Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

27.04.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею як за спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS], мотивуючи тим, що приватним нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що право власності на частку зазначеного житлового будинку не зареєстроване у встановленим законодавством порядку за спадкодавцем. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Відповідач у судовому засіданні зазначив, що позовні вимоги визнає та проти їх задоволення не заперечує. Третя особа у судовому засіданні наголосила, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.06.1992 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3944 та технічного паспорту, виданого Ізмаїльським БТІ від 15.06.1990 року, [PERSON] є власником 1/2 частини незакінченого будівництвом будинку по [ADDRESS]. Згідно матеріалів технічного паспорту зазначеного житлового будинку, виданого КП «Ізмаїльське МБТІ» 12.02.2015 року, по [ADDRESS] знаходиться житловий будинок. Згідно довідки КП «Ізмаїльське МБТІ» від 27.03.2015 року за № 195 власниками житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого у [ADDRESS], є [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 26.06.1992 року та [PERSON] на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.08.2010 року. Зазначений житловий будинок побудований у 1976 році є завершений будівництвом та не належить до самочинного будівництва. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29.07.2014 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеській області, [PERSON] померла [INFO] року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 08.07.2014 року приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Гнесько В.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 2234, [PERSON] заповіла усе своє майно, яке на день смерті буде їй належати та де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось - [PERSON] та [PERSON]. Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) заповіт [PERSON] не змінювався та не скасовувався. Осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту після смерті , [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України - спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк звернулась з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса що підтверджено відповідною заявою. Відповідач [PERSON], інший спадкоємець за заповітом, від заповіданого йому майна відмовився на користь [PERSON], що підтверджено відповідною заявою від 22.01.2015 року за № 3. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гончарової О.С. № 18/02-14 від 05.02.2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку з тим, що право власності на частку житлового будинку з надвірними спорудами, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], не зареєстроване у встановленим законодавством порядку за спадкодавцем. Відповідно до п.п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст. 316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, у тому числі, з огляду на те, що відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved