Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Дунай Христини Богданівни, [PERSON] , за участю третьої особи [PERSON] в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Дунай Христини Богданівни від 21.08.2018 р. індексний номер: 42639727, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) на житловий будинок, загальною площею 47,1 кв.м, житловою площею 15,8 кв.м за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] ; скасувати запис про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, який було внесено на підставі рішення державного реєстратора Комунального підприємства Дунай Христини Богданівни від 21.08.2018 р. індексний номер: 42639727, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) на житловий будинок, загальною площею 47,1 кв.м, житловою площею 15,8 кв.м за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] ; припинити право власності [PERSON] на житловий будинок загальною площею 47,1 кв.м, житловою площею 15,8 кв.м за адресою: [ADDRESS] ; встановити порядок виконання рішення суду шляхом скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на житловий будинок загальною площею 47,1 кв.м, житловою площею 15,8 кв.м за адресою: [ADDRESS] , яка була проведена на підставі рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Дунай Христини Богданівни від 21.08.2018 р. індексний номер: 42639727, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу). Позов обгрунтовано тим, що 10.05.2019 року з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна позивачу стало відомо, що 16.08.2018 року державним реєстратором КП «Агенція державної реєстрації» Дунай Х.Б. було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності [PERSON] на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 47,1 кв.м, житловою площею 15,8 кв.м. Вказаний запис було внесено на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 42639727 від 21.08.2018 р. державного реєстратора КП «Агенція державної реєстрації» Дунай Х.Б.. Відповідно до вказаної Інформації підставою виникнення права власності [PERSON] на вищевказаний житловий будинок є: технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий: ТОВ «ПРОМ-СТОЙ ЛТД»; довідка, серія та номер: 212715, видавник: ТОВ «ПРОМ-СТОЙ ЛТД»; договір, серія та номер: б/н, виданий 10.04.2015, видавник: Суржикова О.А. та [PERSON] ; державний акт на право приватної власності на землю, серія та номер: І-ОД №025652, виданий 12.12.2000, видавник: Одеська міська рада. Вважає вказане рішення державного реєстратора та проведену на його підставі державну реєстрацію права власності [PERSON] на вищевказаний житловий будинок протиправними та такими, що підлягають скасуванню, а зареєстроване право власності [PERSON] на будинок має бути припиненим. Позивач зазначає, що 31.07.1992 року зареєстрував шлюб з [PERSON] .. За час перебування у шлюбі у 1998 році ними було набуто право власності на: 25/100 частин будинку, розташованого на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 02.10.1998 року, зареєстрованого на Одеській торговій біржі в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за реєстраційним номером № 24371 від 02.10.1998 року. За час шлюбу проведено реконструкцію житлового будинку, будинок виділено в окрему одиницю та у 2005 році об`єкту привласнено нову адресу: [ADDRESS] , вул. [ADDRESS] 8-А. Виконавчим комітетом Одеської міської ради видано Свідоцтво про право власності серія [NUMBER] . від 17.03.2005 року. Право власності на житловий будинок зареєстровано на колишню дружину [PERSON] .. Вищевказаний житловий будинок, розташовувався на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] . В подальшому вказана земельна ділянка була передана у власність для обслуговування належного їм будинку та господарських споруд. Земельна ділянка залишилася зареєстрованою за старою адресою: [ADDRESS] . В цілому вказане домоволодіння та надвірні споруди складаються з наступного: з житлового будинку загальною площею 192,6 кв.м, житловою площею 69,0 кв.м, гаража літ. "М». 06.05.2015 року шлюб між подружжям [PERSON] було розірвано на підставі рішення суду. Сторони не дійшли згоди про порядок розподілу майна, набутого під час шлюбу, у зв`язку з чим позивачем подано позов до суду. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 05.03.2018 року було задоволено позов [PERSON] про поділ спільної сумісної власності подружжя, розділено домоволодіння та надвірні споруди за адресою: [ADDRESS] , набуте за час шлюбу, та було визнано за позивачем право власності на Ѕ частку домоволодіння та надвірних споруд за адресою: [ADDRESS] , яке в цілому складається з житлового будинку загальною площею 192,6 кв.м, житловою площею 69,0 кв.м, гаража літ. "М», виділено в натурі: - у підвалі: 3-2 коридор пл. 7,8 кв.м; 3-3 підсобне пл. 24,0 кв.м; 3-6 сходи пл. 4,8 кв.м, загальною площею у підвалі: 36,6 кв.м. - на 1 поверсі: 3-7 коридор пл. 10,0 кв.м; 3-8 житлове пл. 24,1 кв.м; 3-9 санвузол пл. 5,5 кв.м; 3-10 кухня пл. 14,0 кв.м; 3-11 комора пл. 2,6 кв.м; 3-12 тамбур пл . 2,8 кв.м; 3-13 сходи пл. 4.8 кв.м. Загальною площею 1 поверху: 63,8 кв.м. Вхід в виділену частину будинку збережено існуючий з боку двору на 1-й поверх, що має сполучення з підвальними приміщеннями по внутрішніх сходах. Позивача вселено в 1/2 частку домоволодіння та надвірних споруд за вищевказаною адресою, та зобов`язано [PERSON] не перешкоджати [PERSON] в користуванні часткою вказаного домоволодіння та надвірних споруд. 19.12.2018 року позивач вселений у виділену йому частку домоволодіння та проживає там. Позивач наголошує, що домоволодіння розташоване на належній йому та [PERSON] на праві спільної сумісної власності земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] ). На вказаній земельній ділянці за час перебування у шлюбі побудовано, але не здано в експлуатацію житловий будинок, загальною площею 47.1 кв.м. житловою площею 15,8 кв.м.. Однак, 10.05.2019 року [PERSON] стало відомо, що на побудований позивачем вказаний житловий будинок, який знаходиться на належній йому земельній ділянці зареєстровано право власності за [PERSON] , будинку присвоєно нову адресу: [ADDRESS] Реєстрація права власності [PERSON] проводилася на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 42639727 від 21.08.2018 р. державного реєстратора КП «Агенція державної реєстрації» Дунай Х.Б.. Проте вищевикладені обставини свідчать про протиправність рішення державного реєстратора Дунай Х.Б. від 21.08.2018 р. індексний номер: 42639727, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) на житловий будинок, загальною площею 47,1 кв.м, житловою площею 15,8 кв.м за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] , що стало підставою для звернення [PERSON] з вказаним позовом до суду. В судове засідання призначене до розгляду на 17 грудня 2019 року позивач та його представник не з`явилися, подали до суду заяву про розгляд справи в їх відсутності. В заяві представник позивача зазначив, що позовні вимоги підтримують з підстав викладених у позові, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач Державний реєстратор КП «Агенція державної реєстрації» Дунай Христина Богданівна в судові засідання не з`являлася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена. Відповідачка [PERSON] в судові засідання не з`являлася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена. Третя особа [PERSON] в судові засідання не з`являлася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена. За таких обставин суд, зі згоди позивачки, ухвалює заочне рішення, згідно до ст.280 ЦПК України. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку\~статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з`явився, у порядку заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом установлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 31.07.1992 року, зареєстрованим в Першому Малиновському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 511. Вказані обставини підтверджуються Свідоцтвом про шлюб, виданим повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського МУЮ. Як вбачається з Договору купівлі-продажу № 24371 нерухомого майна від 02 грудня 1998 року, укладеного на Одеській товарній біржі, між [PERSON] з одного боку «Продавець» та [PERSON] з іншої сторони «Покупець», [PERSON] придбала 25/100 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Право власності [PERSON] зареєстровано ОМБТІ та РОН 03.10.98 року, р.№ 7574, стор.86 кн. 69. На підставі рішення виконкому Одеської міської ради народних депутатів від 23 березня 1999 року №141 та рішення Одеської міської ради від 29 червня 1999 року № 165-XXIII, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0635 гектарів розташовану на території [ADDRESS] району [ADDRESS] , землю передано для обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Зазначені обставини підтверджуються Державним актом на право приватної власності на землю виданим [PERSON] 12 грудня 2000 року, Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 5/4760. За час перебування у шлюбі подружжям проведено реконструкцію 25/100 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , внаслідок якої утворився новий будинок якому було привласнено нову адресу: м. Одеса вулиця Гастелло, [ADDRESS] . Зазначені обставини підтверджуються Свідоцтвом про право власності на домоволодіння виданого 17 березня 2005 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради [PERSON] , яким посвідчується що об`єкт в цілому, що розташований в [ADDRESS] , дійсно належить [PERSON] на праві приватної власності та в цілому складається з одного жилого будинку літ. «Ж», загальною площею 192,6 кв.м., жилою площею 69,0 кв.м., гаражу літ. «М», відображених у технічному паспорті від 25.02.2000 року. У Свідоцтві зазначено, що воно видано на підставі рішення Виконавчого комітету Одеської міської Ради від 03 жовтня 2000 року № 506; розпоряджень Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради від 15 грудня 2004 року № 1599/01-04. Свідоцтво видане замість договору купівлі-продажу зареєстрованого на ОТБ 02.10.1998 року № 24371Ю зареєстрованого ОМБТІ та РОН 03.10.98 року № 7574, сторінка 86,кн. 69. Право власності [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] в КП « ОМБТІ та РОН» в книзі : 273-28 номер запису: 406 06, реєстраційний номер об`єкту: 10229244. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 06.05.2015 року по справі № 521/4295/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] шлюб між сторонами - розірвано Рішенням Малиновського районного суду місті Одеси від 05 березня 2018 року за позовом [PERSON] до [PERSON] вирішено питання про поділ спільної сумісної власності подружжя. Рішення набрало законної сили 30.08.2018 року. Згідно резолютивної частини рішення суду від 05 березня 2018 року, за [PERSON] визнано право власності на Ѕ частку домоволодіння та надвірних споруд за адресою: [ADDRESS] , яке в цілому складається з житлового будинку загальною площею 192, 6 кв.м, житловою площею 69,0 кв.м., гаража літ. «М». [PERSON] виділено в натурі : - у підвалі :3-2 коридор площею 7,8 кв.м., вартістю 61703 гривень, підсобне площею 24,0 кв.м., вартістю 189857 гривень; 3-6 сходи пл..4,8 кв.м., вартістю 37971 гривень, загальною площею у підвал: 36,6 кв.м.. - на 1 поверсі: 3-7 коридор пл. 10,0 кв.м; 3-8 житлове пл. 24,1 кв.м; 3-9 санвузол пл. 5,5 кв.м; 3-10 кухня пл. 14,0 кв.м; 3-11 комора пл. 2,6 кв.м; 3-12 тамбур пл . 2,8 кв.м; 3-13 сходи пл. 4.8 кв.м. Загальною площею 1 поверху: 63,8 кв.м. Вхід в виділену частину будинку збережено існуючий з боку двору на 1-й поверх, що має сполучення з підвальними приміщеннями по внутрішніх сходах. [PERSON] вселено в 1/2 частку домоволодіння та надвірних споруд за адресою: [ADDRESS] , яке в цілому складається з жилого будинку загальною площею 192,6 кв.м., житловою площею 69,0 кв.м., гаража літ. «М». Зобов`язано [PERSON] не перешкоджати [PERSON] в користуванні 1/2 часткою домоволодіння та надвірних споруд за адресою: [ADDRESS] , яке в цілому складається з жилого будинку загальною площею 192,6 кв.м., житловою площею 69,0 кв.м., гаража літ. «М». Рішення суду від 05 березня 2018 року виконано, [PERSON] вселений та фактично проживає у Ѕ частині житлового будинку за вказаною адресою, яка виділена йому в натурі. Згідно з положеннями частини першою статті\~81, частини третьої статті\~116 ЗК України\~громадяни України набувають права\~\~власності\~\~на\~\~земельні\~\~ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і\~\~комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування. Відповідно до частини першої\~статті 377 ЦК України\~до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Частиною першою\~статті 120 ЗК України\~передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Частиною четвертою\~статті 120 ЗК України\~визначено, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. У пункті 18-2\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня\~2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»\~(зі змінами, внесеними згідно з\~постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року\~\~№ 2) судам роз`яснено, що відповідно до положень статей\~81,\~116 ЗК України\~окрема земельна ділянка, земельна ділянка, одержана громадянином в період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до\~статті 120 ЗК України,\~статті 377 ЦК України. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України\~\~від 09 грудня 2015 року № 6-814цс15. Суд враховуючи те, що у кожного із подружжя, який має частку у спільно набутому будинку, у такій самій частці виникає й право власності на земельну ділянку, необхідну для обслуговування будинку, приходить до висновку що [PERSON] належить на праві власності 1/2 частина земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] ) . У позовній заяві [PERSON] вказує, що за час шлюбу з [PERSON] було побудовано, але здано в експлуатацію житловий будинок загальною площею 47,1 кв.м., житловою площею 15,8 кв.м.. 10.05.2019 року йому стало відомо, що право власності на цей будинок зареєстровано за [PERSON] , окрім цього будинку присвоєно нову адресу: [ADDRESS] . Реєстрація права власності [PERSON] проводилася на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу), індексний номер : 42639727 від 21.08.2018 року, державним реєстратором КП «Агенція державної реєстрації» Дунай Х.Б.. За клопотанням сторони позивача було витребувано та долучено до матеріалів цивільної справи з управління державної реєстрації Одеської міської ради реєстраційну справу про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, в якій містяться документи, що стали підставою для прийняття державним реєстратором КП «Агенція державної реєстрації» Дунай Х.Б.. рішення рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу), індексний номер : 42639727 від 21.08.2018 року: заява [PERSON] про державну реєстрацію права від 21.08.2018 року; державний акт на право приватної власності на землю на ім`я [PERSON] від 12 грудня 2000 року; довідка ТОВ «ПРОМ-СТРОЙ ЛТД» вихідний номер 212715 від 15.08.2018 року, відповідно до якої при проведенні поточної технічної інвентаризації за адресою: [ADDRESS] було встановлено, що житловий будинок під літ. «Б», побудовано до 05.08.1992 року, відповідно до пункту 3.2. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року за № 127, зареєстрованого в Мінюсті України 10.07.2001 року за № 582/5773 ( зі змінами та доповненнями) не є самочинним; технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS] , виготовлений ТОВ «ПРОМ-СТРОЙ ЛТД» згідно з яким спірний будинок має загальну площу 47, 1 кв.м., житлову 15,8 кв.м., допоміжну -31,3, складається з наступних приміщень веранди -11,3 кв.м., кухні-студії -15,4 кв., коридору -1,2 кв.м., санвузлу -3,4 кв.м., житлової кімнати 15,8 кв.; Договір про встановлення права користування земельної ділянкою для забудови ( суперфіцію) від 10 квітня 2015 року укладений між [PERSON] та [PERSON] згідно з яким [PERSON] передається [PERSON] земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] 8-а площею 250 кв.м.., для забудови; довідка КП «ОМБТІ ОМР» від 22.08.2018 року згідно з якою станом на 31.12.2012 року за адресою: [ADDRESS] в комунальному підприємстві право власності на нерухоме майно не зареєстровано. Стосовно документів наданих для прийняття державним реєстратором КП «Агенція державної реєстрації» Дунай Х.Б.. рішення про державну реєстрацію права власності за [PERSON] ( з відкриттям розділу), індексний номер : 42639727 від 21.08.2018 року суд зазначає наступне. Договір про встановлення права користування земельної ділянкою для забудови ( суперфіцію) від 10 квітня 2015 року, оформлений між [PERSON] та [PERSON] , в порушення правил ст. 413-415 ЦК України, статей 59-65, ст.74 СК України, 102 ЗК України. Відповідно до ч.1ст.413 ЦК України власник земельної ділянки має право надати її в користування іншій особі для будівництва промислових, побутових, соціально- культурних, житлових та інших споруд і будівель (суперфіцій). Таке право виникає на підставі договору або заповіту. Відповідно до ч.1,2 ст.415 ЦК України землекористувач має право користуватися земельною ділянкою в обсязі встановленому договором. Землекористувач має право власноті на будівлі (споруди), споруджені на земельній ділянці, переданій йому для забудови. Оскільки [PERSON] не є єдиним власником земельної ділянки за адресою [ADDRESS] , то договір про встановлення права користування земельної ділянкою для забудови ( суперфіцію) предметом якого є земельна ділянка не виділена в натурі, без присвоєння кадастрового номеру, без згоди іншого співвласника є неукладеним. Окрім цього суд звертає увагу, що відповідно до умов договору від 10.04.2015 року [PERSON] передає [PERSON] для забудови земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , при цьому за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , право власності на житловий будинок за [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Судом приймається до уваги, що відповідно до п.8,9 Договору СУПЕРФІЦІЮ землекористувач зобов`язується здійснювати будівництвом житлового будинку та господарських споруд на земельній ділянці після отримання дозволу на виконання будівельних робіт. Після закінчення будівництва Землекористувач зобов`язується ввести збудовані ним об`єкти в експлуатацію та оформити право власності на них. Таким чином умови договору стосуються об`єктів побудованих [PERSON] на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , після його укладення ( після 10.04.2015 року), за умови отримання дозволу на виконання робіт та здачі об`єктів в експлуатацію у встановленому законом порядку. Оскільки житловий будинок за адресою [ADDRESS] , не був побудований після 2015 року, дозволу на його будівництво не отримувалося, до експлуатації не приймався, тому підстав для виникнення права власності за [PERSON] на вказаний об`єкт законом не передбачено. Суд критично оцінює довідку ТОВ «ПРОМ-СТРОЙ ЛТД» вихідний номер 212715 від 15.08.2018 року, відповідно до якої при проведенні поточної технічної інвентаризації за адресою: [ADDRESS] було встановлено, що житловий будинок під літ. «Б», побудовано до 05.08.1992 року, відповідно до пункту 3.2. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року за № 127, зареєстрованого в Мінюсті України 10.07.2001 року за № 582/5773 ( зі змінами та доповненнями) не є самочинним, оскільки інформація викладена в ній суперечить іншим документам, що знаходяться в матеріалах справи. Як зазначено вище у мотивувальній частини рішення подружжя [PERSON] перебувало у шлюбі з 1992 рок, за адресою [ADDRESS] подружжя придбало 25 [ADDRESS] частини житлового будинку, які відповідно до Договору купівлі-продажу від 02 жовтня 1998 року № 24371 складалися з : Ж- жиле, житловою площею 9,8 кв.м., З- сарай, Г-гараж, У- уборна. Тобто на час укладення договору купівлі-продажу у 1998 році, подружжя [PERSON] не набуло у власність житловий будинок загальною площею 47,1 кв.м., житловою площею 15,8 квадратних метрів. Не можливо було і побувати цей будинок у 1992 році, оскільки Договір купівлі-продажу об`єкту укладено тільки у 1998 році, а до цього часу власником будинку являлася [PERSON] .. Проте в матеріалах реєстраційної справи знаходиться технічний паспорт на житловий будинок загальною площею 47, 1 кв.м., житловою 15,8 кв.м., допоміжною -31,3, який складається з наступних приміщень веранди -11,3 кв.м., кухні-студії -15,4 кв., коридору -1,2 кв.м., санвузлу -3,4 кв.м., житлової кімнати 15,8 кв.. Вказаний документ підтверджує факт наявності об`єкту нерухомого майна, а тому суд вважає доведеною правову позицію сторони позивача що житловий будинок загальною площею 47, 1 кв.м., житловою 15,8 кв.м.,побудовано подружжям [PERSON] за час шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав. За п.1, 4 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень», загальними засадами державної реєстрації прав є: гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначеним цим законом. За ч. 4, 9 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Датою і часом державної реєстрації прав вважається дата і час реєстрації відповідної заяви, за результатом розгляду якої державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав. За ч. 1 ст. 26 цього ж Закону, записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі зміни ідентифікаційних даних суб`єкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни суб`єкта управління об`єктами державної власності, відомостей про об`єкт нерухомого майна у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, обтяжувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. За ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Таким чином суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Дунай Христини Богданівни від 21.08.2018 р. індексний номер: 42639727, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) на житловий будинок, загальною площею 47,1 кв.м, житловою площею 15,8 кв.м за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] прийнято на підставі довідки, яка містить недостовірні дані та на підставі договору який оформлено з порушенням закону. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 4.1 ст.3 цього ж Закону передбачено, що загальними засадами державної реєстрації прав є: 1) гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; 2) обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; 3) публічність державної реєстрації прав; 4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; 5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав. Ч. 3 ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; Відповідно до п. 45 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 р. № 553), у разі зміни відомостей про об`єкт нерухомого майна, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни такі відомості вносяться до Державного реєстру прав відповідно до законодавства поза процедурою державної реєстрації прав. Відповідно до п.п. 2 п. 29 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1141 від 26.10.2011 року, до державного реєстру прав вносяться такі відомості про нерухоме майно, а саме про об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці: тип об`єкта нерухомого майна; площа об`єкта нерухомого майна (загальна та (за наявності) житлова); опис об`єкта нерухомого майна із значенням об`єктів, що є приналежністю головної речі (присвоєна літера, римська або арабська цифра відповідно до технічного паспорт загальна та (за наявності) житлова площа) (у разі коли об`єкт нерухомого майна є головною річчю);відомості про складові частини об`єкта нерухомого майна (найменування та/або присвоєна літера, загальна та (за наявності) житлова площа) (у разі коли об`єкт нерухомого майна є складною річчю);адреса об`єкта нерухомого майна; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (у разі відкриття розділу на об`єкт нерухомого майна, право власності на який було зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно); кадастровий номер земельної ділянки, на якій розташований такий об`єкт нерухомого майна (у разі коли об`єкт нерухомого майна розташований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав). Таким чином, адреса об`єкта нерухомого майна відноситься до переліку відомостей, у разі зміни яких можливе внесення змін до Державного реєстру прав. Проте, за наявності документа, що відповідає вимогам законодавства. Перевірка такої відповідності є обов`язком державного реєстратора. Відповідно до п.п. 2.13 п. 2 Положення про Адресний реєстр міста Одеси, затвердженого Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 809 від 28.07.2009 року (зі змінами), зміна адрес здійснюється відповідно до правил їх надання. П.п. 3.2 п. З цього ж Положення, передбачено, що надання та зміна адрес без їх попереднього резервування забороняється. Резервування, визначення відповідності, підтвердження та присвоєння адрес об`єктів нерухомості у м. Одесі здійснюється відповідно до Положення про Адресний реєстр міста Одеси, затвердженого рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 809 від 28.07.2009 року. Так, пунктом 1.1. Положення визначено, що Адресний реєстр міста Одеси це електрона база даних, яка містить відомості про адреси об`єктів нерухомого майна. Відповідно до пунктів 3.7., 3.8. Положення про резервування адрес об`єктів нерухомості фізичні та юридичні особи подають до юридичного департаменту Одеської міської ради та Комунального підприємства «Право» замовлення встановленого зразка та документи, що відповідно до законодавства підтверджують речові права заявника на нерухоме майно. Відповідно до п. 2.4. Положення про Малиновську районну адміністрацію Одеської міської ради, затвердженої рішенням Одеської міської ради № 1934-VII від 26.04.2017 року, у сфері житлово-комунального господарства райадміністрація, зокрема, вирішує питання про присвоєння або зміну адреси об`єктам нерухомого майна, розташованих на території району Згідно до п. 3.2. цього ж Положення, 3.2. о компетенції голови райадміністрації належить видання розпоряджень з питань присвоєння або зміни адреси об`єктів нерухомого майна. В матеріалах реєстраційної справи відсутні розпорядження Малиновської районної адміністрація ОМР про присвоєння або зміну поштової адреси об`єкту нерухомого майна житловому будинку за адресою: [ADDRESS] або житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, при винесенні рішення про внесення змін до відомостей про об`єкт нерухомого майна державним реєстратором не було перевірено відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах, в тому числі не встановлено наявності обґрунтованих підстав для присвоєння адреси об`єкта нерухомого майна, чим порушено положення Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Допущені порушення призвели до прийняття незаконного рішення. Щодо вимог про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Дунай Христини Богданівни від 21.08.2018 р. індексний номер: 42639727, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) на житловий будинок, загальною площею 47,1 кв.м, житловою площею 15,8 кв.м за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] ; скасування запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, який було внесено на підставі рішення державного реєстратора Комунального підприємства Дунай Христини Богданівни від 21.08.2018 р. індексний номер: 42639727, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) на житловий будинок, загальною площею 47,1 кв.м, житловою площею 15,8 кв.м за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] , суд дійшов наступних висновків. Рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. А тому, після внесення такого запису, скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту або інтересу позивача. За певних умов таким належним способом може бути скасування запису про проведену державну реєстрацію права. Враховуючи вищевикладене суд задовольняє вимоги в частині скасування запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, який було внесено на підставі рішення державного реєстратора Комунального підприємства Дунай Христини Богданівни від 21.08.2018 р. індексний номер: 42639727, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) на житловий будинок, загальною площею 47,1 кв.м, житловою площею 15,8 кв.м за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] . Вимоги про припинення права власності є похідними від вимог про скасування запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1ст. 267 ЦПК України, суд який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або рострочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Враховуючи правила ч.1 ст. 267 ЦПК України суд встановлює порядок виконання рішення суду, згідно з яким після набрання рішенням за конної сили воно є підставою для органів державної реєстрації для скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на житловий будинок, загальною площею 47,1 кв.м., житловою площею 15,8 кв.м., за адресою: [ADDRESS] На підставі викладеного та

Outcome: partial