Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя, в якому просив визнати обєктом спільної сумісної власності подружжя квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та визнати право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] за ним, [PERSON] та 1/2 частку квартири [ADDRESS] за [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони з 17.08.2002 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 06.10.2017 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 23.07.2008 року сторонами була придбана квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно договору купівлі-продажу вищевказаний обєкт нерухомості було зареєстровано за [PERSON] Оскільки шлюб між сторонами розірвано, позивач проживає окремо. Позивач намагався мирним шляхом вирішити питання про поділ спільно набутої під час шлюбу квартири, проте згоди про добровільний поділ майна між сторонами не досягнуто, у звязку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду. У судове засідання сторони, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не зявилися, надали до суду заяви про розгляд справу без їх участі. Відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що згідно із копією свідоцтва про одруження серії І-ЕД № 105471, виданого 17.08.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Сєвєродонецького міського управління юстиції, [PERSON] та [PERSON] одружились 17.08.2002 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 451. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON]. Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 06.10.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Дане рішення набрало законної сили 18.10.2017 року. Зі змісту договору купівлі-продажу квартири від 23.07.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області [PERSON], вбачається, що [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] за 24 629,00 грн. Відповідно до п. 2 вказаного договору купівлі-продажу квартири, купівля була вчинена за згодою чоловіка [PERSON], справжність підпису якого засвідчена [PERSON], приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області 23.07.2008 року за реєстром 3055. З копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації» № 19898352 від 14.08.2008 року вбачається, що право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], зареєстровано за [PERSON]. Главою 8 Сімейного кодексу України регулюється право спільної сумісної власності подружжя. Згідно із ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно із ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто Використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11). Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. Відповідно до п. 30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 Сімейного кодексу. При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз'яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. Суд враховує, що квартира [ADDRESS] була придбана 23.07.2008 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу. Тобто, спірна квартира була придбана [PERSON] в період перебування її у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який в свою чергу надав нотаріально посвідчену згоду на купівлю вказаної квартири. Отже, судом встановлено, що спірна квартира була придбана сторонами в період перебування у зареєстрованому шлюбі та згідно зі ст. 60 СК України має вважатися спільним сумісним майном подружжя. На підставі викладеного та у звязку з визнанням відповідачем позову, суд вважає, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної приватної власності сторонам по справі, а отже позовні вимоги про визнання права власності на 1/2 частку квартири за кожною із сторін підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved