Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом про визнання [PERSON], таким, що втратив право користування житловим будинком, що знаходиться по [ADDRESS]. В позові зазначила, що даний житловий будинок вона отримала по заповіту після смерті [PERSON]. На той час вона була у шлюбі із відповідачем, шлюб який розірвали 03.02.2014 року. Незважаючи на те, що [PERSON] з червня 2013 року не проживає в даному будинку, добровільно виписатися не бажає. Участі в утриманні та догляді за будинком [PERSON] не приймає. Крім того їй додому приходять документи від кредиторів відповідача, а цивільна дружина відповідача з'являється по даній адресі та заявляє претензії на будинок. В зв'язку з цим вона (позивачка) й звернулася до суду та просить позов задовольнити. В судовому засідані [PERSON], що є представником [PERSON] пояснила, що відповідач більше року не проживає в будинку по [ADDRESS], який позивачка отримала у спадок від [PERSON]. На вимоги виписатися не реагує. Він створює незручності [PERSON] в користуванні та розпоряджанні нею своїм майном. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Позов просить задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. [PERSON] в судове засідання не з'явився. Про час і місце судового розгляду був належним чином повідомлений, що підтверджується оголошенням про виклик в судове засідання відповідача, розміщеним в газеті "Галичина" від 29-30.09.2014 року № 146 (4899). Свідки ([PERSON] та [PERSON]) в судовому засіданні підтвердили пояснення представника позивача. Пояснили, що [PERSON] дійсно більше року не проживає в будинку позивачки. В селі його не бачили. На скільки їм відомо - даний будинок [PERSON] отримала в спадок від [PERSON]. Відповідно до ст. 224 ч. 1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд приходить висновку щодо ухвалення по справі заочного рішення. Заслухавши пояснення представника позивачки, свідків, дослідивши та оцінивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із таких підстав: відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS], що підтверджується копіями технічного паспорта складеного 14.05.1987 року; свідоцтва про право на спадщину, від 15.01.2004 року; та витягом про реєстрацію права власності, за № 2797786 від 11.02.2004 року, при матеріалах справи. Згідно ст. 316 ч. 1 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Як вбачається, у 17.02.2002 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON], який прописаний у будинку. Однак подружнє життя не склалося і 03.02.2014 року шлюб між ними було розірвано, що підтверджується копією рішення Городенківського районного суду від 03.02.2014 року, справа № 342/84/13-ц. [PERSON] в будинку [PERSON] не проживає та ніякої участі в його утриманні не приймає. На вимоги про зняття з реєстраційного обліку не реагує, добровільноне виписується, що створює неналежне розпорядження позивачкою своїм майном. Згідно ст. 391 ч. 1 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З довідки від 14.05.2014 року №197, виданої Серафинецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області; а також із пояснень свідків: [PERSON] та [PERSON], вбачається, що [PERSON], з 02.07.2013 року в селі не проживає. Відповідно до ст. 405 ч. 2 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В силу п. 11 постанови Пленуму ВСУ "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", відповідно до ст. 107 ЖК наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це… На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). В зв'язку з цим суд вважає, що позов слід задовольнити та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком, що знаходиться по [ADDRESS]. Виходячи з викладеного, на підставі ст. 316 ч. 1, ст. 391 ч. 1, ст. 405 ч. 2 ЦК України, ст. ст. 72, 150 ЖК України та

Outcome: approved