Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору Скороходівська селищна рада Чутівського району Полтавської області в якому просить: - визнати спільною сумісною власністю нерухоме майно - [ADDRESS], яка належала [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого [PERSON], секретарем виконавчого комітету Артемівської селищної ради 14.05.1992 року та зареєстрованого в реєстрову книгу №6 під реєстровим номером 962, набутого під час шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] та зареєстрованого Артемівською селищною радою Чутівського району Полтавської області, за записом №49 від 27.12.1980 року; - визнати за [PERSON] (реєстраційний номер картки платників податків - [NUMBER]), право власності за спадкуванням на 1/4 (одну четверту) частину спадкового нерухомого майна - [ADDRESS] та в цілому складається з: коридору «ІІ-І» площею 6,00 кв.м., кімнати «ІІ-2», площею 11,8 кв.м., кімнати «ІІ-З» площею 17,2 кв.м., кухні «ІІ-4» площею 8,7 кв.м., коридору «II-5» площею 3,4 кв.м., ванни «ІІ-6» площею 2,6 кв.м., туалету «ІІ-7» площею 1,1 кв.м., жила площа квартири складає 29,00 кв.м., загальна площа 50,8 кв.м., яка належить [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого [PERSON], секретарем виконавчого комітету Артемівської селищної ради 14.05.1992 року та зареєстрованого в реєстрову книгу №6 під реєстровим номером 962; В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] померла її рідна мати [PERSON] - спадкодавець за законом. [INFO] року помер [PERSON] - чоловік померлої [PERSON] та її вітчим. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у спільному нерухомому майні подружжя набутого під час шлюбу. Спадкова справа після смерті [PERSON] заведена на підставі заяви позивача про прийняття спадщини в Чутівській державній нотаріальній конторі за №49/1996 року. До складу спільної власності майна набутого подружжям під час шлюбу входить, [ADDRESS] та в цілому складається з: коридору «ІІ-І» площею 6,00 кв.м., кімнати «ІІ-2», площею 11,8 кв.м., кімнати «ІІ-З» площею 17,2 кв.м., кухні «ІІ-4» площею 8,7 кв.м., коридору «II-5» площею 3,4 кв.м., ванни «ІІ-6» площею 2,6 кв.м., туалету «ІІ-7» площею 1,1 кв.м., жила площа квартири складає 29,00 кв.м., загальна площа 50,8 кв.м., яка належить [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого [PERSON], секретарем виконавчого комітету Артемівської селищної ради 14.05.1992 року та зареєстрованого в реєстрову книгу №6 під реєстровим номером 962, на яке позивач, [PERSON] - як спадкоємець за законом має право. Крім позивача спадкоємцем на спадщину, яка відкрилася [INFO] року після смерті спадкодавця [PERSON] є його рідна дочка [PERSON], як спадкоємець першої черги спадкування за законом. Інші спадкоємці як за законом так і за заповітом - відсутні. Позивач звернулася до виконуючої обов'язки завідувача Чутівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті [PERSON], яка померла [INFO] на підставі дублікату договору купівлі-продажу, виданого 03.05.2018 року за реєстровим №58, посвідченого Артемівською селищною радою 14.05.1992 року за №144 [ADDRESS] на ім'я [PERSON], який помер [INFO] року. Державним нотаріусом виявлено відсутність правовстановлюючого документу (оригіналу) на ім'я спадкодавця [PERSON] на майно та за відсутності можливості встановити склад спадкового майна через відсутність документу, що посвідчує право власності на ім'я [PERSON], позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? (одну четверту) частку [ADDRESS] та надано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 17.05.2018 року, вих. №02-31/610. За зазначених обставин позивач [PERSON] змушена була звернутись до суду з позовом про визнання права власності на ? частину спадкового нерухомого майна. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, від представника позивача через канцелярію суду надійшла заява в якій він просить справу розглянути у його відсутності та відсутності позивача, та зазначив, що позов підтримують та просять його задовольнити. Відповідач по справі - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, від відповідача через канцелярію надійшла заява про розгляд справи без її участі та про визнання позовних вимог. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений, подав через канцелярію суду заяву, в якій просив справу розглянути без присутності представника селищної ради та не заперечував проти задоволення позовної заяви. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась у зв'язку з неявкою у судове засідання усіх учасників справи. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, з'ясувавши позицію сторін та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що визнання відповідачами позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймає визнання відповідачем позову та приходить до висновку про ухвалення рішення про задоволення позову виходячи з наступного. Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] є рідною матір'ю позивача по справі - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, [NUMBER], виданим 10.02.1983 р. відділом РАЦС м. Краматорська Донецької області, про що в Книзі реєстрації актів про народження проведений запис за №470, свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER], виданим Артемівською селищною радою Чутівського району Полтавської області та свідоцтвом про шлюб [NUMBER] виданим повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Чутівського районного управління юстиції 16.01.2008 р. (а.с. 22, 23, 86). Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] від 27.12.1980 р. [PERSON], [INFO], перебувала у шлюбі з [PERSON], [INFO] (а.с. 86). Як вбачається з матеріалів справи, а саме - договору купівлі-продажу, посвідченого [PERSON], секретарем виконавчого комітету Артемівської селищної ради 14.05.1992 року та зареєстрованого в реєстрову книгу №6 під реєстровим номером 962, [PERSON] належала [ADDRESS] (а.с. 18-20). За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 р. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов'язків, що виникли після набрання ним чинності. Отже оскільки договір щодо купівлі продажу квартири укладений до 2001 року, суд у вирішенні питання про визнання спільною сумісною власністю майна подружжя повинен керуватися КпШС України (в редакції 1969 року). За змістом ст. 22 КпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми, або з інших поважним причин не мав самостійного заробітку. Статтею 23 КпШС України встановлено, що майном, нажитим за час шлюбу, подружжя розпоряджається за спільною згодою. При укладенні угод одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Частиною другою статті 112 ЦК Української РСР 1963 року визначено, що сумісною власністю є спільна власність без визначення часток. У відповідності до ст. 28 КпШс України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках, суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Виходячи з наведеного, сімейним законодавством, яке діяло на момент виникнення спірних правовідносин, прямо було встановлено, що майно придбане під час шлюбу належить на праві спільної сумісної власності подружжю, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, та їх частки є рівними. Як було встановлено вище, договір купівлі-продажу [ADDRESS] був укладений та посвідчений секретарем виконавчого комітету Артемівської селищної ради 14.05.1992 року та зареєстрованого в реєстрову книгу №6 під реєстровим номером 962, а шлюб між [PERSON] та [PERSON] було укладено 27.12.1980 р. Тобто, нерухоме майно - [ADDRESS] було набуте подружжям [PERSON] та [PERSON] за час шлюбу, а тому є їх спільною сумісною власністю з рівними частками подружжя. Згідно матеріалів справи [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть, [NUMBER], виданим Артемівською селищною радою, Чутівського району Полтавської області 26.09.1995 року (а.с. 13). Як роз'яснено в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року № 2709-IV "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. За загальними положеннями про спадкування за ЦК УРСР 1963 року, зокрема згідно з ч.ч.1, 2 ст.524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст.525 ЦК УРСР). Частиною першою статті 529 ЦК УРСР встановлено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи станом на момент смерті [PERSON], яка померла [INFO]., останній належала ? частина [ADDRESS]. Спадщину після смерті матері [PERSON] прийняла [PERSON], що підтверджується відповідною заявою про прийняття спадщини, поданою до Чутівської державної нотаріальної контори у встановлений законом 6-ти місячний строк (а.с. 69-71). Також, відповідно до Будинкової книги на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] на момент смерті [PERSON], за даною адресою зареєстровані та проживали [PERSON], [INFO] - чоловік померлої [PERSON], (з 18.12.1980 року) та [PERSON], [INFO] - дочка померлої [PERSON].(з 03.10.1990 року) (а.с. 24). Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що спадкоємцями за законом на майно померлої [PERSON], що складалось з ? частини [ADDRESS], які прийняли спадщину є її чоловік [PERSON] та її донька - [PERSON] з частками у майні по ?. Статтею 548 ЦК УРСР, який діяв на момент відкриття спадщини після померлої [PERSON], передбачено, що прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Отже, позивачеві по справі - [PERSON], яка прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON], з дня відкриття спадщини належить ? частина [ADDRESS]. Позивач звернулася до виконуючої обов'язки завідувача Чутівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті [PERSON], яка померла [INFO] на підставі дублікату договору купівлі-продажу, виданого 03.05.2018 року за реєстровим №58, посвідченого Артемівською селищною радою 14.05.1992 року за №144 [ADDRESS] на ім'я [PERSON], який помер [INFO] року. Однак, державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? (одну четверту) частку [ADDRESS] в зв'язку з відсутність правовстановлюючого документу (оригіналу) на ім'я спадкодавця [PERSON] на майно та за відсутності можливості встановити склад спадкового майна через відсутність документу, що посвідчує право власності на ім'я [PERSON], що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 17.05.2018 року, вих. №02-31/610 (9). Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів такого захисту згідно з указаною нормою Кодексу є визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд зазначає, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи, що судом встановлено, що [ADDRESS] було є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], а також те, що право позивача на ? частини зазначеної квартири належить позивачу з дня відкриття спадщини після померлої [INFO]. [PERSON], з огляду на те, що позивач, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу (оригіналу) на ім'я спадкодавця [PERSON] на майно, не може реалізувати своє право власності на нерухоме майно та отримати свідоцтво про право на спадщину, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved