overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] в якій вказує, що 20 червня 1998 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Її дошлюбне прізвище "Караваєва". Сторони мають сина [PERSON], що народився 11 грудня 2002 року, який проживає з матір'ю. Сімя не склалася, між подружжям втрачено почуття любові та взаєморозуміння, часті сварки та конфлікти призвели до припинення шлюбних стосунків. В подальшому збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін та дитини. Сторони в судове засідання не прибули. Від позивача надійшла заява, в якій вона позов підтримує та просить його задовольнити. Не заперечує проти постановлення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, був повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду справи, про що свідчить зворотнє повідомлення в матеріалах справи, заперечень не надав. З письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: сторони одружилися 20 червня 1998 року, шлюб зареєстрований у Володимирівській сільській раді Красноградського району Харківської області, актовий запис № 8. Син [PERSON] народився 11 грудня 2002, він проживає з позивачем. Суд враховує, що в сторін фактично припинені шлюбні відносини з травня 2017 року, позивач наполягає на розірванні шлюбу та не згодна на примирення. Спір про розподіл майна та визначення місця проживання дитини відсутній. Позивач клопотала про зміну свого прізвища після розлучення на дошлюбне "Караваєва". Згідно положень ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК Україниу разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користуванням жилим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що [PERSON] не проживає у квартирі, що знаходиться, за адресою: [ADDRESS] протягом тривалого часу. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги просила задовольнити проти заочного розгляду справи не заперечувала, 13.05.2015 року до початку судового засідання через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином відповідно до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду невідомі. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином, причини неявки суду невідомі. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до довідки КП "Деснянське" ЧМР від 11.03.2015 року № 604 (а.с. 7) та довідки по особовому рахунку № [NUMBER] (а.с. 17) відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] як наймач. Відповідно до довідки КП "Деснянське" ЧМР від 16.06.2014 року № 1519 (а.с. 6) громадянин [PERSON], 1964 р.н. у квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] зареєстрований, але не проживає з березня 2012 року (а.с. 6). Відповідно до акту від 11.03.2015 року [PERSON]. зареєстрований, але не проживає в квартирі, що знаходиться за адресою [ADDRESS] з березня 2012 року(а.с. 8). Відповідно до довідки КП Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації Чернігівської обласної ради № 340 від 07.05.2015 року, право власності на квартиру по [ADDRESS] станом на 01.01.2013 року не зареєстровано. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна власності на квартиру по [ADDRESS] не зареєстровано. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] повідомили суду, що відповідач [PERSON] не проживає в квартирі за адресою [ADDRESS] з 2012 року. Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності без поважних причин наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, позовна вимога про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням з підстав, передбачених ст.71 ЖК України підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказала, що 01.08.2006 року у ВРАЦС Золочівського РУЮ Харківської області вони зареєстрували шлюб , актовий запис № 52. Від даного шлюбу мають двох повнолітніх дітей. Причиною розірвання шлюбу є те, що протягом останніх років їх сімейне життя поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен має протилежні погляди на шлюб та сім'ю, в результаті чого між ними часто виникали сварки. Примирення між ними неможливе, шлюбно-сімейних відносин вони не підтримують, шлюб існує формально. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити та розглянути справу без її присутності. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву, вказавши, що позовні вимоги він визнав в повному обсязі, просить розглядати справу без його присутності. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, позов підлягає задоволенню. Зі свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого ВРАЦСЗолочівським ВРАГС Харківської області , видно, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], (після одруження „[PERSON]"), [INFO], 01.08.2006 року уклали шлюб, а/з №52 (а.с.11). Від шлюбу мають повнолітніх дітей. Згідно ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено сторони не підтримують шлюбних відносин, характер відносин, які склалися, свідчить про повний розпад сім"ї, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має п право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка заявила клопотання про залишення її прізвища „[PERSON]". Згідно ст.105 ч.3 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього ж Кодексу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказала, що 18.04.2007 року у ВРАЦС по м.Харкову № 2 Харківського МУЮ вони зареєстрували шлюб, актовий запис № 253. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що іхнє сімейне життя не склалося, з липня 2014 року перестали проживати однією сім'єю. Відповідач не забезпечує сім'ю належним чином, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен має протилежні погляди на шлюб та сім'ю, в результаті чого між ними часто виникали сварки, свідком яких є дитина. Примирення між ними неможливе, шлюбно-сімейних відносин вони не підтримують, шлюб існує формально. Позивачка в судове засідання не з'явилась, від неї надійшла письмова заява про те, що позовні вимоги вона підтримує в повному обсязі, просить суд розглядати справу за її відсутності. Відповідач надіслав заяву про те, що проти позову він не заперечує, просить розглянути справу без його присутності. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, позов підлягає задоволенню. Зі свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого ВРАЦС по м.Харкову № 2 Харківського МУЮ, видно, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], (після одруження „[PERSON]"), [INFO], 18.04.2007 року уклали шлюб, а/з № 253 (а.с.3). Від шлюбу мають сина [PERSON] Згідно ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено сторони не підтримують шлюбних відносин, характер відносин, які склалися, свідчить про повний розпад сім"ї, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має п право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка заявила клопотання про залишення її прізвища „[PERSON]". Згідно ст.105 ч.3 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього ж Кодексу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказала, що 23.01.2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Золочівського РУЮ вони зареєстрували шлюб, актовий запис № 5. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON]. Причиною розірвання шлюбу є те, що їхнє сімейне життя поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Понад рік між ними втрачено відчуття любові та поваги один до одного. Ні вона, ні чоловік не намагалися відновити шлюбні відносини. Сім'я перестала існувати, кожен має протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Примирення між ними неможливе, шлюбно-сімейних відносин вони не підтримують, шлюб існує формально. Після розірвання шлюбу донька буде проживати з нею. Від позивачки надійшла письмова заява, про те, що свої позовні вимоги вона підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути без її присутності. Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечував, просив справу розглядати без його присутності, про що в матеріалах справи є відповідна заява. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, позов підлягає задоволенню. Зі свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого Золочівським ВРАЦС Золочівського РУЮ Харківської област, видно, що [PERSON], [INFO], та [PERSON] (після одруження „[PERSON]"), [INFO], 23.01.2010 року уклали шлюб, а/з №5 (а.с.3). Від шлюбу мають доньку [PERSON]. Згідно ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено сторони не підтримують шлюбних відносин, характер відносин, які склалися, свідчить про повний розпад сім"ї, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка заявила клопотання про залишення її прізвища „[PERSON]". Згідно ст.105 ч.3 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього ж Кодексу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог вказала, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 02 листопада 1996 року. Від спільного проживання мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося оскільки в них постійно виникали суперечності в поглядах щодо ведення спільного побуту, виховання дитини, поглядах на життя, їхніх звичок та уподобань. На даний час кожен з них живе своїм життям та своїми інтересами. Фактично їхня сім'я розпалася, а подальше збереження шлюбу в таких умовах стало неможливим та буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їхньої неповнолітньої дитини. Примирення не можливе. Після розірвання шлюбу, в зв'язку з тим, що вона не в змозі забезпечити матеріального утримання дитини, неповнолітня дочка залишиться проживати разом з відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте надала на адресу суду заяву, в якій просить слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд розірвати шлюб. Просить не стягувати з відповідача по справі судові витрати на її користь. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище "[PERSON]". А також просить дитину залишити на утриманні відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте від нього на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що шлюб існує формально, примирення між сторонам не можливе, подальше спільне життя подружжя суперечитиме інтересам сторін та інтересам їхньої неповнолітньої дитини, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч.3 ст. 110 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Після розірвання шлюбу позивачеві [PERSON] залишити прізвище "[PERSON]". Після розірвання шлюбу неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO], залишити на вихованні батька [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог вказала, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 16 червня 1992 року. Від спільного проживання мають двох дітей, які на даний час досягли вісімнадцяти років та є повнолітніми. Позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що подружні відносини між нею та відповідачем фактично припинилися, вони проживають окремо один від одного. Основною причиною розпаду їхньої сім'ї стала різниця характерів, відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, з приводу чого між ними досить часто виникали сварки та непорозуміння. Їхній шлюб став суто формальним. Примирення не можливе. Вважає, що причини, які спонукають її наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя з відповідачем як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. Спору про поділ майна, що є їхньою спільною власністю, немає. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте надала на адресу суду заяву, в якій просить слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу просить відновити їй дошлюбне прізвище "[PERSON]". Судові витрати по справі просить покласти на неї та не стягувати їх з відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте від нього на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що шлюб існує формально, примирення між сторонам не можливе, подальше спільне життя подружжя суперечитиме інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч.3 ст. 110 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно із ст.. 113 СК України, особа, яка змінила свої прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачеві [PERSON] відновити дошлюбне прізвище "[PERSON]".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 01 червня 2008 року. Від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що одруження з відповідачем [PERSON] виявилося невдалим, так як він не турбувався про створення нормальних сімейних стосунків, не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, не проявляв взаємоповаги до неї та не займався вихованням дитини. Навесні 2013 року після чергової сварки відповідач залишив сім'ю. З того часу він не бере участі у веденні спільного господарства, не вносить вклад до сімейного бюджету, не надає матеріальної допомоги на утримання дочки. Фактично їхня сім'я розпалася, а подальше збереження шлюбу в таких умовах стало неможливим та буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їхньої неповнолітньої дитини. Примирення не можливе. Питання розподілу майна, що є їхньою спільною сумісною власністю не ставиться. Після розірвання шлюбу неповнолітня дитина залишиться проживати разом з нею та буде знаходитися на її вихованні. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте надала на адресу суду заяву, в якій просить слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище "[PERSON]". Просить не стягувати з відповідача по справі судові витрати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте від нього на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що шлюб існує формально, примирення між сторонам не можливе, подальше спільне життя подружжя суперечитиме інтересам сторін та інтересам їхньої неповнолітньої дитини, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч.3 ст. 110 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно із ст.. 113 СК України, особа, яка змінила свої прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачеві [PERSON] залишити прізвище "[PERSON]". Після розірвання шлюбу неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO], залишити на вихованні матері [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 15 вересня 2009 року. Від спільного проживання мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Позивач просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, посилаючись на те, що в останні час між ними досить часто виникають сварки та непорозуміння, в повсякденних питаннях їхні погляди розходяться. На даний час вони проживають окремо. Фактично їхня сім'я розпалася, примирення не можливе, а подальше збереження шлюбу в таких умовах стало неможливим та буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їхньої неповнолітньої дитини. Питання розподілу майна, що є їхньою спільною сумісною власністю не ставиться. Після розірвання шлюбу неповнолітня дитина залишиться проживати разом з нею та буде знаходитися на її вихованні. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище "[PERSON]". Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте надала на адресу суду заяву, в якій просить слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд розірвати шлюб. Просить не стягувати з відповідача по справі судові витрати. Відповідач [PERSON] . в судове засідання не з'явився, проте від нього на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що шлюб існує формально, примирення між сторонам не можливе, подальше спільне життя подружжя суперечитиме інтересам сторін та інтересам їхньої неповнолітньої дитини, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч.3 ст. 110 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно із ст.. 113 СК України, особа, яка змінила свої прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачеві [PERSON] залишити прізвище "[PERSON]". Після розірвання шлюбу неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO], залишити на вихованні матері [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка з 14.09.1997 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час шлюбу у подружжя народилося дві дитини: донька - [PERSON], [INFO], та донька - [PERSON], [INFO]. 21 серпня 2014 року шлюб між позивачкою та відповідачем, на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси по справі №522/14337/14-ц, було розірвано. Після розірвання шлюбу, діти залишилися проживати разом з позивачкою. Відповідач проживає окремо. Позивач зазначає, що вона самостійно матеріально забезпечує, доглядає та виховує дітей. Сторони не досягли згоди з приводу способу виконання відповідачем свого обов'язку матеріально утримувати дітей. Оскільки відповідач займає посаду директора приватного підприємства "ІМПАСТО", отримує регулярний офіційний дохід у вигляді заробітної плати, а також у вигляді прибутку від здійснення господарської діяльності ПП "ІМПАСТО", що не дає можливості визначити розмір частки від його заробітку, позивачка просить стягнути на свою користь з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 4000,00 грн. щомісячно починаючи від дня звернення до суду до досягнення дітьми повноліття. Також позивачка зазначила, що після розлучення вона не зверталася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей, оскільки відповідач обіцяв їй добровільно приймати участь у матеріальному забезпеченні дітей. Однак своїх обіцянок відповідач не виконав та ніякого матеріального забезпечення не надавав, хоча позивачка постійно вживала заходи щодо добровільної сплати аліментів відповідачем. У зв'язку з чим позивачка,

Outcome: partial