Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

16 квітня 2015 року ЖКП «Азовжилкомплекс» звернулось в суд до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з позовом, про стягнення боргу по утриманню будинку та прибудинкової території в сумі 5386,90 гривень яка утворилась за період з березня 2003 року по грудень 2014 року, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачі мешкають та є власниками квартири № 15 будинку № 4 по б-ру Комсомольському в місті Маріуполі та відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року та ст.ст. 66,67,68 ЖК України, зобовязані оплачувати надані житлово-комунальні послуги в строки, встановлені законом або договором, виходячи із загальної площі квартири. Житло в якому мешкають відповідачі, відноситься до 3 типу житла. Загальна площа квартири боржників складає 32,28 кв.м. Згідно рішення виконкому Маріупольської міської ради за № 351/2 від 17.09.2008 року «Про внесення змін в рішення виконкому міської ради від 16.08.2006 року за №214 «про тарифи на послуги по утриманню житла», розмір плати за утримання будинків та прибудинкової території для 3 типу житла складає 1.70 гривні за 1 кв.м загальної площі з рентабельністю та ПДВ. 18.12.2014 року позивач звертався до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості по квартплаті та за послуги по утриманню дома та прибудинкової території з відповідачів в розмірі 5386,90 гривень за період з березня 2003 року по грудень 2014 року. Але ухвалою Орджонікдзевського районного суду міста Маріуполя від 22 грудня 2014 року у прийнятті заяви про видачу судового наказу було відмовлено. Своїх обовязків відповідачі не виконують і мають\~\~ борг не погашений і по теперішній час. Посилаючись на норми діючого законодавства просить стягнути з відповідачів заборгованість по утриманню будинку та прибудинкової території яка утворилась за період березня 2003 року по грудень 2014 року в сумі 5386,90 гривень. В ході судового розгляду позивач уточнював позовні вимоги щодо розміру заборгованості по утриманню будинку та прибудинкової території та кола відповідачів відповідно до отриманих відомостей щодо співвласників кварти № 15 буд.4 по Комсомольському б-ру в м. Маріуполі. Представник позивача [PERSON], діюча на підставі довіреності, у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, пояснив, що квартира квартири № 15 будинку № 4 по б-ру Комсомольському в місті Маріуполі на праві власності належить йому, його матері [PERSON], сину [PERSON] та колишній дружині [PERSON] на підставі свідоцтва на право власності на житло. [PERSON] зареєстрована за адресою [INFO]. Договір на утримання дома та прибудинкової території з позивачем не укладався, всі роботи по утриманню будинку проводяться за рахунок мешканців будинку, ніяких послуг від відповідачі вони не отримують, будинок знаходиться в аварійному стані, тому просить відмовити в задоволенні позову. В разі задоволення позову просив застосувати до заявлених вимог строк позовної давності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, підтримали пояснення відповідача [PERSON], в подальшому надали суду заяви в яких просили розглядати справу у їх відсутності та відмовити в задоволені позову. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася про час та дату судового розгляду була повідомлена належним чином. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 06.03.1995 року державним підприємством «Житловик» та зареєстрованого в БТІ міста Маріуполя 19.05.1995 року, квартира №15 в будинку 4 по Комсомольському б-ру в місті Маріуполі належить відповідачам на праві спільної сумісної власності. (а.с.47) Згідно копії особового рахунку за № 201315 в квартирі №15 в будинку 4 по Комсомольському б-ру в місті Маріуполі зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. (а.с. 4) Сторони не заперечували, що будинок № 4 по Комсомольському б-ру в місті Маріуполі знаходиться на утриманні житлово-комунального підприємства «Азовжилкомплекс» Статтею 151 Житлового кодексу України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Ст. ст. 68, 151, 179 ЖК України та п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. № 572, передбачено, що Власник зобов'язаний забезпечувати схоронність будинку, провадити за свій рахунок поточний та капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію та оплачувати послуги на утримання будинку та прибудинкової території (експлуатаційні витрати) та отримані комунальні послуги на підставі укладеного договору. Відповідно до положень ст. 322 ЦК України відповідачі як власники зобов'язані утримувати майно, яке їм належить, і за змістом Закону «Про житлово-комунальні послуги» є споживачем житлово-комунальних послуг. Згідно зі статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Така позиція викладена в Постанові Верховного Суду України за № 6-59цс13 від 30.10.2013. Відповідачі отримують послуги по утриманню будинку та прибудинкової території, перелік яких затверджено Рішенням Маріупольської міської ради від 15.06.2011 року за № 170, згідно додатку 2 та 3. Вказаним рішенням затверджено і порядок перерахунку розміру плати за послуги по утриманню будинку та прибудинкової території. Належних в розумінні ст.ст. 57, 58 ЦПК України доказів на підтвердження того, що житлово-комунальні послуги не надавалися ЖКП «Азовжилкомплекс» чи надавалися неякісно відповідачами не надано. Тому посилання відповідачів на відсутність укладеного з позивачем договору на утримання будинку та прибудинкової території, як на підставу відмови сплати боргу є безпідставними. Згідно з положенням ст. 32 Закону «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Рішенням Маріупольської міської ради за № 351/2 від 17.09.2008 року затверджено з 01.11.2008 року розміри плати за утримання будинків і прибудинкових територій для населення яке мешкає у житловому фонді всіх форм власності для 3 типу житла тариф за 1 кв.м. загальної площі з рентабельністю та ПДВ 1,70 гривень. Житло в якому мешкають відповідачі, відноситься до 3 типу житла. Загальна площа квартири складає 32,28 кв.м. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачі по справі\~\~\~\~не сплачують квартплату та витрати по утриманню будинку та прибудинкової території\~\~і сума заборгованості за період з 01.03.2003 року по 31.12.2014 року становить 5386 грн.90 коп. Данна обставина підтверджується випискою з особового рахунку на кв\~№15 в будинку 4 по Комсомольському б-ру в місті Маріуполі та розшифровкою виникнення \~ заборгованості по квартплаті .(а.с.34-38) Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином та у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України\~\~якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у\~\~ цей строк (термін). Згідно п. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 541 ЦК України\~\~встановлено, що солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема уразі неподільності предмета зобов'язання. Тому суд приходить до висновку про солідарний обовязок відповідачів по сплаті боргу по утриманню будинку та прибудинкової території. Разом з тим, відповідачем [PERSON] в судовому засіданні заявлено про застосування до позовних вимог позивача позовної давності, відповідачі [PERSON] та [PERSON] вказану заяву підтримали. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідачів заборгованості за період з 1 березня 2003 року по 31 грудня 2014 року. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Частинами першою, пятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно з ч.3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Судовий наказ відповідно до частини першої\~статті 95 ЦПК України\~є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Ураховуючи те, що судовий захист прав позивача на стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання ЖКП «Азовжилкомплекс» заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності. Така позиція викладена в Постанові Верховного Суду України за № 6-214 цс14 від 21.01.2015 року. З матеріалів справи вбачається, що 19 грудня 2014 року ЖКП «Азовжилкомплекс» зверталося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягненню з відповідачів заборгованості за послуги за утримання будинку та прибудинкової території. Ухвалою Орджонікдзевського районного суду міста Маріуполя від 22.12.2014 року в задоволенні заяви про видачу судового наказу було відмовлено.(а.с.8) Таким чином, в цьому випадку строк позовної давності переривався з моменту подання позивачем заяви про видачу судового наказу, тобто з 19 грудня 2014 року та починався заново, що свідчить про навність підстав для застосування строку позовної давності. За таких обставин суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території в межах трьохрічного строку до моменту звернення позивача з заявою про видачу судового наказу тобто з 19 грудня 2011 року по 31 грудня 2014 року. Згідно наявної в матеріалах справи виписки з особового рахунку на кв\~№15 в будинку 4 по Комсомольському б-ру в місті Маріуполі та розшифровки виникнення заборгованості по квартплаті, сума боргу відповідачів за період з грудня 2011 року по 31 грудня 2014 року становить 1903,77 гривень та підлягає стягненню з відповідачів в солідарному порядку. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів сплачені позивачем судові витрати: а саме - судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial