Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

12 квітня 2017 року до Арбузинського районного суду Миколаївської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Зі змісту позовної заяви вбачається, що подружнє життя у сторін не склалося, позивач скаржиться на прояви зі сторони відповідача насилля відносно неї, які супроводжувались бажаннями та погрозами фізичною розправою, в результаті чого відповідач створював нестерпні умови для спільного проживання. На даний час позивач проживає з дитиною окремо, примирення між нею та відповідачем є не можливим, сім'я фактично розпалася, і тому позивач просить шлюб розірвати. Крім того, відповідач тривалий час не надає допомогу на утримання сина [PERSON], [INFO], який проживає спільно з позивачем та знаходиться на її утриманні, тому позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від його доходу. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання двічі не з'явився, належним чином повідомлений про час і місце судового засідання. Відповідно до вимог ч. 4ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши обставини справи та проаналізувавши вимоги законодавства України про шлюб та сім'ю, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 24 вересня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області (актовий запис № 1720), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] У шлюбі сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] За твердженням позивача, яке відповідачем не спростовано, шлюбні відносини між сторонами припинені, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Спору про поділ майна, набутого у шлюбі, між сторонами немає. Неповнолітня дитина проживає з позивачем. Вимог про зміну прізвища після розірвання шлюбу позивач не заявляла. Відповідно до ч.1ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч.2ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст.115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Беручи до уваги те, що відповідач заперечень проти позову не подав, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.180 СК України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до загальних норм права ст.ст.180, 181 СК України обов'язок утримувати дитину шляхом виплати аліментів покладено на батьків, які окремо проживають від дитини. Згідно із ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Позивач просила суд визначити аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. За правилами ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Відповідно до ч.1ст.183 СК частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд знаходить заявлений розмір аліментів на дитину обґрунтованим. Згідно із ч.1ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Встановлено, що позов було подано позивачем до суду 12 квітня 2017 року. З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини, починаючи з дня пред'явлення позову (12 квітня 2017 року) і до досягнення дитиною повноліття. При постановленні рішення про стягнення аліментів суд також враховує, що позивач та відповідач в даному випадку не позбавлені права в разі зміни матеріального чи сімейного стану звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів в порядку ст.192 СК України. Суд вважає за необхідне на підставі п.1 ч.1ст.367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved