overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому Немовицькою сільською радою Сарненського району Рівненської області шлюбі з 19.09.1998 року, про що був зроблений відповідний актовий запис. Від подружнього життя народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя не склалося, відповідач зловживає спиртними напоями, влаштовує в сім'ї сварки, що негативно впливає на здоров'я дітей, вказує, що примирення між ними не можливе , а тому просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, письмовою заявою підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Із свідоцтва про одруження серія [NUMBER] вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому Немовицькою сільською радою Сарненського району Рівненської області шлюбі з 19.09.1998 року, актовий запис №20. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно положень ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, дослідивши позовну заяву та письмові докази, вважає, що між сторонами склались неприязні відносини, сім"я існує формально, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач, який не з"явився в судове засідання та не подав письмові заперечення, не аргументує можливості збереження сім`ї, в зв"язку з чим суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та неповнолітніх дітей, а тому наявні правові підстави для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому Сарненським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області шлюбі з 27.07.2013 року, про що був зроблений відповідний актовий запис. Вказує, що спільне життя не склалося, оскільки мають різні погляди на життя, в сім'ї виникають постійні сварки, що призвело до того, що вони стали чужими. Спільним побутом не повязані, проживають окремо, не підтримують подружніх відносин, на примирення не погоджується, а тому просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, письмовою заявою підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Із свідоцтва про одруження серія І-ГЮ №119088 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому Сарненським районним відділом державної реєстації цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області шлюбі з 27.07.2013 року, актовий запис №114. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно положень ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, дослідивши позовну заяву та письмові докази, вважає, що між сторонами склались неприязні відносини, сім"я існує формально, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач, який не з"явився в судове засідання та не подав письмові заперечення, не аргументує можливості збереження сім`ї, в зв"язку з чим суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, а тому наявні правові підстави для розірвання шлюбу. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалася на те, що вона із відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2002 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач, діти проживають разом з нею. На даний час сімейні стосунки з відповідачем припинені, діти знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, що ставить її у важке матеріальне становище, тому просить суд з нього стягнути аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку відповідача щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] до судового засідання не з`явилися, проте від них до суду надійшли заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, за невідомих суду причин, повідомлявся належним чином та своєчасно, у зв'язку з чим суд, розглядає справу у його відсутності. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 06 березня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м.Донецька, актовий запис № 185, [PERSON] народився [INFO] року, в графі "батьки" зазначені: батько - [PERSON] та мати - [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 10 жовтня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м.Донецьку Донецької області, актовий запис № 1074, [PERSON] народилася [INFO] року, в графі "батьки" зазначені: батько - [PERSON] та мати - [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно ст. 181 СК України кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Оскільки діти потребують матеріальної допомоги, їх батько є працездатним, і за станом здоров'я може надавати матеріальну допомогу дітям, то є підстави для стягнення аліментів з відповідача в судовому порядку. За таких обставин суд вважає за можливе стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на користь позивачки [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. На підставі ст. ст. 180, 181, 182 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Відкритого акціонерного товариства "Житомирський завод хімічного волокна" про стягнення коштів, в обгрунтування позову вказав, що 11 грудня 2015 року між нею та ВАТ "Житомирський завод хімічного волокна" було укладено угоду № 68-П про виконання робіт. За даною угодою вона зобов»язалася виконувати наступні роботи та послуги: роботу контролера 1 класу ВОХОР. Позивачка в судове засідання не з»явилася, надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі (а.с.15). Відповідач також подав до суду заяву в якій позов визнав повністю із викладених у ньому підстав та просив розглядати справу у його відсутності (а.с.16). Суд, дослідивши матеріали справи вважає позов таким що підлягає до задоволення виходячи із наступного. Судом встановлено, що між [PERSON] та ВАТ Житомирський завод хімічного волокна 11.12.2015 року була укладена трудова угода № 68-П на виконання роботи контролера 1 класу ВОХОР. В порушення вимог вищевказаної трудової угоди відповідач несвоєчасно виплачував позивачці заробітну плату. Згідно довідки ВАТ Житомирський завод хімічного волокна за № 477 від 12.08.2016 року заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] становить 5288,81 грн., яка на час розгляду справи останній не виплачена, що не заперечується відповідачем в заяві про визнання позову від 28.09.2016 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання доньки у розмірі ? частки його заробітку /доходу/, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем має доньку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні. Відповідач працює, але участі в матеріальному утриманні доньки не приймає. В судове засідання сторони не з'явилися. Від позивачки надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за її відсутності. Від відповідача надійшла заява про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Враховуючи, що визнання позову відповідачем є безумовним і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та зміст ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд прийшов висновку про задоволення позову. Позивачка при поданні позову відповідно до Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору, а тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір згідно ст. 4 Закону України "Про судовий збір", що становить 243 гривні 60 копійок. На підставі ст. ст. 180-197 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання її спадкоємцем за законом четвертої черги після смерті [PERSON], який помер 27.09.2014 року. В обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що з 2004 року по день смерті останнього, вони проживали разом однією сім"єю, мали спільний бюджет і спільні витрати, придбали побутову техніку, разом утримували в належному стані житло квартиру [ADDRESS], яка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло. В установлений законом строк вона звернулася до нотаріальної контори для прийняття спадщини. Крім неї спадкоємцем першої черги є мати померлого відповідач [PERSON], яка відмовилася від прийняття спадщини на її користь. Просить визнати її спадкоємцем четвертої черги за законом, бо не менше п"яти років до дня відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, просила суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, не заперечувала проти задоволення позовних вимог( а.с.15). Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON], помер 27.09.2014 року, про що було видано свідоцтво про смерть серії 1-НО № 806566 від 30 вересня 2014 року ( а.с.9). На день його смерті залишилося спадкове майно квартира [ADDRESS], яка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло( а.с.8). В квартирі [ADDRESS] з 2004 року проживали [PERSON] з цивільним чоловіком [PERSON] по день його смерті. На теперішній час проживають в квартирі [PERSON] та неповнолітня донька [PERSON], [INFO]. Дані факти зафіксовані в акті житлової організації ЖКП «АЖК» від 13.11.2014 року ( а.с. 11). З копії спадкової справи до майна померлого [PERSON] вбачається, що [PERSON] в установлений законом строк звернулася до нотаріальної контори для прийняття спадщини. Мати померлого відповідач [PERSON], відмовилася від прийняття спадщини на користь [PERSON] Інших спадкоємців не має ( а.с.а.с.24-28). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 2004 року перебувала з [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах, проживала зі спадкодавцем однією сім"єю з зазначеного часу, тобто не менше п"яти років на час відкриття спадщини, мати померлого визнала позовні вимоги та відмовилася від прийняття спадщини на користь [PERSON], внаслідок чого, за відсутності її заяви про відмову від спадщини, вона має бути визнана спадкоємцем четвертої черги за законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом про зняття арешту з майна, накладеного на квартиру [ADDRESS], відповідно до постанови державного виконавця ДВС Кіровського району від 22.02.2008 року. В судове засіданні позивач та представник відповідача не з'явилися, повідомлені належним чином. Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутності та підтримання позовних вимог. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву в якій зазначив, що позовна заява підлягає задоволенню. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 09.06.1997 р. за № 22343 виданого Кіровоградською міською радою народних депутатів, квартира яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної спільної власності [PERSON] та членам сім»ї [PERSON], [PERSON] (а.с.10) Відповідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] р. (а.с 13). Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого Будинком реєстрації новонароджених батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] ( а.с.7). Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] [INFO], якою після укладення шлюбу було взято прізвище [PERSON] (а. с.16) Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] належить 1/3 частка квартири під [ADDRESS] ( а.с.17) Постановою державного виконавця Кіровського ВДВС Кіровоградського міського управління юстиції від 22.02.2008 року по виконанню виконавчого листа № 2-5733 від 07.12.2005 р. Кіровського районного суду м. Кіровограда про стягнення з [PERSON] судового збору в сумі 51 грн. накладено арешт на 1/3 частину [ADDRESS], що належить [PERSON] (а.с.19). Згідно листа Головного управління юстиції в Кіровоградській області № 827 від 19.01.2015 р. вбачається, що станом на 14.01.2015 р. судовий збір в сумі 51 грн. сплачено, що підтверджується квитанцією від 23.10.2014 р. (а.с. 23). Однак, арешт квартири є чинним на даний час, про що свідчить витяг з єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна архівний номер 6662756. Відповідно до ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення суду. Відтак, враховуючи той факт, що рішення суду виконано в повному обсязі, подальше збереження арешту, буде порушувати права боржника, тому арешт має бути знято. На підставі ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження",

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до Тальнівського районного суду Черкаської області із заявою про ухвалення додаткового рішення суду по цивільній справі №704/950/15-ц. Свою заяву мотивує тим, що при винесенні судового рішення суд не вказав в абзаці третьому резолютивної частини судового рішення - дату договору купівлі продажу житлового будинку "20 серпня 2013 року" та вартість, за яку було придбано житловий будинок "30 000 грн. (тридцять тисяч)". Просить ухвалити додаткове судове рішення в даній справі та викласти абзац третій резолютивної частини судового рішення наступним чином: визнати договір купівлі - продажу житлового будинку з відповідними господарськими та побутовими будівлями та спорудами від 20 серпня 2013 року, що розташований по вул. Кошового, 35, в с. Піщана Тальнівського району Черкаської області укладений між [PERSON] і [PERSON], з одного боку та [PERSON] з другого боку за 30 000 (тридцять тисяч) грн. дійсним. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявилися, про день, час та місце розгляду заяви поідомлені належним чином. [PERSON] надала заяву, в якій просила заяву розглядати у її відсутність. На підставі ч. 3 ст. 220 ЦПК України неявка в судове засідання сторін не перешкоджає розгляду питання про ухвалення додаткового рішення. Розглянувши заяву [PERSON] про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали цивільної справи № 704/950/15-ц, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви, так як при ухваленні рішення у вказаній цивільній справі стосовно позовної вимоги про визнання права власності на житловий будинок, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, суд не вказав повні відомості щодо даного майна, а саме не вказав дату укладення договору купівлі-продажу та його ціну. Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до Ужгородського міськрайонного управління юстиції, Першої Ужгородської державної нотаріальної контори та [PERSON], про визнання фіктивним розірвання шлюбу та визнання [PERSON] спадкоємцем першої черги. У позовній заяві представник позивач зазначає, що з 28 жовтня 1999 року по 17 жовтня 2007 року позивач та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження, з відміткою про розірвання шлюбу, [NUMBER]. Незважаючи на розлучення вони проживали разом, фактично шлюб був розірваний фіктивно, з метою ведення підприємницької діяльності. [INFO] [PERSON], внаслідок хвороби помер. Позивач особисто отримала свідоцтво про смерть та займалась похованням, що підтверджується рахунками-замовленнями № 004688 та № 004689 від 11 березня 2015 року. Після смерті [PERSON] у встановлений законом строк позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом було роз'яснено, що у зв'язку з тим, що на момент смерті вона та [PERSON] були розлучені то необхідно встановити юридичний факт приживання однією сім'єю. Позивач також вказує, що враховуючи те, що сестра померлого [PERSON] заявила свої претензії на спадкове майно та не визнає факту проживання позивача з [PERSON] без реєстрації шлюбу, позивач звернулась до суду з позовом. Допитані по справі свідки, як зазначає позивач, пояснюють, що [PERSON] до самої смерті постійно проживав з позивачем [PERSON], їх разом бачили на вулиці, вони возили товар на ринок, [PERSON] приносила на роботу обід [PERSON], допомагала йому торгувати та доглядала за ним під час хвороби. При цьому інші свідки пояснюють, що [PERSON] з 2013 року постійно проживав сам у своїй квартирі за адресою: [ADDRESS], де і помер, [PERSON] викликала йому швидку медичну допомогу, однак похованням померлого займалась [PERSON] Також свідки зазначають що [PERSON] у період з 2013 по 2014 роки здавав студентам в оренду квартиру за адресою: [ADDRESS]. У поданій до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області позовній заяві зазначається, що факт проживання [PERSON] разом з позивачем по [ADDRESS], підтверджується довідкою ЖРЕР "Підзамок" від 24 вересня 2015 року № 2167 та поясненнями сусідів, які містяться у висновках Ужгородського відділу поліції, які виносились за фактом порушення громадського порядку. Позивач вказує, що в матеріалах справи містяться договори оренди від 1 листопада 2011 року, укладені між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], підписаний орендодавцем і договір оренди № 01.05.2013р. від 2 січня 2013 року, укладений між ФОП [PERSON] та [PERSON], [PERSON] З відповіді ОКТМО "Фтизіатрія" від 3 листопада 2014 року вбачається, що у листопаді 2014 року [PERSON] в супроводі дружини [PERSON] звернувся за обстеженням щодо туберкульозу легень. На підставі вищенаведеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Франківського районного суду м. Львова з позовом до Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського МУЮ, Приватного підприємства "Нива - В.Ш." за участю третіх осіб ПАТ "ВіЕс Банк" про визнання дій неправомірними, визнання недійсними прилюдних торгів, акту та протоколу проведення прилюдних торгів. Відповідно до вимог ст.209 ЦПК України складання повного рішення суду відкласти і проголосити вступну та резолютивну частину рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до Франківського районного суду м. Львова із позовною заявою до Львівської міської ради з вимогою визнати таким, що поновлений на той самий строк і на тих самих умовах Договір оренди земельної ділянки від 15.04.2009, зареєстрований у Львівській міській раді 15.04.2009 за №Ф-1238 та у Львівському міському відділі Львівської регіональної філії Центру ДЗК 10.08.2009 за №04:09:438:00038 кн.04-2. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається, зокрема, на частину 6\~статті 33\~Закону України\~"Про\~оренду землі" та вказує, що згідно п.8. Договору оренди земельної ділянки від 15.04.2009, його укладено на 5 (п`ять) років до 05.03.2014. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. Зазначає, що 02.10.2013, тобто за 5 місяців до закінчення строку дії Договору, позивач звернулася до Орендодавця з письмовим повідомленням про намір продовжити його дію, однак, відповіді про прийняте Орендодавцем рішення, як і відмови від продовження дії Договору, позивачу надано не було. Згодом, позивач отримала відповідь від начальника Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин Департаменту містобудування Львівської міської ради, який у листі №2403-5250 від 18.10.2016 зазначив, що за результатами розгляду повідомлення позивача від 02.10.2013, було підготовлено проект ухвали «Про продовження гр. [PERSON] терміну оренди земельної ділянки на [ADDRESS] », однак, у зв`язку з проблемною ситуацією на ринку «Привакзальний» та закінченням повноважень депутатів 6-го скликання, питання щодо забезпечення дотримання прав осіб, що здійснюють торговельну діяльність на ринку залишається відкритим. Разом з тим, зазначає, що і надалі безперервно продовжує користуватися земельною ділянкою та належно виконує свої обов`язки по Договору оренди земельної ділянки від 15.04.2009, у зв`язку з цим позивач стверджує, що вона набула право на поновлення Договору оренди земельної ділянки від 15.04.2009 на той же строк та на тих самих умовах на підставі частини 6\~статті 33 Закону України "Про оренду землі". 21 лютого 2020 року позивач збільшив позовні вимоги, просив, у зв`язку з тривалим розглядом даного судового спору, з метою забезпечення можливості реального захисту порушеного права позивача та його відновлення,

Outcome: approved