Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

18.08.2014 року позивач звернувсь до суду з зазначеним позовом, в якому посилається на те, що 26 листопада 2012 року о 21.00 в м. Бориспіль на перехресті вул. Горького - вул. Кошового сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобілів «Шевролет» д.н. [NUMBER], яким керував [PERSON] (Відповідач) та «Рено» д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] (Потерпілий). Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою ДАІ, страховим актом, розрахунком страхового відшкодування. На момент ДТП між Відповідачем та Позивачем - ПрАТ «Страхова група «ТАС» був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 15.02.2012 № АВ72Ч47774, за яким Позивач застрахував цивільну відповідальність Відповідача перед третіми особами, при використанні транспортного засобу «Шевролет» д.н. [NUMBER] (надалі - автомобіль Відповідача). 02.08.2013 р. Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» звернулася до Позивача із претензією. 14.01.2013 р. суб'єктом підприємницької діяльності [PERSON] проведено оцінку транспортного засобу та складено Висновок № 381-Ю з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу. На підставі вказаного Страхового акта та заяви Акціонерної страхової компанії «Інго Україна», відповідно до норм ст. 37 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", Позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 50 000 (п 'ятдесят тисяч) грн. 00 коп., що підтверджено платіжним дорученням № 116907 від 31.10.2013 р. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі, з вини іншої особи відшкодовується винною особою. Бориспільським міськрайонним судом Київської області були розглянуті матеріали справи про адміністративне правопорушення. Відповідача було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди внаслідок порушення Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України. Таким чином, особою, відповідальною за завдані Потерпілому збитки, у даному випадку є Відповідач відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України. Відповідно до п.38.1.1(a) ст..38 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів": „Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції 19.03.2013 року Відповідачу було направлено лист № 329 з вимогою сплатити суму страхового відшкодування. Відповідач вказаної суми заборгованості до цього часу не сплатив. Оскільки відповідач не відшкодував шкоду та згідно з положеннями ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» позивач отримав право вимоги на таке відшкодування, то відповідач повинен відшкодувати шкоду позивачу у примусовому порядку на підставі рішення суду. Представник позивача Дорошенко О.С. в судове засідання не з явилася, надала заяву, в якій позов підтримує в повному обсязі, просить проводити розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заперечення проти позову. Суд ухвалив слухати справу у відсутність відповідача та представника позивача. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 18.08.2014 року позивач звернувсь до суду з зазначеним позовом, в якому посилається на те, що 26 листопада 2012 року о 21.00 в м. Бориспіль на перехресті вул. Горького - вул. Кошового сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Шевролет» д.н. [NUMBER], яким керував [PERSON] та «Рено» д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль [PERSON] отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою ДАІ, страховим актом, розрахунком страхового відшкодування. На момент ДТП між Відповідачем та Позивачем - ПрАТ «Страхова група «ТАС» був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 15.02.2012 № АВ72Ч47774, за яким Позивач застрахував цивільну відповідальність Відповідача перед третіми особами, при використанні транспортного засобу «Шевролет» д.н. [NUMBER] (надалі - автомобіль Відповідача). 02.08.2013 р. Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» звернулася до Позивача із претензією. На підставі Страхового акта та заяви Акціонерної страхової компанії «Інго Україна», відповідно до норм ст. 37 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", Позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 50 000 (п 'ятдесят тисяч) грн. 00 коп., що підтверджено платіжним дорученням № 116907 від 31.10.2013 р. Як на підставу свого права для звернення до суду з позовом позивач вказав на п.38.1.1(a) ст..38 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів": „Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Такий стан [PERSON] є підставою для стягнення з нього страхового відшкодування, яке поніс страхових перед третіми особами. Між тим, в матеріалах справи відсутні будь які дані, які свідчать, що [PERSON] керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. З наданої суду, разом з позовною заявою, копії довідки про дорожньо-транспортну пригоду №9114518 (а.с.7), у графі «Перевірка на стан сп»яніння» неможливо зробити висновок про стан водія, оскільки копія не чітка. Інших даних, які б свідчили про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного чи іншого сп»яніння матеріали справи не містять. Таким чином, позивач не довів у суді ті обставини на які він посилається, як на підставу своїх вимог, як того вимагає ст. 60 ЦПК України. З урахуванням наведеного, на підставі ст.ст. 10, 57, 60, 88, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed