Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

17 квітня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про розірвання шлюбу, який було зареєстрованого між сторонами 23 серпня 1997 року виконкомом Смілівської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області, актовий запис №5. Позивач вказав, що за час сумісного проживання сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, внаслідок чого з серпня 2013 року припинили подружні стосунки і проживають окремо одне від одного. Спору щодо спільного майна не має, спільне майно поділили добровільно. За таких обставин [PERSON] вимушений звернутися до суду із відповідним позовом, посилаючись на те, що подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе, оскільки суперечить його інтересам. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про час і місце слухання справи був повідомлений, до суду подав заяву з проханням слухати справу без його участі, на розірванні шлюбу наполягав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилась, про час і місце судового засідання повідомлена, до суду подала заяву з проханням слухати справу без її участі, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних обставин. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Матеріалам справи встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 23 серпня 1997 року. Шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрований виконкомом Смілівської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області, актовий запис №5, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про одруження. Прізвище дружини після одруження - [PERSON]. Сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з"ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. В сім'ї склалися ненормальні відносини, сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують, позивач наполягає на його розірванні, розірвання шлюбу між сторонами відповідає інтересам позивача. Відповідно до ст.24 СК України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка до подружнього життя. За таких обставин суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу з відповідачем є обгрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, воно суперечить інтересам одного із подружжя. Спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами на час розгляду даної справи немає. Визнання відповідачем [PERSON] пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно положень ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу , що розривається. Відповідач [PERSON], як особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, під час розгляду справи не порушила питання про відновлення свого дошлюбного прізвища "[PERSON]". Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved