Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-05 00:00:00

27.10.2015 позивач звернувся у суд з даним позовом, в якому просить ухвалити рішення та стягнути з відповідача 72 260 грн. 00 коп., виплачених позивачем в якості страхового відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що 06.04.2014 між позивачем та відповідачем укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АС/9550315), надалі - Договір страхування, який діяв з 07.04.2014 по 06.04.2015. Згідно з цим Договором страхування страховик застрахував відповідальність страхувальника, пов'язану з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля [NUMBER]. 01.12.2014 на вул. Богатирській у м. Києві мала місце дорожньо - транспортна пригода (надалі - ДТП), де відповідач, керуючи автомобілем марки «Mersedes-Benz 311», д.н.з. [NUMBER], допустив зіткнення із автомобілем «Опель», д.н.з. [NUMBER], який через це зіткнувся з автомобілем «Рено», д.н.з. [NUMBER], що спричинило пошкодження транспортних засобів. Постановою Оболонського районного суду м.Києва відповідача було визнано винним в порушенні ПДР та притягнуто до адмінвідповідальності за ст. 124 КУпАП. Зазначену подію було визнано страховою, про що 27.01.2015 було складено страховий акт №104085 (щодо автомобіля «Опель» під керуванням [PERSON].), а 03.02.2015 - страховий акт №104097 (щодо автомобіля «Рено», власником якого є [PERSON].) та розрахована сума страхового відшкодування, яка склала 72 260,00 грн. (50 000,00 грн. та 22 260,00 грн. відповідно), які позивачем було виплачено, а тому, в порядку регресу і пред'явлено до суду даний позов до відповідача. Представник позивача по довіреності [PERSON] у судове засідання не з'явився, але направив до суду заяву, в якій позов підтримав і просить суд слухати справу у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був двічі належно та вчасно повідомлений за місцем реєстрації, та за вказаною позивачем адресою, судовими повістками про день, час та місце слухання справи, тобто в порядку, передбаченому ч.5 ст.74 ЦПК України, яка вказує, що повістка направляється за зареєстрованим місцем проживання чи перебування фізичної особи і у разі відсутності особи за такою адресою, вважається що судовий виклик вручений належним чином. Суд, розглянувши справу в порядку письмового провадження та вивчивши надані докази, вважає, що позов підлягає до задоволення та ухвалює заочне рішення. Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, і оскільки цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, тому суд, вивчивши та об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті і прийшов до висновку про задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АС/9550315). Згідно з цим Договором страхування страховик застрахував відповідальність страхувальника, пов'язану з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля [NUMBER] (а.с.4). 01.12.2014 на вул. Богатирській у м.Києві сталася ДТП, яка виникла через те, що відповідач, керуючи автомобілем [NUMBER], допустив зіткнення із автомобілем «Опель», д.н.з. [NUMBER], який через це зіткнувся з автомобілем «Рено», д.н.з. [NUMBER], що спричинило пошкодження транспортних засобів. Постановою Оболонського районного суду м.Києва відповідача було визнано винним в порушенні ПДР та притягнуто до адмінвідповідальності за ст. 124 КУпАП, яка набрала законної сили 29.12.2014. Згідно вказаної постанови відповідач при даній ДТП допустив порушення п.13.1 ПДР України, оскільки керуючи автомобілем [NUMBER], не врахував швидкість, дорожню обстановку, стан транспортного засобу, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Опель», д.н.з. [NUMBER], який від удару в'їхав в стоячий попереду автомобіль марки «Рено», д.н.з. [NUMBER], після чого автомобіль марки «Рено» в'їхав в автомобіль марки «Нива», що спричинило механічне пошкодження вказаних транспортних засобів ( а.с. 10). Тобто вина [PERSON] у заподіянні шкоди вказаним автомобілям доведена в судовому порядку. Згідно ч.ч.3, 4 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. А постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. А тому, зазначену подію, відповідно до норм чинного законодавства України, було визнано страховою, про що 27.01.2015 було складено страховий акт №104085 щодо автомобіля «Опель» під керуванням [PERSON], а 03.02.2015 - страховий акт №104097 щодо автомобіля «Рено», власником якого є [PERSON].( а.с. 32, 56 ). Також були розраховані суми страхового відшкодування відповідно до: -умов договору страхування (а.с.4); -звіту №1309/104085 від 04.12.2014 з оцінки транспортного засобу - автомобіля марки «Опель», д.н.з. [NUMBER], відповідно до якого вартість матеріального збитку склала 77 485,23 грн. (а.с.11-15); -калькуляції №1309 від 25.12.2014 щодо вартості ремонту вказаного автомобіля «Опель» (а.с.18-22); -звіту №1340/104097 від 10.12.2014 з оцінки транспортного засобу - автомобіля марки «Рено», д.н.з. [NUMBER], відповідно до якого вартість матеріального збитку склала 26 712,23 грн. (а.с.39-43); -калькуляції №1340 від 16.12.2014 щодо вартості ремонту вказаного автомобіля «Рено» (а.с.46-48). Страхове відшкодування позивач виплатив, на підставі: -заяви [PERSON] (власника автомобіля «Опель») в сумі 50 000,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку позивача (а.с.33 -34); -заяви [PERSON] (власника автомобіля «Рено») в сумі 22 260,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2010 від 05.02.2015 (а.с.57). Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст.982 ЦК України істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов'язаний, зокрема, у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, а відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Тобто, у позивача виникло право регресу до відповідача, як винуватця ДТП. Цивільно-правова відповідальність відповідача - водія автомобіля марки «Mersedes-Benz 311», д.н.з. [NUMBER] - [PERSON] на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «ПРОСТО-страхування» (страховий поліс №АС/9550315, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, завдану життю, здоров'ю - 100 000,00 грн., за майнову шкоду - 50 000,00 грн., франшиза - 0,00 грн.). Відповідальність страховика винної особи регламентована положеннями спеціального закону - Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та обмежується укладеним договором (полісом) страхування. Відповідно до ст. 29 зазначеного Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, з урахуванням зносу. А тому позивачем на користь власників пошкоджених автомобілів виплачено 50 000 грн. та 22 260,00 грн., в рахунок відшкодування шкоди, тобто кошти сплачено в межах страхової суми за полісом. Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Пп.33.1.4. ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Відповідач із заявою про настання ДТП до позивача не звертався, бо протилежного суду не надано, і не підтвердив документально поважність причин невиконання зазначеного обов'язку по зверненню до страхової компанії. Навпаки, у своїй заяві до позивача, копію якої додано до позовної заяви (а.с.58), визнав свою вину. Згідно пп. ґ) п.38.1.1. ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Вказаним підпунктом передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди. Виходячи з аналізу статей 33, 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" діє обов'язок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП, так і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив його про настання ДТП. Неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування", не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. Отже, факт неповідомлення страховика про ДТП є підставою для відшкодування страхувальником в порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування. Така правова позиція висловлена ВСУ у постанові від 12.02.2014 у справі №6-1цс14, яка в силу ст.360-7 ЦПК України має враховуватися судами загальної юрисдикції. Таким чином, суд встановив, що з вини водія - відповідача, вчинена дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було завдано матеріальної шкоди власникам автомобілів марки «Опель», д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON], та «Рено», д.н.з. [NUMBER], власником якого є [PERSON], та яка позивачем виплачена власникам вказаних транспортних засобів, а відповідач своєчасно не повідомив позивача про ДТП, і тому у суду наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача вказаної у позові суми - 72 260,00 грн., яка позивачем доведена, судом перевірена та підлягає до стягнення. В зв'язку із задоволенням даного позову, суд, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стягує з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір в сумі 1 218 грн.00 коп.

Outcome: approved