Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

21 лютого 2017 року до Оріхівського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що, за ствердженням позивача, подружнє життя у сторін не склалося, сторони переконалися, що перестали розуміти один одного, між ними постійно виникають сварки, втратили почуття любові та поваги, подальше сумісне життя і збереження сімї стали не можливими, сімя фактично розпалася і тому позивач вирішила розірвати шлюб. Крім того, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісяця, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 500 грн. щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку, сплачений нею судовий збір щодо позовних вимог про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 04.04.2017 року надано сторонам строк для примирення до 15 травня 2017 року. Ухвалою суду від 15.05.2017 року відновлено провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. У судовому засіданні позивач підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач позов визнав повністю та не заперечував проти його задоволення. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши обставини справи та проаналізувавши вимоги законодавства України про шлюб та сімю, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано\~04 вересня 2010 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області, про що складено відповідний актовий запис № 53,\~що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖС №085168 від 04 вересня 2010 року. Сторони мають малолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO]. За ствердженням позивача, яке відповідачем не спростовано, шлюбні відносини між сторонами припинені, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Спору про поділ майна, набутого у шлюбі, між сторонами немає. Неповнолітня дитина проживає з позивачем. Вимог про зміну прізвища після розірвання шлюбу позивач не заявляла. Як вбачається з ч.2\~ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.1\~ст.110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч.2\~ст.114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3\~ст.115 Сімейного кодексу України\~передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивачка скористалася даним правом та звернулась до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечував проти задоволення позову. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. З урахуванням встановлених обставин суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Вирішуючи інші позовні вимоги, суд виходить з наступного. Відповідач визнає дитину своєю, батьківство не оспорює. Відповідно до\~ст.180 СК України\~батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до загальних норм права ст.ст.180,\~181 СК України\~обов'язок утримувати дитину шляхом виплати аліментів покладено на батьків, які окремо проживають від дитини. Згідно із ч.3\~ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Позивач просила суд визначити аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі 1000 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття та на своє утримання у розмірі 500 грн. щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку. При вирішенні питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд виходить з такого. За правилами\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років Суд бере до уваги майновий стан відповідача та вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у 1000 гривень, щомісяця, а також на утримання дружини у розмірі 500 грн. щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку. Згідно із ч.1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Позов було подано позивачем до суду 21 лютого 2017 року. При ухваленні рішення про стягнення аліментів суд також враховує, що позивач та відповідач в даному випадку не позбавлені права в разі зміни матеріального чи сімейного стану звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів в порядку\~ст.192 СК України. Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки судове рішення ухвалюється в частині позовних вимог немайнового характеру у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Суд вважає за необхідне на підставі п.1 ч.1\~ст.367 ЦПК України\~допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved