Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування на земельні ділянки площею 0,4701 га та 0,1779 га, які розташовані на території Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області (колишньої Качалівської сільської ради). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] помер чоловік її тітки [PERSON] . При житті [PERSON] згідно державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №171943 та серії ЯМ № 170871 набув у власність земельні ділянки площею 0,4701 га та 0,1779 га. Після його смерті спадщину прийняла його дружина [PERSON] шляхом проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак юридично спадщину не оформила. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої уввійшли земельні ділянки площами 0,4701 га та 0,1779 га згідно державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №171943 та серії ЯМ № 170871, які вона фактично успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] . На даний час позивач виявила намір успадкувати майно, яке залишилось після смерті рідної тітки [PERSON] , однак успадкувати його в нотаріальному порядку вона позбавлена можливості в зв`язку з відсутністю оригіналів державних актів на право власності на земельну ділянку, в зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом та прохає: поновити строк звернення до суду з позовом та визнати за нею право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті рідної тітки [PERSON] , яка фактично прийняла спадщину після свого чоловіка [PERSON] , але юридично її не оформила. В судове засідання позивач не з`явилася, однак надала суду заяву про підтримання позовних вимог та про слухання справи у її відсутність. Представник відповідача - Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про слухання справи у його відсутність та при прийнятті рішення покладався на розсуд суду. Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , копія якого мається в матеріалах справи, відкрилась спадщина, яка складається з земельних ділянок площею 0,1779 га та площею 0,4701 га, які розташовані на території Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області (колишня Качалівська сільська рада Краснокутського району Харківської області), що належали йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №170871 та Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №171943, що підтверджується копіями державних актів, які маються в матеріалах справи, оскільки оригінали вказаних державних актів втрачені, про що свідчить оголошення в газеті «Промінь». Також до спадкового майна уувійшла земельна ділянка площею 4,6234 га, розташована на території Качалівської сільської ради Краснокутського району Харківської області, КСП «АФ Мурафська» згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №431016. У відповідності до вимог ст.ст.1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] 29 серпня 2012 року було складено заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області, згідно якого останній належну йому на праві власності земельну ділянку площею 4,6234 га, кадастровий номер 6323581700:03:001:0038, розташовану на території Качалівської сільської ради Краснокутського району Харківської області, КСП «АФ Мурафська» згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №431016 заповідав гр. [PERSON] . [PERSON] успадкував вказану земельну ділянку, про що свідчить відповідь Відділу у Краснокутському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 05.03.2021 №29/145-21, з якої вбачається, що згідно відомостей бази даних Національної Кадастрової Системи власником земельної ділянки,кадастровий номер 6323581700:03:001:0038 є гр. [PERSON] , дата державної реєстрації речового права на нерухоме майно 01.12.2014 року. Статтею 1246 ЦК України визначено, що частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом має той з подружжя, який його пережив та діти спадкодавця. Після смерті [PERSON] відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України фактично прийняла його дружина [PERSON] шляхом проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, про що свідчить довідка виконавчого комітету Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області від 03.02.2021 року №45. Факт, що [PERSON] являлася дружиною спадкодавця [PERSON] підтверджується її свідоцтвом про народження № [NUMBER] та свідоцтвами про одруження серії [NUMBER] та [NUMBER] , копії яких маються в матеріалах справи. Інших спадкоємців майна [PERSON] немає, про що свідчить Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №64772221 від 19.05.2021 року. Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої уввійшли земельні ділянки площами 0,4701 га та 0,1779 га згідно державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №171943 та серії ЯМ № 170871, які вона фактично успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] . Згідно ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Факт, що спадкодавця [PERSON] являлася рідною тіткою позивача [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] № [NUMBER] та свідоцтвами про одруження серії [NUMBER] та [NUMBER] , свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та про укладення шлюбу серії [NUMBER] матері позивача [PERSON] , а також свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] , копії яких маються в матеріалах справи. Інших спадкоємців майна [PERSON] немає, про що свідчать матеріали спадкової справи №55/2021 до майна померлої [INFO] [PERSON] . Позивач з метою прийняття спадщини в нотаріальному порядку після смерті тітки зверталася до Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно померлої, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17 березня 2021 року №198/02-31. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на земельну ділянку відповідно до ст.1225 ЦК України переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини , як визначено в ст.81 ч.1 п. г Земельного Кодексу України. Також, як вбачається з ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування " відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Право власності [PERSON] на земельні ділянки підтверджується Державними актами на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №171943 та серії ЯМ № 170871. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом після померлої [PERSON] та до спадкового майна входять земельні ділянки. Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої УкраїноюЗаконом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно дост. 9 Конституції Україниє частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод(1950 р.), ратифікованаЗаконом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"передбачено, що суди застосовують при розгляді справКонвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Згідно із ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, [PERSON] пропустила строк для звернення з позовною заявою до суду і просить його поновити. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що відповідно до ст.127 ЦПК України пропущений строк необхідно поновити, оскільки він пропущений з поважних причин. Окрім цього, відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надала суду достатньо доказів, які підтверджують позов, суд приходить до висновку, що [PERSON] , як спадкоємець за законом після смерті рідної тітки - [PERSON] , має законне право на земельні ділянки в порядку спадкування. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved