Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дитини та присудження аліментів за минулий час. Як доказ заявлених вимог вказує, що з відповідачем по справі перебувала у шлюбі, який зареєстрований 21.10.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ківерцівського районного управління юстиції, актовий запис № 12, та який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.06.2012 року розірвано. Від шлюбу є син [PERSON], [INFO]. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, посилаючись на те, що [PERSON] неодноразово зверталась до відповідача з вимогою про допомогу в утриманні дитини, проте відповідач не надає будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини, просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], за останні три роки в розмірі 1/2 частки заробітку (доходу ), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за кожен місяць. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] заявлений позов визнали частково. [PERSON] суду пояснив, що погоджується сплачувати аліменти на утримання дитини, але в меншому розмірі ніж зазначив позивач, оскільки на даний час перебуває в шлюбі з іншою жінкою, від якого мають спільну дитину. Крім того, його теперішня дружи має ще двох дітей від попереднього шлюбу. Зазначив, що після розірвання шлюбу утримував свого неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], давав йому гроші, купував іграшки, одяг, шкільне приладдя, відвідував його, їздив з ним на відпочинок на озеро Світязь, тому в частині позовних вимог про стягнення з нього аліментів за минулий час просив відмовити. Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі, який зареєстрований 21.10.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ківерцівського районного управління юстиції, актовий запис № 12, та який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.06.2012 року розірвано (а.с.4, 6). За час перебування в шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO] (а.с.5), який на даний час проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, що стверджується довідкою про склад сімї № 627 від 26.04.2016 року (а.с.7), та батьком якого у свідоцтві про народження записаний відповідач у справі [PERSON] Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у нього інших дітей. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії І-ЕГ № 089076 від 28.04.2014 року відповідач [PERSON] перебуває в шлюбі з [PERSON], в якому 29.09.2014 року народилася дочка [PERSON] (а.с.16,17). Згідно довідки ПАТ "Декстон" Дружина відповідача перебуває у відпустці по догляду за дитиною по 29.09.2017 року (а.с.18). Суд також приймає до уваги, що на утриманні відповідача перебуває неповнолітній син дружини від першого шлюбу [PERSON], який навчається в Луцькому Вищому професфйному училищі (а.15,19). В силу ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до довідки про доходи № 14 від 18.05.2016 року відповідач [PERSON] працює на посаді енергетика у ТзОВ «Підшипник-енергоремонт» і його середньомісячна заробітна плата за січень-квітень 2016 року становить 5752, 70 грн. Стаття 182 СК України закріплює мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], 11.09.2006 року, в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову - 10.05.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. При цьому суд не бере до уваги посилання позивача як на підставу заявлених вимог про стягнення аліментів у розмірі 1/2 частки доходів відповідача на те, що дитина постійно хворіє та потребує медикаментозного лікування, а також на наявність додаткових витрат у зв'язку з участю дитини у гуртках та секціях, як такі, що не доведені доказами. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. У відповідності з ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Свідок [PERSON], суду показав, що в період з 2010 року по 15.01.2014 року працював разом із [PERSON] Останній їздив до дитини, купував подарунки, шкільне приладдя, відпрошувався на перший дзвоник. Із народженням другої дитини в другому шлюбі відношення до сина не змінив. Крім того, надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання сина стверджується довідкою ПАТ "ПриватБанк" від 23.05.2016 року про сплату грошових переказів на картку позивача [PERSON] У зв'язку з тим, що позивачем не надано суду жодних доказів того, що вона вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача, а саме зверталась до відповідача з вимогою по сплаті аліментів за місцем його проживання, не надала суду докази про ухилення відповідача від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, що відповідач приховував своє місце знаходження або свій заробіток (доходи) та інші подібні дії, тому позовні вимоги в частині стягнення аліментів за минулий час необґрунтовані та до задоволення не підлягають. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної вимоги. За таких обставин з відповідача [PERSON] підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial