Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі та 11.02.2017 року шлюб між ними було розірвано. [INFO] року у сторін народилася дитина [PERSON]. Згідно рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 22.12.2015 року відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання дитини, однак, від сплати аліментів ухиляється. Відповідач з моменту розлучення участі у вихованні дитини не брав, не турбувався про стан її здоров'я, матеріально не забезпечував. Вихованням дитини та її забезпеченням повністю займається позивач. У судове засідання позивач не з'явилася, надіславши заяву про розгляд справи за її відсутності, де вказала що повністю підтримує свої позовні вимоги і не заперечує проти заочного розгляду справи(а.с.42). Відповідач у судове засідання не заявився, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав та не повідомив про поважні причини неявки. Представник третьої особи органу опіки та піклування Житомирської міської ради до суду не з'явився, надіславши заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю (а.с.43). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], пояснили, що вихованням дитини займається мати дитини, батько дитиною не цікавиться, участі у її вихованні не приймає, матеріальної, будь-якого іншого виду допомоги на утримання дочки не надає. За викладених обставин та відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, суд має можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків висновок органу опіки і піклування, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідності до ст.ст.11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 23.04.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (а.с.14). З листа Житомирського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді №1401 від 17.10.2016 року вбачається, що [PERSON] було надано первинну психологічну консультацію з метою визначення психоемоційного стану дитини, оцінки рівня тривожності, розуміння своїх стосунків з батьками (а.с.4,5). Шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 14.01.2014 року (а.с.11). Як вбачається з рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 22.12.2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.10.2015р. і до досягнення дитиною повноліття та додаткові витрати на дитину у розмірі 800,00грн. (а.с.12,13). З довідки Корольовського відділу ДВС Житомирського МУЮ № 9104 від 14.04.2016 вбачається, що [PERSON] дійсно не отримувала аліменти від [PERSON] за період з 01.10.2015 року по 31.03.2016 року згідно з виконавчим листом № 296/11078/15-ц, який видано Корольовським районним судом м. Житомира про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] Боржником рішення суду не виконується, боржник ухиляється від сплати аліментів (а.с.15). Згідно довідки Корольовського ВДВС м. Житомира Головного ТУЮ у Житомирській області № 9827 від 21.10.2016, заборгованість [PERSON] по аліментам становить 15 392,43 грн. (а.с.9). 22.11.2015 року позивач [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 2596 (а.с.10). З довідки ПП «КВЖРЕП № 8» № 1623 від 30.07.2016 року (а.с.8) вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані та проживають [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], чоловік [PERSON], [INFO] за вказаною адресою не зареєстрований. Відповідно до висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача, затвердженого рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради №530 від 07.06.2017 року (а.с.44-45) [PERSON] з моменту припинення шлюбних стосунків самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків відносно малолітньої доньки [PERSON], матеріальної та будь-якої іншої допомоги на утримання дитини не надає, за місцем постійного проживання дитини не відвідує. Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст.12 "Про охорону дитинства" встановлено, що на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до положень ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до п.п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Враховуючи викладене, висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON], а також те, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення та не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, а тому позовна вимога про позбавлення відповідача батьківських прав підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved