Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із указаним позовом, в якому зазначила, що разом з іншими особами є співвласником домоволодіння за адресою: м. Житомир, вул. Ново-Північна, 6. [PERSON] належить 7/100 частин зазначеного домоволодіння, [PERSON] 11/100 частин, [PERSON] 25/100 частин, [PERSON] так само 25/100 частин та безпосередньо позивачу 32/100 частин. Згідно змісту позову, [PERSON] набула у власність 7/100 частин домоволодіння за договором дарування, укладеним 12.09.2014 року із [PERSON] При цьому в абзаці 3 пункту 2 Договору дарування частини житлового будинку зазначено, що відчужується в будинку літера "А" приміщення: тамбур 2-1, жила кімната 2-2 площею 11,8 кв. метрів, жила кімната 2-3 площею 14,1 кв. метри. За словами [PERSON], частки співвласників будинку не були виділені в натурі станом на 12.09.2014 року та [PERSON] не являвся власником зазначених приміщень, у звязку із чим останній не мав права на відчуження конкретних приміщень, а обдарована [PERSON] не мала права на прийняття в дар вищевказаних приміщень. З огляду на викладене у позовній заяві, [PERSON] просить суд визнати частково недійсним договір дарування 7/100 частин будинку за адресою: м. Житомир вул. Новопівнічна, 6 в частині відчуження в будинку літера "А" приміщень: тамбур 2-1, жила кімната 2-2 площею 11,8 кв. метри, жила кімната 2-3 площею 14,1 кв. метри, а також стягнути з відповідачів судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви з підстав, у ній викладених, просив їх задовольнити. Представник [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову пославшись на те, що Договір дарування від 12.08.2014, на підставі якого [PERSON] набув у власність 7/100 частин домоволодіння вул. Новопівнічній, 6 в м. Житомирі, не визнаний недійсним та ніким не оспорюється. До того ж, за словами представника, [PERSON] фактично займає та користується саме приміщеннями 2-1, 2-2 та 2-3 будинку. Окрім цього відповідачем подані письмові заперечення проти позову (а.с. 63). Представник [PERSON] так само заперечував проти задоволення позовних вимог, пославшись на те, що його довіритель є добросовісним набувачем 7/100 частин домоволодіння та, зокрема приміщень 2-1, 2-2 та 2-3. Ці приміщення фактично складають окрему квартиру з окремим входом. За словами представника, будинок був поділений в натурі, що підтверджується довідкою БТІ. Відповідачем [PERSON], як і іншим співвідповідачем [PERSON], подані письмові заперечення проти позову (а.с. 44, 59-60, 78-79). Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] та представник органу опіки та піклування Житомирської міської ради в судове засідання не зявились, представником третьої особи подане клопотання про розгляд справи у його відсутність (а.с. 75). Суд, заслухавши пояснення представник сторін, дослідивши й вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 7/100 частин домоволодіння по вул. Новопівнічній, 6 в м. Житомирі, а позивачу [PERSON] належить 32/100 частин зазначеного домоволодіння, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №50628763 від 23.12.2015 (а.с. 18-23). Судом також встановлено, що [PERSON] набула право власності на згадані 7/100 частин домоволодіння по вул. Новопівнічній, 6 в м. Житомирі на підставі Договору дарування, укладеного із відповідачем [PERSON] 12.09.2014 та посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] У п. 2 та 3 згаданого Договору від 12.09.2014 зазначено, що відчужується в будинку літ. «А» приміщення: тамбур 2-1, жила кімната 2-2 площею 11,8 кв.м., жила кімната 2-3 площею 14,1 кв.м., всього 7/100 частин домоволодіння. Частина житлового будинку, що відчужується є особистою приватною власністю Дарувальника, набутою в порядку дарування. Документом, що підтверджує право власності є договір дарування частини житлового будинку, посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу 12 серпня 2014 року за реєстром №2426. Право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав [PERSON], приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу 12 серпня 2014 року, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 428724318101 (а.с. 4). Як вбачається із наявної в матеріалах справи копії згаданого вище Договору дарування, укладеного 12 серпня 2014 року між [PERSON] та [PERSON], зазначений договір як і Договор дарування від 12.09.2014 містив у п. 1.1 вказівку, що відчужується в будинку літ. «А» приміщення: тамбур 2-1, жила кімната 2-2 площею 11,8 кв.м., жила кімната 2-3 площею 14,1 кв.м., всього 7/100 частин домоволодіння (а.с. 68). Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, на який йде посилання у п. 3 Договору дарування від 12.09.2014, слідує, що за [PERSON] було зареєстроване право власності на 7/100 частин домоволодіння за адресою: м. Житомир, вул. Новопівнічна, 6. При цьому судом враховується, що зазначений витяг не містить в собі відомостей щодо конкретних приміщень, власником яких являвся [PERSON] (а.с. 77). Згідно ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За змістом ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У відповідності із положеннями ст.ст. 182, 331 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю, що передбачається ч. 1 ст. 356 ЦК України. Сторонами у справі визнано, що не існує судового рішення про поділ (виділ) майна, що є у спільній частковій власності. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України. Представниками сторін суду було повідомлено про те, що в провадженні Богунського районного суду м. Житомира перебуває цивільна справа №295/3475/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про знесення самочинно збудованого обєкта, відшкодування збитків, моральної шкоди, виділення частки в натурі. Також сторонами у справі суду не надано та судом не виявлено нотаріально посвідченою угоди, укладеної між співвласниками домоволодіння по вул. Новопівнічній, 6 у м. Житомирі про поділ в натурі згаданого нерухомого майна. Суд критично оцінює думку представника [PERSON], викладену у письмових поясненнях від 04.07.2016 (а.с. 78-79), про те, що частки співвласників домоволодіння по вул. Новопівнічній, 6 були виділені в натурі, оскільки наявні в матеріалах справи довідки КП «Житомирське обласне МБТІ» Житомирської облради лише підтверджують, які приміщення перебували та перебувають у фактичному користуванні [PERSON] та [PERSON] відповідно (а.с. 80-81). На переконання суду, такі довідки не є належними та допустимими доказами поділу (виділу) між співвласниками майна, що є у спільній частковій власності. Згідно ч.ч. 1, 3, 4 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. У відповідності зі ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. З огляду на те, що суду не надано та судом не здобуто доказів поділу (виділу) в натурі між співвласниками домоволодіння по вул. Новопівнічній, 6 в м. Житомирі, що знаходиться у спільній частковій власності, а отже право спільної часткової власності на нього не було припинено та гр. [PERSON] не належали станом на 12.09.2014 року на праві приватної власності конкретні приміщення у домоволодінні, а тільки частка розміром 7/100 зазначеного нерухомого майна, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] та задовольняє їх у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved