Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

21.05.2015 року [PERSON] звернулася до Василівського районного суду Запорізької області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки: [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно з моменту звернення до суду та до досягнення донькою повноліття, а також стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно з моменту звернення до суду та до досягнення сином повноліття, посилаючись на те, що на її утриманні знаходяться малолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], а відповідач [PERSON] припинив з нею спільне сумісне життя, матеріальної допомоги на утримання малолітніх дітей у повному обсязі не надає, на теперішній час вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за молодшим сином, тому опинилася у скрутному матеріальному становищі, у зв»язку з чим вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивачка не з'явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином, проте надала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити за викладеними у позовній заяві підставами. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлявся судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність. Позовні вимоги [PERSON] визнає у повному обсязі, проти задоволення позову про стягнення з нього аліментів на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі по 1/6 частині кожному, з всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, не заперечує. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який рішенням Василівського районного суду Запорізької області 14.06.2013 року був розірваний, про що свідчить відмітка в паспорті позивача [PERSON], копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.3 зворот). Від спільного подружнього життя сторони мають малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження яких батьком записаний [PERSON], відповідач у справі (а.с.4-5). Малолітні діти мешкають з позивачкою [PERSON] та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою, виданою КУП «Наш Дім» від 19.05.2015 року № 639 та відповідачем не оспорюється (а.с.9). Згідно довідки Дніпрорудненської лікарської амбулаторії від 19.05.2015 року, малолітня [PERSON] перебуває на обліку у лікаря невролога з щорічним наглядом у лікаря-невролога (а.с.8). Позивачка [PERSON] знаходиться на облік в відділі соціального захисту в м.Дніпрорудне УСЗН Василівської РДА Запорізької області та отримує допомогу, розмір якої у січні 2015 року склав 10320,00 грн., в період з 01.03.2015 року до 01.06.2015 року склав по 860,00 грн. щомісячно, що підтверджується відповідною довідкою № 235 від 19.05.2015 року (а.с. 6). Відповідач [PERSON] працює помічником машиніста шахти «Експлуатаційна» ПрАТ «ЗЗРК», має постійне джерело прибутку та регулярний дохід, що підтверджується довідкою про його заробітну плату, загальний розмір якої за останні шість місяців, а саме за період 01.12.2014 року по 01.06.2015 року складає - 66023,25 грн., проте належним чином та у повному обсязі малолітніх доньку а сина не утримує, хоча має таку можливість. Крім того, згідно наданих відповідачем документів, [PERSON] на теперішній час перебуває у повторному шлюбі, від якого має малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до вимог ст.61 ЦПК України обставини, які визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини Відповідно до вимог ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно положень ст.181 СК України способами виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно до положень ст.182 Сімейного кодексу України та п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при визначені розміру аліментів суд враховує:стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього кодексу. Відповідно до положень ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно вимог статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги [PERSON] законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки позовні вимоги відповідачем визнані у повному обсязі, що відповідно до положень ч.1 ст.61 ЦПК України, не підлягає доказуванню, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову [PERSON] та стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивачки на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі по 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовом до суду та до досягнення дітьми повноліття, оскільки позивачка [PERSON] самостійно матеріально утримувати двох малолітніх дітей та забезпечувати їм належний матеріальний рівень для гідного розвитку та існування не в змозі, та потребує матеріального забезпечення з боку відповідача, який у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей у повному обсязі не надає, хоча має таку можливість, так як офіційно працює, має регулярний дохід та постійне джерело прибутку, достатній розмір заробітної плати для належного забезпечення малолітніх дітей від першого шлюбу [PERSON] та [PERSON] та малолітньої дитини від повторного шлюбу [PERSON], [INFO].

Outcome: approved