Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

21.10.2020 [PERSON] звернулася до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області з вищевказаною позовною заявою, у якій, згодом уточнивши свої вимоги, просить суд стягнути з відповідача на її користь неустойку зі сплати аіментів в розмірі 131740,71 грн та 131740,71 грн заборгованість зі сплати аліментів, посилаючись на те, що на підставі постанови Куп`янського міського суду Харківської області від 25.05.2001 з відповідача присуджено стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача, з 14.05.2001 року і до повноліття дитини. Через ухилення відповідача від регулярної сплати аліментів за період з січня 2018 року та до 05 квітня 2019 року утворилася заборгованість у вказаному вище розмірі, що підтверджується розрахунками державного виконавця, а також, у зв`язку з несплатою аліментів, за цей же період існує неустойка (пеня ) в розмірі 131740,71 грн, які підлягають стягненню. Ухвалою суду від 04.12.2020 провадження по зазначеній справі відкрито та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Справа неодноразово призначалася до судового розгляду. Представник позивачки [PERSON] - [PERSON] надав заяви про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав повністю і просив задовольнити ( а.с.64, 69). Відповідач [PERSON] у своїй заяві від 14.05.2021 просив відкласти судове засідання для підготовки відзиву на позов, однак на момент розгляду від нього не надійшло відзиву чи будь-яких інших заяви і пояснень з приводу даної справи. Враховуючи це, суд вважає, що з жовтня 2020 року у відповідача було достанього часу для підготовки своєї позиції з приводу заявлених [PERSON] вимог і подання доказів в разі заперечень проти позову, але він не скористався належними йому процесуальними правами, тому суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача по наявним у ній доказам. Суд, вивчивши матерали справи, з`ясувавши позицію позивача і її представника, встановив обставини та відповідні правовідносини, що виникли у справі. Постановою Куп`янського міського суду Харківської області від 25.05.2001 у справі № 2-2493/2001, з [PERSON] , 1979 р.н., на користь [PERSON] , присуджено стягування аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітка кожного місяця, починаючи з 14.05.2001 та до його повноліття ( а.с. 18,21). 14.06.2001 року державним виконавцем Куп`янського міського управління юстиції Тихоненком О. було відкрито виконавче провадження за вказаним вище виконавчим документом ( а.с. 19). Шлюб між сторонами був розірваний, про що 21.09.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Куп`янського міського управління юстиції в Харківській області видано свідоцтво серії [NUMBER] , актовий запис № 283 (а.с.20). Як убачається з копії заяви відповідача до ДВС у Куп`янстькому районі Харківської області від 16.05.2007 за вх. № 04-09/2565, у зв`язку з одруженням відповідач змінив прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] " ( а.с. 59). Крім того, згідно копій двох Витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердженя дошлюбного прізвища від 25.04.2017 за №№ 00017965999 , 00017965969, позивачка після реєстрації шлюбів змінювала прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] » та з « [PERSON] » на « [PERSON] » ( а.с. 5,6,66,67). У відповідності до копії відповіді в.о. начальника Міжрайонного відділу ДВС по Купыянському, Шевченківському районах та місту Куп`янську Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) за вих. № 191483 /24598 від 12.05.2021, на виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження № 9736225 з виконання в/л 2-2483 від 25.05.2001, виданого Куп`янським місьрайсудом Харківської області про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, щомісячно, починаючи з 14.05.2001 року ( а.с. 68). За положеннями частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів на підставі рішення суду та вказано, що розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем. Спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи в порядку, встановленому законом. З розрахунку заборгованості за вих. № 19-14-79/41277 від 18.08.2020, складеного станом на 05.04.2019 старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янську Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Ткачовою Ю.П. встановлено, що за період з 24 січня 2014 року по 05 квітня 2019 року, тобто день досягнення повноліття сина, відповідачем жодного разу аліменти не сплачувалися та заборгованість складає 131410,46 грн (а.с.7-12). Враховуючи те, що доказів, підтверджуючих погашення боржником заборгованості у повному обсязі відсутні, а також від сторін зауважень щодо визначення розміру заборгованості та правильності її нарахування не надійшло, суд дійшов висновку про необхідність прийняття до уваги саме цього розрахунку державного виконавця при вирішенні позовних вимог, оскільки він відповідає вимогам ЗУ «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2832/5). Відповідно до ч.4 ст. 194 СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. Добровільно сплатити заборгованість до теперішнього часу відповідач не бажає, тому вимоги позивачки в цій частині підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до статті 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Положеннями статті 196 Сімейного кодексу України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд з`ясовує розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установлює строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислює розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня звернення до суду з позовом про стягнення пені, підсумовує розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначає її загальну суму. Відповідно до положень статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З розрахунку державного виконавця на а.с.7-12 встановлено, що заборгованість зі сплати аліментів виникла з січня 2014 року, але позивачкою враховано період для пені починаючи з січня 2018 року. Отже, у січні 2018 року сплаті підлягали аліменти у розмірі 1784,75 грн., відповідачем сплачено - 0 грн., отже за період з 01.02.2018 по 29.06.2021 прострочення тривало 1220 днів; у лютому 2018 року сплаті підлягали аліменти у розмірі 1784,75 грн., сплачено - 0 грн., отже за період з 01.03.2018 по 29.06.2021 прострочення тривало 1192 дня; у березні 2018 року сплаті підлягали аліменти у розмірі 1784,75 грн., сплачено 0грн., отже за період з 01.04.2018 по 29.06.2021 прострочення тривало 1161 дні; у квітні 2018 року сплаті підлягали аліменти у розмірі 1895,25 грн., сплачено 0грн., отже за період з 01.05.2018 по 29.06.2021 прострочення тривало 1131 дні; у травні 2018 року сплаті підлягали аліменти у розмірі 1895,25 грн., сплачено 0грн., отже за період з 01.06.2018 по 29.06.2021 прострочення тривало 1100 дні; у червні 2018 року сплаті підлягали аліменти у розмірі 1895,25 грн., сплачено 0грн., отже за період з 01.07.2018 по 29.06.2021 прострочення тривало 1070 дні; у липні 2018 року сплаті підлягали аліменти у розмірі 1895,25 грн., сплачено 0грн., отже за період з 01.08.2018 по 29.06.2021 прострочення тривало 1039 дні; у серпні 2018 року сплаті підлягали аліменти у розмірі 1895,25 грн., сплачено 0грн., отже за період з 01.09.2018 по 29.06.2021 прострочення тривало 1008 дні; у вересні 2018 року сплаті підлягали аліменти у розмірі 1895,25 грн., сплачено 0грн., отже за період з 01.10.2018 по 29.06.2021 прострочення тривало 978 дні тощо. Отже, приймаючи до уваги вищевказану формулу обрахунку, пеня за несплачено сплачені аліменти на період тільки з січня 2018 року по 01.10.2018 становить: у січні 2018 року аліменти становить 1784,75грн.х0,01х1220= 21773,95 рн., у лютому 2018 року - 1784,75грн.х0,01х1192=21274,22 грн., у березні 2018 року - 1784,75грн.х0,01х1161=20720, 95 грн., у квітні 2018 року - 1895,25х0,01х1131=21435,28 грн., у травні 2018 року - 1895,25х0,01х1100= 20847,75 рн., у червні 2018 року - 1895,25х0,01х1070=20279,175 грн., у липні 2018 року - 1895,25х0,01х1039=19691,65 грн., у серпні 2018 року - 1895,25х0,01х1008=19104,12 грн., у вересні 2018 року - 1895,25х0,01х978=18535,55 грн. Підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму лише за вказаний вище період встановлено, що вона дорівнює 183662,65 грн., суд дійшов висновку, що загальний розмір пені за весь час прострочення значно перевищує 100 відсотків заборгованості по аліментам, який утворився станом на день ухвалення рішення 29.06.2021, у зв`язку з чим позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі, тобто у сумі, яка дорівнює 100 відсоткам заборгованості. Судовим розглядом встановлено, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що у свою чергу свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відомостей про неможливість сплати аліментів, затримку або неправильне нарахування аліментів матеріали справи не містять, а тому, за відсутності будь-яких належних доказів неможливості сплачувати аліменти, суд доходить до висновку про наявність підстав для покладення на відповідача відповідальності за несвоєчасну сплату аліментів у вигляді пені. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення уточнених позовних вимог [PERSON] та стягнення на її користь заборгованоі по аліментам і пені у розмірі 100 відсотків заборгованості, що має місце станом на день ухвалення рішення суду. Оскільки позов обґрунтований, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі, визначеному п п.1. 1. п.1 ч.2 ст. 4 , ст. 6 Закону України «Про судовий збір», оскільки позивачка при зверненні до суду з цією позовною заявою від його сплати звільнена.

Outcome: approved