Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

08 липня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги порушенням відповідачами зобов'язань відповідно до умов договору. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності б/н від 02 червня 2015 року, належним чином повідомлена про дату, місце та час розгляду справи, не використала наданого законом права на особисту участь у судовому засіданні, 20 липня 2015 року на електрону пошту суду нею надіслано письмову заяву, в якій вона підтримує позовні вимоги до [PERSON], [PERSON] та просить розглянути справу за її відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення /а.с.57/. У позовній заяві зазначено, що 31 січня 2008 року між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 52.3ДС/053/К01/200-НВ, відповідно до умов якого [PERSON] надані на умовах повернення, строковості, платності кредитні кошти в сумі 125000 гривень, на строк до 30 січня 2033 року, зі сплатою за користування кредитом 15,85 % річних, щомісячно в період оплати. 26 червня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначеним даним договором, ПАТ «Кредитпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Кредитпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов?язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Кредитпромбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов?язків за кредитними та забезпечувальними договорами. На забезпечення виконання зобов'язань за даним договором 31.01.2008 року між банком і відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 52.3ДС/053/П01/2008-НВ, за яким відповідач [PERSON] виступив поручителем [PERSON] і взяв на себе зобов'язання щодо солідарної відповідальності перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та винагород, штрафів, пені, інших платежів, відшкодування збитків. У зв'язку із неналежним виконанням своїх зобов'язань за кредитним договором, станом на 06.04.2015 року загальна заборгованість за кредитним договором становить 110146,94 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом 93728,65 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 16418,29 грн. Виходячи з наведеного, посилаючись на положення статей\~526, 527, 530, 1054 ЦК України, статей 3, 32, 15, 107 ЦПК України\~та протиправність дій відповідачів, якими суттєво порушуються законні права кредитора, позивач просить суд стягнути з [PERSON] та [PERSON] у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором у сумі 110146,94 грн. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду, не використала свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, на адресу суду надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності /а.с.70,90/. Окрім того, відповідачем [PERSON] на адресу суду було надіслано заперечення проти позову. У запереченнях відповідач зазначає, що наданий суду розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки і довідка щодо загальної заборгованості не являються правовстановлюючими документами, які за законом підтверджують вказану заборгованість. Вказує на відсутність детального розрахунку заборгованості в матеріалах справи, а також на відсутність у матеріалах справи належних доказів наявності у позивача права вимоги за зазначеним кредитним договором. Окрім того, відповідач зазначає, що договір поруки є припиненим на підставі ст.559 ч.1 ЦПК України, тому [PERSON] не може бути відповідачем по справі. Крім того, суду не надано належних доказів щодо обставин дострокового повернення позики, у зв?язку із чим просила відмовити у задоволенні позову /а.с.71-73/. Представник відповідача [PERSON] [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги № 24/08/15 від 25 серпня 2015 року, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується поштовим повідомленням /а.с.80/, але не використав свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, про причини неявки не повідомив. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача [PERSON] про місце, день та час розгляду справи. Так, відповідно до вимог ст.127 ЦПК України 13.07.2015 року за місцем реєєстрації відповідача було надіслано повідомлення про виклик до суду на 17.07.2015 р., копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви із доданими документами /а.с.46/. Відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України судом на адресу відповідача було спрямовано листи про необхідність явки до судових засіданнь, призначених на 21.07.2015 р., 02.09.2015 р. та 28.09.2015 р. відповідно, з роз?ясненням положення ч.4ст.169 ЦПК України. Проте відповідач [PERSON] навмисно не з'явилися до поштового відділення для отримання судової кореспонденції, про що свідчать відповідні відмітки на повернутих конвертах /а.с.63,64,81/. Відповідно до вимог ч.9\~ст. 74 ЦПК України\~виклик у судове засідання відповідача [PERSON]Г було здійснено шляхом розміщення оголошення у друкованому засобі масової інформації державної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий курєр» /а.с.85/. Здійснити відповідно до розпорядження КМУ від 21 січня 2015 року №41-р\~розміщення оголошення про виклик до суду відповідача у друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження - газеті «Донеччина», не є можливим у звязку із перебуванням редакції цієї газети на території, що тимчасово не контролюється Україною - у місті Донецьку /а.с.88,89/. Аналізуючи\~\~наведені\~\~обставини,\~\~суд\~приходить\~\~до\~переконання,\~що відповідачем [PERSON] недобросовісно здійснюються його процесуальні права, у зв'язку з чим, суд приходить до висновку про належне повідомлення відповідача, а тому суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача [PERSON] Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) встановив наступне. Приписами частини 1\~статті 1054 Цивільного кодексу України\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 31 січня 2008 року юридична особа Відкрите акціонерне товариство «Кредитпромбанк», і [PERSON], [INFO], уклали кредитний договір №52.3ДС/053/К01/2008-НВ, відповідно до умов якого [PERSON] надані на умовах повернення, строковості, платності кредитні кошти в сумі 125000,00 гривень у вигляді невідновлювальної кредитної лінії у національній валюті, на строк до 30 січня 2033 року, зі сплатою за користування кредитом 12,74 % річних, щомісячно в період оплати. Позичальник зобов'язався погашати кредит та проценти щомісячними платежами /а.с.6-16/. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 31 січня 2008 року Відкрите акціонерне товариство «Кредитпромбанк» і [PERSON] уклали договір поруки № 52.3ДС/053/П01/2008-НВ, за яким відповідач [PERSON] виступив поручителем [PERSON] і взяв на себе зобов'язання солідарно відповідати перед кредитором за своєчасне та повне виконання зобов?язань [PERSON] за кредитним договором № 1№52.3ДС/053/К01/2008-НВ від 31.01.2008 року /а.с.18-20/. 24 жовтня 2008 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору № №52.3ДС/053/К01/2008-НВ від 31.01.2008 року, відповідно до якого процентна ставка за кредитом збільшилася до 15,85 % річних /а.с.17/. Судом встановлено, що кредитний договір та договір поруки укладені у письмовій формі, підписані уповноваженими на це посадовими особами ВАТ «Кредитпромбанк», та особисто [PERSON], [PERSON], зміст правочинів не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства, і на підставі\~статті 629 ЦК України\~ці договори є обов'язковими для виконання. Статтею 204 ЦК України\~проголошена презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 26.06.2013 року серії ВТЕ № 247449, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 1441, 26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк», який є правонаступником ВАТ «Кредитпромбанк», та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Кредитпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Кредитпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов?язаннях. Право вимоги за кредитами переходять від ПАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк», зобов?язання ПАТ «Кредитпромбанк» вважаються виконаним з моменту підписання сторонами Акту приймання-передачі прав вимоги. Договір набуває чинності у момент підписання сторонами та нотаріального посвідчення і залишатиметься чиним до моменту виконання сторонами своїх обов?язків за ним у повному обсязі /а.с.26-31/. Згідно витягу з додатку № 1 до Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 26 червня 2013 року ПАТ «Дельта Банк» набув право вимоги щодо стягнення заборгованності з боржника [PERSON] за кредитним договором № 52.3ДС/053/К01/2008-НВ від 31.01.2008 року, забезпеченого договором поруки № 52.3ДС/053/П01/2008-НВ від 31.08.2013 року (поручитель [PERSON]Г.) /а.с.32/. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ознаками судових доказів є їх достовірність і достатність. Достовірність доказів - це їх якість, точність і правильність відображення обставин, що входять у предмет доказування. А достатність - це сукупність доказів, яка дозволяє вирішити справу. Статтею 517 ЦК України встановлені докази набуття новим кредитором прав у зобов'язанні. За своєю природою, зобов'язання має визначеного боржника та кредитора, а право вимоги до боржника має виключно кредитор у даному зобов'язанні, підтвердженням чого є правовстановлюючий документ, а саме: правочин, на підставі якого у даного кредитора виникло і існує таке право на момент звернення з вимогою. Отже, закон пов'язує перехід права вимоги від одного кредитора до іншого із передачею йому документів, що засвідчують таке право, тобто в даному випадку - оригіналу кредитного договору № 52.3ДС/053/К01/2008-НВ від 31.01.2008 року та договору поруки № 52.3ДС/053/П01/2008-НВ від 31.01.2013 року. Судом не приймаються до уваги доводи відповідача [PERSON] щодо відсутності у матеріалах справи доказів реального переходу права вимоги за кредитним договором від ПАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк», оскільки первісний кредитор у зобов'язанні передав новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, а отже ПАТ «Дельта Банк» є належним позивачем. Наявними в матеріалах справи документами підтверджено, що Банк повністю виконав умови кредитного договору, надавши [PERSON] кредит шляхом відкриття невідновлювальної кредитної лінії у національній валюті в межах загальної суми 125000,00 грн. Судом не приймаються до уваги доводи відповідача [PERSON] щодо того, що у матеріалах справи відсутні докази факту отримання нею кредиту, адже надання кредиту ВАТ «Кредитпромбанк» відбулося шляхом відкриття невідновлювальної кредитної лінії, а не у формі надання грошових коштів через касу банку, тобто не може бути підтверджено платіжним дорученням або меморіальним ордером, а підтверджується фактом підписання сторонами кредитного договору та первинними документами, які фіксують факт здійснення господарської операції. Відповідно до п.8.4 кредитного договору він набуває чинності з моменту надання позичальнику кредитних коштів відповідно до умов цього договору і діє до повного погашення позичальником заборгованності за кредитами та процентами за користування ними, а при наявності простроченої заборгованості і пені за несвоєчасне погашення кредитів та сплату процентів, а також штрафи, передбачені цим Договором. Згідно наданої позивачем довідки по кредитному договору № 52.3ДС/053/К01/2008-НВ від 31.01.2008 року станом на 06.04.2015 року позичальник має заборгованість за кредитним договором у сумі 93728,65 /а.с.21/. Відповідно до п.2.4 кредитного договору позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі 12,74 % річних. Відповідно до додаткового договору № 1 до кредитного договору позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 15,85 % з 24 жовтня 2008 року. Згідно наданої позивачем довідки за час фактичного користування кредитними ресурсами станом на 06 квітня 2015 року нарахована заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 16418,29 грн. /а.с.21/. Доводи відповідача [PERSON] щодо того, що довідка ПАТ «Дельта Банк» про розмір заборгованості за кредитом від 06.04.2015 року та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки не є правовстановлюючими документами, які підтверджують наявність факту заборгованості за кредитним договором судом не приймаються до уваги з огляду на наступне. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" від 16.07.1999 № 996-XIV. Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Як вбачається із положення ч.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Отже, як розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки за кредитним договором, так і довідка ПАТ «Дельта Банк» б/н від 06.04.2015 року, містять всі необхідні реквізити, встановлені законодавцем до первинних і зведених облікових документів. У запереченнях проти позову відповідача [PERSON] міститься посилання на відсутність у матеріалах справи детального розрахунку заборгованості. Як вбачається із позовної заяви позивачем заявлено вимоги лише щодо дострокового повернення суми заборгованості за кредитним договором та відсотків за користування кредитними коштами, що підтверджується наявними у матеріалах справи документами, а вимоги щодо сплати пені, штрафів та неустойки як заходів відповідальності відповідача за порушення графіку повернення кредиту і відсотків за користування кредиту позивачем не заявлялись. Відповідно до положення ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи у межах заявлених вимог, тобто з заявлених позивачем вимог не вбачається необхідності наявності детального розрахунку заборгованості із зазначенням нарахованої пені, штрафів та неустойки. Окрім того, відповідачем [PERSON] у своїх запереченнях не зазначено доводів її незгоди із нарахованими сумами заборгованості за кредитним договором та заборгованості по процентам за користування кредитом. Суд визнає правильним представлений ПАТ «Дельта Банк» розрахунок суми заборгованості у формі довідки б/н від 06.04.2015 року, підписаної заступником директора з питань кредитування Департаменту процедур на здійснення тимчасової адміністрації [PERSON], що утворилась у [PERSON] по заборгованості за кредитом та заборгованості по процентами за користування кредитом за кредитним договором № 52.3ДС/053/К01/2008-НВ від 31.01.2008 року, що станом на 06.04.2015 року складає 110146,94 грн. Розрахунок відповідає умовам укладеного договору. Відповідно до п.6.2 кредитного договору у разі недотримання позичальником умов цього договору та / або іпотечного договору Банк має право вимагати дострокового його розірвання, припинення надання кредитів в рамках кредитної лінії, повернення одержаних кредитів, сплати нарахованих процентів за користування ними, відшкодування збитків, заподіяних Банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов цього Договору. Звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у звязку з порушенням умов договору згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобовязань. Це спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. Відповідно посилання відповідача [PERSON] щодо необхідності доказування позивачем обставин дострокового повернення позики не визнаються судом обгрунтованими, оскільки як умовами кредитного договору, так і положеннями ч.2 ст.1050 ЦК України, передбачено право позивача на звернення до суду із вимогою про дострокове повернення заборгованості за кредитним договором у випадку неналежного виконання позичальником своїх зобов?язань. За правилами статей\~525,\~526\~і\~527 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої\~статті 553 ЦК України\~за договором поруки поручитель\~\~поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; поручитель відповідає перед кредитором за\~\~порушення зобов'язання боржником. Статтею 554 ЦК України\~передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з частиною першою\~статті 543 ЦК України\~у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Із положень ст. 554 ЦК випливає, що хоча поручитель і повязаний із боржником певними зобовязальними відносинами, він є самостійним субєктом у відносинах із кредитором. Це підтверджується його правом висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч. 2 ст. 555 ЦК). Договір поруки не створює обовязків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором. Окрім того, відповідно до ч.2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розгляд. [PERSON] не надано суду доказів того, що нею здійснюється процесуальне представництво [PERSON], а тому, враховуючи вищевикладене, судом не приймаються до уваги доводи відповідача [PERSON] щодо припинення договору поруки та безпідставність залучення [PERSON] у якості співвідповідача. У матеріалах справи відсутні будь-які об'єктивні дані того, що відповідачі вживали заходи для належного виконання зобов'язання по даним правочинам, у зв'язку з чим порушення зобов'язання визнається судом таким, що сталося з їх вини. З огляду на наведене суд дійшов висновку, що [PERSON] порушувалися умови укладеного договору по своєчасному поверненню суми кредиту та сплаті відсотків за користування ним, унаслідок чого утворився борг перед позивачем у зазначеній сумі, а [PERSON] не виконує своїх обов'язків поручителя і не сплачує позивачу заборгованість [PERSON] Таким чином, суд визнає, що відповідачі в односторонньому порядку відмовилися від належного виконання взятих на себе зобов'язань за договорами. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в силу\~статті 60 ЦПК України\~\~докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] та [PERSON] належним чином не виконують зобов'язання, передбачені укладеними в установленому законом порядку кредитним договором та договором поруки. Такі дії відповідачів є неправомірними, тому позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог\~статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI\~та положень\~статті 88 ЦПК України, позивач звільнений від сплати судового збору при звернені з даним позовом до суду, тому з відповідачів в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1101,46 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved