Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

11.04.2014 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до територіальної громади с. Успенівка Гуляйпільського району Запорізької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В позові позивач посилався на те, що після смерті його бабусі [PERSON], яка померла [INFO], відкрилася спадщина на земельну частку, яка належала померлій, його батько [PERSON] помер [INFO] до смерті бабусі, ні він ні дядько [PERSON] спадщину не прийняли, так як не знали про існування земельного паю у померлої, [INFO] помер його дядько [PERSON], про існування сертифікату на земельну частку він дізнався 07.02.2014 року, останній був виданий 22.02.1997 року після смерті його бабусі, вважає, що строк подання ним заяви про прийняття спадщини після бабусі пропущений з поважної причини, так як права на земельну частку на день смерті його бабуся не мала і воно виникло через місяць після її смерті, він дізнався про наявність сертифікату в лютому 2014 року, посилається на п.5 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного Кодексу України (редакція 2003 року), прохає визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої бабусі тривалістю два місяці після набрання рішення законної чинності. У судовому засіданні позивач позов підтримав, суду пояснивши, що після смерті його бабусі [PERSON], яка померла [INFO], відкрилася спадщина на земельну частку, яка належала померлій, його батько [PERSON] помер [INFO] до смерті бабусі, ні він ні дядько [PERSON] спадщину не прийняли, так як не знали про існування земельного паю у померлої, [INFO] помер його дядько [PERSON], про існування сертифікату на земельну частку він дізнався 07.02.2014 року, останній був виданий 22.02.1997 року після смерті його бабусі, вважає, що строк подання ним заяви про прийняття спадщини після бабусі пропущений з поважної причини, так як права на земельну частку на день смерті його бабуся не мала і воно виникло через місяць після її смерті, він дізнався про наявність сертифікату в лютому 2014 року, посилається на п.5 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного Кодексу України (редакція 2003 року), прохає визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої бабусі тривалістю два місяці після набрання рішення законної чинності. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, суду пояснивши, що після смерті бабусі позивача [PERSON], яка померла [INFO], відкрилася спадщина на земельну частку, яка належала померлій, батько позивача [PERSON] помер [INFO] до смерті бабусі, ні позивач ні дядько [PERSON] спадщину не прийняли, так як не знали про існування земельного паю у померлої, [INFO] помер дядько позивача [PERSON], про існування сертифікату на земельну частку позивач дізнався 07.02.2014 року, останній був виданий 22.02.1997 року після смерті бабусі позивача, вважає, що строк подання позивачем заяви про прийняття спадщини після бабусі пропущений з поважної причини, так як права на земельну частку на день смерті його бабуся не мала і воно виникло через місяць після її смерті, позивач дізнався про наявність сертифікату в лютому 2014 року, посилається на п.5 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного Кодексу України (редакція 2003 року), прохає визначити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої бабусі тривалістю два місяці після набрання рішення законної чинності. Представник відповідача: територіальної громади с. Успенівка Гуляйпільського району Запорізької області Репетун О.П. позов визнав, суду пояснивши, що територіальна громада не заперечує проти задоволення позову. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на повному, всебічному, об`єктивному, безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає встановленими наступні обставини: [INFO] народився позивач: [PERSON], батьком якого є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER], виданого Успенівською сільською радою Гуляйпільського району Запорізької області 24.06.1965 року (а.с.10). Матір`ю [PERSON] і бабусею позивача є [PERSON], що підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України (а.с.14). [INFO] помер батько позивача: [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER], виданого 05.12.2003 року виконавчим комітетом Успенівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області (а.с.15). [INFO] померла бабуся позивача: [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії [NUMBER], виданого 16.03.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області (а.с.11). Після її смерті відкрилася спадщина. 22.02.1997 року головою Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області Бірюковим І.О. було видано [PERSON] сертифікат серії ЗП №0147620 на земельну частку (пай) в КСП "Україна" Гуляйпільського району Запорізької області (а.с.12). В період з 05.01.1997 року по 05.07.1997 року позивач відповідно до ст.549 ЦК УРСР (редакція 1963 року) повинен був подати заяву про прийняття спадщини після бабусі до нотаріальної контори або фактично вступити в управління чи володіння спадковим майном. В період з 05.01.1997 року по 05.07.1997 року позивач заяву про прийняття спадщини після бабусі до нотаріальної контори не подав, що підтверджується його поясненнями та інформацією Гуляйпільської державної нотаріальної контори Запорізької області про те, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Спадкова справа після [PERSON] не заводилася, що підтверджується повідомленням Гуляйпільської державної нотаріальної контори Запорізької області. Суд, відмовляючи в задоволенні позову, виходить з наступного: Правовідносини, які склалися регулюються положеннями розділом VII Спадкове право Цивільного кодексу УРСР (редакція 1963 року), так як правовідносини виникли до набрання чинності Цивільного Кодексу України (редакція 2003 року). Так, відповідно до абзацу 2 п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. Відповідно до абзацу 3 п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року у разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Зважаючи на це, суд не приймає до уваги посилання позивача на положення Цивільного кодексу України (редакція 2003 року) як на правову підставу свого позову з посиланням на п.5 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного Кодексу України (редакція 2003 року), так як п.5 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного Кодексу України (редакція 2003 року) не підлягає застосуванню, так як відповідно до ст.555 Цивільного кодексу УРСР (редакція 1963 року) спадкове майно за правом спадкування переходить до держави, якщо жоден з спадкоємців не прийняв спадщину. Відповідно до ч.2 ст.529 Цивільного кодексу УРСР (редакція 1963 року) внуки та правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з батьків, котрий був би спадкоємцем, вони спадкують порівну в тій долі, котра причиталась би при спадкуванні за законом їх померлому батькові. Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу УРСР (редакція 1963 року) вважається що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном, якщо він подав нотаріальному органу за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.549 Цивільного кодексу УРСР (редакція 1963 року) вказані в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.550 Цивільного кодексу УРСР (редакція 1963 року) строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Судом встановлено, що позивач як онук померлої бабусі має право відповідно до ч.2 ст.529 Цивільного кодексу УРСР (редакція 1963 року) як спадкоємець першої черги за законом після батька, який є спадкоємцем першої черги за законом після своєї матері, який помер раніше неї, і мав би право як спадкоємець першої черги за законом на спадщину після своєї матері за законом, який не подав заяви про прийнятті спадщини після смерті бабусі у строк, передбачений ч.2 ст.549 Цивільного кодексу УРСР (редакція 1963 року), а саме в період з 05.01.1997 року по 05.07.1997 року, з позовом про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріуса з тих причин, що права на земельну частку на день смерті його бабуся не мала і воно виникло через місяць після її смерті, і що він дізнався про наявність сертифікату в лютому 2014 року, прохаючи суд визнати цю причину поважною. Суд оцінюючи поважність причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, виходить з наступного. Відповідно до абзацу 6 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця вчинення цих дій. Так, в Інформаційному листі Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" вказується що судом не можуть бути визнанні поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як необізнаність особи про наявність спадкового майна. Позивач прохає визнати поважною причину пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини після бабусі його необізнаність про наявність права бабусі на земельну частку, що не може бути визнана судом як поважна, так як остання не пов'язана з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для подання заяви про прийняття спадщини. А тому позов не підлягає задоволенню, як такий, щоне підтверджений встановленими обставинами та наданими суду доказами.

Outcome: dismissed