Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що вона працювала головним бухгалтером на шахті «Іловайська» ДП «Шахтарськантрацит» з 02.02.2012 року по 30.10.2014 року. На день звільнення у відповідача перед позивачем була заборгованість по заробітній платі у розмірі 13831,34 грн., яку було стягнуто судовим наказом №310/94/16-ц, виданим Бердянським міськрайонним судом Запорізької області 15.01.2016 року.\~\~\~Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21.01.2016 року у цивільній справі № 310/93/16-ц були задоволені позовні її вимоги про стягнення з ДП «Шахтарськантрацит» на її користь середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 30.10.2014р. по 04.01.2016р. у розмірі 92365,00 грн. На цей час роботодавець не провів остаточного розрахунку при звільненні, чим порушив її конституційні та законні трудові права, тому позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 04.01.2016р. по 04.02.2017р. у сумі 86313,50 грн.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи у разі неявки відповідача в судове засідання. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Про час і місце розгляду справи повідомлений шляхом розміщення виклику на сайті Бердянського міськрайонного суду. Суд ухвалив розглянути справу за відсутності представника відповідача в заочному порядку. Дослідивши матеріали цивільної справи суд встановив наступне. Позивачка працювала на посаді головного бухгалтера в період з 02.02.2012 року по 30.10.2014 року на шахті «Іловайська», яка є структурним підрозділом, без статусу юридичної особи, ДП «Шахтарськантрацит». Звільнилася з роботи згідно наказу №27/к-а від 30.10.2014 року за власним бажанням, що підтверджується записами в її трудовій книжці. На день звільнення у відповідача перед позивачем була наявна заборгованість по заробітній платі у розмірі 13831,34 грн. Вказана сума заборгованості по заробітній платі була стягнута з відповідача на користь позивача за судовим наказом №310/94/16-ц, виданим Бердянським міськрайонним судом Запорізької області 15.01.2016 року. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21.01.2016 року у цивільній справі № 310/93/16-ц було стягнуто з ДП «Шахтарськантрацит» на користь [PERSON] середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 30.10.2014р. по 04.01.2016р. у розмірі 92365,00 грн. Згідно з ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівнику належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Статтею 116 КЗпП України закріплено, що при звільненні працівника виплата усіх належних йому від підприємства, проводиться у день звільнення. Згідно з ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» судам роз'яснено, що не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. Невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належить йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. В судовому засіданні встановлено, що на час розгляду справи відповідачем повністю не зроблений розрахунок, що передбачений ст. 116 КЗпП України при звільненні позивача. Позивачем здійснений розрахунок середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні, який підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень ст.117 КЗпП України станом на 04 лютого 2017 року, який за 271 робочий день затримки за період з 04.01.2016 року по 04.02.2017 року складає 86313,50 грн., виходячи із середньоденного заробітку 318,50 грн. Суд, перевіривши розрахунок, проведений відповідно до п.2, п.5, п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, вважає його правильним, а позов про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні таким, що підлягає задоволенню. Крім того, відсутні заперечення відповідача, відносно зробленого позивачем розрахунку та відсутні заперечення з приводу предявленого до нього позову. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги невиконання зобов'язань відповідачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 86313,50 грн. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір 863,14 грн. На підставі ст.ст. 116, 117, 233 КЗпП України, ст. 34 Закону України ""Про оплату праці"", п.2, п.5, п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, та

Outcome: approved