Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

23.07.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що 18 жовтня 2008 р. сторони по справі зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 143. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні. Шлюбні відносини припинили та з 2012 року вони проживають окремо. Подружні відносини припинили по тій причині, що у них різні погляди на життя, різне розуміння сімейних стосунків. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, на підставі чого просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, залишити їй її дошлюбне прізвище "[PERSON]", та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), починаючи стягувати від дня пред»явлення позову до суду і до досягнення донькою повноліття. 13.10.2014р. ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області роз'єднані позовні вимоги, по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, шляхом виділу позовної вимоги щодо розірвання шлюбу в самостійне провадження. В судове засідання позивачка з'явилася, позов підтримала у повному обсязі, та просила його задовольнити з підстав, вказаних в позовній заяві. Відповідач в судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав повністю. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання позову відповідачем по справі не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає визнання позову та задовольняє позов в повному обсязі. Судом встановлено, що 18 жовтня 2008 року між сторонами був укладений шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 143 та було видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, Свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 27.08.2013 року (а.с. 5). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], Свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане виконкомом Пушкарівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області 17 березня 2009р. (а.с. 7). Відповідач добровільно не надає позивачці матеріальної допомоги на утримання дитини. Ці обставини визнані сторонами та не потребують доказуванню в силу ч.1 ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Позивачка просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) на утримання дитини. Статтею 191 СК України, передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За такими обставинами позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі та з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини з усіх доходів щомісячно, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі статтею 5 частини 1 пункта 3 Закону України "Про судовий збір", ст. ст. 81, 88 Цивільно-процесуального кодексу України, позивач звільнений від сплати судових витрат при зверненні з позовом про стягнення аліментів та вони стягуються з відповідача. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 243 (двісті сорок три) гривень 60 копійок.

Outcome: approved