Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

26 серпня 2011 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з Державної казначейської служби України на його користь моральну шкоду, завдану внаслідок незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності у розмірі 1 000 000 грн. за рахунок Державного бюджету України. Позов обґрунтований тим, що 30 жовтня 2001 року Постановою начальника Мелітопольського МВ Доценком В.А. відносно позивача було порушено кримінальну справу за ч. 2 ст. 206 КК України (в редакції 1960 року). 28 листопада 2001 року постановою слідчого СВ Мелітопольського МВ Шилко М.В. позивачу було пред'явлено обвинувачення в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 206 КК України. В той же день відносно нього було застосовано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. Позивач зазначає, що 05 листопада 2003 року Постановою старшого слідчого Савченко А.М. йому було пред'явлено обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України (в редакції 2001 року). Постановою від 30 грудня 2010 року кримінальна справа відносно нього була закрита за п. 1 ст. 6 КПК України, за відсутністю події злочину. Позивач вказує, що на протязі 9 років і 1 місяця, тобто в період з 28 листопада 2001 року і по 30 грудня 2010 року він перебував під слідством і йому була спричинена моральна шкода, яка виражається в тому, що він був позбавлений вільному пересуванню по Україні і вільного виїзду за її межі, був усунений із займаної посади, а потім звільнений із займаної посади, як юрист був позбавлений права на здачу іспитів на зайняття адвокатської діяльності. Також позивач вказує, що на сьогодні він по віку та по стану здоров'я не може влаштуватися на роботу. У зв'язку із слідством та звільненням з роботи у нього спочатку погіршились, а потім й припинились відношення з колишніми товаришами по службі та іншими людьми. Всі ці обставини обмежували його життя. При цьому він є учасником бойових дій, має численні осколочні поранення тіла та контузію головного мозку, отримані ним при проходженні військової служби в Афганістані. Все своє життя він дотримувався високих моральних цінностей. Тому, всі незаконні аморальні дії правоохоронних органів по відношенню до нього він сприйняв надмірно болісно. Внаслідок чого здоров'я повністю підірвано. Позивач зазначає, що спричинений йому мінімальний розмір моральної шкоди тільки за час знаходження його під кримінальним слідством, згідно з ч. 3 ст. 13 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, спричиненої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду» складає 104 640 грн. 00 коп. (960 грн. 00 коп. - розмір мінімальної заробітної плати станом на 01 квітня 2011 року х 109 місяців - кількість повних календарних місяців перебування його під слідством). Тому позивач просить суд стягнути з Державної казначейської служби України на його користь моральну шкоду, завдану внаслідок незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності у розмірі 1 000 000 грн. за рахунок Державного бюджету України. 18 жовтня 2011 року позивач доповнив свій позов тим, що 10 жовтня 2011 року ЗО МСЕК він визнаний інвалідом 2 групи захворювання центральної нервової системи. Його інвалідність є слідством спричинення йому правоохоронними органами м. Мелітополя душевних страждань. 07 жовтня 2013 року до суду надійшов уточнений позов від позивача, який він доповнив тим, що 30 жовтня 2001 року відносно нього була порушена кримінальна справа за ч. 2 ст. 206 КК України, а 30 грудня 2010 року вказана справа відносно нього була закрита за п. 1 ст. 6 КПК України за відсутністю події злочину. Про всі інші проміжні постанови слідчих, винесені у вказаний період, позивачу не було відомо і він їх вважає фіктивними. Весь час, в період з 28 листопада 2001 року і по 04 липня 2011 року позивач перебував під слідством і під мірою запобіжного заходу - підписку про невиїзд. Позивач вказує, що під незаконним кримінальним переслідуванням він знаходився 115 календарних місяців і 6 днів. Позивач вважає, що спричинений йому мінімальний розмір моральної шкоди станом на 15 вересня 2013 року складає 131 905 грн. 00 коп. (1 147 грн. 00 коп. - розмір мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2013 року х 115 місяців - кількість повних календарних місяців перебування його під слідством та судом). Тому позивач просить суд стягнути з держави в особі Державної казначейської служби України на його користь моральну шкоду, завдану його здоров'ю і інтересам органами досудового слідства та прокуратури Запорізької області у розмірі 3 000 000 грн. 08 січня 2014 року позивач доповнив свій позов тим, що він зробив розрахунок мінімального розміру моральної шкоди станом на 28 січня 2014 року, який складає 140 070 грн. 00 коп. (1 218 грн. 00 коп. - розмір мінімальної заробітної плати станом на 01 грудня 2013 року х 115 місяців - кількість повних календарних місяців перебування його під слідством та судом). 13 лютого 2014 року позивач доповнив свій позов тим, що до моральної шкоди він також відносить притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 185-3 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення (5 діб адміністративного арешту) постановою суду від 07 серпня 2001 року. Вказане притягнення було за скоєння адміністративного правопорушення за ст. 173 КУпАП, яке потім було перекваліфіковане на ч. 2 ст. 206 КК України. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі та просить суд задовольнити позов. В судовому засіданні представник Державної казначейської служби України позов не визнала та пояснила, що належних підтверджуючих доказів позивачем не надано. Позивачем не було надано жодного доказу того, що застосування запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд впливало на його життя. Також позивач не звертався до відповідного правоохоронного органу з письмовою заявою про надання дозволу виїхати за межі міста Мелітополя та не отримував письмової відмови з цього питання. Крім того, позивачем не надано доказів, що необхідність проходження лікування має причинно-наслідковий зв'язок між відкриттям кримінальної справи відносно нього та виникненням необхідності проходження лікування у медичних закладах. Прокурор в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що позивачем не надано доказів того, що погіршення стану здоров'я відбувалося в зв'язку з порушенням кримінальної справи, а не з перебуванням на військовій службі та отриманням поранень та контузій. Суд, вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 серпня 2001 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області (суддя Лащенко Н.В.) була винесена Постанова про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 185-3 КУпАП (порушення порядку під час судового засідання 03 серпня 2001 року при розгляді адміністративного матеріалу відносно нього за ст. 173 КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк 5 діб. 16 серпня 2001 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області (суддя Кучеренко В.В.) була винесена Постанова, згідно якої провадження по адміністративній справі відносно [PERSON] за ст. 173 КУпАП закрито, а матеріали відносно нього надіслані прокурору М. Мелітополя для вирішення питання про порушення кримінальної справи в порядку ст. 97 УПК України. 30 жовтня 2001 року постановою начальника Мелітопольського МВ УМВС України в Запорізькій області Доценка В.О. порушено кримінальну справу № 13980111 відносно [PERSON] за ст.206 ч.2 КК України (у редакції 1960 року). 28 листопада 2001 року постановою слідчого СВ Мелітопольського МВ УМВС Шилко М.В. [PERSON] обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, про що останньому оголошено. 28 листопада 2001 року постановою слідчого СВ Мелітопольського МВ УМВС Шилко М.В. кримінальна справа у відношенні [PERSON] за ч. 2 ст. 206 КК України провадженням закрита у зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину. 23 грудня 2001 року постановою начальника СВ Мелітопольського МВ УМВС Бахаєва І.М. скасована постанова про закриття кримінальної справи від 28.11.2001 року. 18 квітня 2002 року постановою слідчого СВ Мелітопольського МВ УМВС Бузинник В.О. поновлено попереднє слідство по кримінальній справі відносно [PERSON] 18 квітня 2002 року постановою слідчого Мелітопольського МВ УМВС Бузинник В.О. дії [PERSON] перекваліфіковані з ч. 2 ст. 206 КК України на ст. 176-3 КК України (у редакції 1960 року). 18 квітня 2002 року постановою слідчого СВ Мелітопольського МВ УМВС Бузинник В.О. кримінальна справа у відношенні [PERSON] за ст. 176-3 КК України провадженням закрита у зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину. На адресу останнього була надіслана копія постанови. 21 серпня 2002 року заступником прокурора м. Мелітополя Коноплянко О.О. винесена постанова, якою скасована постанова про закриття кримінальної справи від 18.04.2002 року. 25 листопада 2002 року постановою старшого слідчого СВ Мелітопольського МВ УМВС Савченко О.М. кримінальна справа у відношенні [PERSON] за ст. 176-3 КК України (редакції 1960 року) провадженням закрита у зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину. На адресу останнього була надіслана копія постанови. 16 жовтня 2003 року старшим прокурором прокуратури Запорізької області Іваніним В.В. винесена постанова, якою скасована постанова про закриття кримінальної справи від 25.11.2002 року та скасована постанова про перекваліфікацію дій від 18.04.2002 року. 31 жовтня 2003 року постановою старшого слідчого Мелітопольського МВ УМВС Савченко О.М. дії [PERSON] перекваліфіковані з ч. 2 ст. 206 КК України (у редакції 1960 року) на ч. 1 ст. 296 КК України (у редакції 2001 року). 05 листопада 2003 року постановою слідчого СВ Мелітопольського МВ УМВС Савченко О.М. [PERSON] обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, про що останньому оголошено. 05 листопада 2003 року постановою старшого слідчого Мелітопольського МВ УМВС Савченко О.М. притягнено [PERSON] в якості обвинуваченого та пред'явлено йому обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України (у редакції 2001 року). Копія даної постанови вручена [PERSON] 29 липня 2004 року постановою слідчого СВ Мелітопольського МВ УМВС Михайленко С.В. призупинено досудове слідство по кримінальній справі відносно [PERSON] 28 серпня 2004 року постановою слідчого СВ Мелітопольського МВ УМВС Михайленко С.В. поновлено попереднє слідство по кримінальній справі відносно [PERSON] 28 серпня 2004 року постановою слідчого СВ Мелітопольського МВ УМВС Михайленко С.В. призупинено досудове слідство по кримінальній справі відносно [PERSON] 06 жовтня 2004 року постановою слідчого СВ Мелітопольського МВ УМВС Михайленко С.В. поновлено попереднє слідство по кримінальній справі відносно [PERSON] 22 жовтня 2004 року постановою слідчого Мелітопольського МВ УМВС Михайленко С.В. притягнено [PERSON] в якості обвинуваченого та пред'явлено йому обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України (у редакції 2001 року). Копія даної постанови вручена [PERSON] 27 лютого 2005 року постановою слідчого СВ Мелітопольського МВ УМВС Михайленко С.В. призупинено попереднє слідство по кримінальній справі відносно [PERSON] 27 квітня 2005 року постановою слідчого Мелітопольського МВ УМВС Михайленко С.В. дії [PERSON] перекваліфіковані з ч. 1 ст. 296 КК України (у редакції 2001 року) на ст. 176-3 КК України (у редакції 1960 року). Кримінальна справа у відношенні [PERSON] за фактом образи голови Мелітопольського міськрайонного суду Шевченка Е.І. закрита у зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину. На адресу [PERSON] була надіслана копія постанови. 27 квітня 2006 року постановою слідчого СВ Мелітопольського МВ УМВС Михайленко С.В. поновлено досудове слідство по кримінальній справі відносно [PERSON] 25 червня 2006 року постановою слідчого СВ Мелітопольського МВ УМВС Михайленко С.В. призупинено попереднє слідство по кримінальній справі відносно [PERSON] 29 червня 2006 року постановою першого заступника начальника СУ УМВС України в Запорізькій області Овчинник Р.В. поновлено досудове слідство по кримінальній справі відносно [PERSON] 15 жовтня 2006 року постановою слідчого СВ Мелітопольського МВ УМВС Михайленко С.В. поновлено досудове слідство по кримінальній справі відносно [PERSON] 20 жовтня 2006 року постановою слідчого Мелітопольського МВ УМВС Михайленко С.В. кримінальна справа у відношенні [PERSON] за фактом образи голови Мелітопольського міськрайонного суду Шевченка Е.І. закрита у зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину. На адресу [PERSON] була надіслана копія постанови. 07 листопада 2006 року заступником прокурора м. Мелітополя Фоміним В.В. винесена постанова, якою скасована постанова про закриття кримінальної справи від 20.10.2006 року. 13 листопада 2006 року постановою слідчого СВ Мелітопольського МВ УМВС Михайленко С.В. призупинено попереднє слідство по кримінальній справі відносно [PERSON] 28 листопада 2006 року постановою слідчого СВ Мелітопольського МВ УМВС Михайленко С.В. поновлено досудове слідство по кримінальній справі відносно [PERSON] 20 липня 2007 року постановою слідчого Мелітопольського МВ УМВС Михайленко С.В. кримінальна справа у відношенні [PERSON] за фактом образи голови Мелітопольського міськрайонного суду Шевченка Е.І. закрита у зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину. На адресу [PERSON] була надіслана копія постанови. 10 листопада 2008 року прокурором прокуратури Запорізької області Смірновим В.Ю. винесена постанова, якою скасована постанова про закриття кримінальної справи від 20.07.2007 року. 03 квітня 2009 року постановою старшого слідчого Мелітопольського МВ УМВС Мінакової О.М. кримінальна справа у відношенні [PERSON] за фактом образи голови Мелітопольського міськрайонного суду Шевченка Е.І. закрита у зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину. На адресу [PERSON] була надіслана копія постанови. 23 квітня 2010 року Мелітопольським міськрайонним судом винесена постанова, якою скасована постанова про закриття кримінальної справи від 03.04.2009 року. 20 травня 2010 року постановою старшого слідчого Мелітопольського МВ УМВС Мінакової О.М. кримінальна справа у відношенні [PERSON] за фактом образи голови Мелітопольського міськрайонного суду Шевченка Е.І. закрита у зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину. На адресу [PERSON] була надіслана копія постанови. 27 жовтня 2010 року прокурором Генеральної прокуратури України Курлатовим О.М. винесена постанова, якою скасована постанова про закриття кримінальної справи від 20.05.2010 року. 30 грудня 2010 року постановою слідчого Мелітопольського МВ УМВС Коваль С.В. кримінальна справа у відношенні [PERSON] за фактом хуліганства закрита на підставі п. 1 ст. 6 КПК України у зв'язку з відсутністю події злочину. На адресу [PERSON] була надіслана копія постанови. Частинами 1, 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, який її завдав, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органом дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом, зокрема, у разі незаконного притягнення її до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу, тримання під вартою або підписки про невиїзд (ч.ч. 1, 2 ст. 1176 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] був незаконно притягнути до кримінальної відповідальності із застосуванням запобіжного заходу підписки про невиїзд в період (з урахуванням неодноразового поновлення і закриття кримінальної справи): - з 30 жовтня 2001 року по 28 листопада 2001 року включно (29 днів), - з 23 грудня 2001 року по 18 квітня 2002 року включно (117 днів), - з 21 серпня 2002 року по 25 листопада 2002 року включно (96 днів), - з 16 жовтня 2003 року по 29 липня 2004 року включно (287 днів), - з 28 серпня 2004 року по 28 серпня 2004 року включно (1 день), - з 06 жовтня 2004 року по 27 квітня 2005 року включно (203 дня), - з 27 квітня 2006 року по 25 червня 2006 року включно (59 днів), - з 29 червня 2006 року по 20 жовтня 2006 року включно (113 днів), - з 07 листопада 2006 року по 13 листопада 2006 року включно (6 днів), - з 28 листопада 2006 року по 20 липня 2007 року включно (234 дня), - з 10 листопада 2008 року по 03 квітня 2009 року включно (144 дня), - з 23 квітня 2010 року по 20 травня 2010 року включно (27 днів), - з 27 жовтня 2010 року по 30 грудня 2010 року включно (64 дня), а всього разом 1 380 днів. Суд критично відноситься до Постанови слідчого СВ Мелітопольського МВ УМВС Михайленко С.В. від 27 лютого 2005 року про призупинення попереднього слідства по кримінальній справі відносно [PERSON], оскільки з матеріалів кримінальної справи не вбачається доказів про поновлення кримінальної справи. А в справі наступною є Постанова слідчого Мелітопольського МВ УМВС Михайленко С.В. від 27 квітня 2005 року, якою дії [PERSON] перекваліфіковані з ч. 1 ст. 296 КК України (у редакції 2001 року) на ст. 176-3 КК України (у редакції 1960 року); кримінальна справа у відношенні [PERSON] за фактом образи голови Мелітопольського міськрайонного суду Шевченка Е.І. закрита у зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину. На адресу [PERSON] була надіслана копія постанови. Тому суд при розрахунку періоду перебування [PERSON] під слідством враховує постанову від 27 квітня 2005 року. Також суд критично відноситься до Постанови слідчого СВ Мелітопольського МВ УМВС Михайленко С.В. від 15 жовтня 2006 року про поновлення досудового слідства по кримінальній справі відносно [PERSON], оскільки в справі попередньою є Постанова першого заступника начальника СУ УМВС України в Запорізькій області Овчинник Р.В. від 29 червня 2006 року, якою поновлено досудове слідство по кримінальній справі відносно [PERSON] і з матеріалів кримінальної справи не вбачається доказів про призупинення кримінальної справи. Тому суд при розрахунку періоду перебування [PERSON] під слідством враховує постанову від 29 червня 2006 року. Крім того, суд не враховує період притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 185-3 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення (5 діб адміністративного арешту) постановою суду від 07 серпня 2001 року, як просить в позові позивач, оскільки вказана постанова не була позивачем оскаржена і не вважається незаконною. Отже, [PERSON] незаконно перебував під слідством 46 місяців (1380 днів : 30 днів (1 місяць)), а тому у нього виникло право на відшкодування моральної шкоди. Внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності із застосуванням міри запобіжного заходу - підписки про невиїзд, [PERSON] зазнав моральних втрат, був обмежений у пересуванні, вільному обранні свого місця проживання та перебування, відчував емоційну напругу та хвилювання, звичайний спосіб його життя був порушений. Він був відсторонений, а потім і звільнений від роботи. Також [PERSON] є учасником бойових дій, має численні осколочні поранення тіла та контузію головного мозку, отримані ним при проходженні військової служби в Афганістані, неодноразово перебував на стаціонарному лікування, є інвалідом ІІ групи. Доводи представника відповідача щодо ненадання позивачем доказів на підтвердження факту заподіяння йому шкоди саме діями органів дізнання та не встановлення причинно-наслідкового зв'язку між порушеними життєвими зв'язками і стосунками та діями органів дізнання, суд вважає необґрунтованими. Лише сам факт незаконного притягнення до кримінальної відповідальності спричиняє виникнення моральної шкоди, оскільки в період перебування під слідством (попереднім та судовим) позивач зазнав ряд обмежень в пересуванні, вільного обрання свого місця перебування та проживання, переживав за свою подальшу долю, було порушено звичайний його спосіб життя. У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Згідно з ч.ч. 5, 6 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно з п. 17 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Генеральною прокуратурою України, Міністерства фінансів України від 04.03.1996 року, питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства України. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Згідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» № 719-VII від 16.01.2014 року, розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2014 року становить 1 218 грн. 00 коп. Згідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Також при визначенні розміру відшкодування суд враховує ОСОБУ позивача, його нагороди та заслуги перед Батьківщиною, моральні і ділові якості та статус учасника бойових дій. На підставі вищевикладеного суд вважає необхідним при розрахунку розміру моральної шкоди виходити з розміру двох мінімальних розмірів заробітної плати. Таким чином, стягненню на користь [PERSON] з Державного бюджету України підлягає моральна шкода в грошовому розмірі 112 056 грн. 00 коп. (46 місяців х (1218 грн. 00 коп. х 2)). Суд вважає необхідним відмовити в частини позову позивача про стягнення з відповідача - Мелітопольського міського відділу Головного Управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Запорізькій області суми моральної шкоди на його користь, оскільки згідно чинного законодавства шкода відшкодовується державою незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього слідства, прокуратури або суду.

Outcome: partial