Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про зміну, раніше встановленого рішенням апеляційного суду Рівненської області від 12 вересня 2011 року розмір аліментів в твердій грошовій сумі, в розмірі по 300 грн., на утримання сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON],[INFO], шляхом стягнення з [PERSON] на її користь аліменти на утримання двох дітей по 2000 грн., щомісячно на кожну дитину, з дня подання цієї заяви. Заявою від 30.03.2017 року позивачка [PERSON] змінює позовні вимоги і просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох синів в розмірі по 750 грн. на кожну дитину щомісячно. Просить справу розглядати у її відсутність. В подальшому [PERSON] змінила позовні вимоги і просить стягнути з відповідача по 2000 грн. на кожну дитину щомісячно, а також витрати на правову допомогу в сумі 2000 грн. та судові витрати в сумі 640 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, заявою від 30.03.2017 року позовні вимоги позивачки визнає, не заперечує проти стягнення з нього аліментів щомісячно в розмірі по 750 грн. на кожну дитину. Просить розглядати справу у його відсутність. Заявою від 24 травня 2017 року відповідач просить справу розглядати у його відсутність. [PERSON] вимоги не визнає і просить в їх задоволенні відмовити. На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України \~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~ Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що 25.01.2002 року між позивачкою і [PERSON] був зареєстрований шлюб Чудельською сільською радою Сарненського району Рівненської області. Під час подружнього життя у них народилося двоє дітей: син [PERSON], 31.07.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-ГЮ №160221 від 03.09.2003 року, та син [PERSON], 16.04.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-ГЮ №000529 від 10.05.2005 року. Рішенням Сарненського районного суду від 19.07.2011 року шлюб між сторонами розірваний. 23.06.2011 року Сарненським районним судом прийнято рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання двох синів в розмірі 500 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. 12.09.2011 року апеляційним судом Рівненської області рішення Сарненського районного суду від 23.06.2011 року змінено в розмірі стягнення суми з 500 грн. на кожну дитину до 300 грн. на кожну дитину. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначених за рішенням суду, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. З наведених норм чинного законодавства України про особисті немайнові і майнові права та обов'язки батьків і дітей випливає, що відповідач зобов'язаний утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття шляхом сплати аліментів на їх утримання у розмірі, визначеному судом. Суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів матеріальний стан позивача у цій справі погіршився, оскільки на даний час значно збільшився розмір прожиткового мінімуму, зокрема і дітей віком до 18 років, на даний час збільшились ціни на продукти харчування, товари та інші послуги, що потребує від позивача значно більших витрат на утримання двох синів, а визначений розмір аліментів не можна вважати достатнім для належного утримання дітей. Крім того, як вбачається з довідки №25 від 28.02.2017 року син відповідача [PERSON] з 02.12.2015 року перебуває на обліку в лікаря педіатра, лора та травматолога, в зв'язку з чим на його лікування потрібні значні кошти. Судом встановлено, що [PERSON] працездатний, має у приватній власності житловий будинок по вул.1 Травня,38-а с.Чудель Сарненського району, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, має у власності два транспортних засоби, один з яких було придбано після розірвання шлюбу, інших утриманців не має, тому може сплачувати аліменти на утримання двох синів. З огляду на зазначені положення закону, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, взявши до уваги зміну матеріального становища позивача, стан здоров'я дитини, суд прийшов до висновку про зміну розміру аліментів шляхом збільшення їх розміру. Вирішуючи питання щодо стягнення витрат за надання правової допомоги у розмірі 2000 грн. суд враховує, що на підтвердження вказаних витрат позивачем надано лише прибутковий касовий ордер на суму 2000 грн. Зі змісту статті 88 ЦПК України вбачається, що витрати на правову допомогу мають бути документального підтвердженні та доведені. Згідно роз'яснень, які містяться у пункті 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" №10 від 17 жовтня 2014 року відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Як зазначено вище, ці витрати мають бути документально підтверджені, (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів), участь в судових засіданнях в залежності від їх тривалості і відповідний розрахунок як наводиться вище і у постанові пленуму так і в Законі України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Тому суд змушений відмовити в цій частині позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved