Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк (далі - АТ КБ) «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 13.03.2015 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Вказує, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Однак, у порушення умов договору позичальник зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, тому станом на 18.08.2019 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 13429,71 грн. На підставі наведеного, просить суд, стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість в розмірі - 13429,71 грн., згідно кредитного договору № б/н від 13.03.2015 року та понесені судові витрати по справі. Ухвалою суду від 16.12.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача до судового засідання подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, просить суд позов задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи, в тому числі через розміщення судового оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відзиву та будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи без її участі на адресу суду не надходило. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи. За погодженням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Згідно із ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В обґрунтування своїх позовних вимог, банк у позовній заяві вказував, що між АТ КБ «Приватбанк» укладено кредитний договір шляхом підписання [PERSON] 13.03.2015 року заяви б/н на отримання кредиту у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак, до позовної заяви позивачем додано докази, що не підтверджують вказані обставини. Зокрема, із матеріалів справи вбачається, що 13.03.2015 року між ПАТ КБ "Акцент Банк" і [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов надання банківських послуг в А-Банку, в якій указано, що вона разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між ПАТ КБ "Акцент Банк" та [PERSON] кредитний договір (а.с. 9). Із витягу з реєстру юридичних осіб, вбачається що АТ «Акцент-Банк» (скорочена назва АТ «А-Банк» ) не є складовою частиною АТ КБ «Приватбанк», має власний код ЄДРПОУ, власну юридичну адресу та не перебуває в процесі припинення. Отже, позивачем не надано суду доказів укладення між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] кредитного договору на підставі якого виникла заборгованість вказана у розрахунку заборгованості за договором № б/н від 13.03.2015 року (а.с. 7-8). Таким чином, оскільки, стороною позивача в порушення вимог ст.81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів укладення з відповідачем кредитного договору №б/н від 13.03.2015 року, на підставі якого банк просить стягнути з відповідача спірну суму боргу в розмірі 13429,71 грн., то суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» слід відмовити за їх безпідставністю. Оскільки, у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають.

Outcome: dismissed