Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

[PERSON], посилаючись на ст.ст.1261, 1272 ЦК України, звернулась до суду з позовом, зазначивши, що після смерті діда - [PERSON], котра настала [INFO] року, вона, у зв"язку з необізнаністю про наявність спадкового майна, тобто через відсутність предмету звернення, не подавала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. В подальшому позивач дізналася про те, що спадкодавцеві належало дві земельні ділянки, право власності на які посвідчено державним актом серії [NUMBER], виданим на підставі розпорядження Ріпкинської РДА № 557 від 27.11.2008 року. Після цього нотаріус відмовив позивачеві у заведенні спадкової справи через пропущення строку звернення із заявою про прийняття спадщини, а судовим рішенням від 12.09.2017 року по справі № 743/1193/17 встановлено, що відповідачем у спірних правовідносинах має виступати Радульська селищна рада Ріпкинського району. Таким чином, [PERSON] просила визначити їй додатковий тримісячний строк, з дня набрання законної сили судовим рішення, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] В судове засідання позивач не з"явилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. Під час розгляду справи з ініціативи суду процесуальний статус третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - [PERSON], було замінено на співвідповідача. В судовму засіданні представник позивача підтримав вимоги [PERSON], посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, додатково вказавши, що заповіту [PERSON] не залишив і на день смерті не проживав з онукою, а також зі своєю донькою - [PERSON] Інші обставини, які мають значення для з"ясування фактичних обставин справи, представнику позивача не відомі, за виключенням того, що рішенням Ріпкинського районнного суду Чернігівської області, який в 2017 році розглядав позов [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, було встановлено, що відповідачем у спірних правовідносинах має бути Радульська селищна рада. Представник відповідача, в особі Радульської селищної ради, надіслав до суду заяву про визнання ним позову. Співвідповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, пояснивши, що вона доводиться матір"ю позивачеві та, відповідно, донькою спадкодавцеві [PERSON] Спадкодавець [PERSON], упродовж 5 років до дня його смерті, проживав у співвідповідача [PERSON] по вул.Годовикова, 40 в с.Новосілки Ріпкинського району і остання здійснювала догляд за батьком та, з 2009 року, була обізнана про наявність у спадкодавця державного акта про право власності на землю. Зареєстрованим місцем проживання [PERSON], на день відкриття спадщини, значився будинок [ADDRESS] Після смерті батька, співвідповідач [PERSON] не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а також не подавала нотаріусу заяви про відмову від спащини на користь своєї доньки [PERSON], котра має намір оформити право власності на земельні ділянки, належні дідові. Співвідповідачеві відоме місце розташування належних [PERSON] земельних ділянок та їх орієнтовні межі. Заслухавши пояснення з»явившихся учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. У відповідності до ч.4 ст.174 ЦПК України, задоволення позову з підстав визнання його відповідачем, допускається за наявності для того законних підстав. Законних підстав для задоволення позову в судовому засіданні не встановлено. Частиною 1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Свої вимоги [PERSON] обгрунтовує положеннями ст.ст.1261, 1272 ЦК України, а саме черговістю спадкування за померлим, поважністю причин пропуску строку звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, в сукупності з необізнаністю про спадкову масу та відмовою іншого спадкоємця від прийняття спадщини. Суд вважає, що позивач та її представник належними і допустимими засобами доказування не довели тих обставин, на які вони посилалися як на підставу своїх вимог. Частиною 1 ст.1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. [PERSON] не являється спадкоємцем першої черги за законом після померлого, коло яких визначено ст.1261 ЦК України і до яких віднесено: 1) дітей спадкодавця; 2) того з подружжя, який пережив спадкодавця; 3) батьків спадкодавця. Як на момент звернення [PERSON] до суду з позовом, так і на день розгляду справи судом, спадкоємцем першої черги за законом після померлого [PERSON], являється донька останньго - [PERSON], процесуальний статус якої змінено з третьої особи на співвідповідача. Як слідує з пояснень співвідповідача [PERSON], вона після смерті батька не подавала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, або заяву про відмову від спадщини, а також не укладала нотаріально посвідченого договору про зміну черговості одержання права на спадкування. Згідно ч.1 ст.1259 ЦК України, черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Позивач[PERSON] доводиться онукою [PERSON], отже її право на спадкування залежить від прийняття або не прийняття спадщини рідною донькою спадкодавця [PERSON] Згідно ч.2 ст.1258 ЦК України, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Частиною 1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З повідомлення Першої Чернігівської державної нотаріальної контори, яка виконує функції Ріпкинської районної держнотконтори від 29.09.2017 року № 6/01-16, а також з інформаційної довідки зі спадкового реєстру № 49280781, вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON], не заводилась. Згідно ч.1 ст.1273 ЦК України, спадкоємець може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого для її прийняття. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Судом встановлено, що упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, донька спадкодавця (співвідповідач) [PERSON] не подавала до нотаріальної контори або органу місцевого самоврядування заяви про відмову від прийняття спадщини, в тому числі на користь своєї доньки (позивача) [PERSON] Таким чином, твердження позивача, його представника та співвідповідача про відмову [PERSON] від прийняття спадщини на користь позивача [PERSON], є юридично неспроможними. В той же час, доведеність факту проживання доньки спадкодавця разом з останнім на день відкриття спадщини, може бути підставою для висновку про те, що співвідповідач [PERSON] прийняла спадщину після батька, в тому числі майнові права [PERSON], в порядку, визначеному ч.3 ст.1268 ЦК України. З матеріалів справи вбачається, що спадкодавцеві за життя належали дві земельні ділянки, право власності на які посвідчено Державним актом серії [NUMBER], виданим Ріпкинською РДА 06.11.2009 року, на підставі розпорядження Ріпкинської РДА № 557 від 27.11.2008 року. Крім того, посилання позивача про необізнаність щодо належності її дідові на праві власності земельних ділянок, також не може бути окремою підставою для задоволення позову, оскільки за правилами ч.3 ст.1272 ЦК України, строк для подання заяви про прийняття спадщини може бути продовжений судом у випадку, коли у спадкоємця були перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини, і ці обставини визнані судом поважними. В тому випадку, коли у спадкоємця перешкод не було, але він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації, у тому числі про спадкову масу, положення ч.3 ст.1272 ЦК України, не застосовуються. Викладене підтверджується правовою позицією, викладеною у постанові судової палати в цивільних справах ВСУ від 26.09.2012 року по справі № 6-85цс12, за наслідками неоднакового застосування судом положень ст.1272 ЦК України. У вказаній постанові зазначено, що право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Судова палата ВСУ зазначила, що правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані лише в тих випадках, коли у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними. В тому випадку, коли у спадкоємця перешкод не було, але він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, положення ч.3 ст.1272 ЦК України, не застосовуються. У відповідності до ч.1 ст.360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх судів України. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Згідно ст.88 ЦПК України, судові витрати по справі необхідно віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed