Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позов мотивовано тим, що сторони зареєстрували шлюб 29.09.2011 року. Від даного шлюбу народилася одна дитина син [PERSON] [INFO], який перебуває на утриманні позивачки. Оскільки відповідач в кінці квітня 2013 року покинув сім'ю, коштів, які він добровільно надає для утримання сина по 300 гривень на місяць не вистачає, - позивачка просилть суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач заперечуючи позов подав письмове заперечення, згідно якого позовні вимоги щодо розміру аліментів у 600 грн. не визнав, вважає їх безпідставно завищеними, без урахування обставин, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Всупереч вимогам статей 10, 60 ЦПК України позивачка не зазначає із яких розрахунків вона виходить, визначаючи розмір аліментів саме у 600 грн. щомісячно. Позивачка визнає, що до її звернення до суду він не ухилявся від надання матеріальної допомоги для утримання сина і не буде цього робити надалі. Позивачка замовчує, що після розірвання шлюбу у січні 2014р., бажаючи врегулювати питання перерахування аліментів добровільно у досудовому порядку, відкрив картку у «Приватбанку», яку передавав їй, пропонуючи отримувати щомісячно кошти на утримання сина у розмірі 330 - 340 грн., від чого вона категорично відмовилася. Відвідуванню відповідачем сина для участі в його вихованні перешкоджає. Не зважаючи на вік, за характером захворювання відповідач являється непрацездатною особою, інвалідом ІІ групи, отримує щомісячно пенсію у розмірі 1142,31грн. Окрім пенсії по інвалідності. інших доходів не має, відтак розмір аліментів у сумі 600 грн. є завищеним, оскільки стягнення аліментів у цій сумі залишить його без засобів до існування. Позивачка не враховує, що внаслідок хвороби відповідач регулярно вимушений проходити диспансерні та контрольні огляди, робити платні дослідження в приватній клінічній лікарні «Феофанія» де у 2010 році на голові зроблено дві операції, внаслідок яких він лишився інвалідом ІІ групи, виписаний під регулярний нагляд нейрохірурга та невропатолога за місцем проживання. У 2010-2012 рр. двічі проходив в обласному клінічному центрі нейрохірургії та неврології планові огляди, консультації та лікування. Виписаний без змін на покращення стану здоров'я, призначений регулярний нагляд невролога, нейрохірурга та СКТ-ангіо контроль судин головного мозку - 4 рази на рік, вартість кожного з них перевищує 1000 грн. Для запобігання або зупинення приступів епілепсії, регулярно відповідач приймає сильнодіючі ліки (неуротоп, рівотріл), вартість яких складає значну частину пенсії. 27 січня 2014 р. після огляду невропатологом знову направлений на планове обстеження. Іншого, нерегулярного, або мінливого доходу не має, лікується та живе завдяки матеріальній підтримці батьків. Відтак вважає, стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн., а не у частині від його доходу є незаконним, оскільки не відповідає вимогам статей 183, 184 СК України, перевищить більше як 50% розміру його пенсії, внаслідок чого залишить відповідача без засобів до існування, суперечить вимозі ч.3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-ХІУ "Про виконавче провадження", згідно якої максимальний розмір аліментів, що підлягає стягненню не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. А тому відповідач просить прийняти рішення, яким стягнути з нього аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати звернення позивачки до суду і до досягнення сином повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.21-22). Позивачка під час розгляду справи свої позовні вимоги підтримала та просила стягувати з відповідача аліменти на утримання їхнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та додатково пояснив що він не відмовляється від утримання дитини, просив розмір аліментів встановити у розмірі 1/4 частини доходу. Щодо решти вимог позову заперечив. Представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні додатково пояснив, що при визначенні розміру аліментів на користь позивачки, просив суд взяти до уваги наступні обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення спору. У 2010 році в клініці «Феофанія» відповідачу було зроблено дві операції на головному мозку під час яких, зі слів лікарів, створена штучно спайка між артеріями, для забезпечення життя. Внаслідок операцій у відповідача відняло ліву сторону тіла, внаслідок чого він немає можливості рухати лівою рукою, шкульгає на ліву ногу. Оскільки спайка у головному мозку зроблена штучно, стан її потребує регулярного лікарського контролю та обстеження. З цією метою двічі на рік відповідач має відвідувати вказану клініку під Києвом на що змушений витрачати значні кошти. Докази на підтвердження зазначених обставин надані суду разом із заперечення на позов. Всі ці обставини відомі позивачці, проте, діючи всупереч цим обставинам, вона зазначила в позові аліменти у розмірі 600 грн., сплачувати який відповідач не має можливості. Заслухавши учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29.09.2011 року (а.с.6). Від даного шлюбу народилася одна дитина син [PERSON] [INFO] (а.с.7), який перебуває на утриманні позивачки (а.с.8). Також встановлено, що відповідач є інвалідом ІІ групи, та внаслідок хвороби відповідач регулярно вимушений проходити лікування (а.с.25-30). Не зважаючи на вік, за характером захворювання відповідач являється непрацездатною особою, інвалідом П групи, отримує щомісячно пенсію у розмірі 1142,31грн. (а.с.23-24) Правовідносини між сторонами врегульовані нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 ч.1 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За правилами ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Суд констатує, що аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує, що відповідач являється інвалідом ІІ групи, стан його здоров'я потребує регулярного лікарського контролю та обстеження, отримує пенсію, в розмірі 1142 гривень на місяць. Суд констатує, що твердження позивачки про те, що відповідач взмозі сплачувати аліменти в розмірі 600грн. в судовому засіданні не підтверджені.

Outcome: partial