Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

21 квітня 2016 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що її донька [PERSON] має сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. З травня 2015 року її онуки [PERSON] та [PERSON] проживають разом з нею [ADDRESS], та перебувають на її повному утриманні та вихованні. Її донька, [PERSON] не піклується про фізичний та духовний розвиток своїх дітей, навчанням не цікавиться, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, з дітьми не спілкується, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу. З вересня по жовтень 2015 року [PERSON] перебувала в розшуку, як безвісно зникла. Тривалий час веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями. З дітьми стосунків не підтримує. Таке ж ставлення до своєї доньки має і відповідач [PERSON], який є батьком [PERSON]. Життям доньки не цікавиться, участі в її вихованні та утриманні не бере, не забезпечує необхідним, не спілкується. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] та малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, з підстав викладених в позовній заяві та просила позбавити батьківських прав [PERSON] щодо її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та відносно її малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Позбавити батьківський прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Представник позивача [PERSON] позов [PERSON] підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином через засоби масової інформації, причини неявки суду не повідомили, а томусуд вважає за можливе слухати справу у їх відсутності за наявними у справі доказами, ухваливши по справі заочне рішення. Представник третьої особи - Орган опіки і піклування Охтирської міської ради [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] підтримав повністю, вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та малолітньої доньки [PERSON], [INFO] та позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до доньки [PERSON], [INFO]. В зв'язку з тим що відповідачі самоусунулися від утримання та виховання своїх дітей, всі турботи по вихованню, утриманню та розвитку дітей лягли на плечі бабусі [PERSON] Прокурор підтримала позовні вимоги позивачки щодо необхідності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та малолітньої доньки [PERSON], [INFO] та позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON], [INFO], оскільки в судовому засіданні було встановлено, що відповідачі самоусунулися від виховання та утримання своїх дітей. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, думку прокурора, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір'ю неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та малолітньої доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 18.05.2001 року та серія № [NUMBER] від 08.12.2010 року. (а.с. 6-7). Відповідач [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 08.12.2010 року. (а.с. 7). Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ч.1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до пп. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, але всупереч зазначеним вимогам закону відповідач свої зобов'язання щодо виховання та розвитку дитини не здійснює. Згідно ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ч. 5, 6 ст. 19 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Судом встановлено, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, не піклуються про них, не бачаться з ними, не спілкуються, не цікавляться їх здоров'ям, не утримують їх матеріально. Допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON] підтвердили суду, що їх син [PERSON] участі у вихованні своєї доньки [PERSON] не приймає, батьківських обов'язків не виконує, матеріальної допомоги не надає, не спілкується. На неодноразові їх поради та прохання спілкуватися з донькою, надавати їй допомогу, не реагує. Вихованням та утриманням [PERSON] та [PERSON] займається позивач [PERSON] Факт ухилення відповідачів від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей також підтверджується довідками дошкільного навчального закладу (ясла-садочок) «Сонечко», який відвідує малолітня [PERSON], згідно якого батьки не приводять та не забирають дитину із дошкільного закладу, не приймають участі у житті групи, на запрошення для спілкування до дитячого садка не з'являються, за останній рік мати [PERSON] з'явилася у дошкільному закладі 1 раз 12.10.2015 року в нетверезому стані та намагалася силою забрати дитину із дошкільного закладу. Довідкою-характеристикою з Охтирської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 5, відповідно до якої [PERSON] не приділяє уваги вихованню сина [PERSON]. Жодного разу не відвідала батьківські збори, не поцікавилася успіхами в навчанні. Діти проживають з позивачкою [PERSON] Бабуся [PERSON] бере активну участь у вихованні та утриманні дітей, здійснює належний догляд за ними. Діти забезпечені всім необхідним. Між онуками та бабусею склалися теплі, дружні, родинні відносини. Судом встановлено факт ухилення відповідачки [PERSON] від виконання своїх обов'язків по вихованню сина [PERSON] та доньки [PERSON] та факт ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх обов'язків по вихованню доньки [PERSON]. Відповідачі не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, не спілкуються з ними, не цікавляться їхнім здоров'ям, фізичним і духовним розвитком. Тому згідно п.2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та відносно її малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. [PERSON] необхідно позбавити батьківський прав відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Суд вважає, що такий крайній захід впливу на відповідачів, які не виконують батьківських обов'язків, є доцільним та необхідним для захисту інтересів дітей. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача сплачену останньою при подачі позовної заяви до суду суму судового збору та витрати в сумі 196 гривень, що були понесені позивачем за публікацію оголошення в газеті «Сумщина». На підставі викладеного, ст. ст. 150, 164, 165 Сімейного кодексу України, Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року),

Outcome: approved