Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

09 квітня 2015 року позивач звернувся до суду з цим позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він народився [INFO] в с. Перелюб Корюківського району Чернігівської області. Його батьками є: батько [PERSON], мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданим Перелюбською сільською радою 10 серпня 1963 року. Він разом з батьками проживав в будинку за адресою: [ADDRESS]. Батьки були членами місцевого колективного господарства, тому вони стали власниками земельних ділянок, що підтверджується державними актами на право власності на земельні ділянки. Так, на його матір [PERSON] був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] на земельну ділянку площею 3,56 га., що розташована на території Перелюбської сільської ради та призначена для ведення товарного виробництва. Державний акт було зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010784100032, кадастровий номер земельних ділянок [NUMBER] та [NUMBER]. [INFO] його мати, [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після смерті матері відкрилась спадщина, яка складається з вищевказаних земельних ділянок, власником яких була померла на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку. При житті мати не розпорядилась своїм майном, заповіту не склала. Для вирішення питання оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно померлої матері він звернувся до Корюківської районної державної нотаріальної контори. Але виявилось, що державний акт на право власності було втрачено. Відділом Держкомагенства у Корюківському районі Ченігівської області було видано довідку про те, що матері видавався державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Цю довідку та копію державного акту було надано державному нотаріусу, але надані документи нотаріуса не влаштували, оскільки державний нотаріус не може оформити спадщину без правовстановлюючого документу, який підтверджує право померлого на майно. Оскільки дане питання не можливо вирішити поза судовим шляхом, заявник змушений звернутись до суду та просить: визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме на земельну ділянку площею 3,56 га. (2,89 га. - рілля, 0,67 га. Пасовища, кадастровий номер земельних ділянок [NUMBER] та [NUMBER] відповідно) у межах згідно з планом для ведення товарного виробництва, розташованої на території Перелюбської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, що належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Корюківською районною державною адміністрацією Чернігівської області 05 лютого 2007 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010784100032. В судове засідання позивач [PERSON] подав заяву в якій просить розглянути справу без його участі, свої позовні вимоги підтримує і просить задовольнити. В судове засідання представник відповідача, Перелюбської сільської ради в судове засідання подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти позову не заперечує. В судове засідання представник третьої особи, Корюківської державної нотаріальної контори надала заяву про розгляд справи за її відсутності, при вирішення даного питання покладається на розсуд суду. Як встановлено судом, позивач народився [INFO] в с. Перелюб Корюківського району Чернігівської області. Його батьками є: батько [PERSON], мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданим Перелюбською сільською радою 10 серпня 1963 року. Він разом з батьками проживав в будинку за адресою: [ADDRESS]. Батьки були членами місцевого колективного господарства, тому вони стали власниками земельних ділянок, що підтверджується державними актами на право власності на земельні ділянки. Так, на його матір [PERSON] був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] на земельну ділянку площею 3,56 га., що розташована на території Перелюбської сільської ради та призначена для ведення товарного виробництва. Державний акт було зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010784100032, кадастровий номер земельних ділянок [NUMBER] та [NUMBER]. [INFO] його мати, [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після смерті матері відкрилась спадщина, яка складається з вищевказаних земельних ділянок, власником яких була померла на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку. При житті мати не розпорядилась своїм майном, заповіту не склала. Для вирішення питання оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно померлої матері він звернувся до Корюківської районної державної нотаріальної контори. Але виявилось, що державний акт на право власності було втрачено. Відділом Держкомагенства у Корюківському районі Ченігівської області було видано довідку про те, що матері видавався державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Цю довідку та копію державного акту було надано державному нотаріусу, але надані документи нотаріуса не влаштували, оскільки державний нотаріус не може оформити спадщину без правовстановлюючого документу, який підтверджує право померлого на майно. Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. При набутті права власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід. Порядок проставляння відмітки про перехід права власності затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2009 року №439. Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об'єднання земельних ділянок" від 05.03.2009 року, передбачено вилучення державного акту на право власності на земельну ділянку, на підставі якого відбувся перехід права власності, із справ нотаріальної контори, проставляння відмітки про перехід права власності на неї, та долучення державного акту на право власності на землю до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності. Як вбачається з матеріалів справи факт того, що позивач є спадкоємцем, тобто власником майна померлої [PERSON] і має право успадкувати державні акти на право власності на земельні ділянки для ведення особистого господарства. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно із ст. 126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а згідно із ст. 1225 цього Кодексу, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог цивільного законодавства України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є законним, обґрунтованим і підлягає задоволенню, а оскільки позивач при зверненні з позовом до суду сплатив на користь держави судовий збір, то ці витрати слід залишити за ним.

Outcome: approved