Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до Новоайдарського районного суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та жінки, з якою проживає дитина. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 23.01.2015 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню доньку: [PERSON], [INFO]. Фактично сімейні стосунки між сторонами припинені, подальше збереження шлюбних відносин позивач вважає неможливим. Спір про сумісно нажите майно відсутній. Дитина постійно мешкає з позивачем. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. На даний час позивач перебуває у скрутному матеріальному становищі, не працює, оскільки дитина не досягла трирічного віку. Відповідач інших дітей чи утриманців не має. На підставі викладеного, позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до її повноліття, починаючи з дня подачі позову до суду, а також стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлені факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ № 240035, виданого 23.01.2015 року Виконавчим комітетом Щастинської міської ради, актовий запис №06, 23.01.2015 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після чого подружжю присвоєне спільне прізвище [PERSON] (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЕД № 319971 (а.с. 6). Дитина постійно мешкає з позивачем. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. На даний час позивач перебуває у скрутному матеріальному становищі, не працює, оскільки дитина не досягла трирічного віку. Відповідач інших дітей чи утриманців не має. На підставі викладеного, позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до її повноліття, починаючи з дня подачі позову до суду, а також стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. При ухиленні батьків від обов`язку утримувати своїх неповнолітніх дітей кошти на їх утримання стягуються у судовому порядку. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України по рішенню суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу (заробітку) або в твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сім`ї, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач є працездатною особою. Відомості про матеріальне становище відповідача, наявності у нього інших дітей, непрацездатних членів сім`ї у суду відсутні. Відповідно до ст.7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2017 рік", прожитковий мінімум на одну дитину віком до 6 років з розрахунку на місяць з "01" січня 2017 року становить 1355 грн., тому, з урахуванням приписів ст.180 СК України, суд вважає, що обов`язок по утриманню дітей є рівним, як батька, так і матері. Відповідно до ч.1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України дружина має право на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застосування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, оскільки шлюбні відносини сторін припинені, відповідач з позивачем не проживає спільно. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання до суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обовязковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Доказів того, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу суду відповідачем надані не були. Проте судом встановлено, що відповідач добровільно не виконує свій обов'язок по утриманню дружини. Відсутність відомостей про працевлаштування відповідача не звільняє його від обов'язку надавати матеріальну допомогу дружині, яка у зв'язку з доглядом за дитиною не має самостійного доходу. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач\~ має працездатний вік, і з цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6 частини від доходу відповідача. Судовим розглядом встановлено, що подальше спільне життя подружжя неможливе через різні погляди на сімейні цінності. Подальше перебування сторін у шлюбі буде суперечити їх інтересам. Спір про сумісно нажите майно та місце проживання дитини на час розгляду даної справи у сторін відсутній. Дитина знаходяться на вихованні та утриманні позивача. Оскільки відповідач матеріальної допомоги не надає, у вихованні дитини участі не приймає, суд вважає, що він зобов`язаний приймати участь в утриманні дитини та сплачувати аліменти на користь позивача в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який заявлений позивачем, а також стягнути з відповідача аліменти на утримання позивача у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку до досягнення дитиною трирічного віку. Згідно з п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору при подачі позову, він стягується з відповідача в дохід держави. Позивачі при подачі позовів про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору відповідно до положень ЗУ «Про судовий збір», тому відповідач має компенсувати в дохід держави судовий збір, який складає 551,20 грн. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. Відповідно до ст. ст. 75, 84, 112, 180, 181, 182, 183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved