Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому вказує, 23.11.1999 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу мають дітей: дочку [PERSON],12.01.2001р.н. та сина [PERSON], [INFO] Вони з відповідачем не проживають однією сімєю, спільного господарства не ведуть. Діти проживають з ним. 25.10.2016 року відповідач покинула сім»ю і переїхала жити в будинок в смт. Сутиски, по вул..Комарова, 34. Добровільно надавати допомогу на утримання дітей відповідач не бажає, вказуючи, що це лише його обовязок, тому він змушений звернутись до суду із даним позовом. Просить стягувати з [PERSON] аліменти на його користь на утримання дочки [PERSON],12.01.2001р.н. та сина [PERSON], [INFO] в розмірі 35% всіх видів її доходів з дня подання заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. В ході судового розгляду позивач [PERSON] подав заяву, в якій змінив позовні вимоги, просить стягувати [PERSON] аліменти на його користь на утримання дочки [PERSON],12.01.2001р.н. та сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частки усіх всіх видів її доходів (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку з дня подання заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття, зазначивши, що відповідачка молодого працездатного віку, працює в ПАТ «Вінницяобленерго», отримує заробітну плату не менше 3500 грн., немає інших утриманців. Просить стягнути витрати по оплаті адвокатських послуг. На підставі п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали, просять його задоволити з підстав, викладених в заявах. Позивач [PERSON] також пояснив, що 26.10.201 року він побачив позивачку з іншим чоловіком, на ґрунті ревнощів виникла сварка, однак він просив її залишитись в будинку, хотів з будинку піти сам, а вона щоб залишилась з дітьми. Проте вона не захотіла і залишила його з дітьми і пішла з будинку проживати до своєї матері. Діти по даний час проживають з ним. З того часу позивачка участі в утриманні дітей не приймала. Коштів на їх утримання не надавала. Перешкод відповідачці в спілкуванні з дітьми він не чинив. Він здоровий, діти здорові, інших утриманців у нього не має, має власний будинок в смт. Сутиски, по пл.. Перемоги, 3, працює в ПАТ «Вінницяобленерго», середньомісячна заробітна плата - 4800-5000 грн. Відповідачка [PERSON] та її представники [PERSON] та [PERSON] позов не визнали. Відповідач [PERSON] пояснила, що з 26.10.2016 року вона з позивачем та дітьми не проживає. Вона проживає в [INFO]. Відповідач з дітьми по даний час проживає в смт. Сутиски, по пл.. Перемоги, 3. 26.10.2016 року відповідач вигнав її з будинку та не дає можливості спілкуватись з дітьми. Він вигнав її через ревнощі. Крім того, в стані спяніння він влаштовує скандали. Дочка вирішила проживати з батьком, а син хоче бути і з нею, і з позивачем. Не заперечує, що позивач хороший батько. За час окремого проживання з дітьми вона дала безпосередньо дітям біля 2000 грн., телефонує до них ,цікавиться їх станом здоров»я. Дочці на день народження подарувала золоту каблучку, сину також планує зробити подарунок. Вона здорова, інших утриманців не має, працює ПАТ «Вінницяобленерго», її середньомісячна заробітна плата 3600-3800 грн., вона є власником автомобіля ВАЗ 2109, який є спільним сумісним майном з позивачем, власної нерухомості не має. Автомобіль позивач забрав. Представник відповідачки [PERSON] пояснив, що даний у Вінницькому міському судді судовому розгляді знаходиться позов [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини. Згідно ст. 6 Декларації прав дитини малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матірю. А тому підстав для визначення аліментів на даний час на користь позивача не має. Позов не обґрунтований допустимими доказами, так як надані на обґрунтування позову акти та довідка директора школи складені з порушенням вимог чинного законодавства. Згідно п.11 ст.49 ЗУ «Про місцеве самоврядування», ст.29 ЗУ»Про місцеве самоврядування», ст. 29 ЗУ «Про статус депутатів місцевих рад» депутат не міг приймати участь в комісії, яка складається з керуючого справами виконкому. Дана комісія не є правомочною, її ніхто не призначав В даних актах не вказано, на підставі яких документів будинок належить позивачу, що він в ньому проживає. Юридичного значення немає і довідка зі школи, в ній не вказано на підставі чого директор вирішив, що діти проживають з батьком. Місцем реєстрації відповідачки є будинок про вул. Перемоги, 3 і відповідачка планує подати позов про встановлення порядку користування даним будинком. Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задоволити частково, виходячи з наступного. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб між ними був зареєстрований 23.11.1999 року в Вінницькому міському відділі ДРАЦС (а.с.3). Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвами про їх народження (а.с.5). Діти проживають з позивачем [PERSON] в смт. Сутиски, пл.. Перемоги, 3, що стверджується актами від 03.11.2016 року, 01.12.2016 року, 15.11.2016 року, 04.04.2017 року, довідкою Сутисківської СЗОШ від 05.04.2017 року, довідкою виконкому Сутисківської селищної ради від 04.04.2017 року та не заперечується відповідачкою. Згідно ст. 60 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, викладені в актах відповідають дійсності, доказами не спростовані. Крім того, вказані обставини не оспорюються відповідачем. Зазначені акти складені за участю депутата селищної ради, керуючого у справах виконкому, громадян селища. Згідно п. 7 ст. 17 ЗУ «Про статус депутатів місцевих рад» депутат місцевої ради бере участь в організації виконання доручень виборців як одноособово, так і в складі постійних і тимчасових комісій ради або в складі утвореної з цією метою депутатської групи, може залучати до їх виконання органи самоорганізації населення, а також виборців відповідного виборчого округу. Діти перебувають на утриманні позивача. В добровільному порядку аліменти відповідачка не сплачує. Її доводи про надання дітям грошового утримання нічим не підтверджені. Так само, доводи відповідачки, що позивач зловживає спиртними напоями нічим не підтверджено. Навпаки, згідно довідки Сутисківської селищної ради від 04.04.2017 року позивач характеризується позитивно, скарг, зауважень, інших компрометуючих матеріалів відносно нього не надходило. Обовязок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обовязків і передбачений ч.2 ст. 51 Конституції України в якій зазначено, що батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Крім того, відповідно до\~ст.180 СК України\~утримання дітей до досягнення ними повноліття є обов'язком обох батьків. Як зазначено у\~статті 3 Конвенції "Про права дитини", схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблей ООН від 20.11.89 N 44/25, ратифікованої\~Постановою Верховної Ради України від 27.02.91 N 789-XII\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 даної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. \~\~\~\~ Згідно\~ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства»\~України та\~ст. 141 СК України,\~\~батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками чи проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу\~(визнання аліментів в твердій грошовій сумі). Позивач працездатний, інших утриманців не має, працює у ПАТ «Вінницяобленерго». З його слів його середньомісячна заробітна плата становить 4800-5000грн. в місяць. Відповідачка працездатна, інших утриманців також не має, має постійне місце роботи, працює у ПАТ «Вінницяобленерго», її середньомісячна заробітна плата (до виплати) становить 4006,51 грн., що стверджується довідкою даного підприємства (а.с.40). Відповідно до ст. 7 \~ЗУ "Про Державний бюджет України на 2016 р."\~прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років на даний час становить \~1777 гривень; прожитковий мінімуму для працездатних осіб -1684 грн. Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від:\~05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визначити аліменти в розмір 40% заробітку відповідачки, що складатиме приблизно 1602,60 грн. ( 4006,51грн. х40%), що відповідає приблизно половині прожиткового мінімуму на кожну дитину, а також буде забезпечуватиме необхідний прожитковий мінімум для самої відповідачки. Позов до суду подано 17.11..2017 року, а тому відповідно до\~ст. 191 СК України, суд вважає, що аліменти слід стягувати із вказаної дати. Згідно Закону України п.3 ч.1 ст. 5 «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів. Тому, судовий збір, з урахуванням мінімального розміру судового збору за позов майнового характеру, що становить 640 грн., слід стягнути з відповідача в прибуток держави. Згідно поданої до позовної заяви квитанції від 03.02.2017року витрати позивача на правову допомогу адвоката становлять 2000грн. (а.с.28). Як розяснив Пленум ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 48 постанови від 17.10.2014\~ № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Так як розрахунку витрат на правову допомогу суду не надано, підстав для їх стягнення не вбачається. Доводи сторони відповідача про відсутність підстав для стягнення аліментів, так як на даний час у суді розглядається позов відповідачки до позивача про визначення місця проживання дітей, позову не спростовують, оскільки підстави для стягнення аліментів на даний час доведені. В разі визначення місця проживання дітей (дитини) з відповідачкою, відповідачка за наявності спору вправі буде подати позов про припинення стягнення аліментів у відповідному розмірі.

Outcome: approved