Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

20.01.2017 року помер батько позивачки [PERSON]. Будучи спадкоємцем на майно померлого [PERSON] вчасно прийняла спадщину, інші спадкоємці дружина померлого [PERSON] та син - [PERSON], спадщину не прийняли та не претендують на спадкове майно. Маючи намір оформити спадкове майно, вона звернулась до нотаріуса, однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у звязку з тим, що її батько за життя не оформив право власності на належний йому житловий будинок. Житловий будинок №8 по вул. 8-Березня в с. Берізки-Бершадські, Бершадського району, Вінницької області відноситься до суспільної групи господарств службовий двір та станом на 15.04.1991 року до складу двору входив лише [PERSON], отже, він є одноособовим власником вказаного будинку однак, за життя не отримував правовстановлюючий документ та не зареєстрував своє право власності у відповідних органах. Являючись спадкоємцем на вищеописаний житловий будинок, [PERSON] прийняла спадщину належним чином, однак отримати свідоцтво про право на спадщину позбавлена можливості з незалежних від неї підстав. З урахуванням викладеного, позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом, в якому просить в порядку спадкування за законом визнати за нею право власності на житловий будинок №8 по вул. 8- Березня в с. Берізки - Бершадські Бершадського району Вінницької області, що належав [PERSON], який помер 20.01.2017 року. Позивач [PERSON], до початку розгляду справи по суті, надала на адресу суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Відповідачі також надали на адресу суду, письмові заяви про визнання позовних вимог та розгляд справи без їх участі. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що дана позовна заява надійшла до суду 09.11.2017 року, ухвалою від 10.11.2017 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду на 10.01.2018 року відповідно до вимог ЦПК України в редакції станом на день відкриття провадження. З поданих позивачем матеріалів вбачається, що 20.01.2017 року помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-АМ №364718 а.с.7). З копії свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.21) вбачається, що вона є дочкою померлого та спадкоємцем на його майно. Довідкою Джулинської сільської ради від 04.07.2017 року №1170 підтверджено, що позивачка дійсно є дочкою [PERSON] та прийняла спадщину після його смерті, так як фактично проживала разом з померлою в одному будинку, що відповідає вимогам ч.3 ст. 1268 ЦК України. У цій же довідці вказано,що окрім неї, іншими спадкоємцями на майно померлого є його дружина - [PERSON] та син - [PERSON] У видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька позивачці було відмовлено та надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій №399/02-31 від 20.10.2017р. Причиною відмови є те, що до складу спадщини входить житловий будинок, розташований в с. Берізки - Бершадські по вул. 8-го Березня, 8, який відноситься до суспільної групи - колгоспний двір. При цьому правовстановлюючі документи на даний будинок відсутні, оскільки спадкодавець за життя не оформив право власності на належне йому нерухоме майно (житловий будинок). Згідно довідки, виданої Джулинською сільською радою Бершадського району Вінницької області №1171 від 04.07.2017 року, станом на 1991-1995 роки до складу двору входив лише [PERSON], який помер 20.01.2017 року. Отже, він є власником вказаного будинку, однак, на даний час правовстановлюючий документ відсутній, оскільки останній не отримував правовстановлюючі документи та не зареєстрував своє право власності у відповідних органах. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Ч.1 ст. 1222 цього ж кодексу говорить про те, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, а в ч.1 ст. 1223 визначено право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Ч. 1ст. 1220 ЦК України, зазначає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно з вимогами ч. 1ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ст. 101 ЦК Української РСР, в редакції від 1963 року, в особистій власності громадянина може бути один жилий будинок (або частина його). У подружжя, яке проживає спільно, та його неповнолітніх дітей може бути тільки один жилий будинок (або частина його), що належить на праві особистої власності одному з них або є в їх спільній власності. Згідно ст.ст. 319, 321 ЦК України та ст. 41 Конституції України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до П.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" визначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме : а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Враховуючи, що згідно довідки, виданої Джулинською сільською радою Бершадського району Вінницької області №1171 від 04.07.2017 року, станом на 1991-1995 роки до складу двору входив лише [PERSON], який помер 20.01.2017 року. Отже, він є власником вказаного будинку, однак, на даний час правовстановлюючий документ відсутній, оскільки він не отримував правовстановлюючі документи та не зареєстрував своє право власності у відповідних органах, що унеможливлює реалізацію позивачкою свого права на оформлення спадкового майна, як спадкоємця першої черги після смерті батька. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності із вимогами листа Міністерства Юстиції України за №19-32\\319 від 21.02.2005 року згідно якого у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Вимоги щодо стягнення судових витрат позивачем не пред'являлись. На підставі ст.ст. 25, 346, 1217, 1218 - 1222, 1258, 1261, 1268 -1270, 1299 ЦК України,

Outcome: approved