Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

16 березня 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеними вимогами, мотивуючи їх тим, що 10.02.2015 помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої входить: садибний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований в с. Бобруйки, вул. Київська, 35 Козелецького району Чернігівської області, земельна ділянка площею 2,3498 га, за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Бобруйківської сільської ради Козелецького району Чернігівської області та земельна ділянка площею 2,3264 га, за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Бобруйківської сільської ради Козелецького району Чернігівської області. За життя [PERSON] розпорядився своїм майном, склавши заповіт, посвідчений 06.03.2012 секретарем Бобруйківської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за реєстровим № 04, яким все своє майно заповів [PERSON] Позивач, як спадкоємець за заповітом, спадщину прийняв, але не може оформити її в нотаріальному порядку, оскільки державні акти на право приватної власності на землю втрачені, зареєструвати право власності на житловий будинок неможливо, в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу. Позивач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься клопотання про проведення судового розгляду за відсутності позивача. Відповідач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява за підписом сільського голови Бобруйківської сільської ради Козелецького району Чернігівської області з проханням провести судове засідання за відсутності відповідача, з позовними вимогами згодні. Третя особа Відділ Держгеокадастру у Козелецькому районі в судове засідання не зявилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, в матеріалах справи міститься заява третьої особи, в якій остання просить суд проводити судове засідання за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що згідно довідки виданої за вих. № 210 від 24.11.2015 Бобруйківською сільською радою Козелецького району Чернігівської області, станом на 15.04.1991 домоволодіння розташоване за адресою с. Бобруйки, вул. Київська, 35 відноситься до категорії колгоспних дворів. До складу даного колгоспного двору входять [PERSON] та [PERSON] /а.с. 16/. 25 грудня 2014 року померла [PERSON] (копія свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 245495, видане 25.12.2014 виконавчим комітетом Бобруйківської сільської ради Козелецького району Чернігівської області) /а.с. 9/. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/2 частина садибного житлового будинку з надвірними будівлями в с. Бобруйки, вул. Київська, 35 Козелецького району Чернігівської області. Згідно довідки виданої за вих. № 209 від 24.11.2015 виконкомом Бобруйківської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, [PERSON], померла 25.12.2014, постійно проживала і була прописана в с. Бобруйки, вул. Київська, 35 Козелецького району Чернігівської області та мала склад сімї чоловік [PERSON] /а.с. 15/, тому в силу вимог ст. 1268 ЦК України, спадщину після смерті [PERSON] прийняв [PERSON] 10 лютого 2015 року [PERSON] помер (копія свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 245527, видане 11.02.2015 виконавчим комітетом Бобруйківської сільської ради Козелецького району Чернігівської області) /а.с. 10/. Згідно заповіту, посвідченого 06.03.2012 секретарем Бобруйківської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, зареєстрованого в реєстрі за № 04, [PERSON] усе своє майно, що буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого не складалося, а також все те, на що за законом буде мати право, заповів [PERSON] позивачу у справі/а.с. 11/. Позивач, як спадкоємець за заповітом, спадщину після смерті [PERSON] прийняв, оскільки своєчасно звернувся до приватного нотаріуса Козелецького районного нотаріального округу Чернігівської області [PERSON], що підтверджується копією спадкової справи № 28/2015, яка надійшла на запит суду від приватного нотаріуса [PERSON] /а.с. 37/. Згідно довідки № 437 від 21.12.2015, виданої комунальним підприємством «Ніжинське МБТІ» Чернігівської обласної ради право власності на садибний житловий будинок, що знаходиться за адресою: вул. Київська, буд. 35 с. Бобруйки станом на 31.12.2012 не зареєстровано /а.с. 19/. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року зі змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» у п. 6 дано роз'яснення, що до правовідносин, що виникли до 15 квітня 1991 року, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] в частині визнання права власності на садибний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований в с. Бобруйки, вул. Київська, 35 Козелецького району Чернігівської області підлягають задоволенню і за позивачем суд вважає можливим визнати право власності на зазначений будинок. Щодо визнання права власності на земельні ділянки суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування розяснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. 10 липня 2002 року на імя [PERSON] на підставі розпорядження Козелецької районної державної адміністрації від 05.07.2002 № 231 було виготовлено та видано державний акт серії І-ЧН № 022294 на право приватної власності на землю площею 2,33 га, розташованої на території Бобруйківської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, передану для ведення особистого селянського господарства /а.с. 21/. 10 липня 2002 року на імя [PERSON] на підставі розпорядження Козелецької районної державної адміністрації від 05.07.2002 № 231 було виготовлено та видано державний акт серії І-ЧН № 022295 на право приватної власності на землю площею 2,35 га, розташованої на території Бобруйківської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, передану для ведення особистого селянського господарства /а.с. 25/. Позивач просить визнати за ним право власності на земельні ділянки, оскільки державні акти було втрачено, про що в пресі розміщено оголошення /а.с. 29/. Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. У відповідності до\~ ст. 152 ч. 3 п. "а" ЗК України\~ -"захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав". При розробленні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки та внесенні до автоматизованої системи відомостей про земельні ділянки, належної [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧН № 022294 від 10.07.2002, було встановлено, що фактична площа земельної ділянки становить 2,3264 га (рілля), кадастровий номер 7422081000:71:061:0349; фактична площа земельної ділянки належної [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧН № 022295 від 10.07.2002, було встановлено, що фактична площа земельної ділянки становить 2,3498 га (рілля), кадастровий номер 7422081000:71:061:0350 /а.с. 22, 26/. Відповідно до п. 2 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 жовтня 2012 року, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом, тому суд вважає, що саме в витязі з Державного земельного кадастру більш повно та достовірно визначено площу земельної ділянки. Таким чином, суд дійшов висновку, що за позивачем в порядку спадкування підлягає визнанню право власності на згадані земельні ділянки.

Outcome: approved