Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про розірвання договору оренди землі. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що [PERSON] належала земельна ділянка площею 13,010 га, що розташована на території Грушуватської сільської ради Пятихатського району Дніпропетровської області. 06 травня 2010 року батько уклав з фізичною особою підприємцем [PERSON] договір оренди земельної ділянки строком на 10 років, а 05 серпня 2015 року батько помер. Спадщину за заповітом у вигляді земельної ділянки площею 13,010 га, що розташована на території Грушуватської сільської ради Пятихатського району Дніпропетровської області прийняв він отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом. У спірному договорі оренди зазначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юриичної особи-орендаря є (не є) підставою для зміни умов або розірвання договору. При цьому сторононами договору оренди потрібне словосплучення «є» чи «не є» підставою розірвання договору оренди не підкреслено, а тому вважає, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для розірвання договору оренди. У звязку з чим у письмовому вигляді звернувся до відповідача з вимогою про дострокове розірвання договору оренди, проте відповідач на його вимогу ніяк не відреагувала, договір оренди розривати не бажає. У звязку з вищевикладеним, просить розівати договір оренди земельної ділянки площею 13,010 га, що розташована на території Грушуватської сільської ради Пятихатського району Дніпропетровської області № 3 від 06 травня 2010 року, укладений між [PERSON] та фізичною особою підприємцем [PERSON] Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві. Відповідач фізична особа-підприємець [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що дійсно 06.05.2010 року між нею та [PERSON] був укладений договір оренди землі строком на 10 років. В наданому позивачем примірнику договору оренди дійсно між ними не визначено чи є перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншого власника підставою для розірвання договору. Проте вважає, що відсутність даної умови ніяким чином не порушує прав та законних інтерсів позивача, в звязку з чим вимоги позивача вважає необгрунтованими. Заборгованості по орендній платі перед позивачем вона не має, умови договору виконуються належним чином, а тому у задоволені позову просила відмовити. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] на праві приватної власності на землю належала земельна ділянка площею 13,0100 га, що розташована на території Грушуватської сільської ради Пятихатського району Дніпропетровської області відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії I-ДП № 131070 від 14.04.2003 року. 06 травня 2010 року між [PERSON] та фізичною-особою підприємцем [PERSON] в письмовій формі укладений договір оренди земельної ділянки, згідно якого [PERSON] передав ФОП [PERSON] в строкове платне користувння належну йому земельну ділянку строком на 10 років/а.с.7-10/. Даний договір пройшов відповідну державну реєстрацію та є зареєстрованим у Жовтоводському відділі ДРФ ДП Центр ДЗК 20 грудня 2010 року за № 041013801608, про що мається відповідний запис в договорі. Передачу земельної ділянки, якою користується відповідач ФОП [PERSON] здійснено на підставі акту прийняття-передачі земельної ділянки в оренду, копія якого долучена до матеріалів справи /а.с.11/. 05 серпня 2015 року [PERSON] помер. Позивач [PERSON] після смерті батька [PERSON] успадкував належну йому земельну ділянку площею 13,010 га, що розташована на території Грушуватської сільської ради Пятихатського району Дніпропетровської області, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом /а.с.12/ та зареєстрував своє право на нерухоме майно, про що свідчить копія Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності/а.с.14. З пункту 35 спірного Договору оренди слідує, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичною особи-орендаря є (не є) підставою для зміни умов або розірвання договору. Позивач, в обгрунтування завлених вимог надав договір оренди, згідно якого в п. 35 зазначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичною особи-орендаря є (не є) підставою для зміни умов або розірвання договору. При цьому в словосполученні «є (не є)» потрібне не підкреслено. У той же час, у примірнику договору, який був наданий відповідачем у п. 35 зазначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншого власника не є підставою для розірвання договору. За таких обставин відсутні підстави вважати, що сторони дійшли згоди щодо змісту пункту 35 Договору, на який посилається позивач, тобто сторони договору не досягли згоди про те, що перехід права на орендовану земельну ділянку до іншого власника може бути підставою для розірвання договору. Згідно зі ст. 19 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Відповідно до ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до п. 34 Договору розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Таким чином, беручи до уваги те, що сторони не дійшли згоди щодо змісту пункту 35 Договору, а ст. 32 Закону України «Про оренду землі» передбачає, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору, інше спірним договором оренди не встановлено, тому підстави на які посилається позивач для розірвання договору оренди відсутні. Що ж стосується вимог позивача про розірвання договору оренди у звязку з наявністю заборгованості по орендній платі суд приходить до наступного. Статтею 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір та умови орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати передбачено ст. 24 Закону. Загальні підстави для розірвання договору передбачені статтею 651 ЦК України та включають положення про те, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Підстави припинення договору оренди землі передбачені статтею 31 Закону України "Про оренду землі", зокрема згідно ч. 3 цієї статті на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Припинення договору оренди землі шляхом його розірвання врегульовано положеннями ст. 32 Закону України "Про оренду землі". Відповідно до ч. 1 цієї статті на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Як встановлено в судовому засіданні відповідач фізична особа-підприємець [PERSON] виплату орендодавцю орендної плати здійснювала систематично, про що свідчать відомості на виплату грошей, а саме за період з 2010 року по 2016 рік, з яких вбачається, що як [PERSON] так і позивач отримували орендну плату/а.с.57-72/, копії накладних про отримання сільськогосподарської продукції/а.с.86-95/. З відомостей вбачається, що претензій до орендаря [PERSON] не пред'являв, відомості підписував власноручно. За таких обставин, оцінюючи усі докази, які були досліджені у судовому засіданні у їх сукупності та приймаючи до уваги те, що за результатами розгляду справи факту невиконання умов договору відповідачем ФОП [PERSON] не встановлено, сторони договору не досягли згоди про те, що перехід права на орендовану земельну ділянку до іншого власника може бути підставою для розірвання договору, а навпаки передбачили, що розірвання договору в односторонньому порядку не допускається (п.34), тому суд вважає, що вимоги позивача не є законними та обгрунтованими, у звязку з чим задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed