Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

[PERSON] звернулася у суд із позовом до Прутівської сільської ради про встановлення факту належності правовстановлюючих документів та визнання права власності на майно. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що [INFO] р. померла мати позивачки [PERSON] Останній належала земельна частка (пай), яка перебувала у колективній власності агрофірми «Рідна земля» с. Прутівка, Снятинського району, розміром 27, 72 (0,77) в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданого Снятинською районною державною адміністрацією №88 від 18.02.2000 р. На підставі рішення сесії Прутівської сільської ради народних депутатів від 08.11.2000 р. [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0, 71 га на території Прутівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [PERSON] заповіла все своє майно на користь [PERSON] Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно - земельний пай (ділянка) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 0,71 га, яка знаходиться на території Прутівської сільської ради. На даний земельний пай після смерті [PERSON], 01.03.2001 р. було видано державний акт серії [NUMBER] на земельну ділянку розміром 0,71 га. Позивачка являється єдиним спадкоємцем після смерті матері [PERSON] Однак, нотаріальна контора відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на дану земельну ділянку з тих підстав, що державний акт видано після смерті матері -[PERSON], тому позивачка змушена звернутись з позовом в суд для визнання права власності на дану земельну ділянку. Представник позивачки подав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, позов просив задовольнити, а справу просив розглядати без його участі. Представник відповідача Прутівської сільської ради в судове засідання не з'явився. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення за наступних підстав. Судом встановлено, що з свідоцтва про смерть [NUMBER] виданого на [PERSON] слідує, що вона померла [INFO] р., останній на підстав Державного акту [NUMBER] на право приватної власності на землю від 01.03.2001 р. належить земельна ділянка розміром 0, 71 га., розташована на території Прутівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З свідоцтва про укладення шлюбу Серія [NUMBER], вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 26.10.1991 р. зареєстрували шлюб. Після одруження «[PERSON]» присвоєно прізвище «[PERSON]». З свідоцтва про народження Серія [NUMBER], виданого на [PERSON], слідує, що матір'ю останньої записано [PERSON] З довідки від 13.03.2018 р. № 332, виданої Прутівською сільською радою слідує, що згідно з записом в погосподарській книзі №1 о/р 359 за [PERSON], 1917 р., яка померла [INFO] р. а/з №16 від [INFO] р. в с. Прутівка, Снятинського району, Івано-Франківської області числиться земельний пай площею 0, 71 ділнка [NUMBER]. [PERSON], [INFO], що померла на час смерті проживала в с. Видинів разом із своєю дочкою [PERSON], [INFO], яка доглядала за матір'ю і здійснювала її поховання. [PERSON] в господарстві була зареєстрована одна. Після смерті [PERSON], [INFO] в управління спадковим майном вступила її дочка [PERSON], [INFO] Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія [NUMBER] [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності агрофірма «Рідна земля» розміром 27,72 /0,77/ в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Згідно заповіту від 10.02.1994 р., посвідченого секретарем Прутівської сільської ради, слідує, що [PERSON] заповіла все своє майно на користь [PERSON] Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Згідно п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995р. "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" вбачається, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім"я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі не збігаються з ім"ям , по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними в свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому. Із копії свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] виданого на [PERSON] та з свідоцтва про народження Серія [NUMBER] слідує, що матір'ю останньої записано - [PERSON], в графі батько відсутній запис, а отже у заповіті посвідченому секретарем виконавчого комітету Прутівської сільської ради від 10.02.1994 р. помилково записано заповідача по батькові «[PERSON]». З письмових пояснень свідків [PERSON] та [PERSON], долучених до матеріалів справи слідує, що вони були знайомі з матір'ю позивачки, яка на даний час померла, їм відомо, що у останньої був відсутній запис про батька, однак всі зверталися до неї по батькові «[PERSON]». Оскільки встановлення факту належності даного документу необхідно для оформлення спадщини після смерті матері, то даний факт підлягає встановленню в судовому порядку. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту належності документів, а тому слід Встановити факт, що заповіт складений [PERSON] в користь [PERSON] і посвідчений секретарем Прутівської сільської Ради 10.02.1994 року вважати таким, що складений [PERSON], яка померла [INFO] р. в користь [PERSON], [INFO]. Встановити факт, що Державний акт на право приватної власності на землю [NUMBER] зарестрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER] від 01.03.2001 р. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,71 га. виданий на «[PERSON]» належить «[PERSON]», яка померла [INFO] р. Відповідно до ч.3 та ч.5 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встанволеного статею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Із ч.1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а з ч.3 ст.1268 ЦК України слідує, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ч.ч.2, 3, 5 ст.158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності та користуванні громадян і юридичних осіб. Згідно ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 560 ЦК УРСР, спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Зібрані по справі докази вказують, що [PERSON] на праві власності належала земельна ділянку (пай) розміром 0,71 гектарів в межах згідно з планом, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Прутівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, після смерті якої було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], спадкоємцем якої є її донька [PERSON], яка вступила в управління спадковим майном, а тому суд вважає, що за [PERSON] слід визнати право власності на земельну частку (пай), що розташована на території Прутівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, в межах земельної ділянки площею0,71 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 01.03.2001 р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №310, виданого на [PERSON], яка померла [INFO] р. На підставі наведеного та ст.ст. 15, 16, 392 ЦК України,

Outcome: approved