Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у квітні 2014 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі- ТОВ) "Яромир-Агро" про визнання недійсними договорів оренди. В подальшому уточнила позовні вимоги в частині даних щодо реєстрації оспорюваних договорів та в частині вимог щодо визнання недійними договорів оренди земельних ділянок з [PERSON] ( кадастровий номер земельної ділянки 5323882600:00:035:0042), [PERSON] ( щодо земельної ділянки кадастровий номер 5323882600:00:027:0023), які не пройшли державної реєстрації - просила залишити без розгляду. Ухвалою суду від 29.05.2014 позовні вимоги в цій частині залишені без розгляду. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON] на праві приватної власності належать земельні ділянки, розташовані на території Дейманівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області, цільове призначення земельних ділянок - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У 2011 року цими особами як орендодавцями землі та відповідачем ТОВ «Яромир-Агро» як орендарем, було підписано текст договору оренди землі, предметом якого є строкове платне користування належними їм земельними ділянками. Вказані договори, укладені з позивачами, укладені з істотним порушенням ЗУ «Про оренду землі». Дані порушення проявляються у відсутності в тексті договорів істотних умов договору, а саме умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки та порядку внесення орендної плати. Текст укладеної угоди суперечить намірам та волевиявленню позивача щодо обсягу прав, які були надані відповідачу як орендарю земельних ділянок. У зв'язку з викладеним просила визнати недійсними, укладені сторонами договори оренди земельних ділянок, за правилами частини другої ст. 15 Закону України "Про оренду землі". У судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та просила їх задовольнити. Пояснила, що відсутність у спірних договорах істотних умов, порушує права орендодавця, Умова передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки визначена законом як істотна. Такі дії пов'язані з можливим припиненням права власності орендодавця, тому даний пункт повинен обов'язково міститися в договорах оренди землі. Як передача у заставу, так і внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки пов'язані з можливим припиненням права власності. Так, в силу застави заставодержатель має право у разі невиконання заставодавцем зобов'язання, забезпеченого заставою, отримати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна, в результаті чого припиняється право власності на земельну ділянку. Внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки означає передачу цього права такій юридичній особі, майно передане як внесок до статутного фонду господарського товариства, є його власністю (ст.85 ГК України). Підписуючи оспорювані договори, позивачі не планували укладати договір, що передбачає розпорядження з можливістю переходу права власності на земельну ділянку, а укласти планували лише укладення договору щодо надання права користування земельними ділянками. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, проте у судове засідання не з'явився та не скористався процесуальним правом подати заперечення проти позову, заяв про слухання справи у його відсутність не направив. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, то може вирішувати справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановлювати заочне рішення). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору- відділ Дерземагенства у Пирятинському районі Полтавської області у судове засідання не з'явився, направив листа про слухання справи у його відсутність, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Як зазначено у ст. 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини: [PERSON] на підставі держаного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №104689 від 14 лютого 2006 року на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,85 га, кадастровий номер 5323882600:00:033:0025 (т.1 а.с.12). Вказана земельна ділянка розташована на території Дейманівської сільської ради, в Пирятинському районі Полтавської області, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 20 серпня 2011 року між цією особою як орендодавцем землі та відповідачем ТОВ «Яромир-Агро» як орендарем, було підписано текст договору оренди землі, предметом якого є строкове платне користування вищевказаною земельною ділянкою (а.с.57-60 т.1). Договір зареєстровано відділом Держкомзему у Пирятинському районі Полтавської області 12 вересня 2012 року за № 532380004003138. [PERSON] на підставі держаного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №942338 від 17 травня 2006 року на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,8779 га, кадастровий номер 5323882600:00:026:0009, розташована на території Дейманівської сільської ради, в Пирятинському районі Полтавської області, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (т.1 а.с.17). 20 серпня 2011 року між цією особою як орендодавцем землі та відповідачем ТОВ «Яромир-Агро» як орендарем, було підписано текст договору оренди землі, предметом якого є строкове платне користування вищевказаною земельною ділянкою (а.с.53-56 т.1). Договір зареєстровано відділом Держкомзему у Пирятинському районі Полтавської області 12 вересня 2012 року за № 532380004003118. [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 травня 2010 року № 1-1065 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,8518 га, кадастровий номер 5323882600:00:0303:0033. Зазначене підтверджується Держаним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 223417 від 29 вересня 2010 року (т.1 а.с.22). Вказана земельна ділянка розташована на території Дейманівської сільської ради, в Пирятинському районі Полтавської області, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 20 серпня 2011 року між цією особою як орендодавцем землі та відповідачем ТОВ «Яромир-Агро» як орендарем, було підписано текст договору оренди землі, предметом якого є строкове платне користування вищевказаною земельною ділянкою (а.