Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

09 квітня 2021 року позивач звернувся до суду із вимогою про стягнення коштів, посилаючись на те, що в лютому 2019 року між ТОВ «Агротехмаш» та [PERSON] було укладено усний договір на поставу товару вартістю 93 388 грн 98 коп. Через мережу інтернет було виконано пошук перевізника для доставки товару у м. Кривий Ріг, яким було обрано [PERSON] та з яким було досягнуто усуну домовленість щодо доставки товару. 18 лютого 2019 року близько 11 год. на територію підприємства ТОВ «Агротехмаш», що по вул.Я.Мудрого, 4 в м. Хмельницькому заїхав автомобіль ГАЗ 33021 синього кольору, номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та особою на ім`я [PERSON] , який назвався менеджером [PERSON] . На автомобіль належний [PERSON] було здійснено відвантаження товару, на загальну вартість 93 388 грн 98 коп. та передано відповідачу товарно-супровідні документи для його доставки [PERSON] в м. Кривий Ріг. Відповідні обставини були зафіксовані на відеокамери зовнішнього спостереження. 20 лютого 2019 року [PERSON] повідомив представника ТОВ «Агротехмаш» про те, що доставку товару здійснено не було. З огляду на викладене відповідно до ст.610,909,920, 924, 1166 ЦК України позивач просить стягнути із [PERSON] завдану майнову шкоду в сумі 93 888 грн 98 коп., а також судові витрати. 18 травня 2021 року до суду представником відповідача було подано відзив на позов, в якому він у задоволенні вимог ТОВ «Агротехмаш» просив відмовити з тих підстав, що жодних договорів на перевезення із товариством не укладав. Договір на перевезення мав бути укладений в письмовій формі відповідно до вимог ст.909 ЦК України, що може бути підтверджено транспортною накладною. Законом України «Про автомобільній транспорт» обов`язок оформлення усіх документів покладається саме на замовника. Основним документом на перевезення вантажів автомобільним транспортом є товарно-транспортна накладна, яка оформляється в трьох примірниках, які після прийняття товару підписує водій (експедитор). Сам факт перебування відповідача на території підприємства ТОВ «Агротехмаш» та завантаження товару у автомобіль не є свідченням того, що між сторонами існували договірні відносини та передачею товару саме відповідачу. В судовому засіданні представник позивача вимоги викладені у заяві підтримав в повному обсязі, в подальшому подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечили проти позову, з підстав наведених у відзиві. Крім цього сам [PERSON] вказав на те, що з ним зв`язувалась особа на ім`я [PERSON] , для доставки товару саме у м. Житомир, а не Кривий Ріг, жодних документів він на території не підписував, спілкування із представниками підприємства здійснювалося виключно особою на ім`я [PERSON] , який дав йому вказівку, не виходити із машини. Відповідач також зазначив, що поведінка особи на ім`я « [PERSON] » свідчила про те, що він був знайомий із представниками ТОВ «Агротехмаш». Суд, заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши наявні у ній докази вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з огляду на наступне. Як встановлено в судовому засіданні, і що не заперечувалося сторонами 19 лютого 2019 року 18 лютого 2019 року близько 11 год. на території ТОВ «Агротехмаш», що по вул.Я.Мудрого, 4 в м. Хмельницькому заїхав автомобіль ГАЗ 33021 синього кольору номерний знак [NUMBER] , що належав на праві власності [PERSON] . На вказаний автомобіль працівниками ТОВ «Агротехмаш» було завантажено товар, після чого цей автомобіль виїхав з території підприємства. Позивач обґрунтовуючи свої вимоги, а саме, що видаткова накладна та товар були видані [PERSON] посилався на копію видаткової накладеної №184 від 18 лютого 2019 року на суму 93 388 грн, де покупцем вказано [PERSON] , адреса доставки вул.Дишинського, 28 корп. б м. Кривий Ріг; пропуск на виїзд від 18 лютого 2019 року на автомобіль Газель номерний знак [NUMBER] , водієм якого був [PERSON] . Вказані обставини відвантаження та передачі товару ТОВ «Агротехмаш» водію [PERSON] також в судовому засіданні підтвердили свідки, які є працівниками позивача. Так свідок [PERSON] , який працює охоронцем ТОВ «Агротехмаш» вказав на територію підприємства декілька років тому заїжджав автомобіль Газель, були водій, жінка та ще один чоловік, вони загрузились товаром на Кривий Ріг, [PERSON] розписався в накладних, які винесла диспетчер та покинув територію підприємства. Свідок [PERSON] , який працює завідувачем складу, зазначив, що отримав вказівку по телефону від менеджера про загрузку товару. Під`їхав автомобіль Газель, з якого вийшли водій та пасажир, водій контролював загрузку товару. Свідок [PERSON] , який є директором ТОВ «Агротехмаш» в судовому засіданні засвідчив, той факт, що отримавши замовлення товару на Кривий Ріг, розмістили оголошення на перевезення, зателефонувала особа на ім`я [PERSON] , який погодився виконати замовлення на перевезення товару. В понеділок автомобіль прибув на загрузку на Кривий Ріг, його пропустили на територію підприємства, відвантажили товар. В автомобілі були двоє чоловіків та жінка. При загрузці один чоловік перебував біля автомобіля, а водій із жінкою були у кабіні автомобіля. Водію були передані документів на товар ТТН в кількості 4 шт., а також кошти в сумі 1 600 грн. В подальшому зателефонував покупець, та повідомив що товар доставлено не було. Відповідно до ч.2 ст.908 ЦК України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Згідно ст.909 цього Кодексу за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу. ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначені наступні значення термінів: -вантажовідправник це фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка надає перевізнику вантаж для перевезення та вносить відповідні відомості до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж; -вантажоодержувач - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка здійснює прийом вантажу та розвантаження транспортного засобу у порядку, встановленому законодавством; -автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; -документи на вантаж - документи, визначені відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про транспортно-експедиторську діяльність", "Про транзит вантажів", інших актів законодавства, в тому числі міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, які необхідні для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом; -товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом; -транспортно-експедиторські послуги - послуги, пов`язані з підготовкою та відправленням вантажів, організацією та забезпеченням перевезень, контролем за проходженням і одержанням вантажів, проведенням взаєморозрахунків; Відповідно до ст.33 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах. Згідно частин 1,2 ст.47 цього Закону до внутрішніх перевезень вантажів відносяться перевезення вантажів між пунктами відправлення та призначення, розташованими в Україні, та комплекс допоміжних операцій, пов`язаних з цими перевезеннями, а також технологічні перевезення вантажів, що здійснюються в межах одного виробничого об`єкта без виїзду на автомобільні дороги загального користування. До комплексу допоміжних операцій, пов`язаних із внутрішніми перевезеннями вантажів автомобільним транспортом, належать: завантаження та розвантаження автомобільних транспортних засобів; перевантаження вантажів на інший вид транспорту чи транспортний засіб; сортування, пакування, обмірювання та маркування вантажу; накопичення, формування або дроблення партій вантажу; зберігання вантажу; транспортно-експедиційні послуги. Ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. При оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити: дата і місце складання; вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті); автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення; вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті); транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто; пункти завантаження і розвантаження. Статтею 49 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено права та обов`язки водія транспортного засобу, зокрема він зобов`язаний: мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень; перевіряти надійність пломбування, закріплення, накриття та ув`язування вантажу для його безпечного перевезення; забезпечити збереження вантажу, прийнятого до перевезення, та своєчасно його доставити вантажовласнику (уповноваженій ним особі); дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку. Відповідно до ст.ст.50, 51 цього Закону договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо). Істотними умовами договору є: найменування та місцезнаходження сторін; найменування та кількість вантажу, його пакування; умови та термін перевезення; місце та час навантаження і розвантаження; вартість перевезення; інші умови, узгоджені сторонами. Замовник за договором про перевезення вантажу автомобільним транспортом має право отримати компенсацію згідно із законодавством за пошкодження або псування вантажу, часткову чи повну його втрату або несвоєчасність доставки. Замовник за договором про перевезення вантажу зобов`язаний: забезпечити своєчасне та повне оформлення документів на перевезення вантажу. Вимоги до письмової форми договору передбачені і Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерством транспорту України №363 від 14 жовтня 1997 року (надалі Правила). Згідно п.10.1 Правил перевізники приймають вантажі для перевезення на підставі укладених Договорів із Замовниками згідно з заявками (додаток 1) або за разовими договорами (додаток 2). Відповідно до п.11.1 Правил основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил. Товарно-транспортна накладна може оформлюватись суб`єктом господарювання без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які надають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора. п.11.4-11.7 Правил передбачено, що товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом. Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача, передається Перевізнику. У тих випадках, коли в товарно-транспортній накладній немає можливості перерахувати всі найменування вантажу, підготовленого для перевезення, до такої накладної Замовник додає документ довільної форми з обов`язковим зазначенням відомостей про вантаж (графи 1-10 товарно-транспортної накладної). У цих випадках в товарно-транспортній накладній зазначається, що до неї додається як товарний розділ документ, без якого товарно-транспортна накладна вважається недійсною і не може використовуватись для розрахунків із Замовником. Відповідно до п.14.1 Правил форма і порядок розрахунків, а також випадки зміни розміру оплати за перевезення вантажів і надання інших послуг, пов`язаних з цим, визначаються Перевізником з вантажовідправником або вантажоодержувачем - Замовником при укладенні ними Договору на перевезення вантажів (п. 3.1 Договору). Згідно ст.920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами). В силу ст.924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідач [PERSON] , будучи допитаним як свідок зазначив, що жодних договорів із ТОВ «Агротехмаш» не укладав, 17 лютого 2019 року йому зателефонувала особа на ім`я [PERSON] , яка представився представником ТОВ «Агротехмаш», запропонувала перевезти вантаж в м. Житомир за 3 000 грн, на що свідок погодився. Всі питання, щодо отримання документації, завантаження товару вирішувала особа на ім`я [PERSON] . [PERSON] весь час перебував в кабіні автомобіля, лише декілька разів виходив із машини, щоб переконатись, що нічого незаконного йому не завантажують у автомобіль та коли тентував автомобіль для перевезення вантажу. Жодних документів йому не передавалось, кошти за перевезення оплатив [PERSON] , після доставки товару та його розвантаження на ринку в м. Житомир. Суд, оцінюючі зібрані у справі докази, приходить до наступного висновку. З оглянутого відеозапису, наданого позивачем для підтвердження своїх доводів вбачається, що при завантаженні автомобіля Газель, процес загрузки контролювався невстановленою особою на ім`я [PERSON] , який крім цього спілкувався із працівниками ТОВ «Агротехмаш». Водій автомобіля [PERSON] двічі виходив із автомобіля перший раз короткостроково, а саме оглянув кузов, а після того, як до нього підійшов [PERSON] , [PERSON] одразу попрямував до кабіни власного автомобіля, а другий раз [PERSON] вийшов для того, щоб затентувати кузов автомобіля, із чим йому допомогла інша особа на ім`я [PERSON] , після чого сівши в кабіну і [PERSON] і інша особа, на машині разом із вантажем залишили територію ТОВ «Агротехмаш». У наданій видатковій накладній напроти підпису прізвище особи, яка отримала товар зазначено не було, крім цього візуально співставляючи наявні підписи відповідача у тексті присяги, попередження про кримінальну відповідальність та договорі про надання правової допомоги очевидним є їх повне неспівпадіння із підписами здійсненими у видатковій накладній та перепустці, які виконані однією особою. Таким чином не виключається, що вони були здійснені особою, на ім`я [PERSON] , яка контролювала процес завантаження товару в автомобіль відповідача, а тому з цієї точки зору, показання свідка [PERSON] є більш достовірними, у зв`язку із чим саме їх суд бере до уваги. Показання працівників ТОВ «Агротехмаш» є дещо суперечливими, зокрема свідок [PERSON] вказав, що саме водій транспортного засобу постійно перебував поряд із машиною та контролював процес завантаження товару, однак на відеозаписі зафіксовано, що такою особою була невстановлена особа на ім`я [PERSON] . Суд, відмовляючи у задоволенні позову виходить із того, що жодних договорів між ТОВ «Агротехмаш» та [PERSON] на перевезення укладено не було, товарно-транспортні накладні відповідно до вимог Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні оформлені не були, у видатковій накладній не зазначено необхідних даних для ідентифікації особи покупця товару, вказано лише прізвище, ім`я, і місце доставки, що є сумнівним з доказової точки зору, про те, що вантаж взагалі мав бути доставлений до м. Кривий Ріг, крім цього вартість послуг із перевезення вантажу з м. Хмельницького до м. Кривий Ріг автомобілем Газель за 1 600 грн, взагалі виглядає неправдоподібним, оскільки така ціна очевидно не є фінансово вигідною для перевізника. Відповідно до ч.1 ст.218 ЦК України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Таким чином суд показання свідків, в тій частині, що саме [PERSON] , а не інша особа на ім`я [PERSON] підписував документи, отримував перевізні документи, та гроші за перевезення сприймає критично. Враховуючи, відсутність договірних відносин між [PERSON] та ТОВ «Агротехмаш», відсутність товарно-транспортних накладних на товар виданих ТОВ «Агротехмаш» на ім`я [PERSON] , який мало б бути доставлено [PERSON] в м. Кривий Ріг, фактичне отримання товару іншою особою на ім`я [PERSON] , що відображено на відеозаписі, а не [PERSON] , підстави для покладення на останнього відповідальності за завдану майнову шкоду у суду не має, оскільки його вина у заподіянні шкоди відсутня. Судові витрати по справі слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed