Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

[PERSON] (далі-позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі-відповідач) про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що рішенням Стахановського міського суду Луганської області від 14.07.2012 року шлюб укладений між нею та відповідачем було розірвано. [INFO] року від шлюбу з відповідачем у позивача народився син - [PERSON]. Так позивач зазначила, що на даний час дитина мешкає з нею та перебуває на повному її утриманні, відповідач регулярної матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. З цих підстав позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення позивача до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилась, однак звернулась до суду із заявою в якій позовні вимоги підтримала в повномуобсязі та просила розглядати справу за її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Заперечень проти позову не надав, явку представника не забезпечив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи рішенням Стахановського міського суду Луганської області від 14.11.2012 року розірвано шлюб між позивачем та відповідачем, що був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Стахановського міського управління юстиції (а.с.7-8). Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] ([INFO] р.н.), що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с.6). На даний час дитина постійно мешкає з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами у справі не досягнуто. Дитина перебуває на утриманні матері, відповідач у добровільному порядку не надає регулярної матеріальної допомоги, достатньої для належного забезпечення потреб доньки та її розвитку. За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №78-ХІІ, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За правилами ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач офіційно не працевлаштований, його дохід є нерегулярним, суд приходить до висновку про необхідність визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 цієї статті Кодексу визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. [PERSON] є чоловіком працездатного віку, інших дітей, окрім сина [PERSON], у нього немає. Доказів на підтвердження того, що його стан здоров'я є незадовільним відповідачем не надано. За приписами ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1 Закону України "Про прожитковий мінімумум" прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. На час розгляду справи прожитковий мінімум, встановлений Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" для дітей віком від 6 до 18 років, складає 1268,00 грн. Отже, суд вважає, що щомісячне грошове забезпечення у сумі 1268,00 грн. є необхідним й достатнім для забезпечення нормального функціонування організму малолітнього [PERSON], а також задоволення його основних соціальних і культурних потреб. Ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №78-ХІІ передбачено, що держави-учасниці повинні докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Враховуючи обставини, викладені у ч. 1 ст. 182 СК України, виходячи з принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, суд приходить до висновку про те, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання сина має становити 643,00 грн. (1268,00 грн / 2 = 643,00 грн.) щомісячно, оскільки, на думку суду, саме такий розмір щомісячного грошового забезпечення з урахуванням грошового забезпечення, яке повинна надавати на утримання дитини її мати [PERSON], є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідно до норми ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивачем пред'явлено позов 04.10. 2014 року. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 643,00 грн. щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з 04.10.2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: partial