Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Чугуївського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області та Чугуївської державної нотаріальної контори про зняття обтяження (заборони) на відчуження нерухомого майна. В позовній заяві позивач вказав, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS], на підставі договору дарування від 08.09.2011р. У травні 2016р. він звернувся до приватного нотаріуса з метою оформлення договору купівлі-продажу будинку, але у процесі оформлення документів була отримана Інформація з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна про заборону № 8 від 30.10.1976р., перенесену з Єдиного реєстру заборон - реєстраційний номер обтяження № 14397987 від 13.04.2006р. на ім'я [PERSON] на підставі договору застави № 8 від 30.10.1976р. Харківської обласної контори Будбанку, у зв'язку з чим йому відмовлено в оформленні договору купівлі-продажу будинку, і тому він вимушений звернутися до суду, оскільки людина з таким прізвищем йому не відома, а будинок йому подарований [PERSON] Позивач та представник позивача за довіреністю [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином та своєчасно, позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с. 65). Представники відповідачів у судове засідання не з'явилися, причину неявки суду не повідомили, про дату та час розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 15, 31). Представники третіх осіб у судове засідання не з'явилися, причину неявки суду не повідомили, про дату та час розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 43, 44). Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Позивач [PERSON], який відповідно до свідоцтва про переміну прізвища, імені та по-батькові серії [NUMBER] змінив своє прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с. 9), є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], на підставі договору дарування від 08.09.2001р., посвідченого державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області та зареєстровано реєстрі за № 2-1683 (а.с. 6). Правом власності відповідно до норм ЦК України є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно волі інших осіб. В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є запис про обтяження № 14397987 від 13.04.2006р. про заборону на нерухоме майно, а саме: житловий будинок за адресою: [ADDRESS], підставою для якого є договір застави № 8 від 30.10.1976р. Харківської обласної контори Будбанку [PERSON], який перенесений з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, реєстраційний номер 3102643 від 13.04.2006р., реєстратор Чугуївська державна нотаріальна контора (а.с. 4, 5). В зв'язку з відсутністю запису про виконання умов договору в реєстрі реєстрації заборони відчуження і таким чином зняття заборони відчуження, Чугуївською державною нотаріальною конторою 13.04.2006р. внесений запис про обтяження за №14397987 до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна про заборону відчуження вищевказаного будинку. Вирішуючи спір по суті, суд встановив, що процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999р. N 31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999р. №364/3657 (зі змінами). Відповідно до п. 2.1 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об'єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об'єкти нерухомого майна. З 01.01.2013р. відповідно до ст. 8, ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013р. № 868, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор - нотаріус є спеціальним суб'єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом. Відповідно до ст. 73 Закону України "Про нотаріат", нотаріус за місцем розташування житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю житлового будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. Згідно ст. 74 Закону України "Про нотаріат", одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Згідно з п.п. 5.1. п. 5 гл. 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. за № 296/5, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв'язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, після припинення договору іпотеки у зв'язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п'ятирічного строку з часу видачі свідоцтва про право на спадщину на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір;про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Отримати повідомлення про погашення застави неможливо, так як за повідомленням Національного банку України № 20-0004/66588 від 09.08.2016р. реєстрація Промбудбанку України анульовано 09.04.1992р., про що внесений запис до Республіканської книги реєстрації банків (а.с. 60, 61). Також у повідомлені зазначено, що документи щодо Української республіканської контори Всесоюзного банку фінансування капітальних вкладень (Укрконтора Будбанку СРСР) (початкова дата - 1955р., кінцева дата - 1980р.) зберігаються в Центральному державному архіві вищих органів влади та управління України. Згідно повідомлення Центрального державного архіву вищих органів влади та управління України № 252-зв від 25.10.2016р., документи Харківської обласної контори Будбанку СРСР на зберігання не надходили (а.с. 63). Згідно повідомлення Державного архіву Харківської області № 01-29/3-1547 від 29.07.2016р., документи Харківської обласної контори Будбанку на зберігання до архіву не надходили, місцезнаходження їх архіву не відомо, відомості про дату ліквідації Будбанку та його правонаступника відсутні (а.с. 64). Запис в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна порушує права та законні інтереси позивача як власника, оскільки унеможливлює повноцінно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. Згідно повідомлення Чугуївського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області № 14/15-36-19986 від 08.09.2016р., перевіркою інформації Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень виконавчі провадження по виконанню, де стороною є [PERSON] або [PERSON] на виконанні у відділі не перебували, на їх майно, а саме: житловий будинок, що є предметом спору, арешти, обтяження та оголошення заборони на його відчуження не накладались (а.с. 40). Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно волі інших осіб. Згідно ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 цього Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою ст. 353 цього Кодексу. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 7 ст. 319 Цивільного кодексу України передбачено, що діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 9, ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження» державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до державного реєстру прав. Підставами проведення державної реєстрації прав, обтяжень, внесення змін у відповідні реєстри, в тому числі у Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, є ухвали слідчого судді, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на рухоме майно; рішення суду, що набрало законної сили. Враховуючи те, що Чугуївська державна нотаріальна контора як реєстратор не має визначених законодавством підстав для зняття за заявою позивача заборони на відчуження об'єктів нерухомого майна, а позивач позбавлений можливості реалізувати свої права власника нерухомого майна в інший, крім судового захисту, спосіб, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити, враховуючи, що банк як заставодержатель - ліквідований, будь-які відомості щодо звернення банку до суду чи отримання ним виконавчих листів про стягнення з [PERSON] боргу після спливу строків повернення позики відсутні. Відповідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. За правилом ч. 3,4 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Враховуючи викладене вище, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню як такий, що знайшов своє підтвердження в ході судового засідання. На підставі викладеного,

Outcome: approved