Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

17 березня 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеними вимогами, мотивуючи їх тим, що 25.07.2013 померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований в с. Підлісне, вул. Селянська, 50 Козелецького району Чернігівської області; земельна ділянка площею 2,3368 га, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території [PERSON] сільської ради Козелецького району Чернігівської області та земельна ділянка загальною площею 0,7495 га, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території [PERSON] сільської ради Козелецького району Чернігівської області. За життя [PERSON] розпорядилася своїм майном, склавши заповіт, посвідчений 23.07.2013 секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за реєстровим № 35, яким все своє майно заповіла [PERSON] Позивач, як спадкоємець за заповітом, спадщину прийняв, але не може оформити її в нотаріальному порядку, оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки втрачені, зареєструвати право власності на житловий будинок неможливо, в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу. Позивач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься клопотання про проведення судового розгляду без участі позивача. Відповідач [PERSON] сільська рада Козелецького району Чернігівської області в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON] сільська рада Козелецького району Чернігівської області в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява з проханням розглядати справу в відсутності представника. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Третя особа Відділ Держгеокадастру у Козелецькому районі в судове засідання не зявилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, в матеріалах справи міститься заява третьої особи, в якій остання просить суд проводити судове засідання за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 25.07.2013 померла [PERSON] (копія свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 215292, видане 26.07.2013 виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Козелецького району Чернігівської області) /а.с. 7/. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований в с. Підлісне, вул. Селянська, 50 Козелецького району Чернігівської області; земельна ділянка площею 2,3368 га, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території [PERSON] сільської ради Козелецького району Чернігівської області та земельна ділянка загальною площею 0,7495 га, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території [PERSON] сільської ради Козелецького району Чернігівської області. Згідно довідки виданої [PERSON] сільською радою Козелецького району Чернігівської області за вих. № 287 від 11.09.2015 домоволодіння розташоване за адресою: вул. Селянська, 50 с. Підлісне станом на 15.04.1991 відноситься до категорії колгоспних дворів. До складу даного колгоспного двору входила [PERSON] /а.с. 15/. Згідно заповіту, посвідченого 23.07.2013 секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за реєстровим № 35, [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день смерті буде належати і на що за законом матиме право, заповіла [PERSON] позивачу у справі /а.с. 9/. Позивач, як спадкоємець за заповітом, спадщину після смерті [PERSON] прийняв, оскільки звернувся до Козелецької районної державної нотаріальної контори Чернігівської області, що підтверджується копією спадкової справи № 2/2014, яка надійшла на запит суду від Козелецької районної державної нотаріальної контори Чернігівської області /а.с. 31/. Згідно довідки № 94 від 28.10.2015, виданої управління комунального господарства «Ніжинське МБТІ» первинна інвентаризація не проводилась і право власності на житловий будинок № 50 по вул. Селянська в с. Підлісне не зареєстровано /а.с. 16/. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року зі змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» у п. 6 дано роз'яснення, що до правовідносин, що виникли до 15 квітня 1991 року, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] в частині визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований в с. Підлісне, вул. Селянська, 50 Козелецького району Чернігівської області підлягають задоволенню і за позивачем суд вважає можливим визнати право власності на зазначений будинок. Щодо визнання права власності на земельні ділянки суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування розяснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. 20 травня 2001 року на імя [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради від 15.03.2001 № 17 було виготовлено та видано державний акт серії ІІ-ЧН № 017437 на право приватної власності на землю площею 2,34 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Козелецького району Чернігівської області, передану для товарного сільськогосподарського виробництва /а.с. 18/. 16 червня 2002 року на імя [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради від 17.05.2001 № 26 було виготовлено та видано державний акт серії ІІ-ЧН № 002611 на право приватної власності на землю площею 0,75 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Козелецького району Чернігівської області, передану для товарного сільськогосподарського виробництва /а.с. 21/. Позивач просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, оскільки державний акт було втрачено, про що в пресі розміщено оголошення /а.с. 27/. Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. У відповідності до\~ ст. 152 ч. 3 п. "а" ЗК України\~ -"захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав". При розробленні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки та внесенні до автоматизованої системи відомостей про земельні ділянки, належної [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧН № 017437 від 20.05.2001, було встановлено, що фактична площа земельної ділянки становить 2,3368 га (рілля), кадастровий номер 7422088400:62:090:0183; фактична площа земельної ділянки належної [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧН № 002611 від 16.06.2002, становить 0,7495 га, з яких: сіножать 0,5684 га, кадастровий номер 7422082100:24:117:0183, пасовище 0,1811 га, кадастровий номер 7422082100:24:093:0183 /а.с. 19, 22, 23/. Відповідно до п. 2 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 жовтня 2012 року, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом, тому суд вважає, що саме в витязі з Державного земельного кадастру більш повно та достовірно визначено площу земельної ділянки. Таким чином, суд дійшов висновку, що за позивачем в порядку спадкування підлягає визнанню право власності на згадані земельні ділянки.

Outcome: approved