overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

13 травня 2014 року ухвалено рішення Хмельницького міськрайонного суду за позовом ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу, яким позов задовольнити частково. Оскільки судом в рішенні не вирішено питання про судові витрати, а, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, в такому разі суд, що ухвалив рішення, може з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання про судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Рішенням присуджено стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» 12695,11 доларів США (еквівалент - 101433,93 грн.) та 39362,01 грн. заборгованості за кредитним договором № HMIBGA00007571 від 5.07.2007 року, укладеним між ЗАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON]. Документально підтвердженими понесеними позивачем судовими витратами є сплачений судовий збір в сумі 1407,96 грн. Таким чином, зазначену суму судових витрат необхідно стягнути на користь позивача з відповідача [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

13 травня 2016 року ПАТ " Альфа-Банк " звернулось до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 30 812,40 гривень. Відповідно до укладеного договору № 500474989 від 08.04.2014 р. ПАТ " Альфа-Банк" надав фізичній особі - півоваровій Л.І. кредит у сумі 34 014,96 грн. Відповідно до умов вищевказаного договору [PERSON] зобов'язалась в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші платежі, передбачені договором та графіком погашення кредиту. Але зобов'язання відповідачем, щодо сплати кредиту та відсотків за користування кредитом за кредитним договором виконувались з порушенням умов договору та на час подання позову до суду залишаються такими. Станом на 21.04.2016 р. відповідач має заборгованість - 30 812,40 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі. На задоволенні позовних вимогах наполягає в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання без поважної причини не з'явився, хоча про дату, час, та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення в матеріалах справи. Заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

13 червня 2017 року [PERSON], [INFO], звернулася до суду з заявою про надання їй права на шлюб. В заяві вказала, що з 2016 року підтримує шлюбні стосунки з [PERSON], який у добровільному порядку визнав батьківство щодо народженої нею [INFO] року дитини. Натепер заявниця разом зі співмешканцем бажають взяти шлюб. Однак через її неповнолітній вік Снігурівський РВ ДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області відмовив у проведенні реєстрації відповідного акту цивільного стану. Заявниця просила суд ухвалити рішення про надання права на шлюб, вказуючи що це відповідає її інтересам. У судовому засіданні [PERSON] заяву підтримала. Підтвердила, що з 2016 року з [PERSON] проживають як подружжя, він є батьком її доньки. За взаємних почуттів любові та поваги, виваженості рішення про створення сім"ї бажають укласти шлюб. Заінтересовані особи [PERSON], [PERSON] не заперечували проти задоволення заяви. За допиту у судовому засіданні батьки заявительки зазначили, що наступна реєстрація шлюбу в інтересах їх неповнолітньої доньки. Сімейні стосунки з [PERSON] фактично склалися, у сім"ї виховується їх спільна дитина. [PERSON] у суді підтвердив бажання укласти шлюб із заявницею та разом з нею виховувати їх спільну дитину за наявності житла та джерел матеріального доходу. Дослідивши докази, суд прийшов наступного. Відповідно до ст.22 СК України шлюбний вік для жінки та чоловіка встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Стаття 23 цього Кодексу визначає, що право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. [PERSON], [INFO], має вік сімнадцять років, що підтверджується даними паспорту серії [NUMBER], виданого 17 грудня 2015 року Снігурівським РС УДМС України в Миколаївській області (а.с.4). Листом за підписом начальника Снігурівського районного відділу ДРАЦС ГТУЮ в Миколаївській області від 17 травня 2017 року за вих.№401/15.26-5.2.3 заявниці відмовлено у реєстрації шлюбу з [PERSON] за недосягнення встановленого шлюбного віку. Судом встановлено, що з 2016 року заявниця підтримує сталі подружні стосунки з [PERSON], 1997 року народження, який відповідно досяг шлюбного віку (паспорт серія [NUMBER], виданий 02 листопада 2013 року Снігурівським РС УДМС України в Миколаївській області). Як вбачається зі свідоцтва про народження [PERSON], яка народилася [INFO] року, її батьками є [PERSON] та [PERSON], актовий запис №2 складено 12 січня 2017 року у виконавчому комітеті Горохівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області. Заявниця та [PERSON] запевнили суд про намір створення сім"ї за взаємних почуттів любові та поваги і бажання виховувати спільну дитину у повній сім"ї. За встановлених обставин, суд визнає, що надання права на шлюб відповідає інтересами заявниці та ухвалює про задоволення заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

