Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-18 00:00:00

21 квітня 2021 року адвокат Остахов В.П., який діє в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Довіра-06» про стягнення заборгованості по орендній платі та розірвання договорів оренди земельних ділянок. Вимоги мотивовані тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідчених 07 листопада 2019 року державним нотаріусом Білопільської районної державної нотаріальної контори та зареєстрованих в реєстрі за №№ 699, 700, позивач [PERSON] успадкувала після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,5636 га з кадастровим номером 5920686600:08:009:1146 та площею 5,0636 га з кадастровим номером 5920686600:08:009:0811, які розташовані на території Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області та належали спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-СМ № 005452. 01 листопада 2015 року та 01 січня 2016 року між померлою матір`ю позивача [PERSON] та ТОВ «Довіра-06» були укладені договори оренди з зазначених вище земельних ділянок та з урахуванням додаткової угоди від 01 січня 2017 року продовжено строк до 31 грудня 2038 року. Згідно з умовами Договорів (п. 4.7) у разі несплати орендної плати у строки, визначені цими договорами, справляється пеня у розмірі 0,02% від несплаченої суми за кожен день прострочення. Відповідно до умов вказаних договорів орендна плата повинна виплачувалася готівкою. Після оформлення спадщини позивач декілька разів зверталась в письмовій формі до відповідача з проханням виплатити заборгованість по орендній платі за 2019-2020 роки та з вимогою про розірвання договорів з цих підстав, на що відповідь так і не отримала. Згідно із умовами Договору від 01 листопада 2015 року сума невиплаченої орендної плати за вказаний період становить 33 500 грн. 61 коп. із врахуванням пені. Посилаючись на викладені вище обставини, адвокат Остахов В.П., який діє в інтересах позивача, просить стягнути з ТОВ «Довіра-06» на користь позивача [PERSON] заборгованість по орендній платі та пені в розмірі 33 500 грн. 61 коп., а також розірвати договори оренди земельних ділянок з підстав систематичної невиплати відповідачем орендної плати. Ухвалою від 23 квітня 2021 року відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а. с. 50-51). Представником відповідача ТОВ «Довіра-06»» в особі адвоката Ломаки Ю.М. подано відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що відповідач позов не визнає. Свої заперечення мотивують тим, що 01.11.2015 року між [PERSON] , як орендодавцем та ТОВ «Довіра-06», як орендарем було укладено договори оренди землі. За умовами вказаних договорів було передано у строкове платне користування земельні ділянки площею 0,5636 га з кадастровим номером 5920686600:08:009:1146 та площею 5,0636 га з кадастровим номером 5920686600:08:009:0811 строком до 2038 року. Таким чином, договори оренди є чинними, не припиненими, не визнаними недійсними. 07 грудня 2019 року [PERSON] набула право власності на вказані земельні ділянки. Крім того, 19 березня 2019 року відповідачем позивачу здійснено платіж на суму 1 500 грн. як матеріальну допомогу на поховання матері. З того часу було припинено виплати по орендній платі. Про набуття спадкоємцем [PERSON] права власності на земельні ділянки товариство відомо не було. Відсутність відомостей про набуття спадкоємцем права власності на земельні ділянки в порядку спадкування унеможливлює сплату їй орендної плати за договорами оренди. Вказує, що заява про виплату орендної плати не містить всіх необхідних реквізитів, які б дали відповідачу можливість виплатити орендну плату та виконати своє зобов`язання за договорами оренди. Враховуючи, що умовами спірних договорів було передбачено обов`язок орендаря сплачувати орендну плату, а орендодавець не вчинив дій передбачених умовами договорів щодо повідомлення про набуття права власності та надання платіжних реквізитів в порушення вимог ст. 148-1 ЗК України, а тому не має підстав вважати, що право позивача на своєчасне отримання орендної плати було порушено з вини відповідача, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для розірвання договорів оренди (а. с. 83-84). У судовому засіданні позивач [PERSON] , яка приймала участь у режимі відеоконференції, позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні у повному обсязі. Додатково зазначила, що після смерті матері [INFO] , вона перебуваючи у с. Павлівка 22.01.2019 року особисто звернулася до директора ТОВ «Довіра -06» [PERSON] із заявою про надання матеріальної допомоги в сумі 1500 грн. у зв`язку із похованням матері. Допомогу вона отримала грошовим переказом на картку «Приватбанк» у березні 2019 року. Крім того, вона повідомила останнього, що саме вона буде приймати спадщину після смерті матері [PERSON] , в зв`язку із чим у конторі ТОВ «Довіра -06» їй надали примірники договорів оренди землі для подальшого оформлення спадщини у нотаріальній конторі. Після оформлення спадщини 07.11.2019 року вона 29.11.2019 року звернулася із письмовою заявою до директора ТОВ «Довіра-06» в якій повідомила про отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] на спірні земельні ділянки та направила довідку з АТ «Приватбанку» від 18.01.2019 року із реквізитами для зарахування орендної плати. Вказаний лист вона направила поштою на адресу товариства, на підтвердження чого нею долучено до матеріалів справи квитанцію із Укрпошти про відправлення вказаного листа відповідачу. Проте, ні відповіді на лист, ні орендної плати вона не отримала. Надалі, починаючи із січня 2020 року вона постійно зв`язувалася у телефонному режимі із товариством, повідомляючи про прийняття нею спадщини, спілкувалася із різними спеціалістами, проте орендна плата їй так виплачена не була за 2019 та 2020 роки. Крім того, 03.08.2020 року вона перебуваючи в с. Павлівка знову особисто звернулася до директора ТОВ «Довіра-06» Ярути Г.М. з приводу несплати їй орендної плати, але позитивної відповіді не отримала. Натомість наприкінці 2020 року - 30.12.2020 року вона отримала від ТОВ «Довіра-06» поштою проекти договорів оренди земельних ділянок за підписом директора [PERSON] , які були скріплені гербовою печаткою та запропоновані їй до підпису. Проте, вона їх не підписала, враховуючи недобросовісну позицію щодо виплати орендної плати відповідача. У лютому 2021 року вона звернулася до відповідача із вимогою про розірвання договорів оренди у зв`язку із систематичною несплатою орендної плати. Проте, навіть після звернення до суду із вказаним позовом у квітні 2021 року до даного часу орендна плата їй так і не виплачена. Представник позивача - адвокат Остахов В.П. у судовому засіданні у режимі відеоконференції позовні вимоги підтримав із підстав, зазначених у позові. Представник відповідача ТОВ «Довіра-06» - адвокат Мальована І.Ю. у судовому засіданні проти позову заперечувала частково в частині розірвання договорів оренди землі з підстав, систематичної несплати орендної плати. Додатково зазначила, що жодних заяв від [PERSON] як нового власника земельних ділянок на адресу товариства не надходило. Позивач зверталася до відповідача з приводу надання їй матеріальної допомоги після смерті матері та надавала банківські реквізити для оплати, проте починаючи з 31 жовтня 2019 року банківські установи не здійснюють платежі за номерами банківського рахунку, відмінних від формату IBAN. Після отримання позовної заяви відповідач двічі звертався до позивача із проханням надати реквізити, проте ці листи поверталися за закінченням терміну зберігання, внаслідок чого, товариство так і не отримало реквізити рахунку, на який могло здійснити платіж орендної плати. Заслухавши позивача, представників сторін, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків. Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору оренди земельної ділянки від 01 листопада 2015 року [PERSON] передала в строкове платне користування ТОВ «Довіра-06» земельну ділянку з кадастровим номером 5920686600:08:009:0811 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,0636 га ріллі, розташовану на території Павлівської сільської ради, з урахуванням додаткової угоди від 01 січня 2017 року на строк до 31 грудня 2038 року. Вказаний договір зареєстрований Реєстраційною службою Білопільського районного управління юстиції Сумської області, про що у Державному реєстрі речових прав вчинено запис № 26533551 від 27 листопада 2015 року (а. с. 23-29). Крім того, 01 січня 2016 року між [PERSON] та ТОВ «Довіра-06» укладено договір оренди земельної ділянки, на підставі якого орендар передала товариству в оренду належну їй земельну ділянку площею 0,5640 га, з кадастровим номером 5920686600:08:009:1146 з продовженим на підставі додаткової угоди строком до 31 грудня 2038 року. Вказаний договір зареєстрований у Миколаївській селищній раді, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис №20604889 від 23 травня 2017 року (а. с. 30-38). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а. с. 16). На підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, посвідчених 07 листопада 2019 року державним нотаріусом Білопільської районної державної нотаріальної контори Ковальовою Л.Б. та зареєстрованих в реєстрі за № № 699, 700, позивач [PERSON] успадкувала після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] земельні ділянки, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,5636 га з кадастровим номером 5920686600:08:009:1146 та площею 5,0636 га з кадастровим номером 5920686600:08:009:0811, які розташовані на території Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області та належали спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-СМ №005452 (а. с. 14-15, 17-19, 21). Вказане спадкове майно, а саме земельні ділянки площею 0,5636 га з кадастровим номером 5920686600:08:009:1146 та площею 5,0636 га з кадастровим номером 5920686600:08:009:0811 спадкоємцем [PERSON] зареєстровані 07 листопада 2019 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а. с. 20, 22). Відповідно до п.п. 4.1-4.3, 4.5 п. 4 вказаних вище основних договорів орендна плата змінена та складає 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить за договором від 1 листопада 2015 року - 15 884 грн. 59 коп. та за договором від 01 січня 2016 року - 243 грн. 52 коп. та вноситься орендарем у грошовій формі. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням коефіцієнтів індексації. Орендна плата вноситься в строк до 31 грудня кожного поточного року оренди. Розмір орендної плати може переглядатись тільки за взаємною згодою сторін у разі: зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджується документами, в інших випадках, передбачених законом. Згідно з п. 9.1 договорів орендодавець, серед іншого, має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. У п. 4.7 договорів також зазначено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим Договором оренди, справляється пеня у розмірі 0,02% від несплаченої суми за кожний день прострочення. Дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено, придбання орендарем земельної ділянки у власність; викуп земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи-орендаря. Договір припиняється також в інших випадках передбачених законом (п. 13.2 договору). Пунктом 13.4-13.6 визначено дії Договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених Договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Розірвання Договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи- орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання цього Договору. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Частиною 1 статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Водночас у пункті д) частини першої статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. Зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 28 вересня 2016 року № 6-977цс16. До особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням: - кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; - найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; - місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; - платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку (ч. 1, 3 ст. 148-1 ЗК України). У судовому засіданні встановлено, що позивачем [PERSON] надано докази направлення листа-повідомлення від 29 листопада 2019 року до ТОВ «Довіра-06» про набуття нею права власності на орендовані земельні ділянки площею 5,0636 га та 0,5636 га в порядку спадкування після [PERSON] до якого долучено як додаток довідка із АТ «Приватбанку» від 18.01.2019 року ( а.с. 39). Крім того, копію даної довідки із АТ «Приватбанку» від 18.01.2019 року просила долучити до суду саме сторона відповідача ТОВ «Довіра -06» разом із відзивом, посилаючись на ту обставину, що копію вказаної довідки відповідач отримав разом із заявою про надання позивачу [PERSON] матеріальної допомоги після похованням матері у січні 2019 року ( а.с. 85). Таким чином судом встановлено, що позивач звертаючись із заявою від 29.11.2019 року до відповідача з приводу виплати орендної плати у зв`язку зі зміною власника земельної ділянки, долучила копію довідки із власними банківськими реквізитами для виплати їй орендної плати. Крім того, копія вказаної довідки вже була наявна у відповідача, який виплатив на вказаний рахунок 1 500 грн. матеріальної допомоги після смерті матері саме [PERSON] . Крім того, в судовому засіданні встановлено, що на адресу позивача [PERSON] відповідачем були направлені проекти договорів оренди земельних ділянок від 08 грудня 2020 року підписані директором товариства [PERSON] та скріплені печатками, які вона отримала 30.12.2020 року, та запропоновані їй до підпису (а. с. 39, 95, 107-110). Таким чином твердження представника відповідача Мальованої І.Ю. про те, що ТОВ «Довіра-06» довідалося про прийняття спадщини лише після отримання копії позовної заяви не відповідає дійсності та спростовується долученими до матеріалів доказами доказами, а саме копією заяви позивача від 29.11.2019 року, квитанцією поштового відправлення від 29.11.2019 року та проектами договорів оренди від 08.12.2020 року, які суд вважає належними і допустимими. При цьому під час розгляду справи представник ТОВ «Довіра-06» Мальована І.Ю. не заперечувала обов`язок виконання відповідачем зобов`язання зі сплати орендної плати за користування земельними ділянками площею 0,5636 га з кадастровим номером 5920686600:08:009:1146 та площею 5,0636 га з кадастровим номером 5920686600:08:009:0811, які належали померлій [PERSON] і були передані нею в оренду Товариству на підставі договорів від 01 листопада 2015 року та 01 січня 2016 року та вказувала, що невиплата орендної плати за період з 07 листопада 2019 по 2020 роки була обумовлена смертю орендодавця і відсутністю у відповідача даних щодо правонаступника та банківських реквізитів для перерахування орендної плати, про що відповідачем було направлено на адресу позивача лист від 02 червня 2021 року (а. с. 87). З цього приводу Верховний суд у своїй постанові від 01.04.2020 року у справі № 623/3443/16-ц вказав наступне: « Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Неналежне виконання умов договору, а саме невиконання обов`язку зі сплати орендної плати також є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена надалі заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.» Позивач, як правонаступник орендодавця, набув право на одержання орендної плати з 07 листопада 2019 року. Доводи сторони позивача у судовому засіданні про те, що позивач повідомляв ТОВ «Довіра-06» про набуття в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] права власності на земельні ділянки знайшли свої підтвердження під час судового розгляду справи. Наявна у матеріалах справи заява від 29 листопада 2019 року, на яку посилається позивач [PERSON] , є доказом повідомлення відповідача про зміну власника, оскільки в ній йдеться мова про набуття права власності, і хоча до заяви не долучено підтвердження такого набуття, суд вважає, що представники ТОВ «Довіра-06» отримавши вказаного листа мали можливість пересвідчитися у достовірності вказаної інформації із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 34 Закону України «Про оренду землі», у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. У правовому висновку у справі N 6-977цс16 від 28.09.2016 Верховний Суд зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 32 зазначеного Закону на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст. ст. 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Згідно із п. "д" ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної несплати орендної плати як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки. Таким чином, несплата відповідачем орендної плати позивачу свідчить про наявність систематичного порушення відповідачем, взятих на себе за договором оренди зобов`язань щодо виплати орендної плати. Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Відповідно до положень ст.651 Цивільного кодексу України розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є самостійною та достатньою підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виходячи із визначення основної мети підприємницької діяльності - отримання прибутку та визначення суті договору оренди, слідує, що сенсом оренди є отримання орендарем у користування певного, відсутнього в його власності майна для використання цього майна в своїй підприємницькій діяльності з метою отримання прибутку, а для орендодавця - отримання плати за надання такого майна в користування. Неотримання орендодавцем орендної плати протягом більше ніж двох років, безумовно, свідчить, що орендодавець значною мірою позбавляється того, на що він розраховував при укладенні договору. Оскільки відповідач систематично не виконує своїх обов`язків щодо своєчасної сплати орендної плати, що істотно порушує права власника земельної ділянки, яким є позивач, а подальше звернення позивача до відповідача 29.11.2019 року з пропозицією про виконання зобов`язання за договорами оренди землі не виконуються, то за таких обставин порушені права позивача підлягають захисту в судовому порядку у спосіб, який просить позивач. Крім того, суд вважає, що аргументи сторони відповідача про те, що не сплата оренди позивачці за 2019 та 2020 роки не носить систематичний характер не ґрунтується на встановлених обставинах, оскільки судом установлено, що відповідач, будучи, зобов`язаним своєчасно сплачувати орендну плату у порядку та строки, передбачені умовами договору, а саме до 31 грудня поточного року, таких платежів не здійснив у 2019 та у 2020 році, що в сукупності складає 2 роки, тобто є систематичною несплатою за оренду землі. Враховуючи, що основною підставою для розірвання договору оренди, на яку посилався позивач як на істотне порушення відповідачем договору оренди землі, - це систематична несплата орендної плати відповідачем, яку на даний час позивач [PERSON] так і не отримала, суд вважає, що відповідачем істотно порушено умови договору оренди земельних ділянок зі сторони відповідача. Отже, встановивши, що відповідачем у 2019 році та 2020 році орендна плата по договору оренди не була виплачена позивачу як спадкоємцю після смерті [PERSON] , що є істотним порушенням відповідачем умов договору, наявні юридичні підстави для розірвання спірних договорів оренди. Зазначений висновок повністю узгоджується з правовою позицією Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду висловленою у постанові від 06 березня 2019 року у справі №183/262/18. Отже, виходячи з наведеного вище, враховуючи доведеність наявності систематичного характеру невиплати відповідачем орендної плати позивачу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання договорів оренди земельних ділянок площею 0,5636 га з кадастровим номером 5920686600:08:009:1146 та площею 5,0636 га з кадастровим номером 5920686600:08:009:0811, укладені між [PERSON] та ТОВ «Довіра-06» від 01 листопада 2015 та 01 січня 2016 років з підстав систематичної невиплати орендної плати, є такими, що підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі за 2019-2020 роки за користування земельними ділянками площею 0,5636 га з кадастровим номером 5920686600:08:009:1146 та площею 5,0636 га з кадастровим номером 5920686600:08:009:0811 у розмірі 33 500 грн. 61 коп. разом із пенею, суд приходить до наступних висновків. Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Як встановлено судом під час розгляду справи, протягом 2019-2020 років у користуванні ТОВ «Довіра-06» на підставі договорів оренди від 01.11.2015 та 01.01.2016 років перебували земельні ділянки площею 0,5636 га з кадастровим номером 5920686600:08:009:1146 та площею 5,0636 га з кадастровим номером 5920686600:08:009:0811, яка належать на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачу [PERSON] . За умовами додаткової угоди від 01 січня 2017 року та вказаних договорів оренди, орендна плата вноситься орендарем у строк не пізніше 31 грудня кожного року у грошовій формі, у розмірі 10% відповідно від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Крім того, п. 4.7 вказаних договорів передбачено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,02 % несплаченої суми за кожен день прострочення. Згідно з наданим стороною позивача розрахунком, з якими погодилася представник відповідача ТОВ «Довіра -06» Мальована І.Ю. у судовому засіданні та не надала відповідного контррозрахунку, розмір орендної плати за користування у 2019-2020 роках земельних ділянок площею 0,5636 га з кадастровим номером 5920686600:08:009:1146 та площею 5,0636 га з кадастровим номером 5920686600:08:009:0811, становить 33 500 грн. 61 коп. (15 884 грн. 59 коп. х 2 роки) та 1 731 грн. 43 коп. пені (за період 2020 рік -365 днів х 0,02%= 1 159 грн. 58 коп.; за період з 01.01.2021 по 01.04.2021 - 90 днів х 0,02%=571 грн. 85 коп.). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] в частині стягнення заборгованості по орендній платі та пені у заявленому розмірі 33 500, 61 грн., який не спростовано відповідачем. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, тобто при ухваленні рішення суд не може вийти за межі позовних вимог. Суд зазначає, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленихцим Кодексом. Суд не приймає до уваги посилання сторони відповідача, на те, що з ТОВ «Довіра -06» було проведено нарахування орендної плати, проте орендодавець [PERSON] померла, а спадкоємці не зверталися за її отриманням до моменту звернення із вказаним позовом до суду. Крім того не приймається і твердження стосовно відсутності в діях відповідача ознак систематичності порушень, та посилання на те, що право на земельні ділянки за позивачем зареєстровано у 2019 році, проте остання до даного часу не надала платіжних реквізитів для виплати орендної плати, оскільки позивач письмово зверталися до орендаря щодо проведення з нею розрахунку, де зазначала свої дані, але відповідач посилаючись на потребу укласти новий договір оренди, не виконав свого зобов`язання. Тобто відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження належного виконання ним умов договорів оренди землі від 01 листопада 2015 року та 01 січня 2016 року, а саме виплати орендної плати спадкоємцю [PERSON] , що є істотною умовою договору. Отже рішення суду винесено у межах заявлених вимог, на підставі наданих доказів усіма учасниками справи. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявних у справі доказів, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини у справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. При вирішенні питання щодо стягнення судового збору суд керується положеннями ч. 1 ст. 141 ЦПК України, якими передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, тому витрати по сплаті судового збору у сумі 2 724 грн. стягуються із відповідача на користь позивача . На підставі викладеного,

Outcome: approved