Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом, який згодом уточнив, до ПАТ ''Міський комерційний банк'' про повернення строкового банківського вкладу у розмірі 12 000 доларів США, 272 долара США нарахованих відсотків та 3% річних за весь час прострочення виконання зобов'язання. В обґрунтування вимог вказує, що 30.10.2013 року між ним та ПАТ ''Міський комерційний банк'' було укладено договір строкового банківського вкладу, в іноземній валюті, строком до 30.05.2014 року та процентною ставкою 9,5 % річних. Ним було повністю виконано умови договору та внесено кошти на рахунок банку. 30.05.2014 року він звернувся до банку з вимогою повернути банківський вклад. На даний кошти не повернуті. У зв'язку із невиконанням банком умов договору, просить позов задовольнити. У судове засідання позивач не з'явився, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо надіслав суду заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримує повністю та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо надіслав суду заяву про передачу справи за належною підсудністю до Солом'янського районного суду м.Києва. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПУ України у разі неявки у судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 30.10.2013 року між [PERSON] та банком було укладено договір строкового банківського вкладу за №2630/65/137666 ''Ваш святковий''. Відповідно до умов договору банк прийняв від вкладника [PERSON] грошові кошти в розмірі 12 000 доларів США на строк з 30.10.2013 року по 30.05.2014 рік, зі сплатою 9,5 % річних. Відповідно до умов п. 2.1 договору, датою надходження суми вкладу до банку є дата зарахування грошових коштів у розмірі, встановленому п. 1.2 ст.1 ч.1 та з урахуванням умов п.1.4 ч.2 договору, від вкладника, що підтверджується відповідними розрахунково-касовими документами. Відповідно до умов п. 4.3.2 договору, банк зобов'язаний на вимогу вкладника повернути вклад та виплатити нараховані на суму вкладу проценти на умовах та в строки, що встановлені цим договором. В силу вимог п. 1 .7 договору, повернення вкладу та відсотків вкладнику здійснюється шляхом видачі коштів готівкою через касу банку або безготівкового перерахування на власний поточний рахунок вкладника. В судовому засіданні встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання згідно з умовами договором вніс грошові кошти в сумі 12 000 доларів США на рахунок банку, що підтверджується квитанцією за №1599 від 30.10.2013 року. 30.05.2014 року закінчився строк дії договору та [PERSON] звертався до відповідача із заявою від 30.05.2014 року про повернення суми вкладу. Відповідно до листа за №123/3648 від 27.06.2014 року банк повідомив позивача, що по закінченню строку договору вклад був перерахований на рахунок з обліків вкладів на вимогу №262093513301. Кошти з даного рахунку позивач має можливість знімати у відділенні, в якому обслуговується, за наявності готівкових коштів в касі банку. Станом на 08.09.2014 року банком грошові кошти не повернуто та умови договору не виконано. Відповідно до виписки по рахунку договору строкового банківського вкладу від 27.08.2014 року, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 27.08.2014 р. складає 12 272,80 доларів США, з яких: 12 000 доларів США - заборгованість по банківському вкладу та 272 ,80 долара США - заборгованість по процентах. Згідно офіційного розпорядження Національного банку України, станом на 08 вересня 2014 року офіційний курс гривні до долара США становить 100 доларів США- 1282.2103 грн. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з вимогами ч.ч.1, 2 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Банк зобов'язаний незалежно від виду договору банківського вкладу видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. В силу вимог ч. 1,2 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно із вимогами ст.ст.625, 1050 ЦК України якщо позичальник не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до вимог ст.625 цього Кодексу, а саме, сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Таким чином, суд вважає, що діями відповідача порушено права позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача вкладу у розмірі 12000 доларів США, що еквівалентно 153 865,20 грн. (12000* 12, 8221грн.), виходячи із офіційного курсу гривні до долара США станом на день розгляду справи та нарахованих процентів у сумі 272,80 доларів США, що еквівалентно 3497,87 грн. (272,80*12,8221грн.), суми яких визнаються відповідачем . Враховуючи те, що по даний час борг не повернуто, позивач має право на стягнення сум передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, а саме, на три проценти річних від простроченої суми, як відповідальність за невиконання грошового зобов'язання. На підставі вимог ст. 625 ЦК розмір трьох % річних від простроченої суми 12000 доларів США, за період з 01 червня 2014 року по 08 вересня 2014 року включно, тобто за 100 днів, складає 98,63 долара США, що еквівалентно 1265 грн., виходячи із наступного розрахунку 12000 доларів США*3%/100 річних=360 грн. /365 днів=0,9863 долара США* 100 днів прострочки=98,63 долара США.). Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з банку в користь [PERSON] заборгованості договором строкового банківського вкладу за №2630/65/137666 на суму 12 272,80 дол. США, що еквівалентно 157 363,07 грн. та 3% річних у розмірі 1265 грн. Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем не представлено, а судом не здобуто доказів щодо безпідставності позовних вимог та належного виконання банком умов договору щодо повернення вкладу по закінченню строку договору. Суд не приймає до уваги як належне виконання виконання банком умов договору шляхом перерахування вкладу на рахунок з обліку вкладів на вимогу та можливість тримання коштів у відділенні банку за наявності готівкових коштів, оскільки це суперечить вимогами Закону та умовам п. 1. 7 договору та є порушенням прав вкладника . Безпідставними є доводи відповідача( зазначенні у письмових запереченнях на позов) про те, що дана справа не підсудна Тернопільському міськрайонному суду, оскільки вказані доводи не узгоджуються з приписами норм процесуального права, яке регламентує спірні правовідносини. Зокрема, позивач [PERSON], який є зареєстрований та проживає в м.Тернополі звернувся до Тернопільського міськрайонного суду з позовом про захист своїх прав, як споживача банківських послуг, а саме, про повернення депозитного вкладу. Відповідно до вимог ч. 5 статті 110 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору. Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що ЗУ «Про захист прав споживачів» не поширюється на спірні правовідносини як безпідставні, з огляду на наступне. Відповідно до вимог ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Згідно з вимогами п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону УКраїни«Про захист прав споживачів» споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Відповідно до роз'ясненнь, викладеними у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" від 12 квітня 1996 р. N 5, до спорів, які регулюються Законом України "Про захист прав споживачів", належать, зокрема ті, що виникають із договорів страхування, договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг), а також інші відносини, що виникають з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону. Таким чином, суд відкриваючи провадження, виходив із того, що між сторонами виник спір щодо невиконання умво договору банківського вкладу, укладеного між позивачем і банком, і на підставі вимог п.п. 5, 7, 8 ст. 110 ЦПК України [PERSON] має право звернутись із таким позовом до суду за місцем виконання договору чи місцем проживання позивача. Крім того, з відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1586,28 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved