Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

5 травня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя. Свої вимог мотивує тим, що з 22 січня 2011 року по 16 лютого 2015 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. В період шлюбу-10 вересня 2011 року, за спільні кошти, вони придбали житловий будинок, розташований за адресою: м. Краматорськ, вул. Урожайна, 3, який оформлений по відповідача [PERSON] згідно договору купівлі продажу житлового будинку від 10 вересня 2011 року , посвідченого державним нотаріусом Першої краматорської державної нотаріальної контори [PERSON] , зареєстрованого в реєстрі під № 1-6420. Вказаний будинок був придбаний за кошти, які були їм подаровані на весілля та за кошти зароблені ними в період шлюбу. 10 вересня 20111 року він у присутності нотаріуса надав заяву про згоду на купівлю його дружиною [PERSON] , на її імя за ціну та на умовах за її розсудом та на їх спільні кошти жилого будинку, що розташований в м. Краматорську, вул.. Урожайна,3, та підтвердив, що гроші, які витрачаються на придбання обєкта нерухомості є їх спільною сумісною власністю. Відповідачка не бажає розподілити вказаний будинок у добровільному порядку. Тому просить визнати за ним право власності на ? частину житлового будинку, розташованого в місті Краматорську Донецької області, вулиця Урожайна,3. В судовому засіданні позивач, представник позивача [PERSON] повністю підтримали заявлені позовні вимоги, просили їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що з позивачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 22 січня 2011 року по 16 лютого 2015 року. 10 вересня 2011 року нею був придбаний житловий будинок, розташований за адресою: м. Краматорськ, вул. Урожайна, 3. Вказаний будинок був придбаний за кошти її батьків. ЇЇ батьки продали квартиру, а кошти від цієї квартири поклали їй на картковий рахунок. В подальшому за ці кошти і був придбаний вказаний будинок. На момент купівлі вказаного будинку позивач ніде не працював , а працювати почав лише 2013 році. А за кошти, які були їм подаровані на весілля, вони відпочивали у Єгипті. На момент купівлі вказаного будинку у позивача взагалі не було коштів на його придбання. Крім того вказала, що про існування заяви про згоду позивача на придбання будинку , посвідчену державним нотаріусом , вона не знала, оскільки повністю довіряла чоловіку. Тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 22 січня 2011 року по 16 лютого 2015 року. Згідно свідоцтва про одруження серії 1-НО № 444779, виданого 27 травня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], де її прізвище було змінено на «Граневську». Судом встановлено, що в період шлюбу 10 вересня 2011 року сторони придбали житловий будинок, розташований за адресою: м. Краматорськ Донецької області, вул.. Урожайна,3, який оформлений на відповідача [PERSON] на підставі договору купівлі продажу жилого будинку від 10 вересня 2011 року , посвідченого державним нотаріусом Першої краматорської державної нотаріальної контори [PERSON] , зареєстрованого в реєстрі під № 1-6420, зареєстрованого в Краматорському бюро технічної інвентаризації 3 жовтня 2011 року, номер запису:8382 в книзі 19; В/38 стор.215. Як вбачається із заяви про згоду [PERSON], справжність підпису якого засвідчила 10 вересня 2011 року державний нотаріус Першої краматорської державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] дав згоду на купівлю його дружиною [PERSON], на її імя за ціну та на умовах за їх розсудом та на їх спільні кошти жилого будинку, що розташований в м. Краматорську, вул.. Урожайна,3, та підтвердив, що гроші, які витрачаються на придбання обєкта нерухомості є їх спільною сумісною власністю. Придбаний жилий будинок буде також обєктом права спільної сумісної власності як таке, що набувається ними під час шлюбу, за їх спільні кошти. При цьому він затвердив, що договір купівлі продажу, з текстом якого він ознайомлений укладається його дружиною в інтересах сімї на умовах, які вони попередньо обговорили і вважають вигідними для них, і укладання цього договору відповідає їх спільному волевиявленню. Статею 60 СК України\~встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1\~ст. 61 СК України\~встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63 СК України\~встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1\~ст.69 СК України\~встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2\~ст.70 СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Статтею 71 СК України\~встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. \~Відповідно до\~постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року N 11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд\~\~ має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності. Таким чином, судом встановлено, що спірний жилий будинок набутий в період шлюбу, тому він є спільною сумісною власністю сторін, як подружжя. Судом встановлено, що між сторонами припинені супружні стосунки, склалися неприязні відносини, тому сумісно користуватися спірним житловим будинком неможливо. В звязку чим суд вважає за необхідне визнати за позивачем [PERSON] право власності на ? частину житлового будинку, розташованого в місті Краматорську Донецької області, вулиця Урожайна,3. Також відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору.

Outcome: approved