Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , третя особа Приватний виконавець Виконавчого округу Одеської області Журид Сергій Миколайович про зняття арешту з майна. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що нею 14.06.2019 року із прилюдних торгів ДП «СЕТАМ» було придбано нежиле приміщення, площею 107,1 кв.м. за адресою [ADDRESS] . Однак зареєструвати на себе право власності на придбане на торгах приміщення вона не може, адже ухвалою Київського районного суду м. Одеси №2-7453/09 від 11.12.2009 року, та ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси №523/18595/16-ц від 22.12.2016 року в якості забезпечення позову не пов`язаного із предметом іпотеки, було накладено арешт на вказану квартиру. Позивач в судове засідання не з`явилася, від її представника адвоката Портного М.І. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. На задоволенні позову наполягають. Від відповідача через канцелярію суду надійшла заява, в якій вона визнає позов та не заперечує проти його задоволення. Справу просить розглядати без її участі. Від третьої особи надійшла заява в якій він не заперечує проти задоволення позову. Справу просить розглядати без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 14.06.2018 ДП «Сетам» Міністерства юстиції України через систему електронних торгів арештованого майна проведено реалізацію іпотечного майна, а саме: нежилого приміщення, площею 107,1 кв.м. за адресою [ADDRESS] (реєстраційний номер лота 350684). За результатами проведених електронних торгів (протокол №412501) переможцем визнано [PERSON] ([ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ). 27.06.2019 року [PERSON] на рахунок Приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Журида Сергія Миколайовича сплачено грошові кошти відповідно до протоколу №412501. 09.07.2019 року Приватним виконавцем Виконавчого округу Одеської області Журидом Сергієм Миколайовичем складено акт про реалізацію предмету іпотеки. Однак зареєструвати на себе право власності на придбане на торгах нежиле приміщення, площею 107,1 кв.м. за адресою [ADDRESS] позивач не може, адже згідно інформаційної довідки із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно,Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо нежилого приміщення, ухвалою Київського районного суду м. Одеси №2-7453/09 від 11.12.2009 року, та ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси №523/18595/16-ц від 22.12.2016 року, накладено арешт на нежиле приміщення, площею 107,1 кв.м. за адресою [ADDRESS] . Відповідно до інформації, наявної в матеріалах справи, справа за якою ухвалою Київського районного суду м. Одеси №2-7453/09 від 11.12.2009 року було накладено арешт на нерухоме майно залишено без розгляду, а рішення Суворовського районного суду №523/18595/16-ц за яким ухвалою від 22.12.2016 року було накладено арешт виконано в повному обсязі в зв`язку із перерахуванням позивачем коштів за придбане нежиле приміщення, площею 107,1 кв.м. за адресою [ADDRESS] . Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Частинами першою, другою та четвертоюст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно з ч. 1ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ч. 1ст.321ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 цього Кодексу встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", п. п. 69 і 73). Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна.

Outcome: approved