Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

20 червня 2018 року [PERSON] звернулась до Ржищівського міського суду Київської області із вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є одноособовою власницею житлового будинку [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] На даний час в цьому будинку позивач проживає зі своїм чоловіком [PERSON] та сином [PERSON] Крім того, у будинку позивача зареєстрована колишня невістка [PERSON] зі своїм сином [PERSON], [INFO]. [PERSON] розірвала шлюб з сином позивачки у січні 2018 року, але ще на початку 2014 року вона разом із сином [PERSON] виїхала з будинку на постійне місце проживання до Російської Федерації. Таким чином, [PERSON] зі своїм сином вже понад чотири роки в будинку не проживають, спільного господарства не ведуть, за комунальні послуги не платять та їхніх особистих речей у будинку немає. Позивач та члени її сім'ї мають намір обміняти будинок на квартиру в центрі міста, але наявність прописки відповідачів заважають здійснити цей намір. Позивач просила визнати [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користуванням житловим будинком [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю у ньому понад шість місяців без поважних причин. У судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримувала, просила проводити розгляд справи без її участі. Відповідачі [PERSON], неповнолітній [PERSON], в інтересах якого діє [PERSON], у судове засідання не з'явились, хоча про дату, час і місце розгляду справи в силу ст. 128, 131 ЦПК України, вважаються повідомленими належним чином. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Позивач [PERSON] є власницею будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину, виданого Кагарлицькою державною нотаріальною конторою 16 травня 1987 року, зареєстрованого у Фастівському БТІ від 16 травня 1987 року № [NUMBER] (а.с. 7). З копії паспорта, серії [NUMBER], встановлено, що позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеного депутатом Ржищівської міської ради Київської області [PERSON], жителів [ADDRESS] - [PERSON] та [PERSON], встановлено наступне. [PERSON] проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS], За даною адресою також зареєстровані : чоловік - [PERSON], син [PERSON], син - [PERSON], невістка - [PERSON] та онук - [PERSON]. Фактично у будинку проживають: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Зі слів [PERSON] та сусідів [PERSON] та [PERSON], [PERSON] за даною адресою не проживає з 03 червня 2014 року, особистих речей у будинку та на території господарства немає, участі у веденні спільного господарства не приймає. (а.с. 8). Згідно з довідкою виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області № 02-03-07-510 від 21 травня 2018 року встановлено, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] та разом з нею за вказаною адресою зареєстровані: чоловік - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], онук - [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Згідно з довідкою відділу містобудування та архітектури житлово-комунального господарства та роботи з співвласниками багатоквартирних будинків (ОСББ) від 12 червня 2018 року № 180119/05-20 встановлено, що [ADDRESS] перейменована на [ADDRESS] Відповідно до копії довідки про реєстрацію, виданої [PERSON], встановлено, що 03 червня 2014 року по 03 червня 2017 року [PERSON] зареєстрована за адресою: Російська Федерація, [ADDRESS] (а.с. 11). Відповідно до ч. 1 ст.163 ЖК Української РСР у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частинами третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ч.1, 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст. 33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки /реєстрації/ самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Як встановлено з матеріалів справи, неповнолітній [PERSON], [INFO], має повних дев'ять років, з 2014 року разом зі своєю матір'ю [PERSON] виїхав з будинку за адресою: Київська область, [ADDRESS], та з того часу там не проживає. Інформації про наявність спору між батьками неповнолітнього [PERSON] щодо його місця проживання у суду немає. Отже, судом встановлено, що [PERSON] та неповнолітній [PERSON], в інтересах якого діє [PERSON], більше одного року не проживають у [ADDRESS], тому втратили право користування цим житлом. Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити. Факт сплати позивачем судового збору у розмірі 704, 80 грн підтверджено квитанцією № 430 від 19 червня 2018 року (а.с.1), тому у порядку, передбаченому ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на відшкодування судового збору. За змістом ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Outcome: approved