Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

17 березня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом та просить стягнути з рахунку Державної казначейської служби України на її користь 68200 грн. 00 коп. на відшкодування матеріальної шкоди. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилалася на те, що 05 липня 2011 року невідомими особами було вчинено крадіжку грошей в сумі 61000 грн. та золотих прикрас на суму 7200 грн. з належного їй автомобіля, який стояв біля будинку [ADDRESS]. За фактом викрадення її особистого майна було порушено кримінальну справу, розслідування якої проводиться слідчим слідчого відділу Світловодського МВ УМВС України в Кіровоградській області. 24 листопада 2011 року досудове слідство було зупинене, в зв'язку з не встановленням особи, що вчинила злочин. З підстав положень ст.. 1177 ЦК України позивач просить відшкодувати шкоду, заподіяну злочином за рахунок держави. Крім того, матеріальні вимоги ґрунтує посиланням на ст.. 1176 ЦК України, Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянину бездіяльністю органів дізнання в період досудового слідства, прокуратури і суду», Наказ Державного казначейства України № 48 від 07 березня 2003 року. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позові. Не оспорюючи правомірність дій органу досудового розслідування вважають, що шкода, завдана злочином , має відшкодовуватися за рахунок державного бюджету, оскільки не встановлено особу її заподіювача. В порядку ч. 2 ст. 45 ЦПК України з метою представництва інтересів держави у справу вступив прокурор.(а.с. 23) Представник відповідача Світловодського МВ УМВС України в Кіровоградській області в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суду не сповістив. В ході попереднього судового засідання представив суду письмове заперечення щодо позову, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON], оскільки згідно ч. 1, ч. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно - розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» , на які посилається позивач як на підставу позову, він не поширюється на правовідносини, що виникли. (а.с. 37) Представник Управління МВС України в Кіровоградській області в судове засідання не з'явився, просив суд розглянути справу без його участі на підставі письмового заперечення, у якому просить відмовити в задоволенні позову, так як на даний час законодавцем не визначено порядок та умови відшкодування державою майнової шкоди особі, потерпілій від злочину згідно ст.. 1177 ЦК України. Крім того, вважає недоведеним і сам розмір такої шкоди. Представник Державної казначейської служби України до суду не з'явився, заперечень з приводу позовних вимог не надав. Вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З копії постанови слідчого СВ Світловодського МВ УМВС України в Кіровоградській області ст. лейтенанта міліції Падалиці Ю.В. від 24 грудня 2011 року вбачається, що в період часу з 16 год. 30 хв. по 16 год. 45 хв. 05 липня 2011 року невідома особа, скориставшись незачиненими дверцятами автомобіля марки «Форд - Фієста», державний номер [NUMBER], таємно викрала з салону вказаного автомобіля гроші в сумі 61000 грн. та жіночу сумочку, в якій знаходилися золоті прикраси, завдавши [PERSON] матеріальної шкоди на загальну суму 68200 грн. З підстав п. 3 ст. 206 , ст.. 209 КПК України в редакції 1960 року провадження у кримінальній справі № 21-7537 за вказаним фактом даною постановою зупинено в зв'язку з тим, що особу, яка скоїла злочин, не встановлено. (а.с. 3) Ч.1 ст. 1177 Цивільного кодексу України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Згідно ч. 2 цієї статті, шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом. У свою чергу в частині другій статті 127 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства (частина сьома статті 128 КПК). При цьому шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом (частина третя статті 127 КПК). На сьогодні єдиним окремим законом про відшкодування шкоди, завданої злочином, за рахунок державного бюджету, є Закон України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", яким передбачено порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна тощо. Отже, чинне законодавство передбачає можливість реалізації норми цивільного законодавства про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, за рахунок Державного бюджету лише у випадку, коли кримінальне правопорушення вчинено спеціальним суб'єктом (працівник правоохоронного органу, прокуратури або суддя) і набуло вигляду незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна. У випадках, коли кримінальне правопорушення вчинене іншим суб'єктом, відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, яке вчинила ця особа, за рахунок Державного бюджету не передбачено. Посилання позивача на ст.. 1176 ЦК України, Закон України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" є безпідставним, оскільки вказані норми права регламентують порядок відшкодування шкоди, завданої фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт , та не стосуються правовідносин, що є предметом розгляду. Наказ Державного казначейства України № 48 від 07 березня 2003 року визначав порядок виконання рішень судів щодо відшкодування шкоди в порядку ст. 1176 ЦК України, та втратив чинність 15 травня 2009 року. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не ґрунтуються на законі , в зв'язку з чим в їх задоволенні належить відмовити. З підстав п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору.

Outcome: dismissed