Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

16.11.2016 року від Харківського національного медичного університету до суду надійшла позовна заява, а 01.03.2017 року уточнена, до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором №060681 від 19.02.2007 року в розмірі 3655 грн. 08 коп. за період з 11.07.2009 року по 04.06.2010 року та судового збору в розмірі 1450 грн. 00 коп. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що наказом №79-с ХНМУ від 05.02.2007 року [PERSON], раніше відраховану з числа студентів Харківського національного медичного університету було поновлено на 3 курс студентів II медичного факультету ХНМУ з 05.02.2007 року. 19.02.2007 року між [PERSON] та ХНМУ, в особі ректора проф. Лісового В.М. був укладений договір №060681 про надання освітньої послуги та оплати навчання [PERSON], 19.10.2007 року підписана Додаткова Угода №1 до договору №060681 від 19.02.2007 року у зв'язку зі зміною реквізитів ХНМУ. Відповідно до п. 2.2.1 договору №060681 від 19.02.2007 року, відповідач взяв на себе зобов'язання вчасно вносити оплату за навчання [PERSON] Згідно з п. 4.1 договору, розмір оплати з 6 семестру 3 курсу до закінчення навчання складає 27675 грн. 00 коп. При цьому, вартість семестру, в якому студент поновлюється на навчання, складає 4725 грн. 00 коп. Відповідно до п. 4.2 договору, плата за навчання вноситься у національній валюті України на рахунок університету через банківські установи. Згідно з п. 4.3 договору, термін внесення оплати за навчання проводиться помісячно за 5 днів до початку місяця. Згідно з п. 5.2 договору, дія договору зупиняється у разі надання академічної відпустки студенту згідно із законодавством на весь строк такої відпустки. За період навчання студентці [PERSON] декілька разів надавалася та продовжувалася академічна відпустка. Згідно з наказом ХНМУ №425-с від 30.08.2013 року, [PERSON] було відраховано з числа студентів університету за власним бажанням з 01.09.2013 року. У зв'язку з тим, що в порушення вимог договору №060681 від 19.02.2007 року не було здійснено оплати у повному обсязі, утворилася заборгованість в сумі 3655 грн. 08 коп. за період з 11.07.2009 року по 04.06.2010 року. 05.08.2016 року ХНМУ направлено на адресу [PERSON] вимогу. Семиденний строк на виконання зобов'язання витік і, саме тому відповідач є боржником, що прострочив виконання грошового зобов'язання. Належним чином повідомлені сторони у судове засідання не з'явилися. Представник позивача ХНМУ Некоз Г.Г. направила на адресу суду клопотання про розгляд справи за її відсутністю, просила задовольнити позовну заяву. Крім того, представник Некоз Г.Г. надала письмові пояснення щодо строків позовної давності, де зазначила наступне. Відповідач [PERSON] відповідно до договору №060681 від 19.02.2007 року взяв на себе зобов'язання вчасно вносити оплату за навчання [PERSON] Договір втратив чинність з 01.09.2013 року, коли наказом ХНМУ №425-с від 30.08.2913 року [PERSON] було відраховано з числа студентів за власним бажанням з 01.09.2013 року. Заборгованість за договором відповідачем погашена не була і на його ім'я 05.08.2016 року (вих. №80) направлена вимога, якою встановлено семиденний строк для погашення заборгованості. Відповідач не оплатив суму заборгованості за вимогою, тому строк позовної давності повинен починатися від дня, коли [PERSON] не було виконано вимогу, а саме з 12.08.2016 року, що відповідає нормам п.2 ст. 530 ЦК України. Тому, представник вважає, що позовна заява, яка подана до суду 11.11.2016 року, подана в термін, необхідний для звернення до суду. Відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, просив застосувати до позовних вимог строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: 19.02.2007 року між відповідачем [PERSON] та Харківським національним медичним університетом в особі ректора Лісового В.М. був укладений договір №060681, за п.1.1 якого, університет взяв на себе зобов'язання за рахунок коштів замовника здійснити навчання студента [PERSON] на факультеті II "медичному" з 6 семестру 3 курсу з метою одержання ним вищої освіти а рівні кваліфікаційних вимог до спеціаліста зі спеціальності "лікувальна справа"за денною формою навчання. Відповідно до п. 2.2.1 договору №060681 від 19.02.2007 року, відповідач взяв на себе зобов'язання вчасно вносити оплату за навчання [PERSON] Згідно з п. 4.1 договору, розмір оплати з 6 семестру 3 курсу до закінчення навчання складає 27675 грн. 00 коп. і не може змінюватися протягом усього строку навчання. При цьому, вартість семестру, в якому студент поновлюється на навчання чи переводиться з іншого навчального закладу на навчання, складає 4725 грн. 00 коп. Відповідно до п. 4.2 договору, плата за навчання вноситься у національній валюті України на рахунок університету через банківські установи. (а. с. 6). 19.10.2007 року між відповідачем [PERSON] та Харківським національним медичним університетом в особі ректора Лісового В.М. була укладена Додаткова угода №1 у зв'язку зі зміною реквізитів ХНМУ. (а. с. 7). За період навчання [PERSON] декілька разів надавалась та продовжувалася академічна відпустка, що підтверджується копіями витягів з відповідних наказів по ХНМУ. (а. с. 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15,). Згідно з п. 5.2 договору №060681 від 19.02.2007 року, дія договору зупиняється у разі надання академічної відпустки студенту згідно із законодавством на весь строк такої відпустки. (а.с. 6). Наказом ХНМУ №425-с від 30.08.2013 року студента [PERSON] було відраховано з ХНМУ за власним бажанням з 01.09.2013 року. (а. с. 16). 05.08.2016 року на адресу відповідача [PERSON] була направлена вимога про необхідність оплати заборгованості за навчання в розмірі 3655 грн. 08. коп., яка була вручена особисто [PERSON], що підтверджується копією вимоги та копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. (а. с. 18, 19). Заборгованість не була погашена відповідачем, у зв'язку з чим позивач звернувся з даною позовною заявою до суду. Згідно зі ст. ст. 525-527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, якщо інше не встановлено договором чи законом; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позивачем надані докази того, що між ХНМУ та [PERSON] виникли зобов'язання у зв'язку з укладенням договору №060681 від 19.02.2007 року. Відповідно до п. 4.3 договору №060681 від 19.02.2007 року, студент вносить плату помісячно за 5 днів до початку місяця. (а. с. 6). Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість плати за навчання виникла за період з 11.07.2009 року по 04.06.2010 року і становить 3655 грн. 08 коп. (а. с. 20). Отже, позивач довідався про порушення свого права зі спливом останнього дня внесення оплати за навчання. Саме з моменту виникнення заборгованості - 11.07.2009 року позивач довідався про порушення свого права та невиконання зобов'язання з боку відповідача щодо проведення оплати за навчання у строк, визначений договором. З урахуванням наведеного відповідач обґрунтовано стверджує, що позивачем пропущений строк позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості з оплати за навчання. Твердження представника ХНМУ Некоз Г.Г. про те, що строк позовної давності повинен починатися від дня, коли [PERSON] не було виконано вимогу, а саме з 12.08.2016 року, тобто в порядку, визначеному ч. 2 ст. 530 ЦК України, не ґрунтується на фактичних обставинах. Як зазначено вище, згідно умов договору, укладеного між сторонами, обов'язок відповідача щодо внесення спірного платежу виник не з моменту пред'явлення вимоги про його сплату, а за 5 днів до початку місця, в якому виникла заборгованість. Оскільки відповідачем було заявлено про застосування до спірних правовідносин позовної давності, позовні вимоги ХНМУ про стягнення з відповідача заборгованості задоволенню не підлягають. За таких обставин, є підстави для відмови у задоволенні позовної заяви Харківського національного медичного університету до [PERSON] про стягнення суми у зв'язку за пропуском трирічного строку позовної давності.

Outcome: dismissed