Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 17.12.2020 року просить суд: розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] , стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 2500 грн. щомісячно. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований 02.09.2014 року. У даному шлюбі у них з відповідачем народилось двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . У 2016 році позивач зверталась до суду із заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина, яка була задоволена повністю. Стверджує, що вони з відповідачем спільного господарства не ведуть, тобто подружні відносини між ними фактично припинилися. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося через негідну поведінку відповідача, між ними часто виникають сварки. Вважає, що збереження сім`ї є неможливим та суперечитиме їхнім інтересам. Крім того, стверджує, що донька проживає із нею і перебуває на її утриманні. Просить позов задовольнити. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 25.09.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Позивачка у судовому засіданні підтримала позовні вимоги з мотивів наведених у позовній заяві та заяві про збільшення розміру позовних вимог,. Додатково пояснила, що вони з відповідачем рік часу не проживають разом, оскільки останній вживає алкогольні напої, веде себе агресивно, не дає коштів на утримання дочки. Відповідач та його представник у судовому засіданні, кожен окремо, позов в частині розірвання шлюбу заперечили, в частині стягнення аліментів визнали частково, а саме в частині розміру аліментів в сумі 1500 гривень. Додатково пояснили, що відповідач не бажає розривати шлюб, так як у них є двоє дітей, просили дати час на примирення. Крім того, зазначили, що відповідач не працює та не має змоги платити аліменти у розмірі, в якому просить позивач. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч.9 ст.7 СК України). \~Шлюб ґрунтується\~на вільній\~згоді жінки\~та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч.1 ст.24 СК України). Відповідно до\~ст.105 Сімейного кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.1\~ст.112 Сімейного кодексу України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч.2\~ст.112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 02.09.2014 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, який зареєстровано у виконавчому комітеті Любшанської сільської ради Жидачівського району Львівської області, актовий запис 6, про що видано свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER] (а.с. 5). У даному шлюбі у [PERSON] та [PERSON] народились син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями\~свідоцтв про\~народження(а.с.8,9). В судовому засіданні також встановлено, що спільне життя позивача з відповідачем не склалось через різні характери, внаслідок чого між ними часто виникають сварки, погіршилися подружні стосунки в негативну сторону. Сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин. Будь-яких конкретних дій спрямованих на примирення та збереження сім`ї відповідачем не вживалось. Вирішуючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.\~\~Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалася даним правом та звернулась до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Натомість позивач\~наполягає на\~розірванні шлюбу,\~за час\~розгляду справи\~в суді\~сторони не\~примирились,\~а відтак суд\~доходить висновку,\~що примирення\~між сторонами\~є неможливимта надавати термін на примирення є недоцільним. Таким чином, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов в частині розірвання шлюбу, підлягає задоволенню. На підставі\~ст. 113 СК України\~особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка просить суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] . Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини. Згідно довідки виданої Любшанською сільською радою №212 від 30.06.2020 року (а.с.10) донька сторін проживає разом із позивачкою [PERSON] . Згідно довідки №1215 про реєстрацію місця проживання (а.с.29) [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні встановлено, що відповідач не працює та перебуває на обліку як безробітний в Жидачівському РЦЗ з 23.10.2020 року, що підтверджується довідкою №264 від 06.11.2020р. (а.с.32). Крім того, судовому засіданні встановлено, що малолітня [PERSON] проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, оскільки відповідач в добровільному порядку не дає коштів на утримання дитини, чого останній в судовому засіданні не заперечив. Відповідно до вимог\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України\~визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 Сімейного кодексу України\~визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виплачуються аліменти до повноліття дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п. 17\~постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2\~ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3\~ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження»\~він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Згідно до\~ст. 191 ч. 1 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вищезазначені обставини, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, на те, що відповідач працездатна особа, позов визнав частково, а також беручи до уваги ту обставину, що відповідач на даний час не працює, суд приходить до переконання, що позов про стягнення аліментів на утримання дитини, підлягає частковому задоволенню та вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.07.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч.1\~ст.430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати, згідно\~ст.141 ЦПК України\~підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed