Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

31 грудня 2020 року до Оріхівського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що, за ствердженням позивача, подружнє життя у сторін не склалося, мають різні погляди на життя, несумісні характери, втратили почуття поваги та любові один до одного, подальше сумісне життя і збереження сім`ї стали неможливими, сторони разом не проживають, не ведуть спільного господарства, їх неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачкою, утримує його на даний час позивачка самостійно, тому позивач просить розірвати шлюб, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі ј (однієї четвертої) частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позивачка просить також судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покласти на відповідача. Ухвалою суду від 12 січня 2021 року провадження у справі було відкрито та визначено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження. Розгляд справи неодноразово відкладався за клопотанням позивача у зв`язку з тим, що Запорізьким апеляційним судом здійснювався апеляційний перегляд постанови Оріхівського районного суду Запорізької області від 15.03.2021, якою відповідач [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності на ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за фактом вчинення домашнього насильства по відношенню до відповідача у цій справі. В судовому засіданні 01.11.2021 відповідач надав постанову Запорізького апеляційного суду від 21.09.2021 року, якою постанова Оріхівського районного суду Запорізької області від 15.03.2021 року скасована, а провадження у справі закрите за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Крім того, позивачка в судовому засідання заявила усне клопотання про повернення їй після розірвання шлюбу дошлюбного прізвища « [PERSON] ». Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Дослідивши обставини справи та проаналізувавши вимоги законодавства України про шлюб та сім`ю, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23 липня 2010 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області, про що складено відповідний актовий запис №30. Сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . \~За ствердженням позивача, яке відповідач не спростував, шлюбні відносини між сторонами припинені, спільного господарства не ведуть. Спору про поділ майна, набутого у шлюбі, між сторонами немає. Клопотань про надання часу для примирення від сторін не надійшло. Як вбачається з\~ч.2 ст.104 СК України,\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.1\~ст.110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч.2\~ст.114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3\~ст.115 Сімейного кодексу України\~передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. \~Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечував проти задоволення позову. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. З урахуванням встановлених обставин суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Судом встановлено, що дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачкою, повністю знаходиться на її утриманні. За ствердженням позивача, які відповідачем не спростовані, відповідач, матеріальної допомоги позивачу на утримання дитини не надає. Відповідно до\~ст.180 СК України\~батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до загальних норм права ст.ст.180,\~181 СК України\~обов`язок утримувати дитину шляхом виплати аліментів покладено на батьків, які окремо проживають від дитини. Згідно із ч.3\~ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При вирішенні питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд виходить з такого. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог. За правилами\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.183 СК частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч.1\~ст.191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Позивачка просила суд визначити аліменти на утримання дитини у розмірі ј частки від доходу відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, тобто в мінімальному розмірі, встановленому ст.ст.182, 183 СК України. Відтак, за наявними у справі матеріалами, позовні вимоги щодо стягнення аліментів підлягають задоволенню. При ухваленні рішення про стягнення аліментів суд також враховує, що позивач та відповідач в даному випадку не позбавлені права в разі зміни матеріального чи сімейного стану звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів в порядку ст.192 СК України. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст.ст.104-105, 110-114, ст.ст.180-183, ст.191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved