Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

[PERSON] з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» звернулось до суду з позовом, в якому просить звільнити з-під арешту іпотечне майно, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка перебуває під арештом на підставі постанови Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, функціональним правонаступником якого є Київський відділ державної виконавчої служби міста [PERSON] територіального управління юстиції в Одеській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП 37832013 від 23.12.2013 року, посилаючись на наявність договору відступлення право вимоги за договором кредиту і договором іпотеки від 12.12.2011 року, укладеним між ПАТ «Укрсиббанк» і ТОВ «Кей-Колект», тому вищевказаний арешт позбавляє позивача можливості права розпоряджатись майном. Також позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Кей-Колект» судовий збір у розмірі 1600,00 гривень. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст.128, 129,130 ЦПК України. У судове засідання представник позивача [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» [PERSON] з'явився, доводи позову підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з'явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не відомі, будь-яких заяв або клопотань до суду не надходило. Третя особа - Київський відділ державної виконавчої служби міста [PERSON] територіального управління юстиції в Одеській області до судового засідання не з'явився, про час та місце судового засідання належним чином повідомлявся. При викладених обставинах, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який повідомлений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст.ст. 280-282 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що 07.09.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11211781000, відповідно до умов якого відповідачу був наданий кредит у розмірі 44490,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 224674,50 гривень за курсом НБУ на день укладення договору, строком до 07.09.2028 року , зі сплатою відсотків у розмірі 11,3 % річних. В забезпечення виконання відповідачем зобов'язань за Кредитним договором, 07.09.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки, що був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] реєстраційний номер 4370. Згідно із п. 1.4. Договору іпотеки, в забезпечення виконання відповідачем зобов'язань за Кредитним договором було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру, загальною площею 35,0 кв.м., житловою площею 17,8 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Предмет іпотеки належить відповідачу [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] Одеського міського нотаріального округу 07.09.2007 року, зареєстрованого в реєстрі під № 4367. Відповідно до ст. 73 Закону України «Про нотаріат» нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. 07.09.2007 року приватним нотаріусом [PERSON] Одеського міського нотаріального округу на підставі ст. 73 Закону України "Про нотаріат" та у зв'язку з посвідченням Договору іпотеки була накладена заборона відчуження предмету іпотеки однокімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 12.12.2011 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» було укладено Договір факторингу № 1, за умовами якого ПАТ «Укрсиббанк» відступило товариству свої права вимоги за кредитним договором № 11211781000 та права іпотекодержателя за договором іпотеки від 07.09.2007року щодо [PERSON], про що було внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Позивач доводить, що він дізнався про наявність арешту та заборони з Інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 92682330, на майно, яке належить [PERSON], накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер : ВП № 37832013 від 23.12.2013 року, видавник : [PERSON], Другий Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції. Наявність заборон на відчуження нерухомого майна, що перебуває в іпотеці, порушує права іпотекодержателя, тому ТОВ «Кей-Колект» звернулось до суду з цим позовом. На обґрунтування своїх вимог позивач посилається на такі докази: договір кредиту, договір іпотеки, договір факторингу, договір про відступлення прав за іпотечним договором, довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстрів щодо нерухомого майна; судову практику з розгляду касаційною інстанцією аналогічних справ. Окрім того, суду була надана довідка-розрахунок від 14.05.2018 року про те, що боржник [PERSON] має заборгованість за договором № 11211781000 від 07.09.2007 року станом на 29.05.2017 року 1244861,84 грн. При наведених обставинах суд вважає, що позов ТОВ «Кей-Колект» підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно з ч.3 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» - іпотека є видом забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку»іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги, яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до приписів ч. 7 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації Згідно вимог ст. 33 Закону України «Про іпотеку»у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Стаття 36 Закону України «Про іпотеку» визначає, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. В даному випадку позивач є іпотекодержателем квартири за умовами іпотечного договору від 07.09.2007 року, наявність арешту за постановою державного виконавця на іпотечне майно є перешкодою для позивача реалізувати свої права, визначені ЗУ «Про іпотеку» та умовами іпотечного договору щодо звернення стягнення на іпотеку. Відновлення порушеного права можливе шляхом звільнення квартири з-під арешту. Крім того, у відповідності з ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подані позовної заяви до суду судовий збір за вимогу про звільнення майна з-під арешту у розмірі 1600 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved