Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

24 жовтня 2018 року ПАТ «Донбасенерго» в особі СО ПАТ «Донбасенерго» Слов'янської ТЕС звернулось до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг, обґрунтувавши свої вимоги тим, що ПАТ «Донбасенерго» в особі СО Слов'янська ТЕС забезпечує безперебійним постачанням тепловою енергією на централізоване опалення та гаряче водопостачання згідно із «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року за адресою: [ADDRESS], де проживає відповідач. Слов'янська теплова електрична станція є єдиним виробником у місті комунальних послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Відповідно до ст. 68 ЖК України та Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІV від 24 червня 2004 року споживачі зобов'язані сплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом (ст. 20). Свої зобов'язання по оплаті наданих комунальних послуг за адресою: [ADDRESS], відповідач не виконує. Відповідно до Правил (п. 18) розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідач за вищевказаною адресою має особовий рахунок № [NUMBER] в СО ПАТ «Донбасенерго» Слов'янській ТЕС, але в порушення вимог діючого законодавства (п. 18 Правил, п.5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 67 та 68 ЖК України) порушує строки сплати за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, у зв'язку із чим, за відповідачем перед структурною одиницею ПАТ «Донбасенерго» за період з 01 березня 2014 року по 31 грудня 2017 року утворилась заборгованість на суму 3525,45 грн. У зв'язку із наведеним, позивач просив суд ухвалити рішення яким стягнути з відповідача на його користь заборгованість за надані комунальні послуги у виді відпустки теплової енергії на опалення й гарячу воду в сумі 3525,45 грн. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності № 338-17 від 22 грудня 2017 року (а.с. 12), будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву в якій розгляд справи просила проводити у її відсутності, позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала. Відповідно до ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача про місце, день та час розгляду справи. Судом були спрямовані судові повістки за останньою відомою адресою місця проживання [PERSON] зареєстрованому у встановленому законом порядку, що підтверджено відповіддю на запит суду, направлений у порядку ст. 187 ЦПК України. Однак, [PERSON] будучи повідомленим у встановленому законом порядку (належним чином) судовою повісткою, про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з'явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності від нього до суду не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач, будучи повідомленим належним чином про дату, час і місце розгляду справи не з'явився без повідомлення причин неявки, не подав відзив, а позивач не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних чи доказів із постановленням заочного рішення, суд приходить до переконання, що у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, та про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів з постановленням заочного рішення. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Донбасенерго» в особі СО ПАТ «Донбасенерго» Слов'янської ТЕС до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. У судовому засіданні встановлено, що публічним акціонерним товариством «Донбасенерго» в особі структурної одиниці Слов'янська теплова електрична станція надаються житлово-комунальні послуги за адресою: [ADDRESS], де проживає відповідач [PERSON] та має за вказаною адресою особовий рахунок № [NUMBER]. Так, 19 липня 2012 року між постачальником та відповідачем [PERSON], як споживачем, був укладений договір № [NUMBER], про постачання населенню теплової енергії на опалення та гаряче водопостачання (а.с. 6-7,7 з.б.). З виписок по особовому рахунку відповідача № [NUMBER], видно, що за адресою житлового приміщення квартири [ADDRESS], ПАТ «Донбасенерго» в особі СО Слов'янська ТЕС за період з 01 березня 2014 року по 31 грудня 2017 року включно, було надано житлово-комунальні послуги, з опалення, водопостачання гарячої води, при цьому оплату послуг не проведено. У зв'язку із чим, станом на 31 грудня 2017 року утворилась заборгованість розмір якої становить 3525,45 грн. (а.с. 8-9). Ухвалою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 26 березня 2018 року ПАТ «Донбасенерго» в особі СОР ПАТ «Донбасенерго» Слов'янської ТЕС відмовлено у видачі судового наказу про стягнення вказаної заборгованості за комунальні послуги з [PERSON], та дані спірні відносини підлягають розгляду в позовному провадженні. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначені у Законі України "Про житло-комунальні послуги". Так, положенням статей 20, 21 вказаного Закону України врегульовані права та обов'язки споживача і виконавця житлово-комунальних послуг, а також визначене коло учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг, якими є власник, споживач, виконавець та виробник. Зокрема, обов'язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості, згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладання із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за недотримання умов його виконання, згідно з типовим договором. Правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг, згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов'язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Тобто, особа стає споживачем житлово-комунальних послуг за умови, якщо фактично користується (чи має намір користуватися) цими послугами. Обов'язок оплачувати житлово-комунальні послуги виникає у споживача з моменту користування цими послугами. Згідно із положенням ст.ст. 64,66-68,145,156 ЖК України, повнолітні члени сім'ї наймача, члена кооперативу, власник зобов'язані брати участь в оплаті витрат по утриманню житла і несуть разом з ним солідарну відповідальність. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Згідно із ч. 1 п. 18 Постанови КМУ "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення…" № 630 від 21 липня 2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць: плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, але відповідач несвоєчасно оплачує спожиті комунальні послуги. На підставі п. 1 ч. 1, п. п. 5, 10 ч. 3 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги, споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах. Згідно з п. п. 1, 6 ч. 2 ст. 21 Закону України Про житлово-комунальні послуги, виконавець зобов'язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості. З наданих суду позивачем доказів вбачається, що [PERSON]., який мешкає у кв. [ADDRESS], та користується послугами з опалення та гарячого водопостачання, зі скаргами та претензіями до ПАТ Донбасенерго не звертався. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 32 Закону України Про житлово-комунальні послуги, плата за житво-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно із ст. 68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Приписами ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, а саме цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Таким чином, між позивачем та відповідачкою виникли відносини, що породжують права та обов'язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги, відповідачка ними користується. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином, згідно із ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, одностороння відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до п. п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом ( ст. 129 Конституції) зобов'язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України. Відповідач у судове засідання не з'явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Таким чином судом встановлено, що відповідач [PERSON] отримував та користувався наданими позивачем житлово-комунальними послугами. Відмова від отримання житлово-комунальних послуг відповідачем не подавалася. Оплата спожитих послуг відповідачем проведена частково, на особовому рахунку наявна заборгованість. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, про обґрунтованість позовної заяви ПАТ «Донбасенерго» в особі СО Слов'янська теплова електрична станція щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за комунальні послуги, яка утворилась станом на 31 грудня 2017 року у розмірі 3525,45 грн., та ухвалює рішення про задоволення цих вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходив з наступного. Відповідно до п. 8 статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає розподіл судових витрат між сторонами , судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду із даним позовом, позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1 762 грн. 00 коп. (а.с. 9-10). Враховуючи, що позовні вимоги ПАТ «Донбасенерго» в особі СО ПАТ «Донбасенерго» Слов'янської ТЕС судом повністю задоволені, понесені позивачем та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у сумі 1 762 грн. 00 коп., підлягають стягненню з відповідача на його користь. На підставі наведеного,

Outcome: approved