Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

18.03.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», треті особи: [PERSON], Орган опіки та піклування виконавчого комітету Краматорської міської ради, про стягнення визнання недійсним договору майнової поруки та договору іпотеки. Позивачка у судовому засіданні на позовних вимогах наполягала та пояснила що під час укладання кредитного договору № 532-06 від 23.08.2006 року між [PERSON] та ПАТ КБ « Приватбанк» вона була залучена поручителем позичальника, який був на той час її чоловіком. У якості залогового майна між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» були оформлені 23.08.2008 року договори іпотеки та поруки. Предметом іпотеки була нерухомість, а саме квартира за адресою: [ADDRESS]. На час оформлення договору іпотеки за адресою: [ADDRESS] була зареєстрована та мешкала з нею її неповнолітня донька [PERSON], [INFO]. При нотаріальному оформленні договору іпотеки були допущені суттєві порушення діючого законодавства, а саме не було надано нотаріусу дозволу органа опіки та піклування на оформлення іпотечного договору між позивачкою та ПАТ КБ «Приватбанк». При підписанні договору іпотеки позивачка давала свій паспорт нотаріусу. У паспорті, на 7 сторінці, в особливих відмітках, вписана її неповнолітня дитина «[PERSON], [INFO]». Нотаріус, якій посвідчував договір, на увагу цій факт не взяв. З питанням про надання їй дозволу на оформлення договору іпотеки вона до органу опіки та піклування не зверталась. У відповідності до ст. 215 ЦК України, правовим наслідком недотримання сторонами при укладанні угод вимог закону є недійсність такої угоди. Зміст договору іпотеки від 23.08.2006 року не відповідає вимогам ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів». Просить суд визнати недійсним договір майнової поруки від 23.08.2006 року підписаний позивачкою та представником ПАТ КБ «Приватбанк», [PERSON]; визнати недійсним договір іпотеки від 23.08.2006 року, предметом якого є ціла трьохкімнатна квартира [ADDRESS], що складає цілу ідеальну частку, підписаний позивачкою та представником ПАТ КБ «Приватбанк»; а також стягнути з відповідача понесені судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові та просив їх задовольнити. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Краматорської міської ради [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності,та просила долучити до матеріалів справи висновок. Згідно наданого висновку орган опіки та піклування виконавчого комітету Краматорської міської ради вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. При укладенні договору іпотеки квартири [ADDRESS], дозвіл опікунської ради виконкому Краматорської міської ради щодо укладання договору іпотеки нерухомого майна де була зареєстрована неповнолітня дитина не надавався, що свідчить про порушення вимог ст. 47 Конституції України. На час укладання договору іпотеки спірної квартири власником квартири неповнолітня [PERSON] була неповнолітньою. Вона мала право користуватися майном своєї матері. У квартирі [ADDRESS] знаходилися її особисті речі, меблі, одяг, тобто дитина фактично мешкала та користувалася цим приміщенням. З вищенаведеного вбачається, що при укладанні договору іпотеки необхідно було звернутися до органу опіки та піклування для отримання згоди. Всупереч цьому ні [PERSON], ні [PERSON] до органу опіки не зверталася та органом опіки згода на передання квартири у заставу, право користування яким мала неповнолітня дитина, не надавалося. На теперішній час, через те, що договір іпотеки від 23.08.2006 року було укладено без дотримання вимог чинного законодавства, квартира [ADDRESS] перебуває в іпотеці та міським судом розглядається справа по виселенню зі спірної квартири усіх мешканців, однією з яких є неповнолітня онука позивачки. Виселення з квартири в подальшому унеможливлює користування цим нерухомим майном [PERSON], 2011 р.н. Враховуючи вищевикладене, при укладенні договору іпотеки квартири [ADDRESS] було грубо порушено права дітей на житло, яке передбачено ст. 47 Конституції України, п.1 ст.176 Сімейного кодексу України яким передбачено обов'язок батьків передати у користування дитині майно, яке має забезпечити їх виховання та розвиток. Незважаючи на те, що сьогодні [PERSON] є повнолітньою, саме недотримання в момент укладання вимог Цивільного кодексу України призвело до того, що зараз зачіпляються права неповнолітньої [PERSON], 2011 р.н.. Враховуючи те, що договір іпотеки спірної квартири було укладено сторонами всупереч вимогам ч.І ст.203 ЦК України. ч.З. ст.17 Закону України «Про охорону дитинства» без відповідного на це дозволу органу опіки та піклування, що є підставою для визнання його недійсним.(а.с.57-58) Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог оскільки вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, за наступних підстав. 23.08.2006 р. був укладений кредитний договір № 532М-06 між [PERSON] та ЗАТ КБ ПРИВАТБАНК. В рахунок забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором [PERSON] уклала 23.08.2006 року з ЗАТ КБ ПРИВАТБАНК договір іпотеки, за яким надала Банку в іпотеку своє майно - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Договір іпотеки від 23.08.2006 року був посвідчений державним нотаріусом Першої Краматорської державної нотаріальної контори Фареніком О.О. На теперішній час суддею Ткачовою С.М. Краматорського міського суду розглядається справа про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. За клопотанням представника ПАТ КБ ПРИВАТБАНК судом була витребувана довідка про склад сім'ї з нотаріальної справи по укладанню договору іпотеки від 23.08.2006 року, яка була надана нотаріусу Фаренік О.О. для посвідчення договору іпотеки від 23.08.2006 року. Відповідно до змісту цієї довідки не зрозуміло хто саме був зареєстрований та/або мешкав за адресою: [ADDRESS] на час укладання договору іпотеки, але про те, що там була зареєстрована та/або мешкала неповнолітня дитина інформації теж немає. Тобто, має бути встановлений факт мешкання неповнолітньої дитини у іпотечному приміщені на час укладання договору іпотеки та те, що іншого майна для мешкання у дитини на той час і було. Позивач звернулась з позовом про визнання недійсним договору іпотеки від 23.08.2006 р. у березні 2014 року у зв'язку з тим, що ПАТ КБ ПРИВАТБАНК звернувся до Краматорська міського суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселенні усіх мешканців з цього приміщення (справа розглядається по суті). Про існування договору іпотеки від 23.08.2006 року на передачу майна (квартири) у заклад Банку [PERSON] знала відповідно з моменту його укладання та посвідчення нотаріусом, так як власноруч його підписував та надавала нотаріусу для цього необхідні документи. Але, в позовній заяві позивач не вказує поважних причин пропуску строку позовної давності та не заявлено про поновлення строку для подання цієї позовної заяви. Також позивач у позовній заяві вказує, що укладала майнову поруку з ЗАТ КБ ПРИВАТБАНК. Але цей факт не відповідає дійсності, так як [PERSON] уклала з ЗАТ КБ ПРИВАТБАНК 23.08.2006 року договір поруки та стала Поручителем перед Банком за виконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором № 532М-06 від 23.08.2006 року. Тобто укладений відповідно ст. 553-559 ЦК України договір поруки, не можна вважати договорі майнової поруки, тому що предметами цих договорів є різні підстави. Майнова порука це і є по суті укладений договір іпотеки, за яким було надано в іпотеку (заставу) майно. Тому вважає, що позивачем безпідставно та помилково був ототожнений договір поруки з майновою порукою та не було надано жодних підстав для визнання договору поруки від 23.08.2006 року недійсним. Просить суд застосувати строк позовної давності до позовних вимог та відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Допитаний у судовому засіданні у якості свідка державний нотаріус Першої державної нотаріальної контори [PERSON] пояснив, що 23.08.2006 року був посвідчений договір іпотеки між [PERSON] та ЗАТ КБ «Приватбанк», згідно якого [PERSON] надала банку в іпотеку квартиру [ADDRESS]. При посвідченні зазначеного договору у нотаріальній конторі були надані наступні документи: договір поруки, довідка про склад сім'ї (відповідно до якої, на момент укладення договору іпотеки у зазначеній квартирі були зареєстровані [PERSON] та [PERSON]), договір дарування (відповідно до якого [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]), довідка БТІ. Згідно наданих документів дані про реєстрацію неповнолітніх дітей у квартирі [ADDRESS] на момент посвідчення договору іпотеки були відсутні. У судовому засіданні встановлено, що 23.08.2006 р. був укладений кредитний договір № 532М-06 між [PERSON] та ЗАТ КБ ПРИВАТБАНК. В рахунок забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором [PERSON] уклала 23.08.2006 року з ЗАТ КБ ПРИВАТБАНК договір іпотеки, за яким надала Банку в іпотеку своє майно - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS].(а.с.7-12) Згідно договору дарування від 15.09.2000 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS].(а.с.65) Згідно довідки про склад сім'ї та реєстрації від 14.01.2014 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO](а.с.5) Згідно довідки ПП «Техстрой» від 21.08.2006 року, яка була надана приватному нотаріусу при посвідченні договору іпотеки та договору майнової поруки, [PERSON], 1962 року народження, мешкає за адресою: [ADDRESS] та має на утриманні дружину [PERSON], 1958 року народження. (а.с.64) Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON].(а.с.6) Також у судовому засіданні встановлено, що на момент винесення рішення по даній справі суддею Краматорського міського суду Ткачовою С.М. розглядається справа про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що не оспорюється сторонами. Відповідно до ст.ст.256, 257 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1, ч.5 ст.261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно з положеннями ч.3, ч.4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У судовому засіданні представник відповідача наполягав на застосуванні строків позовної давності, що є на його думку підставою для відмови у позові, так як строк позовної давності закінчився. У відповідності до роз'яснень, викладених у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Відповідно до п. 28. постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", до окремих видів вимог, пов'язаних з визнанням правочинів недійсними, встановлено спеціальну позовну давність (частини третя, четверта статті 258 ЦК). Перебіг позовної давності щодо вимог про визнання правочинів недійсними обчислюється не з моменту вчинення правочину, а відповідно до частини першої статті 261 ЦК - від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. ЦК встановлено винятки з цього правила щодо окремих вимог, пов'язаних з визнанням правочинів недійсними (частини друга, третя статті 261 ЦК). Позивачка [PERSON] звернулась з позовом про визнання недійсним договору іпотеки 18 березня 2014 року. Договір іпотеки був заключний та посвідчений державним нотаріусом Першої Краматорської державної нотаріальної контори Фареніком О.О. 23.08.2006 року. Про існування договору іпотеки від 23.08.2006 року на передачу майна (квартири) у заклад Банку [PERSON] знала відповідно з моменту його укладання та посвідчення нотаріусом, так як власноруч його підписувала та надавала нотаріусу для цього необхідні документи. Таким чином, перебіг строку позовної давності почався з моменту укладання цього іпотечного договору, однак позов пред'явлено до суду лише 18.03.2014 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Позивачкою не було завлено клопотання про поновлення строку позовної давності та не надано жодного доказу на підтвердження того, що нею пропущено з поважних причин строк для звернення до суду з позовом. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне у задоволенні позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», треті особи: [PERSON], орган опіки та піклування виконавчого комітету Краматорської міської ради, про стягнення визнання недійсним договору майнової поруки та договору іпотеки відмовити у зв'язку зі спливом позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed