Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

23.05.2019 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер її батько - [PERSON] , який в період з 1982 року по 1996 рік перебував у трудових відносинах з КСП ім.Свердлова та являвся членом даного господарства. При проведенні розпаювання землі в господарстві та отримання державного акту на право колективної власності на землю, [PERSON] був членом КСП, але під час виготовлення та видачі сертифікатів на право на земельну частку (пай) не отримав сертифікату на право на земельну частку (пай), так як його не було включено до списків осіб, які мають право на земельну частку (пай). Вона являється спадкоємицею майна померлого за законом першої черги, однак не може звернутися до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкодавець при житті не отримав сертифікат на право на земельну частку (пай), яка входить до складу спадщини. Тому, просить суд визнати за нею право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП ім.Свердлова, в порядку спадкування. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позов не визнають. Враховуючи приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини. Згідно архівної довідки, виданої Комунальною установою "Маловисківський районний трудовий архів" від 13.11.2017 року за № 735, у документах архівного фонду КСП ім.Свердлова Злинської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області в книзі обліку трудового стажу колгоспників колгоспу ім.Свердлова, працівників КСП ім.Свердлова є відомості про стаж роботи та суму заробітної плати [PERSON] , яка значиться трактористом, в будівельній бригаді з 1982 року по 1996 рік. Крім того, факт перебування в трудових відносинах [PERSON] з КСП ім.Свердлова підтверджується ахрівною копією протоколу №17 засідання правління КСП ім.Свердлова від 19.12.1996 року. 23.10.1995 року КСП ім.Свердлова отримало Державний акт на право колективної власності на землю, серія КР МВ № 08, що вбачається з копії даного акту. З відомостей, наданих відділом у Маловисківському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, встановлено, що розмір земельної частки (паю), які виділялися працівникам КСП ім.Свердлова становить 5,45 га. в умовних кадастрових гектарах. У відповідності до ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Згідно ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, відповідно до статті 1270 ЦК України. Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Пленум Верховного суду України у п.11 постанови №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного Кодексу України від 25 жовтня 2001 року, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно із п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 06.04.2004р. «Про практику застосування судами земельного законодавства» передбачено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного Кодексу, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Відповідно до п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720/95 від 08.08.1995 року, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Отже, особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю, вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку чи виключено з нього - додатку до державного акта на право колективної власності на землю, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання; у разі ж недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку. У такому випадку особа має звернутися до суду з позовом про визнання її права на земельну частку (пай) в КСП. Судом встановлено, що на момент розпаювання землі та отримання КСП державного акту на право колективної власності на землю, [PERSON] являвся членом підприємства, але його не було внесено до списків, який є додатком до державного акту на право колективної власності на землі членів КСП. Крім того, згідно протоколу №17 засідання правління КСП імені Свердлова від 19.12.1996 року [PERSON] вирішили виключити із членів КСП та не включати до списку членів, які мають право на отримання сертифікату на право на земельну частку (пай). За життя спадкодавець не порушував питання щодо отримання сертифікату на право на земельну частку (пай), сертифікат йому не видавався. [INFO] [PERSON] помер, що вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Після його смерті відкрилася спадщина. Позивачем не надано доказів того, що за життя [PERSON] звертався до відповідного підприємства чи інших організацій щодо невключення його до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) під час розпаювання земель КСП чи оскаржував дії КСП, в тому числі в судовому порядку, щодо невключення його до цих списків, чи іншим чином порушував питання про виділення йому земельної частки (паю) і видачу правовстановлюючого документу на неї. З огляду на це, суд вважає, що спадкодавець за життя не набув право на земельну частку (пай). Верховний Суд у постанові від 26.11.2018 у справі № 392/1660/16-ц зазначає, що судами попередніх інстанцій, вирішуючи спір, встановлено, наявність передумов для набуття спадкодавцем права на земельну ділянку (пай), оскільки раніше вона працювала в КСП і залишилася членом зазначеного підприємства. Водночас, дії підприємства щодо невключення її до списку громадян-членів КСП, які мають право на земельний пай, сама особа за життя не оскаржувала та, відповідно, питання про виділення їй земельної частки (паю) і видачу правовстановлюючих документів, які б підтверджували наявність у неї права власності на земельну частку (пай), за її життя не вирішувалося. За таких обставин, підстави для визнання права власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування відсутні, оскільки спадкодавець, такого права за життя не набула. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.03.2020 у справі №396/1683/18-ц. Також, у постанові Верховного Суду від 24.03.2020 у справі № 538/302/19-ц, яка розглядалась з подібних правовідносин, Верховний Суд зазначає, що оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що спадкодавець був членом КСП, яке отримало Державний акт на право колективної власності на землю, також не надано доказів того, що спадкодавець звертався до зборів співвласників, до сільської ради або райдержадміністрації з питанням про включення його до списку осіб, що мають право на земельну частку (пай), чи з позовом до суду, висновки судів про відмову у задоволенні позову є правильними, оскільки особа у період з 1997 року по 2005 рік не виявила бажання отримати земельну частку (пай) і використати своє право на включення її до списку членів. Разом з тим, у зв`язку зі смертю спадкодавця спадщина відкривається на те майно, яке належало останньому на день його смерті на праві приватної власності, або на його частку в спільному майні. Отже, на момент смерті, [PERSON] не набув право на земельну частку (пай) із земель, яка перебуває у колективній власності КСП імені Свердлова, більше того, 19.12.1996 року зборами правління КСП був виключений із членів, тому спадкоємці не можуть успадкувати те, що не належало спадкодавцю на час відкриття спадщини. За таких обставин позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed