Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

11.11.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди в обґрунтування якого зазначив, що відповідач працював на підприємстві на посаді юрисконсульта з 26.11.2011 року по 12.09.2012 року та був звільнений за ініціативи адміністрації з причини систематичного невиконання покладених на нього трудовим договором обов»язків. Не погоджуючись із звільненням, відповідач звернувся до суду. Рішенням Кремінського районного суду в Луганській області від 09.12.2013 року в задоволенні позовних вимог про поновлення на роботі та стягненні середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідачеві відмовлено повністю. Ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Луганської області від 06.03.2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та постановлено нове, яким позовні вимоги задоволено. Постановлено поновити [PERSON] на роботі в КП "Креміннатеплокомуненерго" на попередній посаді та стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, за період з 12.09.2012 до 05.03.2014 року в сумі 71591,08 грн. Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 4091,82 грн допустити до негайного виконання. Не погодившись із зазначеним рішенням апеляційної інстанції позивачем подано касаційну скаргу. Ухвалою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.06.2014 року скасовано рішення Апеляційного суду Луганської області та залишено в силі рішення Кремінського районного суду. Проте, 14.03.2014 року, вся сума за рішенням суду адміністрацією підприємства була добровільно перерахована [PERSON], а він написав заяву про звільнення з посади. Оскільки рішення скасоване, відповідач добровільно не повертає отриману суму, позивач просить стягнути з нього зазначену суму шкоди та судові витрати в справі. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Зазначив, що відповідачем завдано підприємству саме шкоду на суму отриманої ним заробітної плати за скасованим судовим рішенням. Відповідач та його представник заявлені вимоги не визнали. Відповідач в запереченнях зазначив, що ніякими своїми діями не завдав шкоди. Керівник підприємства особисто був присутнім при постановці рішення Апеляційного суду та виконав його добровільно. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст 61 цього Кодексу. Частина 4 цієї статті вимагає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно приписів ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному,об»активному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів(ч1). Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.(ч2). Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності. (ч3). Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови в прийнятті (ч4). Підставою відповідальності за завдану шкоду згідно ст 1166 ЦК України є наявність вини її заподіювача. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено судовими рішеннями й сторонами визнано, що відповідач працював на підприємстві на посаді юрисконсульта з 26.11.2011 року по 12.09.2012 року. Був звільнений за ініціативи адміністрації з причини систематичного невиконання покладених на нього трудовим договором обов»язків(ас19). Рішенням Кремінського районного суду в Луганській області від 09.12.2013 року відповідачеві відмовлено повністю в задоволенні його позовних вимог про поновлення на роботі та стягненні середнього заробітку за час вимушеного прогулу (ас6-8). Ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Луганської області від 06.03.2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та постановлено нове, яким позовні вимоги задоволено. Постановлено поновити [PERSON] на роботі в КП "Креміннатеплокомуненерго" на попередній посаді та стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, за період з 12.09.2012 до 05.03.2014 року 71591,08 грн. Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 4091,82 грн допустити до негайного виконання (ас9-11). Ухвалою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.06.2014 року скасовано рішення Апеляційного суду Луганської області та залишено в силі рішення Кремінського районного суду (ас12-14). 14.03.2014 року адміністрацією підприємства вся сума за рішенням суду була добровільно перерахована [PERSON], після чого він написав заяву про звільнення з посади (ас15-18), яка була задоволена. Аналізуючи наведені норми законодавства та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що задля покладення на відповідача обов»язку відшкодування шкоди треба встановити наявність винних дій або бездіяльності відповідача, наслідків у вигляді шкоди та причинно-наслідкового зв»язку між ними. Враховуючи встановлене в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позивачем не надано доказів неправомірних дій (бездіяльності) позивача та що саме ці його дії призвели до завдання шкоди, яка підлягала б відшкодуванню згідно законодавства. А тому позовні вимоги щодо відшкодування шкоди не підлягають задоволенню з вище наведених мотивів.

Outcome: dismissed