Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою з залученням заінтересованої особи: Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області в якому просить суд: визнати його, [PERSON] , громадянина України, місце проживання: [ADDRESS] батьком дитини: [PERSON] , [INFO] , яка народилась в с. Ганнівка Тарутинського району Одеської області. Зобов`язати Тарутинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області внести зміни до актового запису про народження № 17 від 10.09.2007 року складений виконавчим комітетом Ганнівської сільської ради Тарутинського району Одеської області, зазначивши такі дані: в графі «Прізвище дитини» зазначити - « [PERSON] » замість « [PERSON] », в графі «відомості про батька» зазначити такі дані: в графі «Прізвище» замість « [PERSON] » зазначити « [PERSON] », ім`я - [PERSON] , по батькові - [PERSON] , дата народження - [INFO] , місце проживання - [ADDRESS] , громадянство - громадянин України. Заяву мотивує тим, що з 2006 року, [PERSON] , [INFO] , проживав разом з сім`єю в с. Ганнівка Тарутинського району Одеської області. З 2006 року по 25 серпня 2018 року [PERSON] перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , [INFO] . Від даних відносин в них народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Шлюб між заявником [PERSON] та [PERSON] не реєструвався, але за домовленістю та вільній згоді вони проживали разом. Разом піклувалися про побудову сімейних відносин між собою та донькою на почуттях взаємної любові, поваги, дружби. Вели спільне господарство. [INFO] померла - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження дитини - [PERSON] , витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження та у зв`язку з тим, що [PERSON] та [PERSON] не перебували у шлюбі дитина була зареєстрована в органах РАЦС на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, дитина записана зі слів матері. Ухвалою суду від 26 грудня 2018 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи у судовому засіданні. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі, вказав, що заяву підтримує повністю та просить задовольнити. Представник заінтересованої особи: Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області в судове засідання не з`явився, викликався належним чином. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області до суду не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заявлених вимог не заперечує. Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом по справі встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] (серія [NUMBER] ), виданого 10.09.2007 року Ганнівською сільською радою Тарутинського району Одеської області Україна батьками останньої записані в графі «батько» - « [PERSON] », в графі «мати» - « [PERSON] » (а.с.6). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України за № 00021036593 сформованого 20 вересня 2018 року Тарутинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, зазначено у відомостях про дитину: « [PERSON] », у відомостях про батька: « [PERSON] », у відомостях про матір: « [PERSON] » (а.с.8). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджуються свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.7). Факт спільного проживання заявника [PERSON] з [PERSON] та [PERSON] , підтверджується характеристикою Ганнівської сільської ради Тарутинського району Одеської області (а.с.9), заявами свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] мешканці с. Ганнівка, Тарутинського району Одеської області (а.с.13-22). Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Статтею 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Згідно ст. 55 Основного Закону, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Положеннями ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, необхідно звернути увагу на те, що Європейський суд з прав людини в своїй практиці (рішення від 09.10.1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 13.05.1980 року в справі Артіко проти Італії (пункт 35), рішення від 30.05.2013 року в справі Наталія Михайленко проти України (пункт 32) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.3 ст.128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно п.7 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, яка вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч.2 ст.55 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Згідно із ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 цього Кодексу. Встановлення батьківства у позовному провадженні можливе лише тоді, коли імовірний батько дитини живий. Якщо ж він помер і дитина народилася у незареєстрованому шлюбі, встановлення факту визнання батьківства або факту батьківства можливе у порядку окремого провадження. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до п.2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Встановлення факту батьківства має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне йому для захисту майнових та немайнових прав і законних інтересів дитини. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи інтереси дитини, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved