Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

14 грудня 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому посилається на те, що він є власником квартири [ADDRESS], в якій значаться зареєстрованими його дочка - відповідачка у справі [PERSON] та онука - відповідачка у справі [PERSON]Проте,відповідачі з 1996 року в квартирі не проживають. Відповідачки проживають за іншими адресами та іноді відвідують його. Їх реєстраціє є перешкодою для отримання ним субсидії, добровільно відповідачки не бажають знятися з реєстрації. Оскільки відповідачки більше року без поважноих причин не проживають у квартирі, позивач просить визнати їх такими, що втратили право користування квартирою. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та про просила позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] позв не визнала. Надала суду пояснення про те, що вона дійсно не проживає у квартирі батька з 1996 року. В квартирі її речей немає. У 1996 році вона з чоловіком та дочкою виїхали в малосімейну квартиру, після чого батьки чоловіка купили квартиру, в якій вони проживали. Коли вона сварилася з чоловіком, то просила батька переїхати до нього, на що він не погодився. Зараз вона має іншого чоловіка, з яким проживає за адресою : [ADDRESS]. Комунальні послуги вони не сплачують, так як послугами не користуються. Вона консультувалася і їй відомо, що батько може отримати субсидію і без зняття їх з реєстрації. Відповідачка [PERSON] з позовом не погодилася. Надала суду пояснення про те, що вона зараз не працює та не має можливості сплачувати комунальні послуги. В квартирі діда дійсно не проживає з 1996 року. Речей її в квартирі немає. Вона проживає з батьком за адресою : [ADDRESS]. Зареєструватися в квартирі батька вона не може, так як там значаться багато зареєстрованих осіб. До діда вона не зверталися з приводу проживання у його квартирі. розглянути справу за відсутності відповідача та представника третьої особи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст..391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім*ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У судовому засіданні встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується ксерокопією свідоцтва [NUMBER] про право особистої власності на житловий будинок від 08 липня 1994 року ( а.с.6). Відповідачки [PERSON], яка є дочкою позивача, та відповідачка [PERSON], яка є онукою позивача, зареєстровані у квартирі за вищевказаною адресою, що підтверджується довідкою житлово-будівельного кооперативу "Електрон" від 06 грудня 2015 року, довідками адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Полтавській області від 24 грудня 2015 року ( а.с.12,13). Згідно з актом від 04 грудня 2015 року, посвідченого головою ЖБК "Електрон", відповідачки в квартирі не проживають з 1996 року ( а.с.7). У судовому засіданні відповідачки, кожна окремо, підтвердили, що в квартирі не проживають з 1996 року, речей їх в квартирі немає, домовленості щодо користування квартирою між ними та позивачем немає. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі більше року в квартирі не проживають, квартирою не користуються, комунальні платежі не сплачують. Беручи до уваги, що відповідачки зареєстровані в спірній квартирі, власником якої є позивач, з 1996 року в квартирі не проживають, домовленість між позивачем та відповідачками щодо користування квартирою відсутня, тому суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, позов підлягає задоволенню, а відповідачки визнанню такими, що втратили право користування вищезазначеною квартирою. В заперечення проти позову відповідачка [PERSON] посилається на ту обставину, що вона мала намір проживати в квартирі, але батько їх не дозволив. Позивач пояснив, що відповідачка дійсно приблизно у 2005 році посварившись з чоловіком хотіла переїхати від чоловіка і перевезти меблі. Він їй сказав, що меблі нікуди поставити. Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проте, відповідачка не надала суду докази щодо перешкод позивача у користуванні нею квартирою. Крім того, відповідачка зазначила, що вона тричі сварилася з чоловіком, після чого з ним мирилася та продовжувала з ним жити. До суду вона не зверталася з приводу вселення у квартиру. На підставі викладеного,

Outcome: approved