Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Перша Тернопільська державна нотаріальна контора про визначення частки спадкодавця [PERSON] в праві спільної сумісної власності на двохкімнатну квартиру за [ADDRESS], яка становила 1/3. В обґрунтування вимог вказує, що їй, [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності двохкімнатна квартира за [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. Єдиними спадкоємцями його майна за законом є дружина [PERSON] та донька [PERSON], які прийняли спадщину. 03.02.2014 року між спадкоємцями було укладено договір про поділ спадкового майна, відповідно до якого [PERSON] успадкувала належну [PERSON] частку у спірній квартирі. Звернувшись у нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у спірній квартирі отримала відмову, у зв'язку з тим, що частка спадкодавця [PERSON] у праві спільної сумісної власності не визначена. Посилаючись на наведене, просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, зіславшись на доводи викладені у заяві. Відповідач у судове засідання не з'явилася, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Попередньо надіслала суду заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Представники третьої особи у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце його був повідомлений належним чином. Попередньо надіслав суду заяву про слухання справи у відсутності представника. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є дружиною спадкодавця [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим Тернопільським ЗАГС від 07.05.1967 року. Відповідачка [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.12.19669 року, виданим міським бюро ЗАГСу в м.Тернопіль, про що зроблено актовий запис за №1565. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 17.04.1998 року, виданого ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» на підставі розпорядження (наказу) від 10.04.1998 року за №26698 встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності двохкімнатна квартира за №59, загальною проектною площею 46,0 кв.м., житловою 29,2 кв.м., по [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 31.05.2013 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №697. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, у тому числі, на належну йому частку у праві спільної сумісної власності на квартиру за [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги за законом є [PERSON] та [PERSON], які у встановленому законом порядку прийняли спадщину. [PERSON] 26 жовтня 2013 року подала у нотконтору заяву про прийняття спадщини. 03 лютого 2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про поділ спадкового майна за №3-89, посвідчений державним нотаріусом Першої Тернопільської державної нотаріальної контори, відповідно до умов якого [PERSON] спадкує частку спірної квартири, а донька [PERSON] - заощадження. 25березня 2014 року постановою Тернопільської районної державної нотаріальної контори за №805/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у праві спільної сумісної власності на квартиру за [ADDRESS], у зв'язку з тим, що не визначена частка спадкодавця у праві спільної сумісної власності. Суд, розглянувши справу, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 370 ЦК у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, або рішенням суду. В силу вимог ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу у натурі. Відповідно до роз'яснень викладених у п. 3.4 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі за № 24-75304-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є єдиними спадкоємцями майна за законом. спадкодавця [PERSON] Згідно договору про поділ спадкового майна від 03 лютого 2014 року, [PERSON] спадкує частку спірної квартири. Однак, оформити своїх спадкових прав у нотконторі не має можливості, оскільки частка квартири, яка належить спадкодавця у праві спільної сумісної власності не визначена. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити та визначити, що частка спадкодавця [PERSON] в праві спільної сумісної власності на двохкімнатну квартиру за [ADDRESS] становить 1/3.

Outcome: approved