Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

[PERSON] 25.11.2014р. звернувся до суду з позовом, в якому просить суд винести рішення про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості по аліментах та аліменти на утримання повнолітньої дитини [PERSON], який продовжує навчання щомісячно в розмірі 3000грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що у 2011 році з вини батька [PERSON], який перестав цікавитися сімєю, шлюб розпався. До досягнення позивачем повноліття на підставі рішення суду, відповідач зобов'язаний був сплачувати аліменти, хоча систематично ухилявся і за весь період відколи суд призначив сплачувати аліменти не сплатив ні копійки. Позивача утримувала та забезпечувала мати. Позивач [PERSON] навчається в Католицькому університеті м.Люблін на денній формі навчання. Зазначає, що йому потрібні гроші на навчання, купувати книжки та зошити, харчування, проживання (оплата за гуртожиток), одяг та проїзд. Стипендії він не отримує. Щоб досягнути хороших успіхів у навчанні не може йти на роботу, враховуючи слабке здоров"я. Також він займається співом, закінчив музичну школу по класу фортепіано, бандура і вокал, їздить на конкурси і йому потрібні кошти на придбання музичних інструментів, настройку фортепіано, ремонт чи заміну струн в бандури, подорожі. Це все дуже багато коштує. Вказує, що у всьому йому допомагала мама. Возила в музичну школу, платила за навчання, підручники, інструменти, костюми шила сама, бо не було грошей купити. Крім того позивач зазначає, що стоїть на обліку у туберкульозному диспансері, тому часто потребує лікування у санаторіях чи у місцевостях з сухим кліматом, на морі. Також страждає на сколіоз та неврозоподібний стан, що потребує консультації лікаря та постійного лікування, а також водних процедур. Плоскостопість, яка вимагає спеціального ортопедичного взуття. Матері позивача важко одній забезпечити утримання сина. Окрім того, мати позивача мусить ще опікуватися його бабцею, яка вже в літах, має маленьку пенсію і також потребує ліків та іншої фінансової підтримки. Мати позивача працює офіційно у Комунальній міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги на посаді медсестри. Місячний дохід становить близько 1 474грн. 00коп. Також є інвалідом 3 групи. Пенсія, яку вона отримує, становить 1046грн. 00коп. на місяць. Мама часто хворіє і вся її пенсія іде на лікування. Позивач [PERSON] намагався у відповідача випросити якісь гроші, але батько на телефонні дзвінки не відповідає з 4-5 років. Не дзвонить до них і навіть не вітає на свята. Тобто взагалі не цікавиться сином, ні здоров"ям, ні успіхами у навчанні. Враховуючи те, що відповідач є працездатною особою, інших утриманців у нього немає, має можливість утримувати сина маючи щомісячний дохід понад 15000 гривень, тому просить стягувати з відповідача 3000грн. щомісячно до закінчення ним навчання. Позивач в судове засідання не з»явився, подав суду письмову заяву, в якій вимоги підтримав, просить суд їх задоволити та справу слухати у його відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, та повідомленням про вручення поштового рекомендованого відправлення, заперечень на позовну заяву відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 169, 224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Зясувавши обставини справи, права та обовязки сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи та постановити рішення у відсутності сторін на підставі наявних доказів. У відповідності до ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком повнолітнього сина [PERSON], [INFO]., що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого наявна у матеріалах справи (а.с.3). Позивач з матірю проживає окремо від відповідача. У відповідності до ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Для виникнення права на утримання син, дочка повинні потребувати матеріальної допомоги. Згідно довідки Католицького університету м. Люблін від 09 жовтня 2014 року [PERSON] є студентом 1-го курсу денної форми навчання Католицького університету м. Люблін. Термін навчання до 30.09.2019 року. Пункт 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів " від 15.05.2006 р. N 3, вказує, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язковою сукупністю таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі, наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до вимог ч.1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дітей у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище сторін, з огляду на те, що мати позивача [PERSON] працює медсестрою у Комунальній міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги, її заробітна плата становить 1474,00грн. та є інвалідом 3 групи, а відповідач, зі слів позивача, працює, інших дітей на утриманні у нього немає, заперечень проти позову не направив, а тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та визначити щомісячний розмір аліментів, який відповідач зобовязаний сплачувати на утримання повнолітнього сина [PERSON], а саме в розмірі 2000грн. щомісячно, починаючи з 25 листопада 2014 року до закінчення навчання, але не довше як до досягнення сином 23 років. Відповідно до ст.367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за 1 місяць. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по аліментах в розмірі 66000,00 грн., суд вважає, що така підлягає до задоволення з наступних підстав. Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 06.06.2012 року позов задоволено повністю, стягнуто з [PERSON], [INFO] в користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO]. у розмірі 2000 грн., щомісячно, починаючи з 14.03.2012 року, до досягнення ним повноліття. В добровільному порядку відповідачем [PERSON] рішення суду про стягнення аліментів не виконувалось та платежі ним не були здійснені з березня 2012 року по листопад 2014 року, що підтверджується долученою до матеріалів справи копією розрахунку державного виконавця, з якого вбачається, що станом на 26.05.2015р. заборгованість по аліментах становить 66000,00грн. Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по аліментах підлягають до часткового задоволення та з відповідача слід стягнути на користь [PERSON] 66000,00грн. заборгованості по сплаті аліментів за період з 14.03.2012 року по 12.11.2014 року. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в доход держави в сумі 243,60 гривень.

Outcome: partial