Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини з матір"ю , треті особи без самостійних вимог на стороні позивача : орган опіки та піклування Козятинської районної державної адміністрації Вінницької області, служба у справах захисту дітей Хотинської районної державної адміністрації Чернівецької області. Свої вимоги позивач мотивує тим , що 07.05.2009 між нею та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Хотинського районного управління юстиції Чернівецької області, актовий запис №23 від 07.05.2009 року. Після одруження вона проживали спільно з відповідачем, її дочкою від першого шлюбу [PERSON] , народження 22.07.2003 року, матір'ю та батьком відповідача за адресою: [ADDRESS], вищевказаною адресою. 10.09.2011 року від шлюбу у них народився син [PERSON]. Після народження сина в їхніх з відповідачем стосунках виникли складності, пов'язані з тим, що відповідач жодним чином не опікувався проблемами їхньої сім'ї, сімейні гроші витрачав виключно на особисті потреби, після задоволення яких перебував в неадекватному стані, в зв'язку з чим у неї виникли обґрунтовані підозри щодо вживання ним наркотичних засобів. З цього приводу між нами виникали конфліктні ситуації, сварки, скандали, які негативно позначались на стані її здоров'я та психічному стані малолітніх дітей. В березні 2015 року їхні сімейні стосунки, взагалі, припинились. Розуміючи, що їх відновлення та збереження сім'ї неможливе, вона забрала малолітніх дітей та виїхала до своєї матері - [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO], де проживає до цього часу. З того часу спільне господарство не ведеться, збереження сім'ї неможливе. В квітні 2015 року до неї приїхав батько відповідача - її свекор [PERSON], який привіз дитячі та її речі, вона повідомила йому, що повертатись в м. Хотин до чоловіка не бажає, оскільки відновлення сімейних стосунків неможливе. 14.05.2015 до неї приїхали відповідач, її свекруха [PERSON] та свекор [PERSON], під приводом побачитись з їхнім з відповідачем сином, а їхнім онуком [PERSON]. Вони попросили її дозволити сину [PERSON] деякий час погостювати у них в Хотині, оскільки вони за ним сумують. З свекром та свекрухою на той час у неї були нормальні стосунки, тому вона не заперечувала, і вони домовились, що по її першому дзвінку вони привезуть [PERSON] до неї в с. Комсомольске. Проте, коли вона подзвонила до чоловіка з цього приводу, він повідомив їй, що [PERSON] буде виховувати їхня сім'я, а якщо вона захоче його побачити, щоб приїздила в м. Хотин, проти чого вони не будуть заперечувати. Маючи намір повернути [PERSON] додому, вона з братом та його знайомим виїхали в м. Хотин, де спільно з працівниками служби захисту дітей та працівниками міліції в справах неповнолітніх відвідали місце проживання чоловіка, проте її чоловік та свекруха дитину не віддали, знову ж таки мотивували тим, що дитину будуть виховувати вони і без рішення суду [PERSON] не віддадуть. Працівники служби захисту дітей та міліції пояснили їй, що без судового рішення повернути їй сина вони не мають права. З того часу вона кожен місяць їздить на побачення з дитиною, які проходять повністю під контролем чоловіка, свекра та свекрухи. Таким чином, вона протиправно розлучена з своїм малолітнім сином, позбавлена можливості виховувати його, опікуватись ним. Позивач та представник позивача-Пилипчук В.О. в судовому засіданні позов підтримали та підтвердили вищенаведені обставини. Просять позов задовільнити, а саме: розірвати шлюб між позивачем та відповідачем та визначити місце проживання малолітнього сина з позивачем , не заперечують проти винесення заочного рішення. Відповідач двічі в судове засідання не з'явився , хоча належним чином був повідомлений про день та час слухання справи, відповідно до ст.76 ЦПК України , про що свідчать розписки, які знаходяться в матеріалах справи. Представник третьої особа на стороні позивача - начальник органу опіки та піклування Козятинської РДА - [PERSON] в судові засідання двічі не з"явилась , хоча про день та час слухання справи була належним чином повдомлена, суду не повідомила про причини неявки в судові засідання . Представник служби у справах дітей Хотинської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився , але до суду начальник служби у справах дітей Хотинської райдержадміністрації - [PERSON] надіслав заяву про слухання справи без участі їхнього представника, також надіслав висновок органу опіки та піклування Хотинської районної державної адміністрації щодо визначення місця проживання неповнолітнього [PERSON] від 23.09.2016 №9-478-02-28. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача, представника позивача та дослідивши письмові докази дійшов до висновку висновку , що позов необхідно задовільнити . Так, судом встановлено, що 07.05.2009 між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Хотинського районного управління юстиції Чернівецької області, актовий запис №23 від 07.05.2009 року( а.с. 7). Після одруження сторони проживали спільно за адресою: [ADDRESS]. 10.09.2011 від шлюбу у сторін народився син [PERSON] ( а.с.8) . Після народження сина в стосунках позивача з відповідачем виникли складності, пов'язані з тим, що відповідач жодним чином не опікувався проблемами сім'ї, сімейні гроші витрачав виключно на особисті потреби. З цього приводу між сторонами виникали конфліктні ситуації, сварки, скандали, які негативно позначались на стані здоров'я позивача та психічному стані малолітніх дітей. В березні 2015 року сімейні стосунки сторін припинились. Позивач [PERSON] з малолітніми дітьми виїхала до своєї матері - [PERSON], яка проживає за адресою: с.Махнівка (Комсомольске) Козятинського району Вінницької області, вул. Пушкіна. буд.9. 14.05.2015 до позивача приїхали відповідач разом зі своїми батьками під приводом побачитись з сином та онуком [PERSON]. Вони попросили позивача дозволити неповнолітньому [PERSON] деякий час погостювати у них в Хотині, оскільки вони за ним сумують. Позивач [PERSON] не заперечувала, і вони домовились, що по її першому дзвінку вони привезуть [PERSON] до позивача в с. Комсомольске (нині с. Махнівка). Однак, на вимогу позивача у добровідьному порядку дитина не була повернута . З того часу позивач кожен місяць їздить на побачення з дитиною, які проходять повністю під контролем чоловіка, свекра та свекрухи. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Хотинської районної державної адміністрації щодо визначення місця проживання неповнолітнього [PERSON] від 23.09.2016 №9-478-02-28, Хотинська районна державна адміністрація вважає за доцільне визначити місце проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO], біля матері [PERSON], жительки с. Махнівка Козятинського району Вінницької області та рекомендує батькові [PERSON] приймати активну участь у вихованні та навчанні власного сина . Відповідно до довідки Махнівської сільської ради Козятинського району Вінницької області від 05.10.2016 № 3767, згідно Постанови Верховної Ради України №1353- УІІІ від 12.05.2016 " Про перейменування деяких населених пунктів" , село Комсомольське перейменовано на село Махнівка ( а.с. 103). Відповідно до довідки начальника служби у справах дітей Хотинської райдержадміністрації від 24.06.2016 за № 16-93-01-14 станом на зазначену дату відповідач з заявою щодо вирішення питання про визначення місця проживання дитини в службу не звертався . Згідно положень ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до п.18 Постанови ПВС України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Відповідно до Принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матірю. В судовому засіданні також доведено , що сторони досить тривалий час припинили подружні відносини, не ведуть спільного господарства, не бажають проживати однією сімєю та поновляти подружні стосунки. Суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу між сторонами, оскільки шлюб носить формальний характер і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує на користь позивача судовий збір та витрати за надання юридичної допомоги з відповідача.

Outcome: approved