Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною заявою, в якій, з урахуванням уточнення позовних вимог, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]; зняти [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою даної квартири, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [PERSON] зареєстрований у квартирі позивача, не проживає в даному приміщенні понад шість місяців, знаходиться у розшуку як безвісно зниклий, його місцезнаходження не відоме. Представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач, який належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, що підтверджується телеграмою, актом про відсутність особи, яка бере участь у справі, за місцем проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку, не з'явився, заяви про розгляд справи за його відсутності не надійшло. Відповідно ч. 6 ст. 74 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, а також свідки, експерти, спеціалісти і перекладачі можуть бути повідомлені або викликані в суд телеграмою, факсом чи за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику. Відповідно ч. 3 ст. 76 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування. За змістом ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Деснянський районний відділ Головного управління державної міграційної служби України у м. Києві звернувся до суду з заявою про розгляд справи за відсутністю представника. Треті особи [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з заявами про розгляд справи за їх відсутністю. Суд відповідно до змісту ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи з письмовими доказами, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований, позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 4). [PERSON] зареєстрований у [ADDRESS], що підтверджується довідкою Житлово-експлуатаційної контори №10/111 від 28.11.2013р. (а.с. 5). [PERSON] більше шести місяців не проживає в [ADDRESS], цей факт підтверджується відповідними актами комісії про обстеження квартири від 17.09.2013р., 22.01.2014р., 19.03.2014р., фактично не проживає за даною адресою з липня 2004 року, участі в утриманні житла не приймає, його особистих речей у даній квартирі немає (а.с. 45, 46, 47). Відповідно до ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Відповідно до ст. 9 ЖК УРСР житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору- судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: 1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; перебування на військовій службі прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби - протягом перших п'яти років перебування на дійсній військовій службі; 2) тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання; 3) поміщення дитини (дітей) на виховання в дитячий заклад, до родичів, опікуна чи піклувальника - протягом усього часу їх перебування в цьому закладі, у родичів, опікуна чи піклувальника, якщо в будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім'ї. Якщо з будинку, квартири (їх частини) вибула дитина (діти) і членів її (їх) сім'ї не залишилося, це житло може бути надано за договором оренди іншому громадянину до закінчення строку перебування дитини (дітей) у дитячому закладі або до досягнення нею (ними) повноліття і повернення від родичів, опікуна чи піклувальника, в окремих випадках - до закінчення навчання в загальноосвітніх навчальних закладах усіх типів і форм власності, у тому числі для громадян, які потребують соціальної допомоги та соціальної реабілітації, а також в професійно-технічних чи вищих навчальних закладах або до закінчення строку служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях; 4) виїзду в зв'язку з виконанням обов'язків опікуна (піклувальника) - протягом усього часу виконання цих обов'язків; 5) влаштування непрацездатних осіб, у тому числі дітей-інвалідів, у будинку-інтернаті та іншій установі соціальної допомоги - протягом усього часу перебування в них; 6) виїзду для лікування в лікувально-профілактичному закладі - протягом усього часу перебування в ньому; 7) взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім'ї. Якщо в будинку, квартирі (їх частині) не залишилися проживати інші члени сім'ї наймача, це житло може бути надано за договором оренди (найму) у встановленому законом порядку іншому громадянину до звільнення таких осіб з-під варти або до відбуття ними покарання. Відповідно до ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Відповідно до ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Згідно до ст. 71, 72 ЖК України особи, які не користуються житлом більше шести місяців без поважних на те причин можуть бути визнаними втратившими право користування житловим приміщенням. У випадку порушення права власності згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем доведено у порядку та у спосіб встановленому законом, що відповідач [PERSON] втратив право на користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS], оскільки не користується житлом більше шести місяців без поважних на те причин, а тому може бути визнаний втратившим право користування даним житловим приміщенням. Разом тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved