Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування\~позову \~посилалася на\~те,\~що вони\~перебували у\~шлюбі,\~від якого\~мають неповнолітнього\~сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська по справі №206/1471/16-ц (2/206/1022/17) від 01.11.2017 року, яке набрало чинності 24.05.2018 року, з відповідача стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 15.03.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Виконання зазначеного рішення суду проводиться Індустріальним відділом державної виконавчої служби м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області. Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості боржника по аліментам, виданої вказаним відділом державної виконавчої служби, розмір заборгованості відповідача з виплати аліментів на утримання дитини за період із березня 2016 року по червень 18 року становить 41 274,19 грн.. Крім того, вказаним рішенням з відповідача стягнуто на користь позивачки аліменти на її утримання у розмірі 1000 грн. щомісяця, починаючи з 15.03.2016 року до 01.03.2019 року. Виконання зазначеного рішення суду в цій частині також проводиться Індустріальним відділом державної виконавчої служби м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області. Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості боржника по аліментам, виданої вказаним відділом державної виконавчої служби, розмір заборгованості відповідача з виплат аліментів на утримання дружини за період з березня 2016 року по червень 2018 року становить 27 516,12 грн.. У зв`язку з цим, позивачка просила суд стягнути із [PERSON] на її користь неустойку (пеню) по заборгованості за сплату аліментів на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , за період з 15.03.2016 року по червень 2018 року у розмірі 12\~089,94 грн., а також на утримання [PERSON] за період з 15.03.2016 року по червень 2018 року у розмірі 8\~369, 96 грн., а всього - 20 459,90 грн.. Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що ним сплачено 25 358,89 грн. за виконавчим провадженням ВП №56744321 у рахунок додаткових витрат на дитину із грудня 2015 року по вересень 2017 року та виконавчий збір відповідно; 10 896,05 грн. - за виконавчим провадженням ВП №56615320 у рахунок додаткових витрат за травень, червень, липень, серпень, вересень 2018 року 8 576,62 грн.; а також за виконавчим провадженням ВП №56614927 - 42 297,99 грн. аліментів на дитину, та 1000 грн. за виконавчим провадженням ВП №56615220 аліментів на дружину. На даний час він продовжує навчання та кошти на сплату аліментів за рішенням суду йому надають батьки, які крім фінансової допомоги надають також іншу матеріальну допомогу онуку. Стосовно заборгованості зі сплати аліментів на дружину за виконавчим провадженням ВП №56615220, то відповідач визнає її у розмірі 31\~516,12 грн. та планує її у подальшому сплатити. Відповідач зазначає, що рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 01.11.2017 року набрало законної сили з часу його перегляду апеляційним судом Дніпропетровської області, а саме 24.05.2018 року, а тому підстави для нарахування та стягнення пені за прострочку сплати аліментів могла виникнути тільки з часу невиконання відповідачем своїх обов`язків зі сплати аліментів у примусовому порядку, але ніяк не за період перебування справи у суді та її перегляду апеляційним судом. Відповідач зазначає, що не відмовляється від утримання сина і буде утримувати його у подальшому, однак звертає увагу суду, що позивачка на даний час працює, тому змінились обставини, які були підставою для призначення аліментів на її утримання. Враховуючи те, що на даний час він навчається та перебуває на утриманні батьків, крім того матиме обов`язок на утримання батьків після закінчення ним навчання та працевлаштування, а також те, що він також добровільно надавав кошти на утримання дитини на час розгляду справи про стягнення аліментів та додаткових витрат, рішення по даній справі набрало чинності лише 24.05.2018 року після перегляду справи апеляційною інстанцією, що виключає його вину у виникненні заборгованості по сплаті аліментів на утримання сина та позивачки, тому відповідач просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Позивачка надала до суду заяву, якою змінила позовні вимоги зі стягнення з відповідача пені за несплату аліментів та просила стягнути на її користь пеню за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , за період з березня 2016 року по червень 2018 року у розмірі 36 556,61 грн., а також на утримання [PERSON] за період з березня 2016 року по червень 2018 року у розмірі 29 536,02 грн., а всього на загальну суму 66 092,63 грн., про що надала відповідний розрахунок. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та додатково зазначила, що відповідач є громадянином іноземної держави та дитина народилася в Ізраїлі, однак є громадянином України. Відповідач закінчив вищий медичний навчальний заклад, де вони вчилися разом, та на час їх спільного проживання в Ізраїлі він працював у стоматологічній клініці. Згодом вона приїхала до України разом з дитиною, оскільки відповідач не утримував сім`ю та не допомагав їй, а згодом у 2016 році їх шлюб був розірваний. Про те, що на даний час [PERSON] не працює, їй невідомо, однак зазначає, що він має вищу освіту та має право працювати, як працював раніше в Ізраїлі. На теперішній час існує заборгованість за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини, з урахуванням перерахунку заборгованості, проведеного на підставі рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30.05.2019 року, яка становить за період із березня 2016 року по травень 2018 року 41\~374,08 гривень. Позивачкою наданий до суду розрахунок пені (а.с.220), проведений нею відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №14-37цс18 від 25 квітня 2018 року, яка становить 36\~556,61 гривень. Представник позивача [PERSON] позов підтримав у повному обсязі, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечував, що вони разом з позивачкою проживали в державі Ізраїль, де він працював у стоматологічній клініці, згодом у них там народився син [PERSON] , [INFO] . Дружина доглядала та виховувала дитину, а він утримував сім`ю. Згодом позивачка поїхала до України з їхнім спільним сином та більше не повернулася, тому він був змушений переїхати жити до м.Дніпропетровська, аби бачитися із сином та виховувати його. У 2016 році шлю між ним та позивчакою був розірваний, однак він ніколи не припиняв турбуватися про сина, бачитися з ним, купувати речі та продукти, займатися його лікуванням. Спочатку він часто прилітав до України та кожного разу (майже кожного місяця) давав позивачці кошти на утримання дитини приблизно по 300 доларів США, які брав у борг у брата та йому надавали батьки. Оскільки він є громадянином іноземної держави, то він не має права працювати на території України, аж доки не отримає відповідну освіту, у зв`язку з чим він у 2015 році вступив до клінічної ординатури та по теперішній час навчається, перебуваючи на повному утриманні своїх батьків. Рішення Самарського районного суду від 01.11.2017 року ним оскаржувалося та набрало чинності 24.05.2018 року, після чого він почав сплачувати аліменти згідно із судовим рішенням. Відповідач зазначив, що він протягом усього часу надає, окрім аліментів, достатню матеріальну допомогу для сина, його виховання, утримання та лікування, про що долучив до матеріалів справи чеки про придбання іграшок, продуктів харчування, одягу, витрат на лікування. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечувала та пояснила, що відповідач сплачував частину аліментів, купував дитині речі, іграшки, продукти харчування, сплачував кошти за медичне обстеження сина. Відповідач протягом усього часу, вказаного позивачкою, витратив більше 40\~000 гривень на утримання дитини. Починаючи із 2015 року по теперішній час відповідач навчається та не має самостійного доходу. Після набрання рішенням від 01.11.2017 року законної сили, із травня 2018 року аліменти на утримання дитини сплачуються регулярно щомісяця, а щодо заборгованості, то ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 23.01.2019 року розстрочене виконання рішення суду на 6 місяців та заборгованість погашається після набрання законної сили Самарським районним судом м.Дніпропетровська від 30.05.2019 року, яким визначена сума заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини (а.с. 238-245). Також представник зазначила, що відповідач одним платежем сплатив кошти, що складають додаткові витрати на дитину, та відповідно до довідки-розрахунку, виданої державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Макаренко А.С. по сплаті аліментів на утримання [PERSON] , станом на 30.05.2019 року заборгованість відсутня; та відповідно до довідки-розрахунку виданої державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Макаренко А.С. по сплаті додаткових витрат станом на 13.06.2019 року заборгованість відсутня. Ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 15.07.2019 року виконання рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 01.11.2017 року, в частині сплати сум заборгованості за аліментами за період з березня 2016 року по травень 2018 року у розмірі 36 556,61 грн. розстрочено та встановлено сплату аліментів по 4570 грн. щомісяця. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вказана позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 01.03.2016 року розірвано (а.с.15). Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська по справі №206/1471/16-ц (2/206/1022/17) від 01.11.2017 року, з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 15.03.2016 року і до досягнення дитиною повноліття; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1750 грн., щомісяця, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття або зміни обставин, що викликали потребу у стягненні додаткових витрат; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1000 грн. щомісяця, починаючи з 15.03.2016 року по 01.03.2019 року; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання дитини понесені за період з грудня 2015 року по вересень 2017 року у розмірі 22 871,72 грн., а також судові витрати на користь держави (а.с.16-17). Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.05.2018 року вказане рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 01.11.2017 року залишено без змін (а.с.18-20). У частині стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , Індустріальним відділом державної виконавчої служби м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження ВП №566174927 (а.с.24). У частині стягнення аліментів на утримання [PERSON] Індустріальним відділом державної виконавчої служби м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження №ВП56615220 (а.с.29). 23.11.2018 року [PERSON] звернувся до Індустріального відділу державної виконавчої служби м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області із заявою про розстрочення виконання рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська у справі \~№206/1471/16 від 01.11.2017 року шляхом сплати суми заборгованості у розмірі 31 515,12 грн., щомісячно з грудня 2018 року по грудень 2019 року включно рівними частинами по 2626,35 грн.(а.с.61). Ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 23.01.2019 року, яка набрала законної сили 13.03.2019 року, виконання рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 01.11.2018 року розстрочено та встановлено сплату аліментів по 3651,50 грн. щомісяця (а.с. 210-212). Відповідно до довідки-розрахунку, виданої державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Макаренко А.С. по сплаті аліментів на утримання [PERSON] , станом на 30.05.2019 року заборгованість відсутня (а.с. 236) Відповідно до довідки-розрахунку виданої державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Макаренко А.С. по сплаті додаткових витрат станом на 13.06.2019 року заборгованість відсутня (а.с. 237) Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 30.05.2019 року за позовом [PERSON] до Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, [PERSON] , про визначення розміру заборгованість по аліментам встановлено, що заборгованість за період з 15.03.2015 року по травень 2018 року складає 36 556,61 грн. (а.с.238-245). Ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 15.07.2019 року виконання рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 01.11.2017 року, в частині сплати сум заборгованості за аліментами за період з березня 2016 року по травень 2018 року у розмірі 36556,61 грн. розстрочено та встановлено сплату аліментів по 4570 грн. щомісяця. (а.с. 226-228). На даний час [PERSON] навчається у клінічній ординатурі ДЗ «Дніпропетровська медична академія» за спеціальністю «ортодонтія» на кафедрі дитячої стоматології з 01.10.2015 року по 30.09.2019 року на контрактній основі, стипендію та заробітну плату не отримує, що підтверджується відповіддю-листом ДЗ «ДМА» від 25.10.2018 (а.с.121), довідкою деканату факультету післядипломної освіти від 16.11.2018 року №615 (а.с.164). Відповідно до нотаріально посвідченої заяви батьків відповідача [PERSON] та [PERSON] , вони повністю утримують сина (сплачують навчання, оренду квартири, побутові потреби), а також надають матеріальну допомогу онуку [PERSON] (купують іграшки, книги, сплачують навчання у спортивних гуртках тощо) (а.с.86). Згідно з відомостями Лівобережної об`єднаної Державної податкової інспекції м.Дніпра ГУ ДФСу Дніпропетровській області від 09.11.2018 року № 2339/6/04-64-08-17 [PERSON] доходів не отримує(а.с.87). Закон України від 26 квітня 2001 року №2402-III «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет. Основні засади державної політики у цій сфері грунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини, та з метою забезпечення прав дитини на такі умови життя, які будуть достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Можна зробити висновок, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 СК України. У статті 179 СК України послідовно зазначається, що аліменти призначені для утримання дитини і не можуть бути використані не за цільовим призначенням. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Відповідно до ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім. У разі прострочення оплати додаткових витрат на дитину з вини платника такий платник зобов`язаний на вимогу одержувача додаткових витрат сплатити суму заборгованості за додатковими витратами з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних із простроченої суми. Платник додаткових витрат вважається таким, що прострочив оплату, якщо він не виконав свій обов`язок щодо оплати додаткових витрат у строк, встановлений рішенням суду або за домовленістю між батьками, а в разі їх відсутності або у разі невстановлення такого строку - після спливу семи днів після пред`явлення відповідної вимоги одержувачем додаткових витрат, який фактично їх оплатив. Ухвалюючи рішення по даній справі, суд звертає увагу на те, що рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська про стягнення аліментів по справі №206/1471/16-ц (2/206/1022/17) від 01.11.2017 року набрало чинності 24.05.2018 року. Таким чином, позивачка просить стягнути пеню по сплаті аліментів за період з 15.03.2016 року (з дня подачі позову про стягнення аліментів) по червень 2018 року (час пред`явлення виконавчого листа до виконання), у зв`язку з чим цей період включає в себе час розгляду справи Самарським районним судом м.Дніпропетровська та апеляційним судом Дніпропетровської області. Протягом цього часу відповідач працював лікарем-ординатором, що підтверджується відповідними довідками, а також встановлено рішеннями Самарського районного суду м.Дніпропетровська, та перебував на утриманні батьків, самостійного доходу не мав, що виключає його вину у виникненні заборгованості зі сплати аліментів. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Суд звертає увагу, що відповідач не працевлаштований, знаходиться на утриманні батьків, оскільки є лікарем-ординатором. Рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 30.05.2019 року виконується відповідачем у добровільному порядку, що підтверджується довідками відділу ДВС про відсутність заборгованості по сплаті аліментів на користь позивачки на її утримання; відсутність заборгованість по виплатах додаткових витрат на дитину та сплатою щомісячних платежів по аліментах і періодичних платежів заборгованості по аліментах у розмірі 9140 грн.. До того ж, відповідач добровільно надає фінансову та матеріальну допомогу синові, займається його обстеженням, лікуванням, вихованням, купує одяг, продукти харчування, іграшки, що частково визнано позивачкою у судовому засіданні. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що в даному випадку відсутні підстави для задоволення позовних вимог і нарахування неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Outcome: dismissed