Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

22 грудня 2016 року цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Служба миттєвого кредитування" до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу, передана до Самарського районного суду м.\~Дніпропетровська для розгляду на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 жовтня 2016 року. Ухвалою судді від 22 грудня 2016 року прийнято до розгляду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Служба миттєвого кредитування" до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір № 140116-144302 від 16.01.2014 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 1000 гривень строком до 29.01.2014 року зі сплатою відсотків в сумі 280 гривень. В забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, 16.01.2014 року було укладено договір поруки між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] в межах суми зобов'язань 50 гривень. Оскільки [PERSON] належним чином зобов'язання за кредитним договором не виконав, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитом в сумі 50 гривень, а також стягнути з [PERSON] заборгованість в сумі 17372,00 гривень та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, направив до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності на підставі наданих доказів (а.с.51,85). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про місце та час розгляду справи повідомлялась в установленому порядку судовими повістками за зареєстрованим місцем проживання, причина неявки суду невідома. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково. Зазначила, що пеня надто велика і вона не зможе її сплатити, тому просить відмовити у задоволенні вимог в частині стягнення пені за застосуванням положень ст. ст.\~551,\~616 ЦК України. Пояснила, що гроші брала в м. Дніпро, а не в Запоріжжі. Поручителя не було. Хто така [PERSON] їй невідомо. Договір вона підписувала особисто. Вона повертала частково гроші, але не всі. При дослідженні матеріалів справи встановлено, що 16.01.2014 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 16.01.2014р. (а.с.78-79). Відповідно до укладеного договору відповідач отримав кредит в сумі 1000 гривень строком до 29.01.2014 року включно, зобов'язавшись повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 2% за кожен день користування кредитом. Всього до 29.01.2014 року [PERSON] зобов'язалася сплатити 1280 гривень. Порядок погашення кредиту, нарахування процентів, пені за кредитним договором визначений розділами 3, 6 договору. 16.01.2014 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] на забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором був укладений договір поруки, за умовами якого [PERSON] забезпечується виконання [PERSON] зобов'язань частково (п. 1.3 договору) (а.с.83-84). Передбачена договором відповідальність [PERSON] перед ТОВ «Служба миттєвого кредитування» обмежується загальною сумою 50 гривень. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку [PERSON] належним чином зобов'язання з повернення грошових коштів не виконала, в результаті чого станом на 12.08.2016 року виникла заборгованість в загальній сумі 17372,00 гривень, з яких 1000 гривень заборгованість по кредиту, 16422,00 гривень пеня (а.с.10-26). Стаття 1054 ЦК України\~вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статті\~546,\~549 ЦК України\~передбачають можливість забезпечення виконання зобов'язання неустойкою (штрафом, пенею). Можливість забезпечення виконання зобов'язання укладенням договору поруки передбачено\~ст. 553 ЦК України. Відповідно до\~ст. 554 ЦК України\~у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено субсидіарну відповідальність поручителя. При цьому поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до\~ст. 543 ч. 1 ЦК України\~у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до\~ст. 174 ч. 4 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що відповідач [PERSON] позовні вимоги в частині суми кредиту та процентів визнала повністю, відповідач [PERSON] заперечень своїх за позовом не надала, суд вбачає законні підстави для стягнення кредиту в сумі 1000,00 гривень з відповідачів, при цьому з відповідача [PERSON] належить стягнути 50 гривень, а з відповідача [PERSON] 950,00 гривень рахунок погашення заборгованості по сумі кредиту. При вирішенні спору в частині стягнення пені суд виходить з наступного. Відповідач [PERSON] просив суд про одночасне застосування положень ст.\~515\~та ст.\~616 ЦК України, які передбачають зменшення розміру неустойки з різних підстав. Так, відповідно до\~ст. 616 ЦК України\~якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, суд відповідно зменшує розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. Дослідивши доводи сторін та дослідивши надані письмові докази, суд не вбачає підстав вважати, що кредитор своїми діями чи бездіяльністю сприяв збільшенню розміру пені, адже, відповідач [PERSON] знала про наявність у неї заборгованості за кредитом, натомість не намагалася виконати свої зобов'язання з повернення кредиту та сплати процентів, а також і не зверталася до ТОВ «Служба миттєвого кредитування» для вирішення питання щодо реструктуризації заборгованості, тощо. Посилання відповідача [PERSON] на те, що вона дзвонила до позивача і їй повідомили, що її договір вже у колекторів і їм нічого не відомо щодо заборгованості свого підтвердження не знайшли. Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для застосування положень\~ст. 616 ЦК України. Проте, статтею 551 ч. 4 ЦК України\~вказано, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частини перша, третя\~статті 549 ЦК України). Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що за змістом частини третьої\~статті 551 ЦК України\~під розміром збитків слід розуміти суму, на яку нараховано неустойку, а не будь-яку іншу суму збитків. Позивачем розмір пені визначений у сумі 16422,00 гривень, сума кредиту, на який нараховувалась пеня становить 1000 гривень. Таким чином, суд погоджується з доводами відповідача [PERSON] щодо значного перевищення суми пені розміру збитків, який дорівнює сумі наданого кредиту. Враховуючи такі висновки суд вбачає підстави для зменшення розміру пені до 1000,00 гривень, що відповідає розміру збитків. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1378,00 грн. При цьому як розяснено судам у п. 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у разі якщо суд на підставі частини 3\~статті 551 ЦК\~зменшує розмір неустойки, витрати позивача, повязані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено. Отже, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судові витрати в розмірі, якому він був сплачений при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial