Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

[PERSON] звернувся з вказаним позовом, у якому, з урахуванням заяви від 10.11.2016\~р. (а.\~с\~39), яка була прийнята Судом до розгляду (а.\~с.\~41), просить стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 8\~268,00\~грн. та компенсацію за не використану відпустку у розмірі 1\~250,00\~грн. [PERSON] проти позову заперечив, посилаючись на те, що його заборгованість з заробітної плати перед [PERSON] становить 7\~897,83\~грн., а з компенсації за не використану відпустку 1\~159,92\~грн., але ці заборгованості виникли не з його вини, а у зв`язку з тим, що йому не виплачено компенсації, передбаченої Порядком виплати компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятих на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, а також працівникам, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період та які підлягають звільненню з військової служби у зв`язку з оголошенням демобілізації, але продовжують військову службу у зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015\~р. №\~105 (далі Порядок), на даний час він отримує лише пенсію і в нього відсутня можливість виплатити зазначену заборгованість. Судом з`ясовано, що між [PERSON] як фізичною особою підприємцем та [PERSON] укладено трудовий договір від 01.11.2012\~р. (а.\~с.\~5). З 20.07.2015\~р. [PERSON] призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, що підтверджується довідкою від 30.06.2016\~р. №\~300 Військової частини [NUMBER] (а.\~с.\~9). З листа від 29.07.2016\~р. №\~8 [PERSON] (а.\~с.\~10) та пояснень останнього вбачається, що [PERSON] звільнений 30.09.2016\~р. у зв`язку з припиненням [PERSON] господарської діяльності як фізичної особи підприємця. [PERSON] та його представник проти цієї обставини не заперечили. 27.12.2016\~р. проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця [PERSON] , що підтверджується повідомленням від 27.12.2016\~р. державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (а.\~с.\~59). Відповідно до частини третьої статті 119 Кодексу законів про працю України у редакції, чинній на момент виникнення та існування спірних правовідносин, за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб підприємців, в яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Таким чином за [PERSON] зберігались місце роботи, посада і середній заробіток у [PERSON] . Згідно з частиною першою статті 83 Кодексу законів про працю України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи. [PERSON] визнано, що він має перед [PERSON] заборгованість: з заробітної плати за період з січня по вересень 2016\~р. у розмірі 7\~897,83\~\~грн., з компенсації за не використану відпустку за 2015\~р. у розмірі 1\~159,92\~грн., на підтвердження якої він подав зведену відомість та розрахунок компенсації відпускних (а.\~с.\~26, 46). [PERSON] будь-яких доказів того, що розмір заборгованості [PERSON] з заробітної плати складає 8\~268,00\~грн., а з компенсації за не використану відпустку 1\~250,00\~грн., не подав. Частиною першою статті 116 Кодексу законів про працю України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Зазначені норми Кодексу законів про працю України не ставлять обов`язок підприємства, установи, організації здійснити виплату всіх сум, що належать працівнику, який звільнений, в залежність від отримання компенсації відповідно до Порядку, а відтак заперечення проти позову [PERSON] не можуть бути визнані Судом такими, що ґрунтуються на вимогах законодавства України. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Частиною першою статті 79 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною третьою статті 88 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином з [PERSON] в дохід держави має бути стягнено судовий збір у розмірі 524,50\~грн., оскільки [PERSON] від сплати цього судового збору звільнений на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір".

Outcome: partial