Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

12 травня 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить виселити відповідача [PERSON] з житлового будинку № 189, розташованого по вул. І.С. Боєва в с. Зоря Саратського району Одеської області, без надання іншого жилого приміщення та зобов'язати Зорянську сільську раду Саратського району Одеської області зняти відповідача з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою. Свої вимоги обґрунтувала тим, що згідно рішення Саратського районного суду Одеської області від 01 березня 2016 року вона є власником зазначеного будинку. Відповідач був зареєстрований в цьому будинку на підставі договору найму від 09 вересня 2009 року терміном на один рік, тобто до 09 вересня 2010 року. Вона неодноразово зверталась до [PERSON] з вимогою про зняття з реєстраційного обліку. Проте він до цього часу не знявся з реєстраційного обліку. В спірному будинку він не проживає, а проживає в іншому будинку за адресою: вул. Троїцька, буд. № 244, в с.Зоря Саратського району Одеської області. Позивачка та її представник у суді позов підтримали та просили його задовольнити, надали згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON], а також відповідач - Головне управління державної міграційної служби України в Одеській області, були неодноразово належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, проте в судове засідання не з'явились, не повідомили про поважні причини неявки та не надали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності (а.с. 48, 53, 61, 63, 64, 71, 75, 78). Згідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підстави наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв'язку з чим, за згодою позивачки та її представника, на підставі ст.ст.224-225 ЦПК України суд вирішив справу на підставі наявних у ній доказів та постановив заочне рішення. Заслухавши позивачку та її представника, які підтримали позов; представника Зорянської сільської ради Саратського району, який не заперечував проти задоволення позову, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд приходить до наступного. 09 вересня 2009 року між [PERSON], яка була власником будинку № 198, розташованого по вулиці Пушкіна в с. Зоря Саратського району Одеської області, та відповідачем [PERSON] був укладений договір найму вказаного будинку строком на 1 рік. Договір укладений у письмовій формі та зареєстрований в Зорянській сільській раді Саратського району Одеської області (а.с.4). За заявою відповідача від 09 вересня 2009 року про реєстрацію місця проживання його було зареєстровано у спірному будинку, підставою для реєстрації зазначено договір найму. [PERSON] надала згоду на реєстрацію відповідача (а.с.5). Згідно довідки Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області від 18 квітня 2016 року № 595, за даними погосподарської книги № 15 р/р № 1353 [PERSON] відповідно до договору від 09 вересня 2009 року здано у тимчасове користування житловий будинок по вул. Пушкіна ([PERSON]) № 189, терміном на 1 рік (а.с. 17). Рішенням Саратського районного суду Одеської області за позивачкою [PERSON] було визнано право власності у порядку спадкування на майно її матері, [PERSON], померлої 07 січня 2014 року, у тому числі і на житловий будинок з господарським спорудами під номером сто вісімдесят девять, розташований по вулиці Пушкіна в с. Зоря Саратського району Одеської області (а.с. 13). Довідка Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області № 549 від 18.04.2016 року підтверджує, що відповідач [PERSON] зареєстрований [INFO], але фактично проживає у будинку за адресою с.Зоря, вул.Троїцька, 244, Саратського району Одеської області ( а.с.16). Згідно акту від 01 лютого 2017 року, [PERSON] фактично не проживає за адресою реєстрації по вул. І.С. Боєва, № 189, Саратського району Одеської області (а.с. 81). Рішенням Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області від 29 січня 2016 року № 44-У11 "Про перейменування назв вулиць в селі Зоря Саратського району Одеської області" вулиця Пушкіна перейменована у вулицю [PERSON] (а.с.12). Таким чином, між відповідачем та [PERSON] був укладений договір найму спірного будинку строком на один рік, тому при вирішенні спору належить керуватись ст.ст. 158, 159, 168, 169 ЖК України. Частиною 4 ст. 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно зі статтями 158, 159 ЖК України наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов'язки наймодавця і наймача та інші умови найму. Предметом договору найму в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, може бути як ізольоване, так і неізольоване жиле приміщення (кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом), а також частина кімнати. Не можуть бути самостійним предметом договору найму приміщення, непридатні для проживання (підвали тощо), а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора та ін.). Жиле приміщення здається наймачеві на визначений строк або без зазначення строку. Частиною 1 ст.168 ЖК України визначено, що укладений на визначений строк договір найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, припиняється після закінчення цього строку, і його може бути продовжено лише за угодою між наймачем і наймодавцем. За статтею 169 ЖК України у разі припинення договору найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобов'язані звільнити жиле приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Враховуючи, що строк договору найму, укладеного між відповідачем та [PERSON] закінчився і після закінчення цього строку договір найму припинився, то відповідно до ст.169 ЖК України відповідача належить виселити зі спірного будинку без надання іншого жилого приміщення. Суду не надано доказів на підтвердження того, що відповідач вселився у спірний будинок в якості члена сім'ї власника житлового будинку. Посилання позивача та її представника на положення ст. ст. 317, 383, 391, 405 ЦК України, як на правові підстави своїх позовних вимог, суд вважає помилковими, оскільки зазначені норми не регулюють правовідносини, які виникли між позивачкою та відповідачем. Статтею 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибрі місця проживання" встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Пунктом 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207 визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення . Таким чином, зняття з реєстрації відповідача здійснюється в порядку виконання рішення суду про виселення відповідача, після набрання рішенням законної сили. Тому вимоги позивачки в частині зобов' язання Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області зняти відповідача з реєстраційного обліку не підлягають задоволенню.

Outcome: partial