Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

[PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Падучак І.І., звернулася в суд із позовом до Луковецько-Вишнівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області про визнання права власності на нежитлове приміщення (склад), яке розташоване в [ADDRESS] , за набувальною давністю. В обгрунтування позову зазначено, що з 2002 року по даний час позивачка користується складом по [ADDRESS] . Вказаний склад, яким користується позивачка знаходився на балансі СГВК «Луковець», у якому вона працювала. У 2003 році у рахунок заборгованості [PERSON] по оплаті праці і майнових паїв було передано вищезазначений склад. На день подання позову [PERSON] продовжує користуватися вказаним складом, проводить за власні кошти поточні та капітальні ремонти. Отже, добросовісно та відкрито володіє майном більше десяти років. Позивачка неодноразово зверталась до виконавчого комітету Луковецько-Вишнівської сільської ради, оскільки вищевказана будівля знаходиться на території даної сільської ради, з клопотанням щодо визнання за нею права власності на даний склад, оскільки більше десяти років безперервно ним користується, однак їй було рекомендовано звернутися до суду з позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. На визнання права власності на вказане майно інші особи не претендують, оскільки за час користування складом позивачу не заявляли про право власності, не надавали правовстановлюючих документів на склад. Вищезазначена нежитлова будівля на даний час немає власників. За вказаних обставин позивачка змушена здійснювати захист своїх спадкових прав у судовому порядку. Позивач в підготовче засідання не з`явилася. До суду надійшло письмове клопотання представника позивача адвоката Падучак І.І. про підтримання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи у їхній відсутності. Представник Луковецько-Вишнівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області в підготовче засідання не з`явився, подав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності . Оскільки особи, які беруть участь у справі в підготовче засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до частин 3 та 4 ст.200 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав ухвалює у підготовчому засіданні рішення про задоволення позову в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , дійсно користується та володіє вищевказаним складом, що розташований за адресою [ADDRESS] більше десяти років, а саме з 2003 року, вільно та безперешкодно користується вказаним майном. Дана обставина підтверджується накладною на склад під зерно від СГВК «Луковець» відпущеної [PERSON] в рахунок заборгованості по оплаті праці і майнових паїв 18 липня 2003 року. Позивач доглядає за складом, виконує ремонтні роботи, сплачує комунальні послуги. Згідно відомостей з трудової книжки [PERSON] 28 грудня 1968 року прийнята на роботу рахівника в бухгалтерію колгоспу «Прапор Ілліча» Рогатинського району Івано-Франківської області, 02 листопада 1972 року переведена на посаду головного економіста того ж колгоспу. 04 квітня 1988 року переведена на посаду головного бухгалтера, 04 липня 1997 року переведена на посаду заступника головного бухгалтера. 27 лютого 1998 року затверджена на посаду головного економіста спілки селян-власників «Луковець». 27 лютого 2000 року спілка селян-власників «Луковець» реорганізована в сільськогосподарський виробничий кооператив «Луковець». 16 квітня 2020 року звільнена з посади головного економіста у зв`язку зі скороченням чисельності працівників. Перейменування, реорганізація та ліквідація спілки селян-власників «Луковець» підтверджується довідкою №131 від 08 липня 2020 року, виданою виконавчим комітетом Луковецько-Вишнівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області. Згідно довідки №132 від 08 липня 2020 року, виданої виконавчим комітетом Луковецько-Вишнівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, [PERSON] , з 2002 року користується вищевказаним складом по [ADDRESS] , де зберігає сільськогосподарську продукцію. Згідно уточненого переліку необоротних активів майна пайового фонду реорганізованого сільськогосподарського виробничого кооперативу «Луковець» склад по [ADDRESS] знаходиться на балансі сільськогосподарського виробничого кооперативу « Луковець», який згідно довідки №131 від 08 липня 2020 року ліквідовано. Відповідно до довідки Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації № 74 від 24 жовтня 2016 року реєстрація права власності на даний об`єкт по [ADDRESS] не проводилась. Станом на 10 жовтня 2016 року даний об`єкт має наступні технічні характеристики: "А" склад загальною площею 900,3 м2. На зазначений склад на замовлення [PERSON] 10 жовтня 2016 року в ТОВ «Технічна інвентаризація та оцінка нерухомості» виготовлено технічний паспорт. Згідно звіту про ринкову вартість нежитлової будівлі оцінювача [PERSON] від 13 липня 2020 року, ринкова вартість зазначеної нежитлової будівлі за адресою: [ADDRESS] становить 121 300,00 грн. Із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли цивільні правовідносини щодо набуття права власності за набувальною давністю та регулюються нормами Цивільного кодексу України 2003 року. Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. У п.9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю (п. 11 Постанови). Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади (п. 13 Постанови). Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") (п. 14 Постанови). Отже, враховуючи, що [PERSON] добросовісно заволоділа майном, а саме складом, який знаходиться по [ADDRESS] і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти , майно не належить на праві власності іншій особі, а тому суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності за набувальною давністю.

Outcome: approved