13 червня 2018 року лікар-психіатр ПОКПЛ імені О.Ф. Мальцева [PERSON] звернулася до Київського районного суду м.Полтави із заявою про доцільність госпіталізації недієздатної [PERSON], [INFO], яку 11.06.2018 року було госпіталізовано за направленням лікаря психіатра ППНД та заявою опікуна до Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені О.Ф. Мальцева з діагнозом: «помірна розумова відсталість з порушенням поведінки, які потребують догляду і лікування». 12.06.2018 року хвора оглянута комісією лікарів-психіатрів, встановлений діагноз: «помірна розумова відсталість з порушенням поведінки, які потребують догляду і лікування», прийнято рішення про госпіталізацію недієздатної до психіатричного стаціонару для лікування в умовах Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні. В судовому засіданні, яке проводилось в режимі відеоконференції лікар [PERSON] заяву підтримала та просила її задовольнити. [PERSON] з заявою згодна. Прокурор Дрємайлова Ю.О. в судовому засіданні просила задовольнити заяву. [PERSON] в судове засідання не з'явилася, просила суд слухати справу у її відсутності. З заявою лікарні згодна. Дослідивши матеріали справи та заслухавши учасників процесу, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Рішенням Конституційного суду України від 1 червня 2016 року №2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу"(справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1489-III з наступними змінами у взаємозв»язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 06.12.2010 року [PERSON] визнана недієздатною. Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 04.05.2016 року призначено над недієздатною [PERSON] опікуном адміністрацію Ліщинівського психоневрологічного будинку-інтернату в особі директора. 12.06.2018 року хвора оглянута комісією лікарів-психіатрів, встановлений діагноз: «помірна розумова відсталість з порушенням поведінки, які потребують догляду і лікування», у зв'язку з чим потребує госпіталізації. Враховуючи погіршення стану здоров'я [PERSON], за висновком комісії лікарів-психіатрів хвора потребує надання стаціонарної психіатричної допомоги. У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає за доцільне госпіталізувати недієздатну [PERSON] до Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені О.Ф.Мальцева. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

13 червня 2018 року лікар-психіатр ПОКПЛ імені О.Ф. Мальцева [PERSON] звернулася до Київського районного суду м.Полтави із заявою про доцільність госпіталізації недієздатної [PERSON], [INFO], яку 12.06.2018 року було госпіталізовано за направленням лікаря психіатра ППНД та заявою опікуна до Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені О.Ф. Мальцева з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром, стан загострення». 13.06.2018 року хвора оглянута комісією лікарів-психіатрів, встановлений діагноз: «Шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром, стан загострення», прийнято рішення про госпіталізацію недієздатної до психіатричного стаціонару для лікування в умовах Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні. В судовому засіданні, яке проводилось в режимі відеоконференції лікар [PERSON] заяву підтримала та просила її задовольнити. [PERSON] з заявою згодна. Прокурор Дрємайлова Ю.О. в судовому засіданні просила задовольнити заяву. [PERSON] в судове засідання не з'явився, просив суд слухати справу у його відсутності. З заявою лікарні згоден. Дослідивши матеріали справи та заслухавши учасників процесу, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Рішенням Конституційного суду України від 1 червня 2016 року №2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу"(справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1489-III з наступними змінами у взаємозв»язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 16.12.2008 року [PERSON] визнано недієздатною та призначено опікуном батька- [PERSON]. 13.06.2018 року хвора оглянута комісією лікарів-психіатрів, встановлений діагноз: «Шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром, стан загострення», у зв'язку з чим потребує госпіталізації. Враховуючи погіршення стану здоров'я [PERSON], за висновком комісії лікарів-психіатрів хворий потребує надання стаціонарної психіатричної допомоги. У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає за доцільне госпіталізувати недієздатну [PERSON] до Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені О.Ф.Мальцева. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

14.01.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 01.09.1995 року,посилаючись на те, що причинами розпаду сім*ї стали взаємне непорозуміння, відсутність спільних інтересів, поглядів на життя, різність характерів. З жовтня 2013 року припинені сімейні стосунки, вважає, що подальше спільне життя і збереження сім*ї суперечить їх інтересам. Від сумісного проживання мають неповнолітнього сина - [PERSON] [INFO], який після розірвання шлюбу проживатиме з ним. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідачка не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, зазначивши, що не заперечує проти проживання дитини з батьком, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище [PERSON] Суд,дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як зазначено в Свідоцтві про шлюб, 01 вересня 1995 року [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], зареєстрували шлюб. Відповідно до Свідоцтва про народження їх сина [PERSON] народився [INFO], у графах "батько" записаний [PERSON], "мати" - [PERSON]. Згідно до ст. 105 ч. 3 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 ч.ч. 1,2 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. З жовтня 2013 року припинили сімейні стосунки, подальше спільне життя і збереження сім*ї суперечить їх інтересам, шлюб існую формально. Суд, оцінивши належність, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, шлюб фактично розпався та існує формально, позов підлягає задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

14.01.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, який було зареєстровано 07.06.2009 року. В обґрунтування вимоги посилається на те, що з 27.12.2013 року з відповідачем припинені шлюбно-сімейні стосунки. Причиною розпаду сім*ї вважає відсутність порозуміння, різність поглядів на життя, відсутність поваги та любові один до одного. Подальше спільне життя і збереження сім*ї суперечить їх інтересам. Від сумісного проживання мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], який після розірвання шлюбу проживатиме з нею. Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, проти проживання дитини з матір'ю не заперечував. Суд,дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як зазначено в Свідоцтві про шлюб, 09 червня 2007 року [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], зареєстрували шлюб. Відповідно до Свідоцтва про народження їх син [PERSON] народився [INFO], у графах "батько" записаний [PERSON], "мати" - [PERSON]. Згідно до ст. 105 ч. 3 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 ч.ч. 1,2 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. З 27.12.2013 року сторони проживають окремо, подальше спільне життя і збереження сім*ї суперечить їх інтересам. Суд, оцінивши належність, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливим, шлюб фактично розпався та існує формально, позов підлягає задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

14.01.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно та до досягнення повноліття. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явилася, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю та просила справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явився,однак надав заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю та просив справу розглянути без його участі. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який був розірвано 20.09.2011 року рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області (а.с. 5). Від сумісного життя сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. (а.с.6,7,8). Згідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Матеріали справи свідчать про те, що сторони розірвали шлюбні відносини і відповідач не надає регулярно матеріальну допомогу на утримання дитини. При визначенні розміру аліментів відповідно до ст.182 СК України суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших осіб. При цьому розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому, враховуючи матеріальне становище відповідача та його неповнолітнього сина, а також те, що відповідач хронічними захворюваннями не страждає, інших осіб на утриманні не має, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача обгрунтовані і підлягають задоволенню повністю, відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання його неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Крім того в порядку ст.ст.3,4 ЗУ "Про судовий збір" від 08.07.2011 року з відповідача в доход держави слід стягнути судовий збір у сумі 243,60 гривень, а також на підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за 1 місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

14.01.2014р. позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі 1/3частини з усіх видів доходу, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідного віку на утримання дітей [PERSON], [INFO] народження, [PERSON], [INFO] народження, з тих підстав, що відповідач не допомагає добровільно. Шлюб був укладений 18 серпня 2001року. У судовому засіданні позивач підтримала свій позов і просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3частини з всіх видів доходів на утримання дочок. Відповідач позов визнав і не заперечує платити аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3частини з всіх видів доходів. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторони, суд вважає позов обгрунтованим та підлягаючим задоволенню з наступних підстав: Шлюб між сторонами укладений 18 серпня 2001року, що підтверджується копією довідки про укладення шлюбу. У шлюбі народилися діти [PERSON], [INFO] народження, [PERSON], [INFO] народження , що підтверджується копіями свідоцтва про народження. Діти мешкають з позивачем, що підтверджується довідкою ТОВ «УК «КомЕнерго-Бердянськ» № 1897 від 04.12.2013р., актом від 04.03.2014р. Згідно ст.180 СК України " батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття". Враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3частини з усіх видів доходу на утримання дітей. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Позивач звернулася до суду з заявою про стягнення аліментів 14. 01.2014р., тому суд вважає можливим стягнути аліменти з 14.01.2014р.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

14.01.2020 року [PERSON] звернулася до Завдського районного суду м. Миколаєва з заявою, в якій просила встановити факт народження [PERSON] [INFO] у місті Сімферополі, АРК Крим, Ураїни. Мати - [PERSON] , дата народження [INFO] , громадянка України, батько - [PERSON] [INFO] , громадянин України. Заяву обґрунтовано тим, що [INFO] в структурному підрозділі Перинатальний центр Державного бюджетного закладу охорони здоров`я Республіки Крим "Республіканська клінічна лікарня ім. Н.А. Семашко" [PERSON] народила доньку, про що [PERSON] довідку №79 від 27.11.2019 року. У виданому свідоцтві про народження на бланку увесь текст, що стосується запису про народження дитини здійснено на російській мові. Коли заявник звернувся до Заводського районного у місті Миколаєві відділу державної реєстрації актів цивільного стану південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) з метою реєстрації народження доньки, співробітником Заводського районного у місті Миколаєві відділу державної реєстрації актів цивільного стану південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) їй було відмовлено, тому що, відповідно до ч.2 , 3 ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", який набрав чинності 27.04.2014 року, будь-які органи, їх діяльність вважаються незаконним, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь який акт (рішення, документ), виданий органами та /або особами, передбаченими ч.2 цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків. В судове засідання заявник, не прибув, надав заяву, в якій заяву про встановлення факту підтримав, просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій заяву про встановлення факту підтримав, просив її задовольнити. Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в місті Тбілісі, Грузія, [INFO] на тимчасово окупованій території України народила доньку, що підтверджується довідкою №79 від 27.11.2019 року. За змістом ст. 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Перелік фактів, що можуть визнаватися судом, не є вичерпним. Враховуючи викладене, а також ту обставину, що факт народження [PERSON] доньки [INFO] на тимчасово окупованій території України доведений, суд задовольняє заяву [PERSON] та встановлює юридичний факт. На підставі викладеного,

Outcome: approved