Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивувала тим, що [INFO] року померла її бабуся (по батьковій лінії) - [PERSON], про що виконкомом Топорівської сільської ради зроблено актовий запис № 14. З часу свого народження й по сьогодні позивачка проживала разом з батьками і бабусею в одному господарстві, разом обслуговували будинок та господарські споруди, обробляли земельну ділянку, тобто вели спільне господарство та мали спільний побут. Після смерті бабусі відкрилася спадщина на належне їй майно, до якої входить житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами в [ADDRESS]. На звернення [PERSON] до нотаріальної контори в Городенківському районі про оформлення прийняття спадщини та видачу свідоцтва про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] відмовлено. Причиною відмови стала реєстрація спадкового будинковолодіння як колгоспного двору, про що 18.04.2015 року видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. На даний час позивачка продовжує жити в даному господарстві, неодноразово проводила як поточний так і капітальний ремонти, також виготовила технічний паспорт та отримала звіт про оцінку майна, оплачує комунальні послуги та несе інші витрати по утриманню господарки, тобто фактично вступила в управління спадковим майном, але документально оформити прийняття спадщини не може. Спору щодо спадкового майна нема. Відповідачі не заперечують щодо оформлення права власності за позивачкою. В судове засідання сторони не з'явились. Представник позивачки [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача та її представника. Відповідачі подали до суду заяви, в яких зазначили, що відмовляються від своїх часток на житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] на користь [PERSON]. Одночасно просять розглядати справу у їх відсутності. За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Із копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 26 червня 1988 року, виданого на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 110 від 08.06.1988 року слідує, що жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Відповідно до ч. 6 п. а Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Довідкою виконавчого комітету Топорівської сільської ради № 674 від 18.08.2015 р. доводиться, що [ADDRESS] переіменована на [ADDRESS]. Згідно довідки № 675 від 18.08.2015 р., виданої виконкомом Топорівської сільської ради встановлено, що згідно по господарської книги № 14 за 1991-1995 роки особовий рахунок № 601 станом на 01.04.1991 року в житловому будинку в [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] встановлено, що житловий будинок збудований 1968 р., ринкова вартість житлового будинку та допоміжних будівель та споруд згідно звіту ТзОВ «Українське бюро приватизації та оцінки майна» становить 51552,27 грн. [PERSON] померла [INFO] року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно ст.ст. 524, 529 ЦК УРСР, який діяв на час смерті [PERSON], спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом; при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.06.1960 р. стверджено, що [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON]. Померла [PERSON] заповіту не вчиняла. Після її смерті спадщину прийняв син [PERSON], так як на день її смерті був зареєстрований та проживав в житловому будинку в [ADDRESS], що стверджено довідкою № 622 від 03.08.2015 року, виданою виконавчим комітетом Топорівської сільської ради. У відповідності до ст.ст. 346, 347 ЦК України право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. Особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. В силу п.4 ч.1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є її син [PERSON], відповідач по справі, який відмовляється від своєї частки на житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] на користь своєї дочки [PERSON]. Відповідачі по справі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] також відмовляються від своїх часток на житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] на користь позивачки [PERSON], що стверджено поданими до суду заявами, які завірені секретарем виконкому Топорівської сільської ради. З постанови державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 215 від 28.04.2015 р., слідує, що позивачу було відмовлено в оформленні спадщини після смерті [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами по [ADDRESS], оскільки згідно свідоцтва про право власності господарство вцілому належало колгоспному двору, головою якого була спадкодавець, рекомендовано звернутись до суду. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Довідкою № 623, виданою 03.08.2015 р. виконкомом Топорівської сільської ради [PERSON], стверджено, що її земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд розміром 0,1256 га. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачкою в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачкою права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться по [ADDRESS], визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачами. На підставі ст.ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 5, 316, 317, 328, 346, 347, 365, 392, 1216, 1222 ЦК України,

Outcome: approved