Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], Чернелицької селищної ради, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку розміром 1,65 га з призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Чернелицької селищної ради Городенківського району Івано-Франківської області, що залишилася як спадкове майно після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. Позовні вимоги мотивувала тим, що її баба [PERSON] постійно проживала в селищі Чернелиця Городен\-ківського району Івано-Франківської області. За життя вона набула право на землю. Чернелицька селищна рада 01.12.1997 року прийняла ухвалу № 72 „ Про затвердження списків громадян с. Чернелиця та с. Хмелева та середньої земельної частки." Згідно списку [PERSON] значиться під номером 218, земельна частка/паю/ визначена в розмірі 90,45 в умовних кадастрових гектарах. Її було видано сертифікат на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки обласного зразка. Розпорядженням Городенківської райдержадміністрації № 51-Р від 09.02.2000 року „Про заміну сертифікатів на право приватної власності на зем\-лю в межах середньої земельної частки обласного зразка на сертифікати на право на земельну частку/пай/ державного зразка" зобов'язано сільські ради та Чернелицьку селищну раду провести заміну сертифікатів. На виконання розпорядження райдержадміністрації [PERSON] видано сертифікат державного зразка серія [NUMBER] і зареєстровано в книзі реє\-страції сертифікатів 02.10.2000 року за № 218, а 26.04.2001 року на [PERSON] видано державний акт на право приватної власності на землю серія [NUMBER] на земель\-ну ділянку розміром 1,65 гектара на території Чернелицької селищної ради. Її земельна ділянка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.[INFO] року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина за законом на належне її майно. Її спадковим майном залишилася земельна ділянка розміром 1,65га з грошовою оцінкою 78289,08 грн. Єдиним спадкоємцем є її син [PERSON], але він не бажає успадковувати. Земельна ділянка під арештом або в заставі не перебуває. Позивачка є внукою [PERSON]. Нотаріус не має можливості видати їй свідоцтво про право на спадщину, так як немає державного акту на право приватної власності на землю, а представлена архівна копія державного акту на право приватної власності на землю свідчить, що акт виданий після смерті [PERSON]. Державний акт на право приватної власності на землю загублений. Про його втрату оголошено в районній газеті. Позивачці рекомендовано звернутись до суду по поводу вирішення про визнання права власності на земельну ділянку. В судове засідання позивачка не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутності, одночасно зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, одночасно зазначив, що позовні вимоги визнає. Представник Чернелицької селищної ради в судове засідання не з'явився. До суду поступила заява, в якій зазначено, що селищна рада не заперечує проти позову та просить дану справу розглядати без представника селищної ради. Передбачених ч.1 ст.169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Згідно свідоцтва про народження позивачки [PERSON] серії [NUMBER] її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Про те, що бабою позивачки є [PERSON], свідчить свідоцтво про народження батька позивачки (відповідача) серії [NUMBER] - [PERSON], [INFO]. Копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 20.09.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області стверджено, що [PERSON] померла [INFO] року у віці 71 р. у смт. Чернелиця. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно ст.ст. 524, 529 ЦК УРСР, який діяв на час смерті [PERSON], спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом; при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27.11.1969 р. стверджено, що [PERSON], [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON]. Померла [PERSON] заповіту не вчиняла. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме на земельну ділянку розміром 1,65 га з призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Чернелицької селищної ради Городенківського району Івано-Франківської області. Даний факт підтвержено копією ухвали № 72 Чернелицької селищної ради від 01.12.1997 року «Про затвердження списків громадян с. Чернелиця та с. Хмелева та середньої земельної частки»; копією Державного акту на право колективної власності на землю серія ІФ 04-02-1/000021 виданого агрофірмі «Чернелицька», смт. Чернелиця, с.Хмелева, з доданим до нього списком громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, де під порядковим номером № 218 внесена [PERSON]; копією розпорядження Городенківської райдержадміністрації № 51-Р від 09.02.2000 року «Про заміну сертифікатів на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки обласного зразка на сертифікати на право власності на земельну частку державного зразка», копією витягу із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) на території Чернелицької селищної ради; архівною копією державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 26.04.2001 року, з якої слідує, що [PERSON], яка мешкає в селищі Чернелиця на підставі рішення сесії Чернелицької селищної Ради народних депутатів від 06.03.2001 року передається у приватну власність земельна ділянка площею 1,65 гектарів, розташована на території Чернелицької селищної ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до Указів Президента України: від 10 листопада 1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» та від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» - земельний пай це умовна частка землі, визначена у результаті поділу земель, переданих державою у колективну власність, серед членів сільськогосподарського підприємства. Згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Однак, оскільки таке виділення паю з видачею державного акту відбулось, хоч і після смерті [PERSON], то об`єктом спадкування є вже не земельна частка (пай), а земельна ділянка, зазначена у виданому державному акті. Згідно листа Відділу держземагентства у Городенківському районі від 10.03.2015 р. № 90/06/03 нормативна грошова оцінка земельної ділянки згідно державного акта приватної власності на землю серія [NUMBER] площею 1,65 га виданого на ім'я [PERSON] станом на 07.04.2015 року становить 78289,08 грн. Оголошення в газеті "Край" (число 23 (1204) від 13 червня 2013) свідчить про те, що втрачений державний акт на землю [NUMBER] від 26.04.2001 р. [PERSON] вважати недійсним. Стаття 553 ЦК УРСР, який діяв на час смерті [PERSON], спадкоємець за законом або за заповітом може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій, що і кореспондується ч. 2 ст. 1274 ЦК України, згідно якої спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] Листом № 84 від 20.04.2015 року, виданим виконавчим комітетом Чернелицької селищної ради стверджено, що [PERSON] прийняла спадщину, оскільки на час смерті покійної [PERSON] з нею проживали її син [PERSON], [INFO], невістка [PERSON], [INFO] та онучка [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З постанови державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори вих № 180 від 03.04.2015 р., слідує, що позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку розміром 1,65 га на території Чернелицької селищної ради, шо залишилася після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, так як відсутній державний акт на право приватної власності на землю, а архівна копія такого акту свідчить, що акт виданий після смерті [PERSON]. Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачкою в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачкою права власності на земельну ділянку розміром 1,65 га з призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Чернелицької селищної ради Городенківського району Івано-Франківської області, що залишилася як спадкове майно після смерті її бабусі [PERSON], яка померла [INFO] року, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачами. На підставі ст.ст. 524, 529, 548, 549, 553 ЦК УРСР, ст.ст. 5, 316, 317, 328, 392,1216, 1222, 1268, 1274 ЦК України,

Outcome: approved