Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з відповідачем в даній справі вони перебувають в зареєстрованому 12 грудня 2015 року шлюбі у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Царичанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 156. Від шлюбу спільних дітей не мають. Позивач має трьох неповнолітніх дітей від першого шлюбу: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї стало те, що чоловік та її діти не можуть знайти спільної мови, між ними постійно виникають сварки, сімейні стосунки погіршились, сім'я розпалась остаточно, примирення не можливе, що і змусило її звернутися з позовною заявою до суду. Прохає шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилася, до суду надійшла заява з проханням розглядати дану справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. Після розірвання шлюбу бажає залишити шлюбне прізвище - "[PERSON]". Відповідач в судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю. Вивчивши надані докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що дійсно сторони перебувають в зареєстрованому 12 грудня 2015 року шлюбі у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Царичанського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 156. Від шлюбу спільних дітей не мають. Позивач має трьох неповнолітніх дітей від першого шлюбу: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї стало те, що проживання однією родиною стало неможливе, чоловік та діти позивача від першого шлюбу не можуть знайти спільної мови, між ними постійно виникають сварки, сім'я розпалась остаточно, всі спроби примирення нічого не дали, що змусило [PERSON] звернутися з позовною заявою до суду. Суд приходить до висновку про те, що дійсно подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам сторін. Подальше прийняття судом заходів щодо примирення подружжя суперечило б моральним засадам суспільства, тому шлюб повинен бути розірваний на підставі ст.ст. 110-112 Сімейного Кодексу України. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу прізвище позивачу за її заявою залишити шлюбне - "[PERSON]". Відповідно до вимог ст. 88 ч.1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач в позовній заяві не зазначала та в заяві про розгляд справи у її відсутність не заявляла вимоги щодо стягнення сплаченого нею при подачі судового збору з відповідача, тому суд вважає, що судовий збір слід залишити за позивачем.

Outcome: approved