Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулися до Зіньківського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа центр надання адміністративних послуг Зіньківської районної державної адміністрації України в Полтавській області про усуненян перешкод у здійсненні права розпорядження та користування житловим будинком, що належить громадинину на праві приватної власності. З позову вбачається, що позивач [PERSON] згідно договору купівлі - продажу від 05.01.2017 року купила у відповідача [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], з зазначенням у договорі про те, що продавець та члени його сім'ї залишаються проживати в будинку до 07.05.2017 року. По закінченню вказаного строку продавець протягом наступних трьох днів звільняє будинок та забезпечує зняття з реєстрації місця проживання усіх зареєстрованих за адресою будинку осіб. Відповідачі у травні місяці не повідомивши [PERSON] залишили помешкання і з цього часу зв'язків із ними позивач не підтримує, їх місцезнаходження невідоме. При виселенні відповідачі не знялися із реєстрації на проживання у належному їй будинку. В зв'язку з тим, що строк на проживання у належному будинку [PERSON] та [PERSON] передбачений умовами договору купівлі - продажу вищезазначеного будинку закінчився, відповідачі до цього часу добровільно не знімаються з реєстрації у зв'язку з цим [PERSON] звернулася з позовом до суду в якому просила суд ухвалити рішення яким визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим будинком в [ADDRESS] та зобов'язати центр надання адміністративних послуг Зіньківської районної державної адміністрації України в Полтавській області зняти їх з реєстрації, стягнути судовий збір та витрати на правову допомогу адвоката. Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 12.12.2017 року залучено по справі в якості третьої особи Зіньківську міську раду Полтавської області ( а.с.38). В судове засідання учасники справи не з'явились, від позивача [PERSON] та її представник адвокат Постернак М.І. надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримали в повному обсязі, відповідачі[PERSON] та [PERSON] в судові засідання 12.12.2017 року та 22.01.2018 року не з'явилися, належним чином повідомлені через оголошення в пресі, газету 'Урядовий кур'єр' від 28.12.2017 року № 245, третя особа представник Зіньківської міської ради у судові засідання не з'явився, але від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, не заперечував стосовно задоволення позову, третя особа центр надання адміністративних послуг Зіньківської районної державної адміністрації України в Полтавській області у судове засідання не з'явився , належним чином повідомлений, заперечень проти позову не надав. Суд вирішив за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст.247 ЦПК України. Суд, суд прийнявши до уваги заяви позивача [PERSON] та її представника адвоката Постернака М.І., представника третьої особи Зіньківської міської ради Полтавської області Білана А.А., вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи центр надання адміністративних послуг Зіньківської районної державної адміністрації України в Полтавській області, Зіньківська міська рада Полтавської області про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження та користування житловим будинком, що належить громадянину на праві приватної власності підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень,крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу будинку від 05.01.2017 року [PERSON] купила у [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] (а.с.6). Згідно адресної довідки від 03.11.2017 року [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.20-21). З акту - обстеження умов проживання від 22.05.2017 року вбачається, що У січні 2017 року [PERSON] купила у [PERSON] будинок в [ADDRESS] .Згідно умов договору [PERSON] та [PERSON] фактично проживатимуть у даному будинку до 07.05.2017 року, термін на проживання закінчився, але [PERSON] та [PERSON] не припинили реєстрацію у вищезазначеному будинку (а.с.11). Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] з місця реєстрації не знялися, більше шести місяців за місцем реєстрації не проживають і з того часу останні не несуть витрат по утриманню будинку, оплаті комунальних платежів, які оплачує позивач [PERSON] В статті 1, Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до закону; 475/97-ВР від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року , першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції" закріплені принципи непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.3, ч.6 ст.3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Норми ст.6 цього Закону зобов'язують особу протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Згідно п.п.2,3 Тимчасового порядку реєстрації фізичних осіб за місцем проживання, затвердженого постановою КМУ від 16.01.2003р. №35 (далі-Тимчасовий порядок реєстрації), реєстрація фізичної особи за місцем проживання грунтується на принципі вільного обрання місця проживання, яким є місце, де вона постійно або переважно проживає як власник житлового будинку, за договором його наймання або на інших підставах, передбачених законодавством України. Суд, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, вважає, що позивачем доведено факт відсутності та не проживання відповідачів [PERSON] та [PERSON] за місцем реєстрації в [ADDRESS], більще шести останніх місяців,термін встановлений договором купівлі-продажу на проживання закінчився , але вони не припинили реєстрацію у вищезазначеному будинку, тому суд приходить до висновку,що позовні вимоги в частині визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням підлягають до задоволення. Що стосується позовних вимог в частині зобов'язання центру надання адміністративних послуг Зіньківської районної державної адміністрації України в Полтавській області зняти [PERSON] та [PERSON] з реєстраційного обліку то суд вважає, що вони не підлягають до задоволення, оскільки в зв'язку з делегуванням з 04.04.2016 року органам місцевого самоврядування (виконавчому органу сульської, селещної або міської ради, сільському голові (у випадку, коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) повноваження у сфері реєстрації /зняття з реєстрації місця проживання / перебування, функції з оформлення і видачі довідки про реєстрацію місця проживання/ перебування особи не належить до компетенції тереторіальних органів та підрозділів Державної міграційної служби. Відповідно до абзацу 7 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» (в редакції Законів №5088-VІ ( №5088-17) від 05.072012 року, № 5492-VІ (№5492-17) від 20.11.2012 року №1637-VІІ (№1673-18) від 02.09.2014 року, №888-VІІІ (№888-19) від 10.12.2016 року органом реєстрації є виконавчий комітет сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі, якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не створено). Крім цього за змістом частини першої статті 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає з указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. З огляду на те, що вищевказаний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 30 червня 2015 року (справа № 21-1438а15) та згідно ч. 2 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд вважає, що не підлягають відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 1500 грн. оскільки, на підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчить про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам, наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. Відповідних документів позивачем не надано. Позивачем по справі було понесено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. 00 коп.( а.с.1). Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial