Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

25 лютого 2021 року [PERSON] звернувся до Балаклійського районного суду Харківської області із позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди у сумі 16702,04 грн. та судові витрати у сумі 5908 грн. Обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідача постановою Балаклійського районного суду Харківської області від 17.12.2019 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КупАП. Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль позивача Renault Logan д.н.з. [NUMBER] . Вартість відновлювального ремонту склала 40720 грн, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між вартістю відновлювального ремонту та розміру страхового відшкодування - 16702,04 грн. 23.03.2021 відповідачем надано відзив на позов, в якому зазначено, що він не згоден з позовними вимогами з наступних підстав. Зазначив, що відшкодування шкоди майну [PERSON] повинно бути проведено за рахунок коштів МТСБУ, що фактично і відбулось. МТСБУ прийняло рішення про виплату відшкодування шкоди у розмірі 24017,96 грн, яка була перерахована у встановлені строки. Вважає, що позивач безпідставно бажає стягнути спричинену матеріальну шкоду, оскільки відповідач несе відповідальність перед МТСБУ. Також відповідач не згоден із розміром спричиненої шкоди у сумі 40720 грн, оскільки автомобіль зношувався в процесі експлуатації, а тому шкода в сумі 24017,96 грн була правильно вирахувана. Також вважає, що вимоги про відшкодування витрат на правничу допомогу у сумі 5000 грн не підтверджені належними доказами. У відповіді на відзив від 31.03.2021 позивач зазначив, що відзив відповідача є безпідставним та необґрунтованим з огляду на те, що його вина у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди повністю доведена судом. Заперечення відповідача стосовно суми матеріальної шкоди завданої транспортному засобу та суб`єкта, який має право їх витребувати не відповідають вимогам діючого законодавства. Позивач у судове засідання не з`явився, представник позивача надала заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову заперечував. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що постановою Балаклійського районного суду Харківської області від 17.12.2019 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення за ст. 122-4 у виді штрафу у розмірі 255 грн і за ст. 124 КУпАП у виді штрафу у розмірі 340 грн. Відповідно до вказаної постанови 14.11.2019 о 18.20 год. у с. П`ятигірське Балаклійського району Харківської області по вул. Перемоги, при зміні напрямку руху [PERSON] керуючи транспортним засобом УАЗ 3303 д.н.з. [NUMBER] , не переконався у безпеці руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем RENALT LOGAN д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Після чого [PERSON] залишив місце ДТП. Указана постанова суду має преюдиціальне значення для цієї справи. Відповідно до відповіді Моторного (транспортного) страхового бюро України від 21.02.2020, страховою компанією було здійснено виплату гр. [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 24017,96 грн, Вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача склала 40720,00 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи розрахунковими документами (накладна від 01.07.2020 № 0701/3, квитанція на розрахунок готівкою від 01.07.2020 № 0701/4, акт № 4 від 03.07.2020 на виконання робіт (послуг), квитанція на розрахунок готівкою від 03.07.2020). Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму ВСУ від 27.03.1992 №6 джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язковий ліміт відповідальності страховика це грошова сума, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату відповідно до умов договору страхування. Відповідно до ст. 22.1 вказаного Закону у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі їх заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно зі ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Тобто, франшиза це ті збитки, попередньо прописані в договорі, які страховик не відшкодовує в разі виникнення страхового випадку. Згідно з пунктом 12.1 статті 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якої відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно з пунктом 36.6 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 23.12.2020 у справі № 610/1213/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля відмовлено у задоволенні вимог позивача щодо стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро матеріальної шкоди у розмірі 16702,04 грн. Таким чином, оскільки, суми страхового відшкодування, яка була сплачена МТСБУ недостатньо для повного відшкодування позивачу матеріальної шкоди, обов`язок з відшкодування різниці між розміром завданої шкоди і страховою виплатою у розмірі 16702,04 грн (розмір франшизи), згідно із вказаними положеннями чинного законодавства, покладається на відповідача, а відтак позов підлягає задоволенню. З огляду на викладені вище обставини, що були встановлені судом, доводи відповідача є необгрунтованими. Відповідно до ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Так, позивачем [PERSON] з метою вирішення питання відшкодування шкоди завданої відповідачем [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було укладено договір із Адвокатським об`єднанням «Холодов і Партнери». Розмір гонорару адвоката склав 5000 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як убачається з матеріалів справи, позивач за подання до суду даної позовної заяви сплатив 908,00 гривень судового збору, у зв`язку із задоволенням позову суд відповідно до ст. 141 ЦПК України покладає зазначені судові витрати на відповідача.

Outcome: approved