Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , про визнання права власності на спадкове майно, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування після смерті матері, [PERSON] , яка померла [INFO] на 1/3 частки житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] . Позов обґрунтовано тим, що [INFO] померла мати позивачки, [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після її смерті відкрилася спадщина, яку позивачка частково оформила, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом. Оформити право власності на 1/3 частину житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] , який також входить до спадкового майна, що залишилося після смерті [PERSON] , позивач позбавлена можливості з тих підстав, що спадкодавиця за життя не оформила право власності на вказану частину будинку у визначеному законом порядку. Житловий будинок в [ADDRESS] відноситься до категорії колгоспного двору. Станом на 15 квітня 1991 року до складу колгоспного двору входили: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Позивач у визначеному законом порядку прийняла спадкове майно та частково його оформила. Після смерті матері спадкоємцями до її майна крім позивача є [PERSON] (чоловік спадкодавиці) та [PERSON] (донька спадкодавиці), які у визначеному законом порядку від прийняття спадщини відмовилися. Оформити право власності на 1/3 частину житлового будинку в [ADDRESS] [PERSON] позбавлена можливості з тих підстав, що спадкодавиця [PERSON] , за життя у визначеному законом порядку не встигла оформити право власності на нього. Вказане підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Позивач [PERSON] надала до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] надали до суду письмові заяви про визнання позовних вимог та розгляд справи за їх відсутності. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача, [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після її смерті відкрилася спадщина, яку позивачка частково оформила, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.03.2010 року, реєстр №913 спадкової справи №863/2009 року. Оформити право власності на 1/3 частину житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] , який також входить до спадкового майна, що залишилося після смерті [PERSON] , позивач позбавлена можливості з тих підстав, що спадкодавиця за життя не оформила право власності на вказану частину будинку у визначеному законом порядку. Вказане підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Житловий будинок в [ADDRESS] відноситься до категорії колгоспного двору. Станом на 15 квітня 1991 року до складу колгоспного двору входили: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Позивачка прийняла спадкове майно та частково його оформила. Після смерті [PERSON] спадкоємцями до її майна крім позивачки є [PERSON] (чоловік спадкодавиці) та [PERSON] (донька спадкодавиці), які у визначеному законом порядку від прийняття спадщини відмовилися. Оформити право власності на 1/3 частину житлового будинку в [ADDRESS] [PERSON] позбавлена з тих підстав, що спадкодавиця [PERSON] , за життя у визначеному законом порядку не встигла оформити право власності на нього. Вказане підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії №414/02-31 від 08.10.2019. В силу ст.1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. ст. 1217-1219 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та припинились внаслідок його смерті, крім прав та обов`язків, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця. З аналізу норм ст.ст.1268-1270 ЦК України, необхідно щоб спадкоємець прийняв спадщину у шестимісячний строк. Відповідно до П.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" визначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме : а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності із вимогами листа Міністерства Юстиції України за №19-32\\319 від 21.02.2005 року згідно якого у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Вимоги щодо стягнення судових витрат позивачем не пред`являлись. На підставі ст.ст. 25, 346, 1217, 1218 - 1222, 1258, 1261, 1268 -1270, 1299 ЦК України,

Outcome: approved