Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка вказує, що відповідно до Договору дарування від 17 серпня 2015 року їй на праві власності належить квартира [ADDRESS] . На вказаній житловій площі зареєстровано двоє осіб: вона та відповідач, [PERSON] . З моменту реєстрації відповідач на зазначеній житловій площі не проживає. У добровільному порядку виписатись з квартири відповідач не бажає. Позивачка та її представник в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі, просили задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. У судовому засіданні допитано свідка [PERSON] , який повідомив про відомі йому обставини щодо даного спору. Заслухавши позивача та її представника, свідка, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Як слідує з матеріалів справи, згідно Договору дарування від 17 серпня 2015 року позивачці на праві власності належить квартира [ADDRESS] . Разом з позивачкою у вказаній квартирі зареєстрований з 21.03.2019 року [PERSON] , [INFO] - брат (а.с. 8). Позивачка вказує на фактичну відсутність проживання [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , з моменту реєстрації. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Стаття 129 Конституції України передбачає, що одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Частиною першою статті 29 Цивільного кодексу України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Положеннями статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Згідно цієї ж статті, місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Статтею 7 3акону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" вказано, що підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. У відповідності з положеннями статті 405 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що йому достовірно відомо, що відповідач [PERSON] у квартирі не проживає тривалий період часу. Наведені обставини свідчать про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. За таких обставин суд вважає доведеними доводи позивача про те, що відсутність відповідача має постійний характер, підстави для визнання причин відсутності відповідача поважними відсутні, тому [PERSON] слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . На підставі вищевикладеного, відповідно до статті 41, 129 Конституції України, статей 29, 405 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved