Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

1 липня 2015 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь всю суму належну при звільненні працівника у розмірі 53 361 грн 34 к. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 20.11.2014 року, за згодою сторін, його було звільнено з посади головного юрисконсульта управління позовної роботи департаменту по боротьбі з проблемними активами юридичних осіб ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк». Проте, у день звільнення, позивачу не виплачено Банком всіх сум, що належали йому до виплати, зокрема компенсацію за вихід на роботу у вихідні дні в розмірі 3 140 грн 80 к., суму компенсації за невикористану щорічну відпустку в розмірі 1 694 грн 52 к., середній заробіток за час затримки з 21.11.2014 року по 19.03.2015 року в розмірі 45 187 грн 20 к. та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати у розмірі 3 382 грн 82 к. Дана обставина і стала підставою для звернення позивача до суду з вказаним цивільним позовом. У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві, поясненнях по справі (а.с.3-8,139-141). Представник відповідача - публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в судове засідання не з'явився належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, надіслав до канцелярії суду письмове заперечення в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі (а.с.96-100). Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справ встановлено та сторонами не оспорюється, що позивач працював у відповідача з 2 квітня 2013 року по 20 листопада 2014 року. Згідно наказу №123-п від 29.03.2013 року [PERSON] прийнятий на посаду головного юрисконсульта управління позовної роботи департаменту по боротьбі з проблемними активами юридичних осіб ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» /а.с.104/. Відповідно до наказу № 563-п від 18.11.2014 року [PERSON] звільнено з посади головного юрисконсульта управління позовної роботи департаменту по боротьбі з проблемними активами юридичних осіб ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» за згодою сторін, згідно п.1 ст.36 КЗпП України /а.с.13,105/. Згідно розрахункового листа [PERSON] за листопад 2014 року в день звільнення позивача, а саме 20.11.2014 року всі суми, що належали до виплати від ПАТ „ВіЕйБі Банк", були йому виплачені /а.с.15/. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорюванню суму. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст. 2 Закону України „Про оплату праці", яка визначає структуру заробітної плати, премія як виплата не входить в основну заробітну плату, а є частиною додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 №13 „Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років надбавок і оплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір виплат. Як встановлено в ч.5 п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 „Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Судом встановлено, що позивачем під час виконання трудових обов'язків було здійснено виходи на роботу у вихідний день, а саме відрядження 1.06.2014 року, 12.10.2014 року, 19.10.2014 року, що в даному випадку підлягає до виплати працівнику в розмірі 3 140 грн 80 к. (сума нарахованої зарплати за місяць /а.с.16/ : кількість робочих днів х на кількість днів виходу на роботу). Стосовно виплати позивачу суми компенсації за невикористану щорічну відпустку, слід зазначити наступне. З копії витягу наказу № 563-п від 18.11.2014 року вбачається, що Банком проведено виплату компенсації з розрахунку 24 календарних днів за відпрацьований робочий рік: з 02.04.2013 року по 01.04.2014 рік - 24 дні та з 02.04.2014 року по 20.11.2014 рік - 15 днів, а всього 39 календарних днів. Проте, з врахуванням положень ч.7 ст.6 ЗУ «Про відпустки», позивачу, як інваліду ІІІ групи, має бути надано 26 календарних днів відпустки, що в сумі становить на 3 дні більше ніж нараховано. Загальний обсяг, що підлягає до виплати становить: (середньоденний заробіток 564 грн 84 к. х 3 дні = 1694 грн 52 к.) Розрахунок середнього заробітку за час затримки за період з 21.11.2014 року по 19.03.2015 року включно здійснюється наступним чином. Як вбачається з довідки про доходи № 20/1/1-4947 від 02.04.2015 року сума нарахованої заробітної плати позивачу становила: за вересень 2014 року - 11 319 грн 14 к., за жовтень 2014 року - 11 274 грн 55 к. Кількість відпрацьованих робочих днів у вересні - 17, у жовтні - 23. Середньоденний заробіток становить 564 грн 84 к. (22 593 грн : 40 днів). Всього відпрацьованих робочих днів за період з 21.11.2014 року по 19.03.2015 року становить 80 календарних днів. Отже сума середньоденного заробітку становить: кількість робочих днів затримки розрахунку х середньоденний заробіток = 45 187 грн 20 к. /а.с.16/. Відповідно до ст.34 ЗУ «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати - компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи, починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більш як на 1 відсоток. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць на коефіцієнт приросту споживчих цін. Сума компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати розраховується : загальна сума невиплачених коштів х на індекс інфляції за період - загальна сума невиплачених коштів, що в сукупності становить 3 338 грн 82 к. Не заслуговують на увагу доводи відповідача стосовно неможливості застосування подвійної оплати днів перебування позивача у відрядженні з огляду на наступне. Відповідач в обґрунтування своєї позиції посилається на положення Колективного договору укладеного між трудовим колективом ПАТ «ВіЕйБі Банк» та адміністрацією, погодженого згідно протоколу від 25.05.2007 року та норму ч.3 ст.67 КЗпП України. Проте з таким твердженням суд погодитись не може, оскільки згідно п.1.5.4 Колективного договору у разі зміни власника чинність Договору зберігається протягом строку його дії, але не більше одного року /а.с.106 зворот/. Як вбачається з роздруківок з офіційного сайту ПАТ «ВіЕйБі Банк» розділу «відомості про зміну власників акцій» 03.02.2011 року власник пакету акцій Банку змінився /а.с.142-145/. Таким чином, станом на дату прийому на роботу [PERSON] - 02.04.2013 року та впродовж терміну перебування позивача в трудових відносинах з відповідачем, вказаний колективний договір не мав юридичної сили у зв'язку з припиненням строку його дії. Тобто оплата праці позивача мала б регулюватися положеннями ст.72 та 107 КЗпП України. Доводи відповідача про подачу позивачем позову поза межами строку позовної давності також не заслуговують на увагу, оскільки останній діяв у межах строку встановленого ч.2 ст.233 КЗпП України та у відповідності з положеннями рішення Конституційного Суду України № 9-рп/2013 від 15.10.2013 року та № 8-рп/2013 від 15.10.2013 року. Оцінюючи зібрані докази по справі, суд вважає, що позов [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про стягнення всіх належних сум при звільненні, середнього заробітку за час затримки повного розрахунку та сум компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати підлягає задоволенню, оскільки позовні вимоги обґрунтовані належними доказами, що містяться в матеріалах справи, тому суд, приходить до переконання про необхідність стягнення з відповідача вказаної заборгованості. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. В зв'язку з чим, з відповідача публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» належить стягнути на користь держави 533 грн 61 к. судового збору

Outcome: approved