Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

16 квітня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати за ним право власності за заповітом на земельну ділянку площею 3,73 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої за адресою: [ADDRESS], що належала померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 25.06.2002 року, посилаючись на слідуючі обставини. [INFO] року помер батько позивача - [PERSON]. За життя, а саме 10 березня 2004 року, в Трапівській сільській раді Татарбунарського району Одеської області останнім було вчинено заповідальне розпорядження щодо належної йому земельної ділянки загальною площею 3,73 га на користь позивача. Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 25 січня 2018 року встановлено юридичний факт постійного сумісного проживання позивача зі спадкодавцем [PERSON] у житловому будинку [ADDRESS] на день відкриття спадщини - 27.06.2016 року. Після набрання вказаним рішенням законної сили, [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу Монастирліу О.П. із заявою щодо відкриття спадкової справи. Нотаріусом було відкрита спадкова справа, однак щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на успадковане майно - земельну ділянку площею 3,73 га, розташовану на території Трапівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 25.06.2002 року, виданого на ім'я [PERSON], було відмовлено з причин відсутності (ненадання) правовстановлюючого документу на вказану нерухомість. Про втрату оригіналу вищезазначеного правовстановлюючого документу була опублікована об'ява в районній газеті «Татарбунарський вісник». За таких обставин, посилаючись на письмові докази, позивач вимушений звернутись до суду з вказаним позовом. Під час розгляду справи судом було вчинено наступні процесуальні дії: Ухвалою суду від 23.04.2018 року було відкрито провадження по справі (а.с.56). 18 червня 2018 року ухвалою суду було витребувано від приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу [PERSON] інформацію щодо наявності спадкової справи та кола спадкоємців до майна [PERSON], який помер [INFO] року (а.с.63). Через канцелярію суду надійшла інформаційна довідка зі спадкового реєстру №52513687 від 05.07.2018 року, відповідно до якої, було отримано інформацію, що після смерті [PERSON], відкрита спадкова справа 74/2018, дата заведення - 31.03.2018 року, місце заведення та зберігання - приватний нотаріус Монастирліу О.П. (а.с.65). Також долучено копію нотаріально завіреної заяви позивача до нотаріуса за №196, датованої 31.03.2018 року щодо прийняття ним спадщини по заповіту на земельну ділянку спадкодавця [PERSON], що розташована на території Трапівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (а.с.66). Позивач та його представник адвокат [PERSON] в судове засідання не з'явилися, але від адвоката до суду надійшла заяву про слухання справи у їх відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги (а.с.68). Представник Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області Шевченко Л.О. (а.с.58), направив до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує, вважаючи їх обґрунтованими та законними. Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. З огляду на належне сповіщення позивача, його представника, представника відповідача про дату, час та місце розгляду справи, надходження від них заяв про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу без участі сторін. При цьому, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно з частиною 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановлює ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляду. Дослідивши позовну заяву та надані сторонами письмові докази в сукупності, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України, вважає можливим позов задовольнити, виходячи з того, що відповідно до статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. При цьому, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області по цивільній справі № 515/2077/17 (а.с.12-13) встановлено факт постійного сумісного проживання [PERSON], який народився [INFO] року в с.Новоселиця Татарбунарського району Одеської області, ІН [NUMBER] та [PERSON], яка народилася [INFO] року в с.Трапівка Татарбунарського району Одеської області, ІН [NUMBER], разом з [PERSON] у житловому будинку [ADDRESS], на день відкриття спадщини - [INFO] року. Копією заповіту, складеного 10.03.2004 року (а.с.8) підтверджується, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробив розпорядження, яким належний йому Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 25.06.2002 року заповів своєму синові [PERSON]. Згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Трапівською сільською радою Татарбунарського району Одеської області 25.06.2002 року (а.с.7), [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 3,73 га, розташованої на території Трапівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Татарбунарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 29 червня 2016 року (а.с.6) підтверджується, що [PERSON] помер [INFO] року в селі Приморське Татарбунарського району Одеської області; Звітом про незалежну експертну грошову оцінку земельної ділянки загальною площею 3,73 га, проведеного ФОП-оцінювачем [PERSON], визначено вартість вказаної земельної ділянки, яка складає 57 391 грн.(а.с.14-50). З листа приватного нотаріуса Монастирліу О.П. за № 287/02-14 від 31.03.2018 року (а.с.10) видно, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [PERSON], у зв'язку з тим, що він не надав оригінал правовстановлюючого документу на успадковане майно - земельну ділянку. Як вбачається з газети «Татарбунарський вісник» за №12 від 07 квітня 2018 року (а.с.11), в графі «втрачені» міститься об'ява - вважати недійсним втрачений Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданий Трапівською сільською радою Татарбунарського району Одеської області 25.06.2002 року на ім'я [PERSON]. У відповідності до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою ст. 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України. Частина перша статті 1223 ЦК України передбачає право на спадкування осіб, визначених у заповіті. Згідно ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. В силу ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. Відповідно до п. 4.15 розділу 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року "видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, нотаріусом проводиться після подання до нотаріальної контори правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві". Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, між сторонами виникли спадкові правовідносини, які неможливо вирішити в позасудовому порядку. Судом з достовірністю встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON], але в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкову земельну ділянку, нотаріальною конторою відмовлено останньому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане спадкове майно. Відсутність правовстановлюючого документу на земельну ділянку та належність її спадкодавцю [PERSON] підтверджується матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні . Виготовлення дублікату вказаного правовстановлюючого документу після смерті спадкодавця законом не передбачено, що позбавляє позивача можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказане майно в установленому законом порядку. За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами, за відсутності заперечень відповідача, суд вважає, що права позивача мають бути захищені шляхом визнання за ним, як спадкоємцем за заповітом, права власності на земельну ділянку площею 3,73 га, цілове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої за адресою: [ADDRESS], що належала померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 25.06.2002 року

Outcome: approved