Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] сільської ради, [PERSON], в якому просить скасувати: рішення 17-ї сесії шостого демократичного скликання [PERSON] сільської ради № 87/2 від 29.04.2015 р. «Про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд гр. [PERSON] в с. Передівання вул. Галицька № 16»; рішення 8-ї сесії сьомого демократичного скликання [PERSON] сільської ради № 148-8 від 22.12.2016 р. «Про розгляд заяви гр. [PERSON], жителя [INFO] щодо погодження меж земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель без підпису суміжного землекористувача [PERSON], яка проживає в с. Передівання»; рішення 9-ї сесії сьомого демократичного скликання [PERSON] сільської ради № 170-9/2017р. від 10.02.2017 р. «Про розгляд заяви гр. [PERSON], жителя [INFO] про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2233 га, що знаходиться в с. Передівання по вул. Галицька, 16», а також просить визнати недійсною та скасувати державну реєстрацію державним реєстратором у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,2233 га за гр. [PERSON] від 14 лютого 2017 р. В позовній заяві зазначає, що відповідач [PERSON] не мав права реєструвати дану земельну ділянку у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, так як до моменту реєстрації цієї земельної ділянки йому були надані рішення [PERSON] сільської ради, винесені з порушеннями чинного законодавства. Зокрема, в п.1 рішення [PERSON] сільської ради № 87/2 від 29.04.2015 року «Про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд» записано - «надати дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд площею - 0,2300 га в с. Передівання вул. Галицька № 16». Позивач вважає, що таке право гр. [PERSON] надано безпідставно, без акту встановлення меж в натурі (на місцевості), який повинна була встановити комісія з виїздом до господарств позивача і [PERSON], а такий акт відсутній в технічній документації із землеустрою щодо встановлення /відновлення/ меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку. У протоколі 17-ї сесії [PERSON] сільської ради відсутнє питання про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку гр. [PERSON] Технічна документація відповідача містить акт прийомки-передачі межових знаків на збереження від 04.10.2016 року, в якому вписаний син позивача [PERSON], підпис якого в цьому акті відсутній, останній не має ніякого відношення до цього. Позивачу незрозуміло, чому межові знаки передані на зберігання, якщо межа в натурі (на місцевості) між господарствами позивача та відповідача [PERSON] не була встановлена. У технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. [PERSON] є рішення [PERSON] сільської № 148-8 від 22.12.2016 року «Про розгляд заяви гр. [PERSON] щодо погодження меж земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку без підпису суміжного землекористувача [PERSON]С.», в пункті 1 якого зазначено: «затвердити акт узгоджувальної земельної комісії № 490/02-24 від 22.12.2016 року про встановлення меж земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель без підпису суміжного землекористувача [PERSON]С.». Так як межові знаки між суміжними землекористувачами [PERSON] та [PERSON] в натурі (на місцевості) не встановлювались, тому позивачу незрозуміло, про що йдеться в акті від 22.12.2016 року. Акт за № 490-02-24, і рішення [PERSON] сільської ради № 148-8 мають однакову дату - 22.12.2016 року. Позивач вважає, що в один день їх неможливо було зробити. У рішенні [PERSON] сільської ради № 170-9/2017 від 10 лютого 2017 р. «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2233 га, що знаходиться в с. Передівання по вул. Галицька, 16», - зазначено: «затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва житлового будинку площею 0,2232 га в с. Передівання по вул. Галицька,16, а не вказано про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі /на місцевості/ гр. [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Галицькій, 16 в с. Передівання Городницької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Крім того, рішення [PERSON] сільської ради № 170-9/2017 від 10 лютого 2017 р. виносилось в період, коли позивачем була подана позовна заява до відповідача, а до сільської ради позивач подала письмову заяву про звернення до Городенківського районного суду з позовною заявою до гр. [PERSON] Про те, що існує спір по землеустрою між позивачем та гр. [PERSON] [PERSON] сільська рада була повідомлена Ухвалою Городенківського районного суду від 08.02.2017 року про відкриття провадження у справі. Так як технічна документація на земельну ділянку не була затверджена [PERSON] сільською радою (у ній відсутнє рішення [PERSON] сільської ради про затвердження даної технічної документації); відсутнє свідоцтво на право власності відповідача на житловий будинок, схема земельної ділянки садибного (індивідуального) житлового будинку, про що свідчить довідка Коломийського ОКП «Коломийське МБТІ», в якій зазначено, що надати копію технічного паспорта на житловий будинок в с. Передівання по вул. Галицька, 20, що належить [PERSON] неможливо в звязку з відсутністю технічної документації; у документах технічної документації відсутній акт встановлення меж в натурі (на місцевості) між господарствами суміжників [PERSON] та [PERSON], тому позивач вважає, що державний реєстратор [PERSON] безпідставно провела реєстрацію даної земельної ділянки площею 0,2233 га. Позивач зазначає, що при виготовленні технічної документації для відповідача було порушено вимоги ст. 198 ЗК України, ст. 56, п. б ч. 2 ст. 28 Закону України «Про землеустрій», п. 3.12., 3.13 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками. Ухвалою попереднього судового засідання від 20.09.2017 р. до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, залучено державного реєстратора Городенківської міської ради [PERSON] 15 грудня 2017 року введений в дію Цивільний процесуальний кодекс України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, згідно п.9 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» згаданого Кодексу - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Зазначена справа розглядається в порядку загального позовного провадження. В судовому засіданні представники позивача син [PERSON] та адвокат [PERSON] позов підтримали з підстав, зазначених в позові. Представники [PERSON] та адвокат [PERSON] в судових дебатах просили позов задовольнити. Представник [PERSON] пояснив, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] проживають в [INFO], є суміжниками. Представник уточнив, що попередній позов до відповідача [PERSON], про подання якого позивач згадує в позовній заяві по даній справі, був заявлений про усунення перешкод, що заважають користуватись земельною ділянкою, і залишений без розгляду згідно ухвали суду за заявою представника позивача. [PERSON] суду пояснив, що він є сином позивача [PERSON], місце проживання його зареєстроване [INFO]. На будинок за цією адресою він має будівельний паспорт, виданий в 1989 р. на імя батька [PERSON], який вже помер, після смерті його майно перейшло позивачці [PERSON]. Згідно схеми виносу в натуру меж земельної ділянки і розбивки будівель, де розміщений гараж позивача, то межа до сусіда [PERSON] складає пів метра. Згідно ч.1 ст. 120 ЗК України разом з правом власності на будівлю переходить і земля під будівлею. На користування земельною ділянкою за цією адресою напевне є рішення [PERSON] сільської ради, документів про власність на земельну ділянку відсутні, приватизація земельної ділянки не проведена. Приблизно з 1970 р. по сусідству з [PERSON] по вул. Галицька, 16, проживає відповідач [PERSON], раніше там жила баба його дружини [PERSON]. [PERSON] в 1970 р. завалив стару хату, поклав нову, як «попало» господарство до відповідача, представник позивача не знає. Відповідач в 2015 р. поставив огорожу від господарства позивача, з того часу позивач не має доступу до свого гаража, який збудований в 1918 р. Коли прийшли обмірювати земельну ділянку сусіда спеціалісти, вони навчили землевпорядника сільської ради, що межа проходить по гаражу, і це було враховано при прийнятті сільською радою оскаржуваного рішення. В технічній документації із землеустрою, що виготовив ПП [PERSON] є технічний паспорт на будинок відповідача, в якому проставлена печатка «Коломийське міжміське бюро технічної інвентаризації», на звернення до МБТІ щодо отримання копії технічного паспорта на житловий будинок по вул. Галицька, 20, який належить [PERSON], було отримано відповідь, що надати неможливо в звязку з відсутністю технічної документації, тому вважає, що той технічний паспорт є «фейк». Державним підприємством Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою визначений перелік необхідних документів, щоб виготовити технічну документацію. Так як відповідач не має будівельного паспорта на будинок, свідоцтва про право власності на будинок, тому він не мав права приватизувати земельну ділянку. Представник позивача ствердив, що тричі протягом року на вирішення сесії сільської ради виносилось питання щодо меж між господарствами сторін. Порядок проведення кадастрової зйомки визначає ст. 198 ЗК України, яка передбачає встановлення межових знаків, а працівники [PERSON], які встановлювали межі для [PERSON], це не врахували. В судовому засіданні представники відповідача [PERSON] [PERSON] та [PERSON] проти задоволення позову заперечили, просили в задоволенні позову відмовити. Так, представник [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що з позовної заяви не вбачається порушення права позивача, яке підлягає захисту, не зазначено, які законодавчі акти були порушені при складанні оскаржуваних документів. Представник зазначає, що посилання представника позивача на будівельний паспорт, виданий 16.11.1989р. забудовнику [PERSON], і що від гаража до огорожі [PERSON] має бути 50 см, є нелогічними, так як згідно будівельного паспорта гараж не запланований. За адресою, де в даний час проживає відповідач [PERSON] (с. Передівання вул. Галицька, 16), раніше проживала баба дружини відповідача - [PERSON], якій в серпні 1979 р. було видане свідоцтво на забудову садиби. Довідка [PERSON] сільської ради свідчить про те, хто проживав разом з [PERSON] на час її смерті, та про ступінь родинних звязків між ними. Свідоцтво на забудову на старій земельній ділянці було видане [PERSON] на 10 років раніше, ніж видавався будівельний паспорт батькові позивача [PERSON] У 1989 р. відповідачу вже був виданий технічний паспорт на житловий будинок, що свідчило про завершення будівництва. Згідно чинної в той час Інструкції, право власності на житлові будинки, господарські будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 1992 р., не залежало від державної реєстрації, а документами, які підтверджували право власності були записи в погосподарських книгах сільської ради та технічний паспорт. Визначені в [PERSON] відводу земельної ділянки розбивки в натурі по свідоцтву на забудову, що видавався [PERSON] 22.08.1979 р. межі земельних ділянок відповідають тим межам, що зазначені в [PERSON] виносу в натуру меж земельної ділянки і розбивки будівель по будівельному паспорту, що видавався [PERSON] у 1989 р. Твердження сторони позивачів про те, що в протоколі 17-ї сесії [PERSON] сільської ради відсутнє питання про надання [PERSON] дозволу на складання техдокументації спростовується доданим до матеріалів справи Протоколом, в якому зазначено про розгляд заяв громадян та про результати голосування. Представник відповідача зазначає, що в технічній документації відповідача наявний акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 04.10.2016 року, складений виконавцем техдокументації відповідно до положень Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками в присутності сільського голови, землевпорядника сільської ради та суміжних землекористувачів у відповідності з Додатком № 2, зауважень від присутніх осіб з приводу акту не надходило. Оскільки суміжними землекористувачами є сімя [PERSON], спадкоємцями першої черги за законом після померлого [PERSON] є його дружина [PERSON] та син [PERSON], який був присутній при складанні акту, тому про нього були внесені відомості, але останній підписати відмовився. Представник відповідача зауважила, що на час подання позивачем заяви до [PERSON] сільської ради від 28.01.2017 р. стосовно того, що в суді розглядається його позов до [PERSON], тому при розгляді питання про затвердження приватизаційних документів він просить це прийняти до уваги, не відповідало дійсним обставинам, так як ухвала про відкриття провадження справі № 342/77/17 була прийнята тільки 08.02.2017 р., а до участі в тій справі [PERSON] сільська рада була залучена як третя особа Ухвалою від 03.03.2017р. Згідно положень ЗК України до повноважень сільської ради входить вирішення питання про надання земельних ділянок в межах населеного пункту у власність громадянам. Випадки, коли сільська рада може відмовити у затвердженні проекту землеустрою, визначені ст.186-1 ЗК України, тому заява позивача не могла заперечити сільській раді затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відповідачу для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул. Галицька, 16 в с. Передівання. Реєстрація права власності на земельну ділянку відповідача проведена державним реєстратором відповідно до положень чинного законодавства. Також представник покликається на Рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 р. № 7-рп/2009 в справі про скасування актів органів місцевого самоврядування, за яким ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Представник [PERSON] сільської ради [PERSON], яка працює землевпорядником з 25.11.2015 р., позовні вимоги не визнала, просить відмовити в задоволенні позову, при цьому зазначила, що оскаржувані Рішення прийняті з дотриманням норм чинного законодавства. Суду пояснила, що у вересні 2016 р. до сільської ради поступила заява [PERSON], жителя вул. Галицька с. Передівання щодо погодження меж земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, без підпису суміжного землекористувача [PERSON]. На місце виїхала земельна комісія сільської ради, але щодо складу комісії були зауваження, тому в грудні 2016 р. на місце, де знаходиться межа між землекористувачами (сторонами по справі), виїхали усі депутати сільської ради, щоб визначити відповідність межі між ними на місцевості схемі обліку земель та впорядкування території с. Передівання. Було встановлено, що на межі між їх господарствами внизу розміщена камяна огорожа, зверху на якій - металевий паркан. Відстань від металевого паркана до гаражу [PERSON], який розміщений навскоса, з однієї сторони 50 см, а з другої 20 см; згідно схеми обліку земель та впорядкування території гараж знаходиться на межі. Межі між господарствами були встановлені раніше згідно карти. Того ж дня, 22.12.2016 р. сесією [PERSON] сільської ради було погоджено межі без підпису сумежника [PERSON]. Відповідно до п. 3.8. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та закріплення межовими знаками межові знаки не встановлюються, якщо вони збігаються з парканами, огорожами та ін. В п.1 рішення [PERSON] сільської ради № 148-8 від 22.12.2016 р. зазначено: затвердити акт узгоджувальної земельної комісії № 490/02-24 від 22.12.2016р. про погодження меж земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель без підпису сумежного землекористувача [PERSON], а не про встановлення меж, як вказує позивач. Рішення прийняте більшістю депутатів, без зауважень до технічної документації. Землевпорядник ствердила, що в технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки на місцевості, де зазначено про погодження меж, є її підпис. Одночасно представник пояснила, що 8-му сесію [PERSON] сільської с/ради було розпочато 20 грудня 2016року, а закінчено 22 грудня 2016 року розглядом (на місцевості) заяв громадян, в т.ч. [PERSON], про погодження меж земельної ділянки без підпису суміжних землекористувачів з послідуючим розглядом на сесії. Рішення 17-ї сесїї 6-го демократичного скликання [PERSON] сільської ради від 29.04.2015 р. (попереднього скликання) було передано згідно акту передачі від 07.10.2016 р., до протоколу 17-ої сесії додано 6 рішень про надання дозволу громадянам, в т.ч. [PERSON], та одне про затвердження технічної документації, що відносяться до п. 1 (розгляд заяв) 17-ї сесїї 6-го демократичного скликання від 29.04.2015 р. Одночасно пояснила, що при зверненні до сільської ради з заявою про затвердження проекту землеустрою [PERSON] подавав оригінал технічного паспорта на збудований житловий будинок та господарські будівлі, свідоцтво про право власності на будинок він не подавав. Державний реєстратор Городенківської міської ради [PERSON] в судовому засіданні 10.10.2017 р. заперечила щодо задоволення позову в частині визнання недійсною та скасування державної реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,2233 га за гр. [PERSON] від 14 лютого 2017 р. Пояснила, що в лютому 2017 р. до реєстраторів Городенківської міської ради звернувся [PERSON] з документами для проведення реєстрації права власності на земельну ділянку, надав витяг з Державного земельного кадастру, де зазначений кадастровий номер земельної ділянки, її площа, місце розташування, надав Рішення [PERSON] сільської ради про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність № 170-9/2017 р. від 10.02.2017 р., та надав документи, які посвідчують його особу. П. 47 Порядку «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України, передбачено, що для державної реєстрації права власності та права постійного користування на земельну ділянку, права на яку набуваються шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у постійне користування із земель державної або комунальної власності, подається рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність чи надання у постійне користування або про затвердження документації із землеустрою щодо формування земельної ділянки та передачу її у власність чи надання у постійне користування. Для державної реєстрації земельної ділянки реєстратору не потрібне свідоцтво про право власності на житловий будинок, що розташований на цій земельній ділянці. Державний реєстратор не має права вимагати від заявника інших документів. Державним реєстратором прийняте законне рішення. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши дані, що містяться в письмових доказах по справі, суд дійшов наступного. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ", спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК (в редакції до внесення змін ЗУ № 2147-VIII від 03.10.2017 року) розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи не вирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та інші). Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України). На суд покладається обов'язок розгляду цивільної справи в межах заявлених сторонами вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд ( ст.13 ЦПК України). Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обовязків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині подання ними доказів та клопотань. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], проживає [INFO], відповідач [PERSON], [INFO], проживає [INFO], земельні ділянки, на яких розташовані житлові будинки та господарські будівлі і споруди, - є суміжними. Про те, що сторони тривалий час користуються земельними ділянками, на яких розташовані належні їм житлові будинки та господарські споруди, свідчать копії особових рахунків по зазначених господарствах з погосподарських книг [PERSON] сільської ради по с. Передівання вул. Галицька (попередня назва вулиці Леніна), за період з 01.01.1964 р. по 01.01.2018 р., оригінали яких були оглянуті в судовому засіданні. Згідно записів: в погосподарській книзі №1 особовий рахунок № 23 за 1996- 2000 р. головою сімї в господарстві позивача був [PERSON], [INFO], членами господарства - жінка [PERSON] та син [PERSON]; в погосподарській книзі № 6 особовий рахунок № 25 за 2001- 2005 р. головою сімї була [PERSON], [INFO], членами господарства - син [PERSON], чоловік [PERSON], [INFO], який помер 03.02.2001 р. Згідно Будівельного паспорта на забудову земельної ділянки по вул. Леніна, 18, в с. Передівання Фернюку [PERSON] на підставі рішення виконкому Городенківської районної ради № 208 від 10.11.1989 р. встановлено в натурі межі земельної ділянки (стара земельна ділянка), яка межує з ділянкою [PERSON] та [PERSON]; межі земельної ділянки і розбивка будівель закріплені на місцевості знаками і передані під охорону забудівнику. До акту додана схема виносу в натуру меж земельної ділянки і розбивки будівель. На час розгляду справи в цьому господарстві проживають [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (погосподарська книга №1 особовий рахунок № 02-00291 за 2016- 2023 р.р.). Технічний паспорт на житловий будинок по вул. Галицька № 12 (власник [PERSON]) виданий 27.07.2010 р. Коломийським міжрайонним МБТІ, згідно з техпаспортом рік побудови житлового будинку 1989. Довідкою [PERSON] сільської ради № 287/02-24 від 30.05.2017 р. стверджено, що на час смерті [PERSON],[INFO], яка померла 11.11.1985 р. по вул. Галицька, 16 в с. Передівання разом з нею проживали внука [PERSON], [INFO], зять [PERSON], [INFO], правнуки [PERSON] та [PERSON]. Згідно записів в погосподарській книзі №1 особовий рахунок № 749 за 1977- 1979 р. головою сімї станом на 01.01.1977 р. в господарстві по вул. Леніна в с. Передівання була [PERSON],[INFO] Згідно свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Івано-Франківської області в с. Передівання [PERSON] на підставі рішення виконкому Городенківської районної ради № 136 від 13.06.1979 р. встановлено в натурі межі земельної ділянки (стара земельна ділянка), яка межує з ділянкою [PERSON]; відповідно до генплану забудови садиби позначено кути земельної ділянки, житлового будинку та надвірних будівель, які закріплені в натурі деревяними коликами і передані забудівнику. Згідно записів в погосподарській книзі №11 особовий рахунок № 744 за 1983- 1985 р. головою сімї станом на 01.01.1983 р. в господарстві відповідача була [PERSON],[INFO], яка померла 11.11.1985 р., членами господарства - зять [PERSON], [INFO], внука [PERSON], [INFO], правнуки [PERSON] та [PERSON]. Технічний паспорт на житловий будинок по вул. Леніна (власник [PERSON]) складений 20.01.1989 р. Коломийським міжміським бюро технічної інвентаризації, згідно з техпаспортом рік побудови житлового будинку 1982. На час розгляду справи в цьому господарстві проживають [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO] Згідно Правової позиції Верховного суду України по справі N 6-137цс13 - право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України 2003 р. та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України, п. 34 ст. 26 та ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування», вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин відноситься до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад та здійснюється на сесіях цих рад шляхом прийняття рішень. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. Згідно з п.а ч. 3 ст. 116 ЗК України - безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян. П. «г» ч.1 ст. 121 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), в розмірі, у селах - не більше 0,25 гектара. Порядок безоплатної приватизації земельної ділянки громадянами визначений ст. 118 ЗК України. За статтею 118 ЗК України - громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Ч.7 згаданої статті визначає, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Рішенням 17-ї сесії шостого демократичного скликання [PERSON] сільської ради № 87/2 від 29.04.2015 р., розглянувши заяву [PERSON], йому надано дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд в с. Передівання вул. Галицька № 16. Відповідно до ч.1 ст. 25 Закону України «Про землеустрій» документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Одним із видів документації із землеустрою є технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Згідно укладеного між [PERSON] та ПП [PERSON] 24.09.2015 р. договору № 82 була виготовлена Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд в с. Передівання вул. Галицька № 16 Городенківського району Івано-Франківської області. Виходячи з положень ст.55 Закону України «Про землеустрій» та ст.118 ЗК України, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами передбачене як одна із складових при виготовленні технічної документації для приватизації земельної ділянки. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. У разі, якщо межі земельних ділянок в натурі (на місцевості) збігаються з природними та штучними лінійними спорудами і рубежами (річками, струмками, каналами, лісосмугами, шляхами, шляховими спорудами, парканами, огорожами, фасадами будівель та іншими лінійними спорудами і рубежами тощо), межові знаки можуть не встановлюватися. Власники землі та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобовязані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка. Статтею 106 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Порядок відновлення меж визначається центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Ч.2 ст. 107 ЗК України також передбачено, що у разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376 затверджено Інструкцію про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, якою визначено механізм відновлення меж земельних ділянок на місцевості, який здійснюють виконавець юридична або фізична особа, яка отримала ліцензії на проведення робіт із землеустрою та топографо-геодезичних робіт; замовник - орган місцевого самоврядування, власник (користувач) земельної ділянки,ділянки, який замовляє роботи із встановлення (відновлення ) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Пунктом 4.4. зазначеної інструкції передбачено, що у разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки встановити неможливо, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У разі коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема зі встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин. В силу статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства. Оскільки позивач, як суміжний землекористувач, не надавав відповідачу згоди, останній звернувся до [PERSON] сільської ради з заявою про погодження меж без підпису суміжного землекористувача [PERSON]. Судом встановлено, що [PERSON] узгоджувальної комісії № 490/02-24 від 22.12.2016 р., складеним депутатами сільської ради за результатами обстеження, не було встановлено невідповідності межі на місцевості між господарствами [PERSON] та [PERSON] схемі обліку земель та впорядкування території с. Передівання, тому 22.12.2016 р. сесією [PERSON] сільської ради було погоджено межі без підпису сумежника [PERSON]. Рішенням 8-ї сесії сьомого демократичного скликання [PERSON] сільської ради № 148-8 від 22.12.2016 р. за результатами розгляду заяви [PERSON] вирішено затвердити акт узгоджувальної комісії про погодження меж земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель без підпису суміжного землекористувача [PERSON]. В технічній документації відповідача наявний акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 04.10.2016 року, складений виконавцем техдокументації в присутності сільського голови, землевпорядника сільської ради та суміжних землекорстувачів у точній відповідності з Додатком №2 Інструкції. Доводи позивача щодо встановлення меж не знайшли підтвердження в ході судового розгляду. Ст.1 Закону України «Про землеустрій» визначено поняття проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом. Технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування. Отже, проект землеустрою включає в себе технічну документацію із землеустрою, тому доводи позивача стосовно того, що рішенням [PERSON] сільської ради затверджена не технічна документація з землеустрою не заслуговують на увагу. Згідно ч.9 ст. 118 ЗК України - відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Рішенням 9-ї сесії сьомого демократичного скликання [PERSON] сільської ради № 170-9/2017р. від 10.02.2017 р. розглянуто заяву [PERSON] та затверджено проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2233 га, що знаходиться в с. Передівання по вул. Галицька, 16. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для скасування винесених [PERSON] сільською радою Рішень, які оскаржує позивач, оскільки вони прийняті з дотриманням визначеної законом процедури, і не порушують права позивача. Право власності [PERSON] на земельну ділянку за адресою: Івано-Франківська область Городенківський район с. Передівання вул. Галицька, 16, кадастровий номер [NUMBER]: 02:001:0029 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,2233 га зареєстроване державним реєстратором Городенківської міської ради 14.02.2017 р., про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 80712854, згідно з яким підставою виникнення права власності є рішення органу місцевого самоврядування про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність № 170-9/2017р., видане 10.02.2017 р. [PERSON] сільською радою. Державна реєстрація права власності [PERSON] проведена у відповідності до п. 47 Порядку «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 р. № 553, чинного на час державної реєстрації ( до виключення п. 47 на підставі Постанови КМ № 925 від 06.12.2017). Судом не встановлено підстав для задоволення позову [PERSON] в частині визнання недійсною та скасування державної реєстрації 14 лютого 2017 р. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності на земельну ділянку площею 0,2233 га гр. [PERSON]. На підставі ст.ст. 12,106, 107,116, 118, 121, 122 Земельного кодексу України, ст.ст. 1,25,55 Закону України «Про землеустрій», ст.ст. 26,46,59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»,

Outcome: dismissed