Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

25 листопада 2015 року позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідачів Територіальної громади міста Вознесенська в особі Вознесенської міської ради, [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивачі зазначили, що вони уклали договір міни з [PERSON] відповідно до якого обміняли належну їм квартиру [ADDRESS] на житловий будинок [ADDRESS], даний договір було укладено 11.08.1999 р. за №106 на Вознесенській філії Універсальної біржі «Південь». Даний договір відповідно до рішення Вознесенського міськрайонного суду від 14.04.2008 року було визнано дійсним. За вказаним будинком закріплена земельна ділянка площею 0,0600 га для обслуговування житлового будинку. Вказана земельна ділянка згідно Державного акту на право приватної власності належить попередньому власнику будинку [PERSON]. Посилаючись на те, що позивачі є власниками житлового будинку та до них повинно перейти право власності на земельну ділянку, що надана для його обслуговування, але вони позбавлені можливості набути право власності на земельну ділянку, позивачі просили визнати за ними право власності на земельну ділянку. В судове засідання представник позивачів [PERSON]. надав заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача - територіальної громади міста Вознесенська в особі Вознесенської міської ради в судове засідання не з'явився, від нього на адресу суд надійшла заява, в якій просить розглядати справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду невідомі, судом належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Представник третьої особи - Управління Держземагенства у Вознесенському районі, Миколаївської області в судове засідання не з'явився, від нього на адресу суду надійшла заява в якій він просить розглядати справу у його відсутності. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. У відповідності з п.18 "г" Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1.09.2002 року, згідно з Положеннями чинної до цієї дати ст.30 ЗК України до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. В судовому засіданні було встановлено, що право власності на житловий будинок [ADDRESS] перейшло від [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі договору міни нерухомого майна від 11.08.1999 року, що був зареєстрований на Універсальній товарно-сировинній біржі «Південь». Рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 14.04.2008 року вказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна був визнаний дійсним. Право спільної сумісної власності позивачів на житловий будинок зареєстровано у Вознесенському міжміському бюро технічної інвентаризації 16 квітня 2007 року за р.№ 18526300. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, виданого на підставі рішення виконкому Вознесенської міської ради від 20.02.1996 року за №34 земельна ділянка площею 0,0600 га для обслуговування житлового будинку та підсобного господарства, що розташована за адресою [ADDRESS] передана у приватну власність [PERSON] На час переходу права власності на житловий будинок до [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі договору міни, діяв Земельний кодекс України 1991 року, ст. 30 якого закріплює, що при переході права власності на будинок при цьому до набувача переходить право власності на земельну ділянку без зміни її цільового призначення. Статтею 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруди, переходить і право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Таким чином до [PERSON], [PERSON], [PERSON] перейшло право власності на земельну ділянку, яка надана для обслуговування житлового будинку та підсобного господарства, що розташована за адресою [ADDRESS] відповідно до Державного акту її розмір становить 0,0600 га. На підставі ст. 377 ЦК України, п.7 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року, ст. 30 Земельного кодексу України 1991 року,

Outcome: approved