Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду в інтересах свого малолітнього онука [PERSON] з позовом до [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що мама хлопчика померла, а відповідач, будучи батьком [PERSON], належним чином не виконує свої батьківські обов"язки по відношенню до сина, проживає окремо від нього, не створює йому умов для проживання та виховання, не переймається матеріально-побутовими умовами його існування, окрім того, надав нотаріально завірену заяву про відмову від виховання своєї дитини. Наразі малолітній [PERSON] проживає разом з позивачем, яка його виховує, утримує і в його інтересах звернулася до суду з даним позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до сина [PERSON],. призначити її опікуном над малолітнім онуком та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, вказаних у позові та додатково пояснила, що після смерті її доньки [PERSON], яка є матір»ю малолітнього [PERSON], відповідач не виявив бажання брати участь у житті дитини та через нотаріуса відмовився від своїх прав на сина. На даний час хлопчик проживає разом з нею, у них гарні відносини, тому позивач вважає, що в інтересах дитини буде доцільно позбавити відповідача батьківських прав, стягнути з нього на утримання сина аліменти та призначити її опікуном над малолітнім онуком. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Представник третьої особи в судовому засіданні вважає за необхідне позов задовольнити і позбавити [PERSON] батьківських прав, оскільки, виходячи з його поведінки та позиції, дитина йому не потрібна, а також в інтересах дитини буде доцільно призначити позивача опікуном та стягнути з відповідача аліменти. Заслухавши пояснення учасників провадження, всебічно та повно встановивши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно дослідивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до слідуючого висновку. Як встановлено в судовому засіданні батьками малолітнього [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON], шлюб між якими розірваний згідно з рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 20.02.2014 року (а.с.6,8,12). Згідно зі свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 11.04.2017 року [PERSON], яка є матір»ю малолітнього [PERSON], померла [INFO] (а.с.9). Позивач [PERSON] є рідною бабусею малолітнього [PERSON] і на даний час проживає разом з дитиною в [ADDRESS] (а.с.4,6,7,22,25). Згідно з актом обстеження умов проживання сім»ї позивача [PERSON] від 12.05.2017 року, було встановлено, що сім»я позивача проживає в [ADDRESS] і складається із [PERSON] - бабусі, [PERSON] - прабабусі та двох онуків - [PERSON] і [PERSON]; санітарний стан житлового приміщення, де проживає родина позивача, добрий, в помешканні чисто, охайно; у дитини є окреме ліжко, стіл для навчання, облаштований куточок для відпочинку, в наявності одяг та взуття; відносини у родині дружні; позивачем створені належні умови для проживання та виховання дитини (а.с.22). Згідно із заявою відповідача [PERSON], яка 20.04.2017 року посвідчена державним нотаріусом Бахмацької районної державної нотаріальної контори Охрімець Л.П., він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] і дає згоду на влаштування дитини під опіку (а.с.11). Згідно з довідкою Бахмацького ДНЗ (ясла-садок) №4 «Теремок», [PERSON] з 04.06.2014 року відвідував даний заклад; вихованням та забезпеченням дитини всім необхідним займалася мати - [PERSON]; батько хлопчика - [PERSON] життям дитини не цікавився, в садочок не приходив (а.с.10). Розпорядженням Бахмацької районної державної адміністрації від 13.05.2017 року № 293 був затверджений висновок Бахмацької РДА, як органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON], оскільки [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов»язків та відмовляється від виховання дитини, матеріально не утримує, сина не відвідує, його здоров»ям та духовним розвитком не цікавиться (а.с.23). Відповідно до ст.11-12 ЗУ „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками та на піклування батьків. Виховання в сім'ї є первоосновою розвитку особистості дитини. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст.14 ЗУ „Про охорону дитинства"). Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. З підстав, передбачених ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав. Відповідно до п.п.15,16 Постанови ПВС України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З огляду на вищевикладене та позицію органів опіки та піклування, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] є обґрунтовані і заявлені з метою захисту прав та законних інтересів малолітнього [PERSON], а тому підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні було доведено, що відповідач на даний час не приділяє уваги своїй дитині, ухиляється від належного виховання сина, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи та не заперечувалось самим відповідачем. Окрім того, слід зауважити, що сам факт позбавлення відповідача батьківських прав щодо своєї малолітньої дитини не є остаточним, оскільки відповідно до ст.169 СК України, в разі зміни його поведінки, суд за його позовом може поновити його батьківські права. Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, зазначене лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей та платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення, при цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи, що обов'язок утримувати батьками своїх неповнолітніх дітей є безумовним, відповідач є особою працездатного віку, має постійне місце роботи та стабільний дохід і не заперечує проти стягнення з нього аліментів, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дитини та їх задоволення в повному обсязі. Разом з тим, згідно з положеннями ст.55 ЦК України, опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Згідно з ч.1 ст.58 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ч.3 ст.60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно з ч.2, 3,4 ст.63 ЦК України, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою; опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника; при призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного. Згідно з висновком служби у справах дітей Бахмацької райдержадміністрації, [PERSON] може бути опікуном по відношенню до малолітнього онука [PERSON] (а.с.24). Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що позивач [PERSON] за станом свого здоров»я, соціальним положенням та матеріальним становищем може виконувати обов»язки опікуна (а.с.25-30); вона звернулася із письмовою заявою до органів опіки та піклування та до суду про призначення її опікуном над малолітнім онуком [PERSON]; між бабусею та онуком склалися позитивні стосунки і вона має можливість і бажає реально виконувати обов»язки опікуна, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в цій частині і вважає, що в інтересах дитини буде доцільно призначити позивача опікуном. З огляду на вищевикладене, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з положеннями ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору, то він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного, ст.ст. 55, 59, 60, 63 ЦК України, ст.ст. 164, 166, 180, 182, 191 СК України, ЗУ„Про охорону дитинства", Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved