Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

22 грудня 2020 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якому просить стягнути аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 10 000,00 грн., щомісячно, починаючи з моменту пред`явлення позову і до повноліття дітей; якщо дохід чоловіка буде значно більшим, ніж зазначено вище, стягнути 50% з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з моменту пред`явлення позову і до повноліття дітей, але не менше 10 000,00 грн. Позивачка свої вимоги мотивує тим, що сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу народилося двоє синів: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . 18 липня 2020 року позивач була вимушена виїхати з квартири, де сторони проживали разом з дітьми. Діти проживають разом з матір`ю, у орендованій квартирі, що підтверджується договором оренди. [PERSON] має інвалідність, підгрупа А. Стосунки з відповідачем погіршились з народженням хворої дитини. Чоловік практично не допомагає з лікуванням хворого сина та вихованням здорового. Позивач була вимушена вийти на роботу, щоб винаймати житло (6 000 грн. + комунальні послуги), годувати дітей та найняти помічника хворому синові (3 000 грн.). Син потребує постійної реабілітації, не менше 4 разів на рік. На виділені кошти державою вистачає лише на 1 реабілітацію, а за всі інші сплачує позивач. Також хворий син постійно потребує ліків, які позивач купує за власний кошт (приблизно 10 000 грн.). [PERSON] , другий син, цього року йде до школи - це теж додаткові витрати. Таким чином, дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий рівень позивач одна не може забезпечити, тому батько, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти у розмірі 10 000 грн. [PERSON] , працює у ТОВ «ЕКО», кухарем та має офіційну заробітну плату у розмірі 4 804,00 грн., також він має неофіційний дохід приблизно у розмірі 14 000,00 грн., який можна вирахувати за надходженням на банківські картки. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 29.12.2020 позовну заяву залишено без руху та надано час на усунення недоліків. Позивачем були усунені недоліки позовної заяви. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 02.03.2021 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 29.03.2021. 23.03.2021 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому він не заперечує щодо часткового задоволення позовних вимог, а саме щодо стягнення аліментів у розмірі 2500,00 грн., але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, та не більше 10 прожиткового мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подання позову до досягненням дітьми повноліття. У відзиві зазначається, що з червня 2020 року сторони проживають окремо. Тривалий час відповідач не мав інформації, де знаходяться його діти. 31 серпня 2020 року, позивачка таки повідомила відповідачу адресу, за якою мешкає вона з дітьми. Відповідач надає та буде надавати матеріальну допомогу дітям, бере та буде брати участь в їх вихованні та розвитку, опікуватись їх здоров`ям та навчанням. Відповідач працює в ТОВ «ЕКО» з 11.03.2014. Заробітна плата відповідача не перевищує 5 000,00 грн, натомість заробітна плата позивача у тричі більша, ніж дохід відповідача. Також витрати, які понесла позивач на лікування дитини, є додатковими витратами та за умови їх понесення можуть бути частково або повністю відшкодовані за домовленістю з відповідачем або в порядку встановленому законом. У судове засідання 29.03.2021 сторони з`явилися. Судом задоволено клопотання позивача та відкладено розгляд справи на 27.04.2021. 23.04.2021 відповідачем подано до суду клопотання про долучення доказів та відкладення розгляду справи. У судове засідання 27.04.2021 сторони з`явилися. Ухвалою суду задоволено клопотання представників сторін та витребувано з АТ «Альфа Банк» інформацію про стан рахунків та належним чином засвідчену копію виписки по рахунках, відкритих на ім`я [PERSON] за період з 01.07.2020 по 22.04.2021; витребувано АТ «А - Банк» інформацію про стан рахунків, належним чином засвідчену копію виписки по рахунках, відкритих на ім`я [PERSON] за період з 01.07.2020 по 22.04.2021; витребувано з Державної фіскальної служби України інформацію щодо отримання [PERSON] , доходів за період з 22.12.2020 по 27.04.2021. У зв`язку з витребуванням доказів розгляд справи відкладено на 01.06.2021. 19.05.2021 представником відповідача подано до суду клопотання про долучення доказів, а саме копії квитанції від 07.05.2021 на сплату аліментів у сумі 2 500,00 грн. 24.05.2021 на адресу суду надійшов лист від АТ «А - Банк», на виконання вимог ухвали суду від 27.04.2021. 28.05.2021 на адресу суду надійшов лист від Державної фіскальної служби України на виконання вимог ухвали суду від 27.04.2021. 31.05.2021 на адресу суду надійшов лист від АТ «Альфа Банк», на виконання вимог ухвали суду від 27.04.2021, та надано виписки по рахунку за період з 01.07.2020 по 22.04.2021. У судове засідання 01.06.2021 представники сторін з`явилися. Ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача та витребувано з Державної податкової служби України інформацію щодо отримання [PERSON] доходів за період з 22.12.2020 по 01.06.2021. У зв`язку з витребуванням доказів розгляд справи відкладено на 30.06.2021. 30.06.2021 представником відповідача подано до суду клопотання про долучення доказів, а саме копії квитанції від 10.06.2021 на сплату аліментів у сумі 2 500,00 грн. Судове засідання 30.06.2021 відкладено на 06.09.2021 у зв`язку з невиконанням ухвали суду від 01.06.2021. 06.08.2021 на адресу суду надійшов лист від Державної податкової служби України на виконання вимог ухвали суду від 01.06.2021, надано інформацію щодо отримання [PERSON] доходів за період з 22.12.2020 по 01.06.2021. 06.09.2021 представником позивача подано заяву, в якій він визнає позовні вимоги в частині стягнення аліментів у розмірі 3 000,00 грн., але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У судове засідання 06.09.2021 позивач та представник відповідача з`явились. Позивачка підтримала позовні вимоги частково, а саме просила суд стягнути аліменти в мінімально рекомендованому розмірі - 2510,00 грн. на кожну дитину. Представник відповідача подав заяву про визнання позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання двох дітей у сумі 3 000,00 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку; в іншій частині просив відмовити. Заслухавши пояснення позивачки та представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. 30 липня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Козелецького районного управління юстиції Чернігівської області між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 30.07.2006. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідно свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 04.07.2014 та серії [NUMBER] від 12.03.2016, в яких батьком вказано [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Як зазначає позивач у позовній заяві та вбачається із матеріалів справи, [PERSON] є дититною з інвалідністю, підгрупа А. Положеннями частини другої статті 51 Конституції України закріплений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Такий же обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття встановлений і в статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Відповідно до ч. 2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України встановлено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Так, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до положень частини 1-2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, про це відповідно також просить позивач у своїй позовній заяві. В ході судового розгляду справи встановлено, що від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ), які проживають разом з матір`ю, на утримання яких відповідач надає матеріальну допомогу в добровільному порядку, що має несистемний характер, та вбачається з квитанцій: від 21.10.2020 на суму 2000,00 грн., від 30.03.2021 на суму 2500,00 грн., від 20.04.2021 на суму 2500,00 грн., від 07.05.2021 на суму 2500,00 грн., від 10.06.2021 на суму 2500,00 грн. З матеріалів справи, зокрема з довідки про доходи, банківської виписки АТ КБ "Приватбанк" вбачається, що відповідач офіційно працевлаштований кухарем у ТОВ "Еко", його щомісячна заробітна плата станом на лютий 2021 року становить 6081,00 грн. з урахуванням податків, та 4895,20 грн. за вирахуванням відповідних податків та зборів (а.с. 60, 61-63). Із банківської виписки з рахунку відповідача в АТ «Альфа Банк», за період з 01.07.2020 по 22.04.2021 (майже за 10 місяців), вбачається по дебету рахунку - 73599,92 грн., по кредиту рахунку - 74 081,25 грн. Як пояснив представник відповідача, відповідач самостійно вносив готівкові кошти на свій рахунок, які надавала йому його матір. З огляду на зазначене, виходячи з фінансових можливостей відповідач не взмозі сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі (10 000,00 грн.). Враховуючи те, що визнана відповідачем сума аліментів у розмірі 3000,00 грн., є більшою за мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений ч. 2 ст. 182 СК України, суд вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти у визнаному ним розмірі. Водночас слід зауважити, що у позові позивач зазначає, що вона несе витрати на лікування дитини, послуги няні, оренду житла та кошти на підготовку дитини до школи, однак такі витрати за своєю правовою природою належать до додаткових витрат в розумінні ст. 185 СК України. При цьому відповідач у відзиві на позов не відмовляється від понесення 1/2 частини додаткових витрат, що викликані особливими обставинами - хворобою сина [PERSON] , та зазначає, що вказані витрати можуть бути відшкодовані відповідачем після їх понесення позивачем або в іншому порядку за спільною домовленістю. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Також згідно з п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. З`ясувавши обставини, які згідно ст. 182 СК України враховуються при визначенні розміру аліментів, оцінивши матеріальне становище сторін по справі, враховуючи принцип розумності та справедливості, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, у визнаному відповідачем розмірі аліментів, а тому з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти у твердій грошовій сумі на утримання двох малолітніх дітей у розмірі 3000,00 грн. щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 22 грудня 2020 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, з урахуванням сплачених відповідачем аліментів у добровільному порядку за спірний період. Стягнення аліментів у такому розмірі відповідатиме вимогам закону та інтересам дітей, не порушить рівності сторін. За приписами статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: partial