Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні та розпорядження власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що вона являється власником житлового будинку, який знаходяться за адресою [ADDRESS]. Зазначає, що житловий будинок належить їй на праві витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 31.05.2007 року. Однак, в даному господарстві крім неї зареєстрований по теперішній час і її колишній чоловік - відповідач по справі, який вже більше двох років не проживає в даному господарстві і теперішнє місце його проживання їй не відоме. Посилається на те, що даний факт не дає їй можливості розпоряджатися своїм майном на свій розсуд , а тому просила задовольнити позов. Позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча завчасно та належним чином була повідомлена про час і місце слухання справи. Вислухавши думку позивачки та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Так, судом встановлено, що позивачці на праві власності належить житловий будинок, який знаходяться за адресою [ADDRESS], що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 31.05.2007 року. Однак, у вищевказаному житловому приміщенні крім позивачки зареєстрований і її колишній чоловік, відповідач по справі, [PERSON] Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 24 лютого 2012 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіцманського районного управління юстиції Чернівецької області, шлюб [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів було зроблено відповідний актовий запис №08. Згідно довідки № 196 від 12.05.2015 року виданої виконавчим комітетом Ставчанської сільської ради вбачається, що [PERSON] дійсно зареєстрований в [ADDRESS], але на даний час за вказаною адресою не проживає. Згідно ст. 319 ЦК України власник вправі володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей, і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.. 391 ЦК України власник майна може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Реєстрація відповідача у будинку позивачки порушує її права у володінні, користуванні та розпорядженні цим житлом і вона як власник вправі вимагати усунення будь-яких порушень її права, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням права володіння. Крім того, згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. У зв'язку із цим, відповідно до ст.16 ЦК України вимоги про зняття особи з реєстрації за місцем проживання можливе лише при вирішенні спору про житлові права. Відповідно до ст..7 Закону України " Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", питання про зняття з реєстрації особи за місцем проживання взаємопов'язане і залежить від вирішення питань про житлові права особи, які регулюються нормами житлового і цивільного законодавства. Суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наявності законних на те підстав і оскільки це відповідає вимогам закону стосовно захисту права власності, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб. На підставі викладеного та у відповідності до ст. ст. 15, 16, 319, 391, 405 ЦК України, та

Outcome: partial