Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки, з оформленням права власності на цю земельну ділянку. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що її мама, яка померла у 2014 році, за життя була членом садівничого кооперативу «Світлячок», користувалася та обробляла земельну ділянку, що була у користуванні цього кооперативу. Зазначає, що у 1995 році рішенням виконавчого комітету Червоноградської міської ради народних депутатів вирішено передати її мамі у приватну власність вказану земельну ділянку. Проте за життя мама не встигнула завершити приватизацію з оформлення права власності на земельну ділянку, відповідного державного акту не отримала. Наголошує, що є спадкоємцем мами, однак не може успадкувати земельну ділянку, так як остання не була зареєстрована за мамою. Вважає, що має право у порядку спадкування на завершення приватизації цієї ділянки. Відтак просить суд визнати за нею право на завершення приватизації вказаної земельної ділянки, з оформлення відповідного права власності за нею. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали покликаючись на доводи й обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, при вирішенні спору покладається на думку суду. Представники третіх осіб у судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Вислухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Із копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00014757734 від 25.11.2014 року вбачається, що у звязку із укладанням шлюбу позивачкою було змінено прізвище із «Загородня» на «Жуковська». Як вбачається із копії свідоцтва про народження позивачки серії ІІІ-УР № 212023, її батьками є [PERSON] та [PERSON] Натомість згідно копії свідоцтва про шлюб серії І-УР № 219093, [PERSON] 18.04.1961 року уклав шлюб із [PERSON], [INFO] внаслідок чого остання змінила прізвище на «Загородня». Відповідно до копії рішення виконкому Червоноградської міської ради народних депутатів від 21.12.1995 року № 487 «Про закріплення земельних ділянок, надання і передачу їх у приватну та колективну власність», вирішено передати у приватну власність для ведення садівництва земельну ділянку № 28 площею 389 м2 члену садівничого кооперативу «Світанок» [PERSON] Також зобовязано членів та голів кооперативу звернутись до землевпорядника міста для одержання Державних актів на право приватної власності на землю. [PERSON] не оформила та не зареєструвала право власності на вище вказану земельну ділянку, що стверджується листом відділу Дерземагенства у м. Червонограді Львівської області від 09.07.2015 року № 29-1324-0.2-2790/2-15, та власне позивачкою і її представником. Із наданої листом Червоноградської державної нотаріальної контори від 09.10.2015 року № 1407/01-16 копії спадкової справи № 458/2014 судом встановлено, що у провадженні цієї контори є відкрита справа після смерті [PERSON], [INFO], яка померла 15.09.2014 року. [PERSON] цього, факт смерті [PERSON] стверджується копією відповідного свідоцтва серії І-СГ № 370371 від 16.09.2014 року. Як вбачається із листа № 822-02-14 від 06.07.2015 року, що міститься у вказаній спадковій справі, спадкоємцем за законом є дочка померлої [PERSON] Спадкове майно складається з 2/4 частин квартири та земельної ділянки, що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Червоноград, садівничий кооператив «Світанок». Свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку видати неможливо, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на неї. Згідно копії заяви від 03.12.2015 року, позивачка зверталася із заявою до виконкому Червоноградської міської ради з проханням внести зміни до рішення останнього від 21.12.1995 року № 487 та виправити прізвище її матері «Романчук» на «Загородня». Відповідно до копії відповіді від 14.12.2015 року № 3/21-8996/2-14, позивачці було відмовлено у задоволенні зазначеної заяви. Як вбачається з пояснень свідка [PERSON], наданих нею у судовому засіданні, що її земельна ділянка межує із спірною земельною ділянкою, якою користувалася [PERSON]. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона бувала на дачі своєї дочки, її земельна ділянка знаходиться біля ділянки [PERSON]. Однак [PERSON] вона не знає. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (ст. 126 цього Кодексу). При цьому, абзацом 2 п. 1 Розділу Х «Прикінцеві положення» ЗК України, рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України\~від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до\~Закону України\~"Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Суд погоджується з доводами позивача та її представника у тому, що коли спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125\~ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця. При цьому суд зазначає, що не підлягають задоволенню позовні вимоги спадкоємців про визнання права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, якщо спадкодавцем не було розпочато процедуру приватизації земельної ділянки. Відтак, на думку суду, обовязковою умовою задоволення позовів у спорах такої категорії має бути наявність рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, оскільки таке рішення одночасно засвідчує, що останній отримував право на таку приватизацію та розпочав її процедуру. З огляду на досліджені докази, суд звертає увагу на невідповідність у прізвищах осіб, а саме - мами позивачки та особі, якій передано у приватну власність для ведення садівництва земельну ділянку № 28 у садівничому кооперативі «Світанок». За таких обставин, на думку суду, позивачкою не доведено того, що компетентним органом ухвалювалося рішення про передачу у власність вказаної земельної ділянки саме її мамі - [PERSON] Відтак є не доведеним те, що [PERSON] набувала право на приватизацію земельної ділянки № 28 у садівничому кооперативі «Світанок» та/або розпочинала процедуру її приватизації. Зібрані докази у справі підтверджують факт користування покійною мамою позивачки даною земельною діяльною, однак вони не можуть підмінити відповідне рішення компетентного органу. Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На думку суду зміна прізвища, виправлення помилки у рішенні виконкому повинні бути доказані актовим записом, рішенням суду, рішенням відповідного виконавчого комітету, аж не як показами свідків та записами та обкладинці трудової книжки чи довідкою [PERSON] садівничого кооперативу. Тому враховуючи викладене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed