Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

[PERSON] (Позивач) звернувся до суду з вище вказаним позовом, під час розгляду справи 28.03.2018 року до суду було надано уточнену позовну заяву, яка ухвалою суду від 05.05.2018 року прийнята до розгляду частково, в якій просив суд стягнути з держави в особі Державної казначейської служби України матеріальну шкоду в розмірі 8000,00 грн. реальних збитків та 18 615,00 грн. моральної шкоди за пошкоджене майно. В обґрунтування пред'явлених вимог Позивач вказав, що він є журналістом та 17.11.2016 року приблизно о 14-00 год. випадково зайшов в зал судового засідання, в якому проводила засідання суддя Хомініч. Він не пам'ятає перебігу подій, але суддя залишила зал і десь о 14-30 год. він також покинув зал. При виході у коридор до нього підбіг невідомий чоловік в камуфляжній формі (як потім з'ясувалось, що він із спецбатальйону «Кривбас», ім'я якого йому невідомо) та застосував відносно нього силу, з метою повалення на підлогу та схопив за ворот куртки (порвав). Після чого він увімкнув камеру для фіксації протиправних дій озброєної особи. Однак, нападник вихопив у нього відеокамеру, жбурнувши її на підлогу та почав трощити ногами. Після чого нападник попередив, що пристрелить його і провів три постріли, які тільки за сприятливих збігом обставин не влучили в нього. Крім того вказав, що на даний час пошкоджена камера Canon Legria FS200, яка була ним придбана ним 23.03.2010 року за 2637,80 грн., знята з виробництва і аналоги коштують від 8000 грн. до 20000 грн. Вважає, що вказаними діями йому завдано матеріальну шкоду у розмірі 8000,00 грн. та моральну шкоду, яку він оцінює в суму 18 615,00 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представники [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], кожен окремо, пред'явлені вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні з підстав, викладених в позові. Представник відповідача прокуратури Дніпропетровської області Кузьменко С.В. в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, вважаючи їх не конкретизованими, не обґрунтованими та не доведеними, при цьому пояснивши, що позивачем до суду не надано доказів, які б свідчили про встановлені відносно нього факти завдання йому матеріальної і моральної шккоди. Представник відповідача ДКСУ в зал судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення листів суду. Відповідач прокурор Криворізької місцевої прокуратури №3 Кондратов В.Г. в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги вважає необґрунтованими, просить у задоволенні позову відмовити, вказавши що Криворізька місцева прокуратура №3 не є юридичною особою. Відповідач начальник Саксаганського ВП КВП ГУ НП в Дніпропетровській області Романов В.А. в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, вважаючи їх не обґрунтованими. Крім того вказав, що Саксаганське ВП КВП ГУ НП в Дніпропетровській області є неналежним відповідачем по справі, оскільки не є самостійною юридичною особою, в той час як належним відповідачем має бути Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області. Також до суду подано заперечення на позов, в якому зазначено, що працівник, який дослівно «в камуфляжній формі (пізніше вияснилося, що він працівник спецбатальйону «Кривбас»)», не є працівником Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області та не перебуває у безпосередньому підпорядкуванні начальника Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області полковника поліції Романова В.А., оскільки батальйон поліції особливого призначення «Кривбас» перебуває у прямому підпорядкуванні керівництва ГУНП в Дніпропетровській області. Запит до сектору кадрового забезпечення ГУНП в Дніпропетровській області не направлявся, оскільки особу працівника батальйону поліції особливого призначення «Кривбас» не встановлено. Переглядом посилання на сайт, яке зазначено в позовній заяв позивачем встановлено, що на фото ні особи, ні факту пошкодження відеокамери не зафіксовано. Крім того, в провадженні СВ Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області кримінально провадження за фактом застосування вогнепальної зброї під час судового засідання у Саксаганському районному суді м. Кривого Рогу не перебуває та не перебувало. Допитаний в якості свідка позивач [PERSON] показав, що він і раніше був присутнім з відеокамерою у судових засіданнях під головуванням судді Хомініч С.В., у нього завжди було відповідне посвідчення журналіста. 17.11.2016 року о 15-00 год., суддя Хомініч С.В. оголосила ухвалу про заборону відеозйомки та перенесла судове засідання, після чого до нього почали підходити судові розпорядники та вимагати надати особисті дані, однак він їх не надав та намагався покинути зал зісідання. На виході із залу судового засідання знаходились два представника спецпідрозділу "Кривбас", які перешкоджали йому, [PERSON], [PERSON] та іншим особам покинути приміщення залу. Під час виходу у нього була увімкнена відеокамера, яку він придбав 8 років тому. При цьому в нього склалось враження, що представнику спецпідрозділу по телефону надавались команди, один з спецпризначенців схопив [PERSON], він не намагався припинити ці дії і в цей час його схопили за курточку ззаду, після чого спецпризначенець лівою рукою схопив за камеру, вона впала і той наступив на неї ногою, сказав, що буде стріляти і вистрелив. Після чого, він був у шоковому стані, а потім приїхали представники правоохоронних органів, які склали протокол огляду події. Не впевнений, але допускає, що його вдарили ногою у груди. В подальшому йому було надано медична допомога. До експертів чи спеціалістів з приводу пошкодження камери він не звертався проте вважає, що вона відновленню не підлягає Допитаний в якості свідка представник позивача [PERSON] показав, що 17.11.2016 року він доручив журналісту [PERSON] їхати на засідання до Саксаганського районного суду до судді Хомініч С.В. Потім йому подзвонив [PERSON] і повідомив, що йому у суді розбили відеокамеру і вона відновленню не підлягає. Приїхавши до суду побачив як слідчі скаладали протоколи огляду місця події. Повідомив, що до експертних установ для встановлення розміру матеріальних збитків позивач не звертався. Також, допитаний в якості свідка представник позивача [PERSON] показав, що свідком розбиття камери позивача не був, однак даний факт вбачається з 3 відеозаписів. Прийшов до суду приблизно через 15-20 хвилин після здійснення пострілів та розпитав про все всіх присутніх. Особисто свідком стрілянини та розбиття камери не був, оскільки прийшов пізніше. Бачив як діставали кулі з підвіконня, що біля дверей залу судового засідання де проводить засідання суддя Хомініч С.В. Допитаний у якості свідка представник позивача [PERSON] показав, що 17.11.2016 року стались події, які зазначені у позовній заяві, після оголошення перерви суддею Хомініч С.В. він хотів покинути зал судового засідання, проте його не випускали, а саме перегородили двері, йому було не зрозуміло чого його не випускали працівники батальйону «Кривбас». Його з позивачем витягнули із тамбур, що між залом судового засідання та коридором, працівники спецбатальйону "Кривбас". В коридорі працівник спецбатльйону вибив у Позивача з рук камеру та наступив на неї. Сказав, що буде стріляти, Позивач кричав, щоб той стріляв в нього. Він схопив двома руками за руку спецпризначенця в якій був пістолет відвів її в сторону підвіконня, після чого пролунало 3 постріли. Момент здійснення пострілів працівником батальйону «Кривбас» знімав [PERSON] Також, допитаний у судовому засідання представник позивача [PERSON], показав, що 17.11.2016 року після винесення суддею Хомініч С.В. ухвали про заборону відеозйомки, їх попросили покинути зал судового засідання, а у випадку не виконання ухвали суду, суддя закриє засідання. Після чого, вони почали знімати та покидати зал судового засідання, однак охорона суду не випустила їх із зали. Потім підійшов охоронець почав витягувати Позивача із залу судового засідання, охоронець вибив камеру з рук позивача та розчавив її ногою, пролунали з постріли, після чого приїхала поліція. Особисто всі події бачив, було два охоронці, які є спецпризначенцями поліції, оскільки на шевроні було зображено тризуб. Від пострілів він знаходився на відстані 2-4 метри. Пістолет був направлений на Позивача, попереджувальних пострілів не було, розмова велась на підвмищених тонах. [PERSON] після вище вказаних подій був пониклий, знервований, йому викликалась швидка допомога, оскільки охоронець наніс удар позивачу. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку письмовим доказам щодо їх належності, допустимості та достатності в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Позивач пред'являючи вимоги до прокуратури Дніпропетровської області, прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 3 Кондратова Володимира Гарійовича, начальника Саксаганського відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровської області Романова Віталія Адольфовича, Державної казначейської служби України послався на порушення його прав з боку Відповідачів, діями яких на його думку, йому було завдано матеріальні збитки та спричинена моральна шкода, внаслідок знищення його майна. Згідно із ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Натомість у ч. 3 ст.12 та ст. 81 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення чи мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. На підставі наданих письмових доказів, пояснень позивача та його представників, допитаних у якості свідків, судом встановлено, що 17.11.2016 року у приміщенні Саксаганського районного суді м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у залі №2 приблизно о 15-00 годині відбувався розгляд цивільної справи №№214/4557/16-ц за позовом [PERSON] до ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго», третя особа на стороні позивача: Державна інспекція з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії про захист прав споживачів під головуванням судді Хомініч С.В., під час розгляду якої у відкритому судовому засіданні суддею Хомініч С.В. було оголошено ухвалу про заборону фотозйомки, кінозйомки. відео-звукозапису із застосуванням стаціонарної апаратури та закрито розгляд справи. Після чого, до залу судового засідання прийшли судові розпорядники та співробітники РПСПОП «Кривбас» ГУНП в Дніпропетровській області (особи яких не було встановлено). Під час конфлікту між Позивачем та співробітників РПСПОП «Кривбас» ГУНП в Дніпропетровській області було пошкоджено відеокамеру, якою позивач проводив відеозйомку, а також були здійснені три постріли в напрямку вікна, що підтверджується письмовими матеріалами справи, зокрема протоколом №0007 від 17.11.2016 року, постановою про закриття провадження по справі №214/4557/16-ц, письмовими поясненнями судового розпорядника Козінцевої ОВ. (а.с. 31-36.), копією постанови про закриття кримінального провадження, винесеної слідчим Криворізького ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області Домашевським Л.А. (а.с. 88-89). Вказані обставини також підтверджуються оглянутим в судовому засіданні відеозаписом, на якому аудіовізуально зафіксовані обставини вказаних подій (а.с.206), однак вказані докази вказують лише на місце, дату та час вказаних подій та з них не вбачається ким саме було пошкоджено відеокамеру, момент самого пошкодження майна, розміру завданої шкоди. Відповідно до положень ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Письмові докази надані позивачем у вигляді скрін-шотів з інтернет сайту rozetka.com. ua вбачається, що відеокамера Canon Legria FS200 Silver, аналогічна модель якої була пошкоджена, знята з виробництва (а.с. 7), та інші моделі відеокамери Canon із зазначенням їх вартості (а.с. 8), не відповідають вимогам достовірності та достатності, оскільки не містять інформації щодо вартості пошкодженого майна на момент розгляду справи та розміру завданих збитків в розумінні до положень чинного законодавства. Клопотань щодо проведення судових експертиз позивач в суді не заявляв. Також, Позивачем не надано будь-яких доказів належності йому відео камери Canon Legria FS200 Silver та розміру спричинених йому, чи власнику цієї камери збитків. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст. 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями субєктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець відокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою ст. 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст. ст. 1173, 1174 цього Кодексу). Зазначений правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № 6-440цс16. Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі ст. 1174 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті. Для відшкодування моральної шкоди за правилами статей 1166 та 1167 ЦК України необхідно довести такі факти: неправомірність поведінки особи, наявність шкоди, наявність причинного зв'язку між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки заподіювана шкоди, наявність вини заподіювана шкоди. Під час розгляду справи, суд встановив, що позивач та його представники вказуючи на протиправність дій працівників РПСПОП «Кривбас» ГУНП в Дніпропетровській області, що полягали в пошкодженні майна позивача, проте, позивач пред'явив позов до прокуратури Дніпропетровської області, прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 3 Кондратова Володимира Гарійовича, начальника Саксаганського відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровської області Романова Віталія Адольфовича, Державної казначейської служби України, оскільки вважає що саме через їх протиправні було спричинено матеріальні збитки та призвело до моральних страждань. Згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб. Під час судового розгляду позивачем не було заявлено клопотання про залучення співвідповідача або про заміну відповідача (відповідачів) по справі тощо. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів та обґрунтованості позову - обов'язком суду, який виконується під час розгляду справи. Однак, під час розгляду справи позивачем недоведено та не надано доказів, що саме через дії чи бездіяльність працівників прокуратури Дніпропетровської області, прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 3 Кондратова Володимира Гарійовича, начальника Саксаганського відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровської області Романова Віталія Адольфовича, Державної казначейської служби України відбулось порушення його майнових прав, що призвело до моральних страждань, наявність вини в їх діяннях та безпосередній причинний зв'язок між дією та наслідками. Суд зазначає на відсутність в матеріалах належних доказів щодо вартості пошкодженої відеокамери, розміру збитків, а також не доведено, які саме моральні страждання та у зв'язку з чим він поніс, що підтверджує безпідставність позовних вимог Позивача про відшкодування майнової та моральної шкоди. За таких обставин суд вважає, що доводи позивача про порушення його прав відповідачами та наявність підстав для покладення на них відповідальності за спричинену матеріальну та моральну шкоду, ґрунтуються на припущеннях, та не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити у зв'язку із їх недоведеністю. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України та висновки суду за результатами розгляду позовних вимог, суд відносить судові витрати за рахунок держави.

Outcome: dismissed