Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

17 лютого 2021 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача в якому просив стягнути із відповідача на його користь заборгованість 87668 грн. 89 коп., моральну шкоду в розмірі 25000 грн. 00 коп., витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн. 00 коп. Свій позов обґрунтовував тим, що він з 25.12.1985 року по 31.07.2020 року працював у відповідача на різних посадах. 31.07.2020 року позивач був звільнений з посади сторожа-прибиральника Київської дільниці водних шляхів за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію. При звільненні йому було повідомлено про суми, належні працівникові при звільненні, однак вони не були виплачені згідно розрахункового листа за липень 2020 року 112014,76 грн. Частину боргу відповідачем було виплачено за період з липня по листопад 2020 року. З листопада у відповідача існує заборгованість перед позивачем у розмірі 64018,89 грн. Розмір середньої заробітної плати позивача згідно розрахункового листа за липень 2020 року становить 4730 грн., це сума, яка зазначена в графі одноразова допомога у зв`язку з виходом на пенсію, а також в графі оклад. Таким чином з 31.08.2020 року по 05.02.2021 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 87668,89 грн., з яких: -64018,89 грн. - заборгованість із заробітної плати та вихідної допомоги, що обліковується відповідачем; -23650 грн. - розмір суми відповідальності відповідача згідно ст. 117 КЗпП України за період з 31.07.2020 року по 31.01.2021 року (4730 грн. х 5 (місяців) = 23650 грн.). Позбавлення позивача винагороди за свою працю призвели до моральних переживань, він втратив душевний спокій, у нього погіршилось здоров`я, він постійно перебуває у роздратованому стані. Позивач мав позичати грошові кошти для свого існування у своїх родичів, що принижувало його гідність та створює додаткові моральні страждання. У нього підвищився артеріальний тиск, він втратив на короткий час працездатність. Глибину страждання позивача також підсилював факт усвідомлення не отримання винагороди за працю, підсилювало усвідомлення несправедливості та свавілля з боку відповідача. Окрім цього, внаслідок не сплати відповідачем єдиного соціального внеску на суму заборгованості, йому нараховується та виплачується пенсія в меншому розмірі, що зменшує засоби для існування та завдає душевних переживань та зневіри у свої сили та справедливість, тому оцінює заподіяну йому моральну шкоду у розмірі 25000 грн. Витрати позивача на правову допомогу складають 3000 грн., що підтверджується копією договору про надання правової допомоги, додатком до нього, калькуляцією затрат часу адвоката, витраченого на вивчення матеріалів справи та складання позовної заяви, копією платіжного доручення про перерахування коштів, що додаються до позовної заяви. Крім того, у відповідності до статті 237-1 Кодексу законів про працю України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Позивач зазначає, що внаслідок порушення відповідачем його законних прав, а саме невиплати заробітної плати, порушився звичний для позивача уклад життя, що завдало позивач моральних страждань, які виразилися в переживаннях, пов`язаних із необхідністю звернення до суду за захистом свого порушеного права, докладання додаткових зусиль для утримання себе та своєї сім`ї, позивач вказує, що він зазнав втрат немайнового характеру, тобто йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 25000,00 грн. 19 лютого 2021 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 17 травня 2021 року. 11 травня 2021 року представник Державного підприємства водних шляхів ?Укрводшлях? подала до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечувала проти задоволення позовних вимог. Посилалась на те, що [PERSON] дійсно працював ДП ?Укрводшлях? та 31.07.2020 року був звільнений за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію. Через відсутність коштів, відповідач не повністю розрахувався з позивачем при звільненні, заборгованість виникла у підприємства не тільки перед позивачем. Позивач стверджує в своїй позовній заяві, що 4730 грн. - це його середній заробіток, проте ця сума зазначена в графі одноразова допомога у зв`язку з виходом на пенсію, а також в графі оклад, тому надані позивачем розрахунки, здійснені з порушенням вимог чинного законодавства. Тому вважає, що в цій частині позовна вимога не може бути задоволена судом. Також посилається на те, що позивач не надав жодного доказу на підтвердження завдання йому моральної шкоди, а отже дана позовна вимога [PERSON] не доведена та не може бути задоволена судом. Щодо вимог про стягнення витрат на правову допомогу, то представник відповідача також заперечувала, оскільки перевіривши в Єдиному реєстрі адвокатів виявилось, що адвокат Оберемко Р.А. не значиться. Таким чином, враховуючи відсутність відомостей про адвоката Оберемко Р.А. в ЄРАУ на офіційному веб-сайті Національної асоціації України витрати на правову допомогу не можуть бути включені до позовних вимог так як не доведений факт перебування [PERSON] в статусі адвоката на дату надання правової допомоги, так як сам по собі договір на правову допомогу та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю можуть свідчити тільки про те, що існують договірні відносини між сторонами та те, що [PERSON] отримав колись свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, а діяльність особи, як адвоката може бути на даний час зупинена чи взагалі зупинена. Тому просила залишити даний позов без розгляду, оскільки він поданий особою, яка не має повноважень на ведення справи. 17 травня 2021 року від адвоката Оберемка Р.А. надійшла відповідь на відзив, в якій він вказує на те, що відзив представника відповідача є надуманим, незаконним, та таким, що не підлягає прийняттю до уваги судом, а саме: ним був зроблений адвокатський запит до відповідача та отримано відповідь за підписом в.о. директора про наявність у відповідача перед позивачем заборгованості у сумі 64018,89 грн.станом на 12.03.2021 року, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні починаючи з 31.07.2020 року по 31.01.2021 року в розмірі 23650 грн. 00 коп. ці обставини у своєму відзиві представник відповідача не заперечувала, а заперечувала надані позивачем розрахунки заборгованості, однак жодних інших розрахунків вона не наводить. Щодо моральної шкоди, то в позовній заяві зазначено, що неправомірні дії відповідача призвели до моральних страждань, переживань, порушення спокою та порушення нормальних життєвих зв`язків. Щодо його повноважень як адвоката, пояснив, що він надав до суду копію свідоцтва про право на здійснення адвокатської діяльності, відповідно є адвокатом, протилежних доказів про скасування свідоцтва, несумісності, припинення адвокатської діяльності представником відповідача не надано та відповідні факти відсутні. Повноваження щодо внесення відомостей про адвоката належать до ради адвокатів України, а не самого адвоката. Звертає увагу суду на те, що він набув статусу адвоката до введення в дію Закону України ?Про адвокатуру та адвокатську діяльність? з редакцією ст. 17 закону, відповідно на момент набуття ним статусу адвоката відсутній був ЄРАУ. У зв`язку з вищезазначеним просив суд не приймати до уваги відзива відповідача. 17 травня 2021 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. в задоволенні клопотання представника відповідача Акопян М.А. про залишення позову без розгляду - відмовлено. 25 травня 2021 року представник відповідача Акопян М.А. подала до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому вона звертає увагу суду на те, що вона не подавала позовну заяву, а отже не має обов`язку здійснення розрахунку та обгрунтування позовних вимог. У позовній заяві та відповіді на відзив не надано жодного доказу підтвердження завдання [PERSON] моральної шкоди. В зазначеному представником позивача обгрунтуванні розрахунку пенсії відсутній взаємозв`язок між розміром пенсії та виплатою заробітної плати. Звертає увагу суду на те, що [PERSON] ні до позовної заяви, ні до відповіді на відзив не додав довіреність та ордер, виданий відповідно до Закону України ?Про адвокатуру і адвокатську діяльність?, тому вважає, що позовну заяву та відповідь на відзив подано не уповноваженою особою та просила провадження у справі закрити. Згідно Порядку ведення Єдиного реєстру адвокатів України, адвокат Оберемко Р.А. мав обов`язок звернутися до ради адвокатів України для внесення інформації в ЄРАУ. Таким чином, адвокат Оберемко Р.А. станом на сьогоднішній день не міститься у ЄРАУ, як особа, що набула право на заняття адвокатською діяльністю та відсутність даних відомостей у ЄРАУ відбувається через підстави залежні від нього. Представник позивача надав витяг з ради адвокатів м. Києва від 08.02.2018 року за підписом Голови Ради адвокатів міста Києва Рафальської І.В., проте відповідно до розпорядження Голови Національної асоціації адвокатів України №80 від 10.10.2016 року їй заблоковано доступ до бази даних ЄРАУ, як адміністратору Першого рівня, тому вона не має технічної можливості вносити відомості до ЄРАУ. Таким чином, наданий адвокатом витяг не є дійсним, тому просила позов залишити без розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, пояснення надав аналогічні викладеним у позові. Представник відповідача повторно в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши подані докази та проаналізувавши всі аргументи сторін, викладені у позовній заяві, встановив такі обставини і дійшов наступних висновків. Як вбачається із наданої копії трудової книжки на ім`я [PERSON] , він дійсно з 25.12.1985 року по 31.07.2020 року працював в ДП ?Укрводшлях? на різних посадах (а.с. 7-8). 31.07.2020 року позивач згідно наказу №146-0 від 28.07.2020 року був звільнений з посади сторожа-прибиральника Київської дільниці водних шляхів за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію (а.с. 11). Згідно розрахункових листків за липень, жовтень, листопад та грудень, виданих ДП ?Укрводшлях?, у відповідача перед позивачем існує борг у розмірі 64018,89 грн., станом на 12.03.2021 року, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні починаючи з 31.07.2020 року по 31.01.2021 року в розмірі 23650 грн. 00 коп. Відповідно до ч.1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ст.117 КЗпП - в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Для обчислення середньої заробітної плати застосовується Порядок, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, в редакції Постанови № 542 від 29.07.2015, п.1 у випадку : а) виплати компенсації за невикористані відпустки; є) виплати вихідної допомоги; з) вимушеного прогулу; л) в інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати. п.2: У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Порядок нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, розписаний у п.8 даного порядку, зокрема нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів. Факт невиплати своєчасно заробітної плати та факт непроведення своєчасного остаточного розрахунку зі звільненим працівником відповідач не заперечує, тому суд даний факт вважає встановленим. Підстав для звільнення відповідача від обов`язку по виплаті зарплати та проведення розрахунку зі звільненим працівником нема. Таким чином, є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача всієї наявної заборгованості по заробітній платі у розмірі 64018 грн. 89 коп., станом на 12.03.2021 року, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні починаючи з 31.07.2020 року по 31.01.2021 року в розмірі 23650 грн. 00 коп. Підстав для звільнення відповідача від виконання вимог статті 117 КЗпП в даному випадку не встановлено. Відповідач так і не надав своїх заперечень щодо факту затримки розрахунку зі звільненим позивачем. Не встановлено факту ухилення самого працівника від отримання вказаних розрахункових сум. Не виявлено обставин, які б вказували на існування спору щодо вказаних сум і їх розміру станом на день звільнення і станом на день, коли такий розрахунок мав би бути проведений. Не встановлено інших поважних причин затримки розрахунку з працівником, які б могли бути розглянуті як підстава для звільнення відповідача від обов`язку та наслідків, покладених на нього ст.117 КЗпП. Таким чином позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню, в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі та вихідної допомоги у розмірі 64018 грн. 89 коп.станом на 12.03.2021 року, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні починаючи з 31.07.2020 року по 31.01.2021 року в розмірі 23650 грн. 00 коп. Щодо стягнення із відповідача на користь позивача моральної шкоди слід зазначити наступне. Відповідно до статті 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав привели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року №4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зважаючи на те, що матеріали справи не містять будь яких доказів які б підтверджували факт завдання моральної шкоди, характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 25000 грн. Відповідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно акту виконаних робіт №1 від 05 лютого 2021 року за договором правничої допомоги №12 від 02.02.2021 року, адвокатом було витрачено 7,5 робочих годин. Підписанням цього акту сторони підтверджують, що клієнтом сплачено адвокату 3000 грн. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 12 від 05.02.221 року [PERSON] за договором про надання правничої допомоги № 12 від 02.02.2021 року сплачено 3000 грн. 00 коп. Таким чином, оскільки суд дійшов висновку про задоволення вимог про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн. 00 коп. Відповідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 2) у разі відмови в позові на відповідача.

Outcome: partial