Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом, в якому просив визначити місце проживання [PERSON], [INFO], з ним, стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн., починаючи стягнення з моменту пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць та стягнути з відповідачки на його користь сплачений судовий збір в розмірі 640,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 11.01.1989 р. між ним та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу в них народився [PERSON] Рішенням Долинського районного суду від 03.04.2013 р. шлюб між ними розірваний, неповнолітній син залишений на проживанні з відповідачкою. 11.09.2013 р. він зареєстрував шлюб з іншою жінкою та перейшов проживати в її житло. Відповідачці після розірвання шлюбу він надавав кошти на утримання дитини, які колишня дружина витрачала на власні потреби, утриманням та вихованням сина вона не займалась, натомість вела аморальний спосіб життя, часто залишала сина без догляду, тому він змушений був у жовтні 2013 року забрати дитину до себе. У зв'язку з тим, що відповідачка неналежно виконувала свої батьківські обов'язки, він змушений був звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав та зміну місця проживання неповнолітньої дитини. Рішенням Долинського районного суду від 05.03.2014 р. суд його позов задовольнив частково, попередивши відповідачку про необхідність зміни ставлення до виховання дитини та відмовивши в задоволенні решти позовних вимог. Однак свого ставлення [PERSON] до виховання сина не змінила, тому він і надалі продовжує проживати з ним. Батьки на рівні зобов'язані утримувати свою дитину, однак відповідачка участі в утриманні сина не бере. Вона офіційно не працює, але підробляє на тимчасових та сезонних роботах, тому просить стягнути з неї аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. Аліменти [PERSON] нікому не сплачує, стягнення по виконавчих докуменах з неї не проводиться, інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних батьків вона не має. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги, зіславшись на вищевикладені обставини, просив позов задовольнити. Додатково пояснив, що його неповнолітній син проживає з ним після розірвання шлюбу більше 4 років. Відповідачка спілкується з дитиною, однак навідує його дуже рідко, кошти на утримання сина не надає, приность йому хіба цукерки. Сину 12 років і він ходить до школи в м. Болехові. Не заперечує, щоб відповідачка сплачувала на утримання сина аліменти в мінімальному розмірі. Стан її здоров'я нормальний, інших утриманців вона не має. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Болехівської міської ради [PERSON] пояснила, що позивач звертався до них за допомогою, оскільки після розірвання шлюбу його неповнолітній син залишився на проживанні з мамою, яка залишала дитину без нагляду та їжі. Тому вони, обстеживши умови проживання батька, рекомендували йому забрати сина за місцем свого проживання. У жовтні 2013 року [PERSON] переїхав проживати до батька та був влаштований у Болехівську школу. За місцем проживання позивача створені належні умови для проживання сина, який при спілкуванні з представником органу опіки та піклування виявив бажання проживати з татом. Визначення місця проживання [PERSON] з його батьком буде відповідати інтересам дитини. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, причин неявки не повідомила, хоча про час, день та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, шляхом надсилання рекомендованих повідомлень за її зареєстрованим місцем проживання, вказаним у довідці № 12/653 від 07.06.2017 р. (а.с. 28). Заяв про розгляд справи у її відсутнусті не надходило, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Болехівської міської ради, неповнолітнього [PERSON], дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно копії свідоцтва про народження серії 1-НМ № 016562 від 26 вересня 2005 року батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 03 квтіня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], залишено на проживанні з матір'ю [PERSON] (а.с. 40). Як вбачається з рішення Долинського районного суду від 05 березня 2014 року [PERSON] звертався до [PERSON] з позовом про позбавлення батьківських прав, однак його позов було задоволено частково, оскільки суд вирішив попередити відповідачку про необхідність зміни ставлення до виховання дитини, відмовивши в решті позовних вимог (а.с. 17-18). Згідно довідки № 2711 про склад сім'ї від 05 квітня 2017 року до складу сім'ї [PERSON] входять [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 7). Як вбачається з копій актів обстеження матеріально-побутових умов сім'ї та проживання від 06 квітня 2017 року, [PERSON] з жовтня 2013 року проживає з батьком за місцем проживання дружини [PERSON] і знаходиться на його вихованні та утриманні. Зі слів [PERSON], [PERSON] коштів на утримання сина не надає, вихованням дитини не займається (а.с. 10, 13). Згідно долучених до матеріалів справи характеристик [PERSON], який є учнем 5-В класу, з другого класу навчається в Болехівській ЗОШ № 1 І-ІІІ ступенів. Його батько цікавиться навчанням сина та відповільно ставиться до його виховання, регулярно відвідує школу (а.с. 14, 16). Таким чином, суд встановив, що неповнолітній [PERSON] фактично з жовтня 2013 року постійно проживає з батьком [PERSON] в м. Болехів Івано-Франківської області. Допитаний в судовому засіданні неповнолітній [PERSON] вказав, що бажає залишитись проживати разом з батьком, оскільки він з мамою не проживає та остання не виявляє намір забрати його на проживання до себе. У тата йому добре, останній піклується про нього, створив належні умови для проживання. Враховуючи вищевказане, а також висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Болехівської міської ради "Про визначення місця проживання дитини [PERSON]І.", який є додатком до рішення виконкому від 23.05.2017 р. № 36, згідно якого орган опіки та піклування склав висновок про визначення місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO], разом зі своїм батьком [PERSON] за адресою: вул. Січових Стрільців, 107 м. в Болехів Івано-Франківської області (а.с. 33, 34-35), суд вважає, що позов [PERSON] в частині визначення місця проживання неповнолітньої дитини слід задовольнити та визначити неповнолітньому [PERSON] місце проживання разом з батьком [PERSON] При вирішенні питання про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язок щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні встановлено, що сторони проживають окремо. Неповнолітній [PERSON] проживає з батьком та перебуває на його утриманні. Відповідачка участі в утриманні дитини не бере, хоча зобов'язана це робити на рівні з позивачем, тому є підстави для стягнення аліментів з [PERSON] на користь позивача. Враховуючи матеріальне становище та стан здоров'я дитини, матеріальне становище та стан здоров'я платника аліментів, а також те, що відповідачка має можливість працювати та сплачувати аліменти, інших утриманців не має, суд приходить до переконання, що з відповідачки [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 800,00 грн. щомісячно, а позовні вимоги в цій частині задовольнити частково. Питання судових витрат слід вирішити у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, ст.ст. 19, 141, 150, 160, 161, 180, 181 Сімейного кодексу України, ст.ст. 8, 12 Закону україни "Про охорону дитинства",

Outcome: partial