Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

26.10.2018 року позивач [PERSON] звернувся до Київського районного суду м.Одеси з позовом до Одеської міської ради, про визнання факту, що має юридичне значення, про визнання договору купівлі-продажу дійсним, про визнання права власності. Позивач просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини - [INFO] року. Визнати договір купівлі-продажу від 1 березня 1999 року за №24926, квартири загальною площею 34, 4 квадратних метра , корисною площею 33, 5 метрів квадратних, що складається з однієї кімнати житловою площею 17, 4 квадратних метра, та розташована за адресою: [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], яка діяла від імені та в інтересах [PERSON] ([PERSON]), укладений на Одеській товарній біржі - дійсним. Визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] на Ѕ квартири за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 01.03.1999 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], яка діяла від імені та в інтересах [PERSON] ([PERSON]), був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований Одеською Новою Біржею за №24926, за умовами якого придбали квартиру [ADDRESS]. Після укладання договору купівлі-продажу, 13 квітня 1999 року зареєстровано право власності на вказану квартиру в КП «ОМБТІ та РОН» за № 118 доп стр.184-рн2049. 19 квітня 2007 року рішенням Київського районного суду м.Одеси оголошено [PERSON] усиновлювачем неповнолітнього [PERSON], [INFO] та зобов'язано відділ реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції міста Одеси у встановленому законом порядку внести зміни до актового запису №26 від 06 квітня 1996 року про народження [PERSON], який здійснено відділом РАГС Київської районної ради народних депутатів міста Одеси, змінивши прізвище дитини з «[PERSON]» на «[INFO]», по батькові з „[PERSON]" на „[INFO]", ім'я, дату і місце народження залишити без змін. Тобто [PERSON] та [PERSON] це одна і та сама особа. Таким чином, [PERSON] є власником 1/2 квартири [ADDRESS]. [PERSON] також є власником 1/2 зазначеної квартири. За ступенем споріднення [PERSON] є онуком [PERSON], а вона відповідно є його бабкою. 07 лютого 2013 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Тиквенко М.О, згідно з яким заповіла усе своє майно (рухоме та нерухоме), де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і що буде їй належати на момент смерті, в тому числі належну їй частку квартири [ADDRESS], [PERSON], [INFO]. [INFO] року [PERSON] померла. З моменту придбання квартири [ADDRESS] [PERSON] проживав спільно з своєю бабкою - [PERSON] в зазначеному житловому приміщенні. Проте був фактично зареєстрований за іншою адресою: [ADDRESS], де фактично ніколи не проживав. 24.04.2018 року [PERSON] звернувся до Третьої одеської державної нотаріальної контори із заявою №2961/02-31 про видачу свідоцтва про право спадщини за заповітом до майна померлої [INFO] року [PERSON], на частку квартири під № [ADDRESS], після смерті [PERSON]. Проте, державним нотаріусом третьої одеської державної нотаріальної контори [PERSON] винесено постанову від 24.04.2018 року про відмову у вчинені нотаріальної дії. Підставою для винесення такої постанови стало те, що згідно наданого [PERSON], договору купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого Одеською товарною біржею 01.03.1999 року за реєстровим № 24926 квартира [ADDRESS] була продана [PERSON] та придбано [PERSON] та [PERSON], яка діяла від мені та в інтересах неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 12.11.2018 року відкрито провадження по цивільній справі на підставі вищевказаної позовної заяви та призначено дату, час і місце проведення судового засідання. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі та у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, за згодою представника позивача, Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, 01.03.1999 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], яка діяла від імені та в інтересах [PERSON] ([PERSON]), був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований Одеською Новою Біржею за №24926, за умовами якого придбали квартиру [ADDRESS]. Після укладання договору купівлі-продажу, 13 квітня 1999 року зареєстровано право власності на вказану квартиру в КП «ОМБТІ та РОН» за № 118 доп стр.184-рн2049. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що позивач [PERSON] постійно проживав разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини - [INFO] року. На момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири був чинним Закон України "Про товарну біржу", відповідно до умов якого договори, оформлені товарною біржею, визнавались дійсними, а сам правочин купівлі-продажу було вчинено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства. В подальшому до ЦК Української РСР 1963 року були внесені зміни, відповідно до яких угоди щодо відчуження нерухомого майна підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. Відсутність належних правовстановлюючих документів на квартиру, на думку суду, істотним чином порушує право власності позивачів, яке підлягає судовому захисту. Згідно положень ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Аналогічне за змістом положення містить ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved