Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

28 липня 2016 року позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове нерухоме майно. Свій позов мотивує тим, що після смерті її баби - [PERSON], яка померла [INFO], відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS]. Вказану спадщину фактично прийняв її батько [PERSON], який є сином померлої, та який проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем, що підтверджується довідкою сільської ради. Інший спадкоємець, син померлої, - [PERSON], за повідомленням нотаріуса, спадщину у встановлені законом строки не прийняв. Разом з тим, її батько оформити спадщину не встиг, так як помер [INFO]. Після його смерті спадщину в порядку ст. 1268 ЦК України прийняла вона та її матір, дружина померлого, - [PERSON], по ? частки спадкового домоволодіння. Остання своєї частки спадщини оформити теж не встигла, так як померла [INFO]. Позивач зазначає, що являється єдиним спадкоємцем першої черги за законом, після смерті батька - [PERSON] та матері - [PERSON]. Спадщину прийняла, оскільки постійно, в тому числі і на день смерті, проживала в будинку разом з батьком та матір'ю. Проте оформити свої спадкові права належним чином не має можливості, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Просить визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] та [PERSON], а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS]. В судове засідання позивач та представник позивача не з'явились, через канцелярію суду подали письмову заяву про розгляд справи у їх відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча належним чином, був повідомлений про час та місце розгляду справи. Згідно із ч.2 ст. 197 ЦПК України в зв'язку з неявкою учасників процесу в судове засідання фіксування технічними засобами не проводилось. Дослідивши письмові докази у справі, суд встановив наступне. З довідки виконкому Вишнівської сільської ради Любомльського району Волинської області №223 від 14 липня 2016 року вбачається, що згідно запису в погосподарській книзі №1 за 2001-2005 роки по [ADDRESS] постійно проживала і була прописана [PERSON], яка померла [INFO] (а.с.4). Витягом з погосподарської книги №1 за 2001-2005 роки стверджується, що по особовому рахунку [NUMBER], за адресою: [ADDRESS], знаходиться житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами 1942 року побудови, який належав [PERSON]. [PERSON] померла [INFO], що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.3). Отже, після смерті останньої відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS]. Спадкодавець [PERSON] заповіту на випадок своєї смерті не залишила. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив. З матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON], спадщину фактично прийняв її син - [PERSON], який постійно, в тому числі і на день смерті, проживав в будинку разом з спадкодавцем. Даний факт стверджується довідкою Вишнівської сільської ради Любомльського району Волинської області №224 (а.с.38). Інший спадкоємець за законом, син померлої, - [PERSON] спадщину у встановлені законом строки не прийняв. Вищезазначена обставина доводиться рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 17 жовтня 2016 року, яке набрало законної сили 23 січня 2017 року, і яким в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], Вишнівської сільської ради Любомльського району про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено за безпідставністю заявлених вимог. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. За таких обставин, вищезазначені обставини є преюдиціальними фактами при розгляді даної цивільної справи. Крім цього, з інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №44459556 слідує, що спадкова справа після смерті [PERSON], не заводилась. Проте, [PERSON] своїх спадкових прав оформити не встиг, так як помер [INFO] (а.с.3). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS]. Як встановлено в судовому засіданні, після смерті [PERSON], спадщину фактично прийняли його донька - [PERSON], та дружина - [PERSON], які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Факт родинних відносин між спадкоємцями та спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.6). Проте, [PERSON] своїх спадкових прав теж оформити не встигла, так як померла [INFO] (а.с.4). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS]. Спадкодавець [PERSON] заповіту на випадок своєї смерті не залишила. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], відповідно як донька спадкодавця. Даний факт стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.6). З матеріалів спадкової справи №58/2016 вбачається, що інших спадкоємців немає. [PERSON], у відповідності до ч.3 ст. 1268 ЦК України фактично спадщину прийняла, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.10). Таким чином, [PERSON] успадкувала після смерті батька - [PERSON] ? частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] та ? частки вищезазначеного майна після смерті матері - [PERSON]. 14 липня 2016 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Семенюк Н.М. із заявою видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Проте останнім 18.липня 2016 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS], [PERSON] було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Частиною 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 цього Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. З копії техпаспорта вбачається, що нерухомі об'єкти, які знаходяться по [ADDRESS] були побудовані в 1940, 1955 та 1960 роках. На час побудови спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами питання державної реєстрації права власності на нерухоме майно регулювалося Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР, і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, що передбачала державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Комплексним висновком відповідності державним будівельним, санітарним, протипожежним нормам, містобудівній документації, правилам забудови, земельному та природоохоронному законодавству стверджено факт відповідності нерухомого майна: житлового будинку, веранди та льоха, які знаходяться по [ADDRESS], та їх придатність до експлуатації, а будинку - для проживання. Стаття 328 ЦК України вказує на те, що право власності набувається на підставах, які не заборонені законом. Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що слід визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно за законом, що залишилось після смерті [PERSON], який помер [INFO], та після смерті [PERSON], яка померла [INFO], а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по [ADDRESS].

Outcome: approved