Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Баварія Віп Текстиль» про розірвання договору купівлі - продажу та повернення проплачених за товар коштів в сумі 44252 гривні 50 коп. та моральної шкоди в розмірі 10000 гривень. Судом до участі в справі в якості відповідачів було залучено [PERSON] , яка в якості приватного підприємця була офіційним торговим представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Баварія Віп Текстиль» та [PERSON] , якому позивачка передавала кошти за придбання товарів Товариства з обмеженою відповідальністю «Баварія Віп Текстиль» . В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали і пояснили, що [PERSON] під час презентації продукції Товариства з обмеженою відповідальністю «Баварія Віп Текстиль» , яка проводилась 06 грудня 2014 року в готельному комплексі «Клеопатра» в місті Кам'янці - Подільському вона сплатила кошти в сумі 1550 євро та 99 гривень [PERSON] за придбання виробів Товариства з обмеженою відповідальністю «Баварія Віп Текстиль» згідно укладеного договору купівлі - продажу від 06 грудня 2014 року , який вона вважала, що укладала з Товариством з обмеженою відповідальністю «Баварія Віп Текстиль». [PERSON] є чоловіком директора даного підприємства і він вів презентацію продукції даного підприємства і виступав як представник підприємства. Так як під час презентації в неї не було достатніх коштів , то [PERSON] на своєму автомобілі возив її додому за грошима і грошові кошти вона передавала [PERSON]. Наступного дня позивачка зрозуміла, що замовлений матрац та постільна білизна з подушками їй не підходять через відсутність в неї ліжка , на яке був розрахований даний товар і вона повідомила Товариство з обмеженою відповідальністю «Баварія Віп Текстиль» про те, що вона відмовляється від придбання даного товару. Однак дане Товариство писало їй різного роду відписки і сплачені кошти їй не повернуло. Через неповернення коштів в позивачки стався гіпертонічний напад, вона пережила душевні страждання в зв'язку з цим. В результаті порушення відповідачем прав позивача, як споживача . позивачу заподіяно моральну шкоду в розмірі 10000 гривень. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Баварія Віп Текстиль» - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що між [PERSON] та відповідачем ніякого договору купівлі - продажу не укладалось , ніяких коштів позивачка Товариству з обмеженою відповідальністю «Баварія Віп Текстиль» не сплачувала. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що вона була в 2014 році офіційним дилером Товариства з обмеженою відповідальністю «Баварія Віп Текстиль» по Хмельницькій області і здійснювала реалізацію продукції даного підприємства. Відповідачка проводила презентацію продукції Товариства з обмеженою відповідальністю «Баварія Віп Текстиль» 06 грудня 2014 року в готельному комплексі «Клеопатра» в місті Кам'янці - Подільському. Договір купівлі - продажу від 06 грудня 2014 року відповідачка не підписувала , однак це її договір і в самому договорі на звороті є штамп «СПД» , що свідчить про укладання договору саме приватним підприємцем і те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Баварія Віп Текстиль» не є стороною даного договору. [PERSON] в 2014 році здійснювала підприємницьку діяльність по реалізації продукції Товариства з обмеженою відповідальністю «Баварія Віп Текстиль» і була офіційним торговим представником даного товариства. [PERSON] була приватним підприємцем на спрощеній системі оподаткування. [PERSON] офіційно привозила в місто Кам'янець - Подільський товар, який замовила позивачка , однак позивачка того дня на телефонні дзвінки не відповідала, зустрічі того дня уникла і замовлений товар не забрала. В 2016 році [PERSON] продовжувала бути приватним підприємцем , однак вже здійснювала діяльність по веденню ресторанного бізнесу. Обставин проведення презентації продукції Товариства з обмеженою відповідальністю «Баварія Віп Текстиль» в готельному комплексі «Клеопатра» в місті Кам'янці - Подільському [PERSON] не пам'ятає, однак [PERSON] дану презентацію не вів. Допитана в ході розгляду справи в якості свідка [PERSON] до залучення її до участі в справі в якості свідка дала показання, що вона не здійснює поставку товару без проведення оплати за поставлений товар. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з'явився. Свідки [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні дали показання, що бачили, як позивачка передавала [PERSON] 1550 євро за придбаний товар. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала показання, що вона давала позивачці карточку на знижку при придбанні продукції Товариства з обмеженою відповідальністю «Баварія Віп Текстиль». Заслухавши сторони, свідків , вивчивши матеріали справи в повному об'ємі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] під час презентації продукції Товариства з обмеженою відповідальністю «Баварія Віп Текстиль» , яка проводилась 06 грудня 2014 року в готельному комплексі «Клеопатра» в місті Кам'янці - Подільському вона сплатила кошти в сумі 1550 євро [PERSON] за придбання виробів Товариства з обмеженою відповідальністю «Баварія Віп Текстиль» згідно укладеного договору купівлі - продажу від 06 грудня 2014 року , який вона вважала, що укладала з Товариством з обмеженою відповідальністю «Баварія Віп Текстиль». 06 грудня 2014 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу згідно якого позивачка придбала одну ковдру , наматрацник , одну подушку , спеціальне замовлення - халат вартістю 1550 євро та 99 гривень. Дані кошти позивачка сплатила [PERSON]. Позов в частині розірвання договору від 06 грудня 2014 року не підлягає задоволенню, оскільки даний договір не укладався з Товариством з обмеженою відповідальністю «Баварія Віп Текстиль» і дане товариство не було стороною даного договору. Відповідно до ст.. 212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідно до ч. 1 ст..214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує в тому числі такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати. За принципом "суд знає закон" остаточна правова кваліфікація спірних правовідносин відноситься до компетенції суду і суд не зв'язаний вказівками сторони на норми матеріального права, а встановлює наявність чи відсутність підстав для задоволення позову за наслідками розгляду всіх обставин справи. Відповідно до ст.. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Відповідно до ст.. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Баварія Віп Текстиль» - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що між [PERSON] та відповідачем ніякого договору купівлі - продажу не укладалось , ніяких коштів позивачка Товариству з обмеженою відповідальністю «Баварія Віп Текстиль» не сплачувала. Товариство не знало підстав звернення позивача про повернення грошових коштів і тому в листах від 26 січня 2015 року за № 1 - 26/1, від 27.01.2015 року за № 1-27/1, від 28.01.2015 року за № 1-28/1, від 23.02.2015 року просили позивачку уточнити вимогу для з'ясування наявності договірних відносин між позивачкою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Баварія Віп Текстиль». Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що вона була в 2014 році офіційним дилером Товариства з обмеженою відповідальністю «Баварія Віп Текстиль» по Хмельницькій області і здійснювала реалізацію продукції даного підприємства як приватний підприємець - самостійний господарюючий суб'єкт підприємницької діяльності. Відповідачка проводила презентацію продукції Товариства з обмеженою відповідальністю «Баварія Віп Текстиль» 06 грудня 2014 року в готельному комплексі «Клеопатра» в місті Кам'янці - Подільському. Договір купівлі - продажу від 06 грудня 2014 року відповідачка не підписувала , однак це її договір і в самому договорі на звороті є штамп «СПД» , що свідчить про укладання договору саме приватним підприємцем і те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Баварія Віп Текстиль» не є стороною даного договору. [PERSON] в 2014 році здійснювала підприємницьку діяльність по реалізації продукції Товариства з обмеженою відповідальністю «Баварія Віп Текстиль» і була офіційним торговим представником даного товариства. [PERSON] була приватним підприємцем на спрощеній системі оподаткування. [PERSON] офіційно привозила в місто Кам'янець - Подільський товар, який замовила позивачка , однак позивачка того дня на телефонні дзвінки не відповідала, зустрічі того дня уникла і замовлений товар не забрала. В 2016 році [PERSON] продовжувала бути приватним підприємцем , однак вже здійснювала діяльність по веденню ресторанного бізнесу. Обставин проведення презентації продукції Товариства з обмеженою відповідальністю «Баварія Віп Текстиль» в готельному комплексі «Клеопатра» в місті Кам'янці - Подільському [PERSON] не пам'ятає, однак [PERSON] дану презентацію не вів. Відповідачка [PERSON] в ході розгляду справи не вказала особу яка підписувала даний договір, однак вона на виконання даного договору здійснювала доставку позивачу товарів , які були вказані в договорі купівлі - продажу, тобто здійснила виконання умов даного договору. З копії дилерського договору № 3 від 01 грудня 2011 року (т. 1 а.с. 185 - 187) , додаткової угоди за № 1 від 01 травня 2012 року (Т. 1 а.с 188) вбачається, що [PERSON] була офіційним дилером продукції Товариства з обмеженою відповідальністю «Баварія Віп Текстиль», тільки її прізвище при укладанні даного договору 01 грудня 2011 року було « Підгорова». Відповідачка [PERSON] в ході судового розгляду справи дану обставину підтвердила. Допитана в ході розгляду справи в якості свідка [PERSON] до залучення її до участі в справі в якості свідка дала показання, що вона не здійснює поставку товару без проведення оплати за поставлений товар. Документи на товар вона видавала після передачі товару покупцеві. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні дали показання , яких вони вказали, що [PERSON] сплачувала кошти [PERSON], який 06 грудня 2014 року проводив презентацію продукції Товариства з обмеженою відповідальністю «Баварія Віп Текстиль» в готельному комплексі «Клеопатра» в місті Кам'янці - Подільському. [PERSON] є чоловіком директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Баварія Віп Текстиль» . З листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Баварія Віп Текстиль» від 17 березня 2015 року за № 1 - 17/3 (Т.1 а.с 8) вбачається, що 13 грудня 2015 року кур'єр був в місті Кам'янці - Подільському і привіз замовлення. Суд не бере до уваги пояснення відповідача [PERSON] про те, що вона не видавала позивачці будь - яких документів на підтвердження отримання коштів, оскільки вона в судовому засіданні пояснила , що була зареєстрована приватним підприємцем на спрощеній системі оподаткування і тому вона не була зобов'язана видавати розрахункові документи про отримання коштів. З копії дилерського договору (т. 1 а.с. 187, 188) вбачається, що адресою здійснення підприємницької діяльності [PERSON] є місто Дніпропетровськ і всі касові документи вона мала право видавати по місцю здійснення підприємницької діяльності , однак договір купівлі - продажу укладався в місті Кам'янці - Подільському і в подальшому був схвалений відповідачкою [PERSON]. З договору купівлі - продажу від 06 грудня 2014 року , п. 2.2. вбачається, що покупець зобов'язаний сплатити аванс в розмірі 10 % від вартості замовлення. В ході судового розгляду вона пояснювала неодноразово, що сама привозила товар в місто Кам'янець - Подільський і факт переміщення автомобіля з товаром може бути підтверджений даними GPS - навігатора. Тобто [PERSON] не могла здійснювати доставку товару без виконання покупцем умов п. 2.2. договору купівлі - продажу. Позивачка ж протягом усього часу розгляду справи давала пояснення в яких вказала, що вона сплатила не завдаток , а оплатила всю вартість замовленого товару. Враховуючи, що на час розгляду справи [PERSON] припинила підприємницьку діяльність по реалізації продукції Товариства з обмеженою відповідальністю «Баварія Віп Текстиль» , а займається ресторанною діяльністю , то грошові кошти , сплачені [PERSON] підлягають стягненню з відповідачки як з фізичної особи. Враховуючи, що позивачка передала грошові кошти відповідачу [PERSON] , який був на презентації товару 06 грудня 2014 року , то грошові кошти в сумі 44252 гривні 50 коп. підлягають стягненню з [PERSON] та [PERSON] солідарно. З копії договору купівлі - продажу вбачається, що вартість товару була вказана в сумі з врахуванням еквіваленту в іноземній валюті - 1550 євро , то з врахуванням вимог ст.. 533 ЦК України з відповідачів підлягає стягненню 44252 гривні 50 коп. ( 1550 х 28,55 ). При частковому задоволенні позову суд враховує, що тільки відповідачка [PERSON] могла пояснити суду факт укладання договору 06 грудня 2014 року не з Товариством з обмеженою відповідальністю «Баварія Віп Текстиль» а з нею і вказала на те, що на звороті даного договору на штампі , який міститься в графі «Підпис продавця» мілким шрифтом вказано текст «Дилер СПД», який частково накладається на текст договору. Відповідно до положень ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Тому суд вважає , що зазначення в такий спосіб в договорі факту укладання договору з дилером, назва та адреса якого навіть не зазначена в договорі купівлі - продажу є нечесною підприємницькою практикою. [PERSON] при укладанні договору свідомо вважала, що договір укладається з Товариством з обмеженою відповідальністю «Баварія Віп Текстиль» і діючи добросовісно не могла знати , що їй необхідно було всі претензії направляти до відповідача [PERSON]. Те, що [PERSON] 06 грудня 2014 року сплатила кошти за товар , а 13 грудня 2014 року як вказує відповідач відмовилась від отримання товару , свідчить про розірвання договору нею в односторонньому порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями споживач має право розірвати договір за умови повідомлення про це продавця (виконавця) протягом чотирнадцяти днів з дати одержання документа, який засвідчує факт здійснення правочину поза торговельними або офісними приміщеннями чи прийняття продукції або першої поставки такої продукції, за умови, що така продукція є річчю, а прийняття чи поставка продукції відбувається пізніше часу одержання споживачем документа на їх продаж. Суд не бере до уваги пояснення представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Баварія Віп Текстиль» та [PERSON] про те, що [PERSON] могла відмовитись від товару який їй не підійшов, протягом 14 днів з дня отримання товару , оскільки позивачка вирішила відмовитись від товару не в зв'язку з тим, що він їй не підійшов по кольору чи по якості , а тому , що замовлений матрац та постільна білизна не підходили позивачці по розмірам і позивачка протягом усього розгляду справи пояснювала, що в неї не було ліжка, до якого підійшов би даний матрац. Позов про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню в розмірі 2000 гривень, яка підлягає солідарному стягненню з [PERSON] та [PERSON]. При частковому задоволенні позову суд враховує ступінь душевних страждань, яких зазнала позивачка в результаті неповернення їй грошових коштів, сплачених за товар, які є значними і даний товар, який їй не підійшов, вона хотіла придбати в лікувальних цілях. Суд вважає, що з відповідачів [PERSON], [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір з позовних вимог про стягнення по 320 гривень з кожного відповідача (640/2) та по 320 гривень з кожного відповідача з позовних вимог про відшкодування моральної шкоди (640/2) , оскільки позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є немайновими. На підставі викладеного,

Outcome: partial