Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів та позбавлення батьківських прав. Позивач вказала, що з 1997 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. У шлюбі в них народився син, [PERSON] У 2002 році шлюб між ними було розірвано, з того часу відповідач не виконує свої батьківські обов'язки відносно сина. Позбавлення батьківських прав [PERSON] необхідне для того, щоб [PERSON] зміг усиновити теперішній її чоловік - [PERSON] Позивач у судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила суд позов задовольнити. Прокурор та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причину неявки суду не повідомив, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, заяв про розгляд справи у його відсутності не надавав. Представник третьої особи у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, згідно якої проти задоволення позову не заперечувала та просила проводити розгляд справи у її відсутності. Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності нез'явившихся осіб за наявними доказами справи. Вислухавши прокурора, представника позивача, дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З 1997 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. У шлюбі в них народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Калінінським відділом РАГС м. Донецька, Донецької області. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 21 травня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] № 21.05.2002 року, виданого відділом реєстрації актів громадського стану Чугуївського міського управління юстиції Харківської області, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис за № 88. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишився проживати разом з Позивачем і перебуває на її утриманні, що підтверджується Довідкою комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства м. Чугуєва за № 950 від 24.07.2014 року. З моменту розірвання шлюбу [PERSON] зовсім не цікавився життям свого рідного сина, не надавав матеріальної допомоги на його утримання, в результаті чого рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 01 грудня 2008 року було вирішено: стягнути з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 з усіх видів доходів кожного місяця починаючи з 18 серпня 2008 року і до досягнення дитиною повноліття. Починаючи з травня 2013 року та по теперішній час [PERSON] аліменти на утримання дитини не сплачує. Окрім невиконання обов'язків, покладених на [PERSON] судом та законом, він не виконує і інші батьківські зобов'язання: не піклується про духовний і фізичний розвиток [PERSON], нічого не знає про його стан здоров'я, інтереси. [PERSON] не тільки не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, а й не спілкуються з дитиною взагалі; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Факт того, що батько не приймає участі в вихованні дитини підтверджується також психолого-педагогічною характеристикою учня НВК №6 від 12.05.2014 року та довідкою КЖРЕП м. Чугуєва за № 306 від 24.07.2014 року. З довідки громадської Чугуївської районної організації «ІРІМІ» вбачається, що [PERSON] займається у спортивній секції. Витрати на розвиток фізичних якостей та вмінь [PERSON] несе його мати та теперішній чоловік матері. Згідно з актом обстеження матеріально -побутових умов проживання від 12 травня 2014 року комісія прийшла до висновку, що у дитини є все необхідне для всебічного розвитку, з боку родини створені задовільні матеріально-побутові умови. У заяві від 12 квітня 2014 року [PERSON] вказує, що батьком [PERSON] не признає, так як все свідоме життя дитини він не приїжджав, не вітав з днем народження, ніколи ні особисто ні по телефону не цікавився життям та здоров'ям сина та і взагалі вони фактично не знайомі Те, що [PERSON] не цікавиться здоров'ям своєї дитини підтверджується також повідомленням головного лікаря Чугуївської центральної районної лікарні ім. М.І.Кононенка за № 934 від 23.04.2014 року. Зазначені обставини у відповідності з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав. В лютому 2014 році позивач звернулась до Комісії з питань захисту прав дитини Виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області із заявою про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Згідно з висновком Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області №10/2 від 29.07.2014 року Комісією було вирішено вважати за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Позбавлення батьківських прав [PERSON] необхідне позивачу для того, щоб дитину зміг усиновити теперішній її чоловік - [PERSON], з яким у шлюбі позивач перебуває з 2 грудня 2006 року. Саме [PERSON] допомагає позивачу виховувати [PERSON] і зміг замінити йому батька. [PERSON] визнає його своїм батьком, так як [PERSON] не пам'ятає, а за час його свідомого життя рідний батько жодного разу до нього не приїхав та навіть не зателефонував. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 №2402-III, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Законодавство України, а саме Сімейний кодекс України в ст. 150, визначає, що батьки зобов'язані виховувати дитину у дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, зобов'язані поважати дитину, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування про неї. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 141 Сімейного кодексу України, встановлює рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини та стверджує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову вихованні; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, орган опіки та піклування, а також другі особи. У відповідності з ч. 1, 5 ст. 19 Сімейного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. На підставі ст. 192 СК України, розмір алiментiв, визначений за рішенням суду або домовленістю мiж батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача алiментiв у разi змiни матерiального або сiмейного стану, погiршення або полiпшення здоров'я когось iз них. Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про застосування судом окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за №3 роз'яснив, що відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. До того ж, відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України та Закону України "Про охорону дитинства", особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обов'язку щодо утримання дітей і тому, одночасно із позбавленням батьківських прав, суд на вимогу позивача може вирішити питання про стягнення аліментів на дітей. Протягом останніх років у позивача склалось складне матеріальне становище. Останнім часом значно зросли витрати на харчування, купівлю одягу та взуття, медичний догляд та лікування дитини, витрати на заняття дитини у спортивній секції. Внаслідок чого виникла необхідність у збільшенні розміру аліментів з ? до 1/3 частини всіх видів доходу щомісяця. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved