Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ПрАТ «Запоріжтрансформатор», третя особа: Перша Запорізька державна нотаріальна контора про зняття арешту з майна. В позові зазначив, що 29.10.2005 року Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення від 21.04.1961 року Запорізького трансформаторного заводу було накладено арешт на все належне йому нерухоме майно. Наявність обтяження нерухомого майна унеможливлює право позивача розпорядитися належним йому майном. Для вирішення питання про зняття арешту з нерухомого майна [PERSON] звернувся до державної нотаріальної контори. Листом від 31.05.2019 року про надання інформації державна нотаріальна контора повідомила позивача про те, що зняти арешт можливо лише у судовому порядку. Крім того, позивача повідомлено, що постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії виноситься тільки при вчиненні нотаріальних дій, а оскільки відносно його майна нотаріальною конторою не було вчинено ніяких нотаріальних дій, не має правових підстав для винесення відповідної постанови. Позивач просить суд зняти арешти з усього нерухомого майна, яке йому належить. Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, надали письмову заяву, у якій просили розглядати справу за їх відсутності, позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, у судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву, що на виконання ухвали суду від 13.01.2020 року у ПрАТ «Запоріжтрансформатор», відсутня інформація щодо накладення арешту на все нерухоме майно, яке належить [PERSON] , на підставі повідомлення від 21.04.1961 року, при цьому за даними бухгалтерського обліку ПрАТ «Запоріжтрансформатор» заборгованості перед ПрАТ «Запоріжтрансформатор» у [PERSON] не має. Третя особа була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за їх відсутності. Суд дослідивши матеріали справи, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. У відповідності до ч. ч. 5 та 6 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 29.10.2005 року Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою за №2546397\~було накладено\~арешт на\~все нерухоме\~майно,\~яке належить\~позивачу [PERSON] на підставі повідомлення Запорізького трансформаторного заводу від 21.04.1961 року. Реєстраційний номер обтяження 2546397 архівний запис №15474-101 від 21.04.1961 року.(а.с.9, 15-17) 22.05.2019 року [PERSON] із заявою звернувся до Першої Запорізької державної нотаріальної контори для вирішення питання про зняття арешту з нерухомого майна. Листом від 31.05.2019 року про надання інформації стосовно додаткових даних щодо накладеного арешту Перша Запорізька державна нотаріальна контора повідомила [PERSON] , що згідно із письмовим реєстром Першої Запорізької державної нотаріальної контори для реєстрації заборон на 1961 рік є запис №189 про накладення заборони №2546397 від 21\~квітня 1961\~року на підставі повідомлення, а саме: «Запорізький трансформаторний завод, [PERSON] , [ADDRESS] ». На час накладання цих заборон ідентифікаційні коди не. існували, дата народження боржників не вказувалась, заборона накладалась за місцем знаходження майна. Надати більш точну відповідь стосовно запиту, не маємо можливості, оскільки повідомлення, на підставі яких накладались арешти (заборони) у 1962 році, зберігались три роки та у зв`язку зі спливом їх терміну зберігання знищені. До теперішнього часу заборона не знята. Згідно з вимогами чинного законодавства заборону в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно можливо зняти тільки в судовому порядку. (а.с. 7) 13.01.2020 року ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя було витребувати з ПрАТ Запоріжтрансформатор інформацію щодо підстав накладення арешту на все нерухоме майно, яке належить [PERSON] на підставі повідомлення від 21.04.1961 року Запорізького трансформаторного заводу накладеного Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою 29.10.2005 року за №2546397 (реєстраційний номер обтяження 2546397, архівний запис №15474-101 від 21.04.1961 року. На виконання ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13.01.2020р. у справі №334/4492/19 ПрАТ «Запоріжтрансформатор» повідомило, що у ПрАТ «ЗТР» відсутня інформація щодо підстав накладення арешту на все нерухоме майно, яке належить [PERSON] , на підставі повідомлення від 21.04.1961 року Запорізького трансформаторного заводу, зареєстрованого 29.10.2005 року за №2546397 Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою. При цьому, за даними бухгалтерського обліку ПрАТ «ЗТР» заборгованості перед ПрАТ «ЗТР» у [PERSON] не має. На теперішній час у позивача виникла необхідність розпорядитися належним йому нерухомим майном, а наявність обтяження унеможливлює вчинення будь яких юридичних дій з майном без зняття цих арештів. Відповідно до ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Відповідно ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Статтею 316\~ЦК України визначеного, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно відволі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391\~ЦК України передбачене право власника майна вимагати сунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання свої майном. Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підставі викладеного, приймаючи до уваги неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом скасування такого арешту, а відтак і про задоволення даного позову.

Outcome: approved