Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

16.02. 2015 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання двох синів [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1500 гривень щомісячно, в якому зазначила, що просить розірвати шлюб з відповідачем , зареєстрований 16.06.2009 року, оскільки сімейне життя не склалося , а тому припинили сімейні стосунки.Відповідач не цікавиться сім"єю, мало приділяє уваги дітям.,працює по договорах, матеріальну допомогу дітям надає періодично.Вона не працює і доходів не має. У судовому засіданні позивачка підтримала позов повністю і пояснила, що 16.06.2009 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу народилося двоє синів:[PERSON],[INFO] та [PERSON],,[INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося через те, що відповідач її не розуміє, застосовує фізичне насильство, підозрює у подружній зраді,налаштовує проти неї сина [PERSON]. Миритися з ним вона не бажає.Просить винести рішення про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу позивач бажає носити дошлюбне прізвищзе [PERSON]. Також позивачка пояснила, що 06 березня 2015 року залишила чоловіка і переїхала жити з села Ольгопіль у селище Чечельник.Старший син [PERSON] залишився проживати з відповідачем у селі Ольгопіль,оскільки він там відвідує дитячий садочок і вона не заперечує,щоб [PERSON] відвідував садочок у селі Ольгопіль. Менший син [PERSON] постійно проживає з нею,часто хворіє,потребує коштів на лікування. 09.03.2015 року відповідач разом з нею за свої кошти купив дітям одяг,взуття,купив її брюки,взуття,дав 400 гривень.Просить стягнути з відповідача 1500 гривень аліментів на утримання дітей. Відповідач позов визнав частково.На розірвання шлюбу погодився,оскільки позивачка вже подавала позов про розірвання шлюбу,але примирення не відбулося і позивачка 06.03.2015 року залишила сім"ю та переїхала жити в селище Чечельник, а позов в частині стягнення аліментів просить залишити без задоволення, оскільки старший син [PERSON] проживає з ним, знаходиться на його повному утриманні у селі Ольгопіль,а позивач лише два тижні проживає окремо з меншим сином [PERSON] у селищі Чечельник. 09.03.2015 року відповідач разом з позивачкою за свої гроші купував обом дітям одяг,взуття, дав позивачці 400 гривень на утримання сина [PERSON].,купив її штани та взуття.Просить позов в частині розірвання шлюбу задовольнити,а позов в частині стягнення аліментів залишити без задоволення. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають до задоволення, а позовні вимоги про стягнення аліментів не підлягають до задоволення по слідуючим підставам. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб ( а.с. 4) сторони зареєстрували шлюб 16.06.2009 року. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається з показів сторін у суді збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам обох сторін,миритися сторони не бажають.Судом вже було надано сторонам строк для примирення , але стосунки між ними не змінилися. Таким чином, в судовому засіданні встановлені визначені законом підстави розірвання зареєстрованого між сторонами шлюбу. В силу ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Що стосується позову в частині стягнення аліментів на утримання двох синів,то суд прийшов до висновку,що позивач не надала суду достатньо доказів,які б свідчили,що два її сини [PERSON] та [PERSON] знаходяться на її повному утриманні.З її ж показів у суді вбачається,що старший син [PERSON] проживає постійно з відповідачем у селі Ольгопіль та знаходиться на його утриманні. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З показів позивача у суді також вбачається,що вона лише два тижні тому переїхала жити в селище Чечельник, де постійно проживає з меншим сином [PERSON], на якого отримує державну допомогу 990 гривень на місяць, і за цей період відповідач купив обом дітям одяг,взуття, дав її 400 гривень. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З показів відповідача у суді вбачається, що старший син [PERSON] знаходиться на його повному утриманні, а менший син [PERSON] частково знаходиться на його утриманні, а частково на утриманні держави. Суд вважає,що позивач не надала суду доказів,які б свідчили,що відповідач не приймає участі в утриманні двох своїх синів і що її матеріальний вклад в утримання дітей більший,ніж відповідача.

Outcome: approved