с.69-72 т.1). Договір зареєстровано відділом Держкомзему у Пирятинському районі Полтавської області 12 вересня 2012 року за № 532380004003279. [PERSON] на підставі держаного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №105504 від 14 лютого 2006 року на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,8518 га, кадастровий номер 5323882600:00:033:0034 (т.1 а.с.23). Вказана земельна ділянка розташована на території Дейманівської сільської ради, в Пирятинському районі Полтавської області, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 20 серпня 2011 року між цією особою як орендодавцем землі та відповідачем ТОВ «Яромир-Агро» як орендарем, було підписано текст договору оренди землі, предметом якого є строкове платне користування вищевказаною земельною ділянкою (а.с.65-68 т.1). Договір зареєстровано відділом Держкомзему у Пирятинському районі Полтавської області 12 вересня 2012 року за № 532380004003268. [PERSON] на підставі держаного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 104706 від 14 лютого 2006 року на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,850 га, кадастровий номер 5323882600:00:033:0024 (т.1 а.с.27). Вказана земельна ділянка розташована на території Дейманівської сільської ради, в Пирятинському районі Полтавської області, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 20 серпня 2011 року між цією особою як орендодавцем землі та відповідачем ТОВ «Яромир-Агро» як орендарем, було підписано текст договору оренди землі, предметом якого є строкове платне користування вищевказаною земельною ділянкою (а.с. 61-64 т.1). Договір зареєстровано відділом Держкомзему у Пирятинському районі Полтавської області 12 вересня 2012 року за № 532380004003139. Відповідно до положень ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За змістом ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини, щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Частиною 1 статті 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди укладається у письмовій формі, статтею 18 зазначеного Закону встановлено, що договір оренди землі набуває чинності після його державної реєстрації. Згідно із ст. 15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції чинній як на момент укладання договорів, так і на момент їх державної реєстрації), істотними умовами оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальність за її несплату; умови призначення та цільове призначення земельної ділянки; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючи обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. Частиною другою вказаної статті передбачено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, а також порушення вимог ст.ст. 4-6, 11,17,19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Вивченням спірних договорів встановлено, що останніми не передбачено такі умови договору як передача в заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельних ділянок, які визначені законом як істотні умови договору оренди землі, що є підставою для визнання їх недійсними за приписами ч.2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі». Спірні правовідносини урегульовані нормою матеріального права - положеннями ст. 15 Закону України «Про оренду землі», яка є спеціальною при вирішенні питання визначення істотних умов та передбачає правові наслідки відсутності останніх в договорах оренди земельних ділянок. При цьому норма даної статті не регулює, які саме умови застави або внесення до статутного фонду мають визначити сторони, а зобов'язує сторони договору визначитися з наявністю такого права та при його наявності з умовами таких дій. Відповідно до ст.ст. 572, 590, 591 ЦК України в силу застави заставодержатель має право у разі невиконання заставодавцем зобов'язання, забезпеченого заставою, отримати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна, в результаті чого припиняється право власності на земельну ділянку. Внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки означає передачу цього права такій юридичній особі. Відповідно до ст.190 ЦК України майнове право відноситься до категорії майна як об'єкту цивільних прав. Майно, передане як внесок до статутного фонду господарського товариства, є його власністю (ст.85 ГК України). Приписами п. 14 розділу Перехідних положень Земельного Кодексу, якими передбачено заборону внесення права на земельну частку (пай) до статутних капіталів господарських товариств до набрання чинності законами України про державний земельний кадастр та про ринок земель, не визначений строк дії такої заборони, тому не виключено, що вказані закони можуть бути прийняті та набрати чинності і в період строку дії спірних договорів. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦПК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, відсутність даної істотної умови в договорі оренди землі порушує майнові права позивачів, суперечать волевиявленню позивачів щодо обсягу наданих орендарю прав, які підписуючи оспорювані договори, не планували укладати договір, що передбачає розпорядження з можливістю переходу права власності на належну їм земельну ділянку, а мали намір укласти договір щодо надання права користування земельними ділянками, що в свою чергу може мати негативні наслідки для їх власників. Тому порушені права власників земельних ділянок - орендодавців можливо відновити шляхом визнання недійсними оспорюваних правочинів. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст.203 ЦК України. При цьому положення ст.203, 215 ЦК України як підстава для визнання договору недійсним у зв'язку з порушенням норм закону, мають застосовуватися з обов'язковим зазначенням конкретної норми законодавчого акту, який було порушено при укладенні договору. Оскільки оскаржувані договори оренди не містять такої істотної умови як передача в заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельних ділянок - істотної умови, передбаченої нормою ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі», у зв'язку з чим були порушені майнові права позивачів, вони підлягають визнанню їх недійсними згідно приписів ч.2 ст. 15 цього Закону. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивачів витрати по сплаті ними судового збору. На підставі викладеного та ст.ст. 3,15, 203, 215, 638, 792 ЦК України, Закону України «Про оренду землі»,

Outcome: approved