Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, мотивуючи позов тим, що 03.04.2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Тлумацького районного управління юстиції Івано-Франківської області зареєструвала шлюб з відповідачем. В шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO] Відповідач ухиляється від своїх батьківських обовязків, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач за станом здоровя є працездатною особою, інших дітей на його утриманні не має, а тому, просила стягувати з нього аліменти на утримання сина в розмірі 1 200 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 02.02.2015 року присуджено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. 00 коп. щомісячно. Вказане заочне рішення ухвалою Івано-Франківського міського суду від 15.03.2016 року було скасоване, а справу призначено до судового розгляду в загальному порядку. В судове засідання позивачка не зявилась, попередньо подала до суду заяву відповідно до якої просила розгляд справи проводити без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.69). Відповідач, представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили, суду повідомили, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 04.09.2015 року, яке ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23.02.2016 року залишене без змін, визначено місце проживання неповнолітнього [PERSON], [INFO] з батьком [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS]. Крім цього, до часу розірвання шлюбу судом, шлюбні відносини між подружжям носили формальний характер, фактично вони разом не проживали та з часу звернення позивачки до суду з наведеним позовом, син проживав з відповідачем та перебував на його утриманні, а отже, підстав для задоволення позовних вимог немає. Просили в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів в користь того з батьків, з ким проживала дитина. Відповідно до копії свідоцтва про народження серія 1-НМ №062488, виданого 02.04.2007 року, сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 77). Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України і розяснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням наведених положень, беручи до уваги, що відповідачем не надано суду доказів про отримання ним постійних доходів, суд дійшов висновку, що аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання доньки слід визначити в твердій грошовій сумі. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує, що відповідач на даний час не працює, проте, він є працездатною особою і спроможний платити аліменти на утримання сина. Відповідно до ст. 7 Закону України Про державний бюджет на 2015 рік у 2015 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2015 року - 1286 гривень, з 1 вересня - 1455 гривень. Щодо розміру аліментів, то суд вважає, що визначена позивачкою сума у 1 200 грн. є завищеною, оскільки, двоє батьків зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а тому суд вважає за доцільне визначити розмір аліментів на утримання малолітнього [PERSON] в розмірі по 600 грн. щомісячно. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч.2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Посилання відповідача та його представника на те, що позов не підлягає до задоволення, оскільки, до часу розірвання шлюбу судом, шлюбні відносини між подружжям носили формальний характер, фактично вони разом не проживали та з часу звернення позивачки до суду з наведеним позовом, син проживав з відповідачем та перебував на його утриманні не заслуговують на увагу, так як не підтверджені належними та допустимими доказами. Згідно копії висновку експерта-психолога СПЕ №379/15 від 11.12.2015 року(а.с.78-83), на який посилається відповідач, як на доказ того, що син проживав з ним з 2012 року, вбачається, що увесь перший клас [PERSON] водила у школу мама, інколи тато. Завжди цікавилася успіхами сина. У другому класі була обрана у батьківський комітет і брала активну участь у житті класу. Наприкінці другого класу почав цікавитися навчанням сина і тато. Відвідував батьківській збори, допомагав підремонтувати клас. На даний момент як мама, так і тато приходять і цікавляться навчальними успіхами і поведінкою сина у школі (а.с.80). Даний висновок складений у 2015 році на учня [INFO], де вказано, що він зарахований до ЗШ №25 з вересня 2013 року, а отже, з вересня 2014 року він навчався в другому класі та згідно вказаного висновку, саме в той час позивачка була обрана у батьківський комітет, а тому, стверджувати, що малолітній [PERSON] проживав з батьком немає підстав. В ухвалі Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23.02.2016 року вказано: судом встановлено, та не заперечується сторонами, що з часу виникнення конфлікту між батьками малолітній [PERSON] постійно проживає з батьком та не спілкується з матірю (а.с.60 зі зворотньої сторони). Однак, в ухвалі суду не вказано, коли саме (якого числа, місяця, року) виник конфлікт між батьками. А тому, суд вважає за доцільне, призначити стягнення аліментів до часу набрання рішенням суду про визначення місця проживання неповнолітнього [PERSON], [INFO] з батьком [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS] (а.с.57-61) законної сили, а саме до 23.02.2016 року, оскільки, відповідно до ст. 319 ЦПК України рішення або ухвала апеляційного суду набирають законної сили з моменту їх проголошення. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. А тому з відповідача слід стягнути в дохід держави 243,60 гривень судового збору. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України Про охорону дитинства, ст. 7 Закону України Про державний бюджет України на 2015 рік, п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", ст. 11, 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved