним виконавцем ВДВС Гуляйпільського РУЮ Запорізької області, 04.03.2011 року, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на «невизначене майно, все нерухоме майно» [PERSON] . Після цього [PERSON] звернулась до управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та листом від 07.04.2021 року №К-164/03.21/03-39, їй було повідомлено про те, що на підставі п.10 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» було винесено постанову про закриття у зв`язку з направленням за належністю до іншого відділу ДВС, оскільки боржник - [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Тобто на даний час у Гуляйпільському МВДВС даний виконавчий лист відсутній. Але згідно листа Роздільнянського МВДВС №8352 від 25.03.2021 року, у даному відділі відсутні виконавчі документи у відношенні [PERSON] . У зв`язку з викладеним, позивачка просить суд звільнити з під арешту все її майно (в тому числі житловий будинок за адресою: [ADDRESS] ), який було накладено постановою б/н ВДВС Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області від 04.03.2011 року та зареєстровано у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстратором Запорізької філії ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України за №10977963 від 23.03.2011 року, копію рішення суду про звільнення майна з під арешту направити для виконання у Гуляйпільський районний відділ державної виконавчої служби Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дінпро). Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 02.08.2021 року провадження по справі відкрито, в порядку загального позовного провадження. До участі в справі в якості третьої особи залучено Роздільнянський міжрайонний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). (а.с.24-26) 01.09.2021 року на адресу суду від головного спеціаліста Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області надійшов відзив на позовну заяву від 25.08.2021 року №582/0903. Вказаний відзив мотивований тим, що [PERSON] з 10.04.2008 року по 31.12.2010 року здійснювала підприємницьку діяльність на спрощеній системі спадкування, шляхом придбання свідоцтва про сплату фіксованого податку та зобов`язана була сплатити страховий внесок за липень - грудень з 01.07.2010 року в сумі 1732,80 грн., а саме: мінімальна заробітна плата за період з 01.07.2010 року по 30.12.2010 року складала 888,00 грн. (мінімальний страховий внесок складав 294,82 грн. (888,00*33,2%) * 3 місяці = 884,46 грн.); мінімальна заробітна плата за період з 01.10.2010 року по 30.11.2010 року складала 888,00 грн. (мінімальний страховий внесок складав 294,82 грн. (888,00*33,2%) * 3 місяці = 884,46 грн.); мінімальна заробітна плата за грудень складала 922,00 грн. (мінімальний страховий внесок складав 306,10 грн. В погашення боргу було зараховано 60,00 грн. - сплата фіксованого податку за період з 01.07.2010 року по 31.12.2010 року. 02.02.2011 року управлінням Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області було винесено вимогу №Ф-217 [PERSON] на суму 1732,80 грн. та направлено на примусове виконання до відділу державної виконавчої служби Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області. Даний виконавчий документ неодноразово перебував на примусовому виконанні. На думку представника відповідача, оскільки позивач є боржником за вказаним виконавчим документом, за змістом поданої нею позовної заяви не має спору про право власності (користування) майном, на яке накладено арешт і таке право позивача ніким не оспорюється, тому заява [PERSON] про звільнення майна з під арешту повинна розглядатись за правилами адміністративного судочинства, а посилання позивача на положення ст. 391 ЦК України є безпідставними, оскільки за змістом поданої позовної заяви між сторонами немає спору про право власності (користування) на майно, на яке накладено арешт. На підставі викладеного, представник відповідача просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. (а.с.28-31) Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 11.10.2021 року, за клопотанням представника позивача - адвоката Теренчук Є.М., позовні вимоги [PERSON] до Гуляйпільського міжрайонного відділу Державної виконавчої служби Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) було залишено без розгляду. До участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено Гуляйпільський відділ державної виконавчої служби у Пологівському районі Запорізької області Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). (а.с.72-73). Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 08.11.2021 року, за клопотанням представника позивача - адвоката Теренчук Є.М. замінено первісного відповідача - Гуляйпільське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на правонаступника Головне управління Пенсійного фонду в Запорізькій області. Сторони та їх представники, а також представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Суд, на підставі наданих доказів по справі, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини. Позивачка [PERSON] з 10.04.2008 року по 31.12.2010 року здійснювала підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування, шляхом придбання свідоцтва про сплату фіксованого податку. 02.02.2011 управлінням Пенсійного фонду в Гуляйпільському районі Запорізької області (зараз - Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області) було винесено вимогу № Ф-217 про стягнення на користь держави заборгованості у сумі 1732,80 грн. та направлено на примусове виконання до відділу Державної виконавчої служби Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області (зараз - Гуляйпільський відділ державної виконавчої служби у Пологівському районі Запорізької області Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)). Даний виконавчий документ неодноразово перебував на примусовому виконанні. При першому надходженні вимоги № Ф-217 від 02.20.2011 в межах виконавчого провадження №24892127 державним виконавцем 04.03.2011 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 24892127 з накладенням арешту на майно боржника. При останньому надходженні на виконання вищевказаного виконавчого документа до Гуляйпільського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (зараз - Гуляйпільський відділ державної виконавчої служби у Пологівському районі Запорізької області Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)) в межах виконавчого провадження №44032530 державним виконавцем 09.09.2014 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.10 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що була чинною на час вчинення виконавчих дій) у зв`язку з направленням за належністю до іншого відділу ДВС, оскільки згідно довідки ГУ ДМС України в Одеській області, боржник [PERSON] зареєстрована за адресою; [ADDRESS] . Повторно на виконання до органів державної виконавчої служби Запорізької області вказаний виконавчий документ, а також інші виконавчі документи відносно [PERSON] не надходили. Вказані обставини підтверджуються листом Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) № К-164/03.21/03-39 від 07.04.2021 року (а.с.13-114). Згідно повідомлення Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №8352 від 25.03.2021 року згідно з даними АСВП у даному відділі відсутні виконавчі документи у відношення [PERSON] (а.с.15). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 05.07.2021 року №264318357, встановлено, що 23.03.2011 року за №10977963 Запорізькою філією ДП «Інформаційний центр» МЮУ внесено запис про арешт всього нерухомого майна боржника [PERSON] на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту, б/н, 04.03.2011, ВДВС Гуляйпільського РУЮ №34252732 від 10.09.2012 року за вимогою Ф-217 від 02.02.2011 УПФУ. (а.с.12) Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 01.10.2021 станом на 28.09.2021 року заборгованість по страхових внесках у [PERSON] відсутня, кошти в сумі 1733 грн. надійшли на рахунок установи 17.09.2021 року (а.с.68). Отже на теперішній вказана вимога Ф-217 від 02.02.2011 на примусовому виконанні ні в Гуляйпільському відділі державної виконавчої служби у Пологівському районі Запорізької області Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ні в Роздільнянському міжрайонному відділі державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не перебуває, заборгованість боржником погашена. Дані спірні правовідносини регулюються наступними нормами права. За змістом ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно із положеннями ст. 391 ЦК України, власник майна може вимагати усунення будь-яких порушень (обмежень) в здійсненні ним права користування розпорядження майном, яке фактично її належить, в тому числі може звернутися з позовом про зняття арешту з майна відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 03.06.2012 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна". Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 03.06.2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно дотримуватись при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів. Порядок накладення арешту на майно громадян державними виконавцями регулюється Законом України «Про виконавче провадження». Відповідно до ст.59 Закону України №606 в редакції, яка діяла на час виконання виконавчих дій, зняття арешту проводилось державним виконавцем в випадках, визначених вказаною статтею, а відповідно до ч.5 вказаної статті у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його права, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (ст. 386 ч.2 ЦК України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ч.1 ЦК України). Суд, вивчивши матеріали справи, давши оцінку обґрунтованості заявленого позову, прийшов до висновку про його задоволення виходячи з наступного Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Так судом встановлено, що арешт на все нерухоме майно боржника [PERSON] було накладено 04.03.2011 року державним виконавцем при відкритті виконавчого провадження відділу Державної виконавчої служби Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області (зараз - Гуляйпільський відділ державної виконавчої служби у Пологівському районі Запорізької області Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)) за вимогою № Ф-217 від 02.02.2011 управління Пенсійного фонду в Гуляйпільському районі Запорізької області (зараз - Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області) про стягнення на користь держави заборгованості у сумі 1732,80 грн. Постановою державного виконавця Гуляйпільського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (зараз - Гуляйпільський відділ державної виконавчої служби у Пологівському районі Запорізької області Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)) від 09.09.2014 в межах виконавчого провадження №44032530 закінчено виконавче провадження на підставі п.10 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що була чинною на час вчинення виконавчих дій) з направленням його за належністю до Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (правонаступник) за місцем проживання боржника. Але до Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вказане виконавче провадження не надійшло. Не повернулось воно повторно на виконання і до органів державної виконавчої служби Запорізької області. На теперішній час боржник [PERSON] не є фізичною особою-підприємцем та повністю погасила заборгованість перед ПФУ в сумі 1733 грн. добровільно. Таким чином, жодний державний або приватний виконавець позбавлений можливості скасувати арешт з майна [PERSON] , оскільки виконавче провадження відсутнє, а заборгованість боржником погашена тільки під час розгляду справи в суді. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] має на праві власності житловий будинок [ADDRESS] на підставі договору дарування від 27.02.2012 року, посвідченого Фішером Б.І., приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу за №222. У зв`язку з накладенням на все нерухоме майно [PERSON] , в тому числі і вказаний житловий будинок, арешту позивач позбавлення права на розпорядження свою власністю. Тому в липні 2021 року вона вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом про захист своїх порушених прав на вільне володіння належним їй майном шляхом зняття обтяження у вигляді арешту нерухомого майна. Зважаючи на те, що виконавчі документи за вимогою № Ф-217 від 02.02.2011 управління Пенсійного фонду в Гуляйпільському районі Запорізької області (зараз - Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області) про стягнення на користь держави заборгованості у сумі 1732,80 грн. не перебувають на примусовому виконанні та заборгованість позивачем погашена добровільно, суд вважає, що права позивача на вільне, безперешкодне володіння належним йому майном за відсутності відкритих виконавчих проваджень за вказаними виконавчими документами, порушується, а тому підлягає захисту судом шляхом задоволення позову. Суд вважає, що у зв`язку з наявними обтяженнями нерухомого майна (арештом нерухомого майна ВДВС у виконавчому провадженні, яке закінчено) існують перешкоди позивачу, як власнику нерухомого майна, у праві володіння, користування та розпорядження належним йому майном. При цьому, суд зазначає, що порушене право позивача підлягає захисту у спосіб, який обрав позивач і який передбачений законом (припинення дії, яка порушує право), у даному випадку, шляхом зняття обтяження у вигляді арешту з усього нерухомого майна боржника [PERSON] в порядку цивільного (а не адміністративного, як вважає відповідач) судочинства. На підставі викладеного,

Outcome: approved