Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

1. Виклад позицій позивача та відповідача. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 25 вересня 1993 року уклав шлюб з відповідачем по справі, який зареєстровано у Новоукраїнському в/ЗАГС Кіровоградської області. Від шлюбу сторони по справі мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] року . Спільне сімейне життя у сторін не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Фактичні шлюбні відносини припинені з грудня2018 року і носять лише формальний характер. Позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачем. 04.07.2019 року ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено до розгляду підготовчому засіданні на 22.07.2019 року. 22.07.2019 року провадження по справі зупинено та надано строк на примирення до 23.09.2019 року. Позивач в судовому засіданні пояснив, що з відповідачем проживають окремо, строк наданий на примирення нічого не дав, тому просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу між нею та позивачем, так як наданий строк на примирення у їх відносинах нічого не дав. Після розірвання шлюбу змінити шлюбне прізвище на дошлюбне " [PERSON] ". Відповідно положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. 2. Фактичні обставини встановлені судом. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню так, як в судовому засіданні встановлено наступні обставини. Судом встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами стосуються припинення шлюбу та мають регулюватися положеннями глави 11 Сімейного кодексу України. Відповідно до положень ст.ст. 104, 105 СК України шлюб може бути припинений шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу і що має місце у даному випадку. Відповідно до свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , виданого 25 вересня 1993 року, Новоукраїнським в/РАГС Кіровоградської областіі, між [PERSON] та [PERSON] 25 вересня 1993 року було зареєстровано шлюб, актовий запис №159. Після реєстрації шлюбу прізвище відповідачки змінено на « [PERSON] » (а.с. 8). Шлюб укладено сторонами вперше. Від шлюбу сторони по справі мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 9). Подружнє життя у сторін по справі не склалося, оскільки вони мають несімісні погляди на життя, шлюб та сім`ю, що в кінцевому результаті призвело від припинення шлюбних відносин. Примирення між сторонами неможливе. Між стронами досягнуто домовленість щодо місця проживання дитини, після розірвання шлюбу, біля матері. Сторонам був наданий строк на примирення, однак спільної згоди щодо примирення подружжя не дійшло. 3. Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та висновки суду. Відповідно до положень ст.ст. 104, 105 СК України шлюб може бути припинений шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу і що має місце у даному випадку. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 Сімейного Кодексу України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Згідно ч.3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка а тому, враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне проживання і збереження сім`ї стали неможливими. Оцінючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що існування шлюбних відносин між сторонами спору суперечить їх інтересам і що має істотне значення та є самостійною підставою для задоволення позову. Відповідно до положень ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до положень ст. 235 СК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивач виявила бажання змінити після розірвання шлюбу прізвище на дошлюбне - " [PERSON] ". Позивач заявив клопотання про віднесення понесених витрат за його рахунок, тому понесені судові витрати суд відносить за рахунок позивача, яким заявлено відповідне клопотання.

Outcome: approved