Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

19 листопада 2018 року позивач публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії головного управління по м. Києву та Київської області АТ "Ощадбанк" звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на наступні обставини. Між публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON], 27.03.2015 року було укладено договір № 2271708 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, якого внесено зміни шляхом укладення додаткового договору № 1 від 14.04.2015 року. Таким чином, із урахуванням відповідних змін позивач відкрив відповідачу поточний рахунок № 26252510651961 на умовах тарифного плану «Зарплатний», тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті банку та на\~ інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ банку та встановив кредит у сумі 1000,00 грн., під 28% річних. Відповідно до умов пунктів 4.3, 4.4. договору відповідач зобов'язалась щомісячно, не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним або на початку операційного дня наступного за вихідним, святковим чи неробочим днем, сплачувати проценти. У разі порушення строку сплати платежів за договором відповідач зобов'язана сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день простроченні виконання. Так само, договором передбачено обов'язок відповідача сплачувати на користь позивача платежі за розрахунково касове обслуговування згідно з тарифами. Підпунктом 1.1.5 та пунктом 1.7 договору обумовлено договірне списання коштів із будь-якого рахунку відповідача, відкритого в Банку в рахунок виконання останнім узятих на себе зобов'язань за договором. Разом із цим, відповідно до умов та згідно підстав, зазначених у пункті 4.4 договору, позивач має право вимагати від відповідача дострокового повернення кредиту сплати процентів та інших платежів у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов'язання. Змістом пункту 4.5 та 4.10. договору визначено, що в разі якщо позивач скористається правом, встановленим пунктом 4.9, то відповідні внески (платежі) повернення кредиту може бути здійснено відповідачем протягом 30 календарних днів, з дня одержання відповідного повідомлення. Якщо порушення буде усунуто протягом визначеного строку, така вимога втрачає чинність. Так, 11.07.2018 р. відповідачу направлено лист-вимогу № 64361 з вимогою щодо погашення заборгованості за договором. Станом на дату пред'явлення позову зобов'язання за договором залишаєте невиконаним. Згідно частини 1 статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК). Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом із цим, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (стаття 611 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України). Отже, оскільки право позивача на належне виконання зобов'язання - повернення кредиту порушене, то воно підлягає судовому захисту. Станом на 06.09.2018 рокузаборгованість відповідача перед позивачем складає 8950,41 грн. Просили суд стягнути з відповідача [PERSON] суму заборгованості в розмірі 8950,41 грн. та судового збору в розмірі 1762,00 грн. (а.с. 2-3). Ухвалою судді від 22 грудня 2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Розгляд справи у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 36-37). 26 лютого 2019 року за вх. № 7829 судом отримано заяву ПАТ «Державний ощадний банк» в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» про зменшення позовних вимог, де просили стягнути з [PERSON] заборгованість в розмірі 6253,01 грн. та судовий збір в розмірі 1762,00 грн. 26 лютого 2019 року за вх. № 7830 судом отримано заяву відповідачки [PERSON] про визнання у повному обсязі заяви про зменшення позовних вимог \~\~ кредитної заборгованості в розмірі 6253,01 грн. та судового збору в розмірі 1762,00 грн. В судове засідання представник ПАТ «Державний ощадний банк» в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» [PERSON] не зявилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи свідчить розписка з особистим підписом. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи свідчить розписка з особистим підписом. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не зявились в судове засідання,\~ фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача ПАТ «Державний ощадний банк» в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк»\~ підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи,\~ що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що 27 березня 2015 року було укладено договір № 2271708 між публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, до якого внесено зміни шляхом укладання додаткового договору № 1 від 14 квітня 2015 року. Із урахуванням відповідних змін позивач відкрив відповідачу поточний рахунок № 26252510651961 на умовах тарифного плану «Зарплатний», тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті банку та на\~ інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ банку та встановив кредит у сумі 1000,00 грн., під 28% річних. Відповідно до умов пунктів 4.3, 4.4. договору відповідач зобов'язалась щомісячно, не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним або на початку операційного дня наступного за вихідним, святковим чи неробочим днем, сплачувати проценти. У разі порушення строку сплати платежів за договором відповідач зобов'язана сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Так само, договором передбачено обов'язок відповідача сплачувати на користь позивача платежі за розрахунково касове обслуговування, згідно з тарифами. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином і в строк встановлений договором, відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. В силу ст. 599 ЦК України зазначено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. При цьому, згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визнані умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. На підставі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Договір в силу приписів ст. 638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, підписання договору № 2271708 від 27.03.2015 року свідчить про те, що [PERSON] всі умови даного Договору цілком зрозумілі і вона вважає їх справедливими по відношенню до неї. Вказаний договір був прочитаний та підписаний сторонами. Таким чином, своїми підписами сторони письмово підтвердили та закріпили те, що вони діяли свідомо, були вільні в укладенні договору, вільні у виборі контрагента та умов договору. Стаття 1048 частина 1 ЦК України передбачає право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір та порядок одержання яких встановлюється договором. Позичальник зобовязаний, відповідно до ст. 1049 ЦК України, повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За кредитним договором, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. 11 липня 2018 року відповідачу [PERSON] було направлено лист вимогу № 64361 з вимогою про погашення заборгованості за договором, однак заборгованість не була сплачена. Встановлено, що відповідач порушила умови договору та станом 25.02.2019 року має залишок боргу в сумі 6 253,01 гривень, що підтверджується наявною в матеріалах справи наданою позивачем випискою по картковому рахунку. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Примусове виконання зобов'язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов'язання та полягає в зобов'язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин вчиняється у формі, встановленій законом, має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. В порушення вищезазначених вимог закону та умов договору, відповідач зобов'язання за договором не виконує, у звязку з чим утворилася заборгованість. Згідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З отриманої судом заяви відповідача [PERSON] 26.02.2019 року убачається, що остання визнає вимоги Банку в частині стягнення з неї кредитної заборгованості в сумі\~ 6253,01 гривень та витрати по сплаті судового збору у сумі 1762,00 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на законі, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у сумі\~ 6253,01 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Отже, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1762,00 гривень, понесення яких документально підтверджено (а.с. 4). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved