Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому вказує, що відповідно до Витягу з державного реєстру речових прав вона є власницею земельної ділянки площею 3,1738 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0524586900:01:003:0097, що розташована на території Уяринецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області. Вказану земельну ділянку вона отримала у спадщину після смерті свого чоловіка, [PERSON], померлого 11 березня 2014 року. Право власності її чоловіка на неї посвідчувалось Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 289967, виданого 20 листопада 2008 року Тиврівською державною районною адміністрацією Вінницької області на підставі розпорядження від 28.11.2005 року за № 517, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010886900043. За життя її чоловік передав належну йому земельну ділянку в користування на умовах оренди Товариству з обмеженою відповідальністю «Красне-Агроінвест» с. Красне Тиврівського району Вінницької області. Оскільки після його смерті та оформлення своїх спадкових прав в неї виник намір самостійно обробляти земельну ділянку, вона звернулась до орендаря з клопотанням про розірвання договору оренди землі, укладеного між її чоловіком та вказаним підприємством, однак письмової відповіді не отримала. Разом з тим в усному порядку представником орендаря її було повідомлено, що розірвати договір оренди ТОВ «Красне-Агроінвест» відмовляється, оскільки договір оренди, укладений між її чоловіком та підприємством-орендарем діє до 2028 року, а перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору (п. 13.6 Договору оренди). В зв'язку з тим, що примірник договору оренди земельної ділянки в її чоловіка не зберігся, вона отримала копію зазначеного договору в орендаря, однак при його огляді в неї виникла підозра того, що підпис її чоловіка як орендодавця земельної ділянки виконано іншою особою. Така підозра виникла в неї в зв'язку з тим, що її чоловік за життя був глухонімим, відтак не міг в повному обсязі розуміти умови договору оренди земельної ділянки від 15 грудня 2008 року. При огляді оригіналу договору оренди вона виявила, що підписи Орендодавця в договорі оренди землі від 15.12.2008 року, отриманому нею в ТОВ «Красне Агроінвест» та договорі оренди, який знаходився в матеріалах реєстраційної справи істотно відрізняються один від одного і відрізняються від підпису її чоловіка в копії його паспорта, яка знаходиться в матеріалах реєстраційної справи. Таким чином підписи в договорах оренди замість її чоловіка дійсно виконано іншою невідомою особою. Просить договір оренди № 201 земельної ділянки від 15 грудня 2008 року, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Красне Агроінвест» визнати недійсним. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити з підстав, викладених в позовній заяві, пояснила, що покійний [PERSON] був її чоловіком, вони разом з ним прожили 26 років в с. Уяринцях, а потім в 1988 році він залишився проживати в с. Уяринцях, а вона поїхала в смт. Бородянку Київської області і там жила з дітьми. В той час вона вже була на пенсії. У 2005 році чоловік почав хворіти на главкому, в нього погіршувався зір і вона періодично забирала його до себе в смт. Бородянку де його лікували та провели дві операції на очах, в звязку з чим його зір періодично відновлювався. [PERSON] був глухонімий але вона вивчила мову жестів і вільно з ним спілкувалась. Не дивлячись на втрату зору він мав гарний почерк і міг сам писати та розписуватись. 16.02.2005 року вона чоловіка до Пенсійного фонду України в Бородянському районі не возила, а зверталась туди сама і з допомогою працівників УПФ підготувала заяву про витребовування його пенсійної справи із УПФ у Тиврівському районі, вона сама її підписувала. Пенсію також вона отримувала за нього і розписувалась. Їй відомо, що чоловік віддав свій земельний пай в оренду ТОВ «Красне-Агроінвест» де керівником працює [PERSON] Документи на пай чоловік зберігав у себе. Як і коли він укладав договір оренди їй не відомо, однак він їй неодноразово говорив, що за переданий в оренду земельний пай отримує від [PERSON] відповідну оплату. Договір оренди [PERSON] укладав добровільно. Коли він укладав даний договір вона з ним не проживала, але періодично його провідувала. Він знав про те, що договір укладено на 20 років. Після в 2009 року [PERSON] зовсім втратив зір, а помер він в 2014 році в смт. Бородянка Київської області. Вона оформила спадщину після його смерті. Після цього зверталась до [PERSON], щоб розірвати договір оренди, але він не погодився і сказав їй по даному питанню звертатись в суд. Оскільки [PERSON] не бажає розірвати договір оренди, а навпаки пропонує, щоб переукласти договір оренди земельного паю на 20 років, просить позов задовільнити. Вона бажає розірвати договір оренди і хоче щоб її онук обробляв дану землю. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, пояснив, що земля в ТОВ «Красне-Агроінвест» була в користуванні, а не в оренді. Представник відповідача - [PERSON] позов не визнала і пояснила про те, що [PERSON] поки був живий, самостійно отримував орендну плату, зміна власника паю не є підставою для розірвання договору оренди. [PERSON] на момент укладення договору оренди був глухим, але ще не сліпим і сам підписав договір оренди землі. Він самостійно надавав всі необхідні документи для укладення договору оренди, за нього ніхто цього зробити не міг і його ніхто не примушував. Коли оформлявся даний договір вона працювала секретарем виконкому Уяринецької сільської ради і посвідчувала заяву [PERSON] про добровільність укладення даного договору. Керівником ТОВ «Красне-Агроінвест» на той час був не [PERSON], а [PERSON], який від імені підприємства укладав зазначений договір. Позивачка 3 роки не отримує кошти за оренду паю. Представник ТОВ «Красне-Агроінвест» [PERSON] позов не визнала і пояснила, що [PERSON] за життя визнавав укладений договір та регулярно отримував орендну плату, а позивачка намагається в ході розгляду справи змінити предмет і підставу позову, тобто розірвати договір, а не визнати його недійсним. Суд, вислухавши осіб, що беруть участь у справі, вважає що в задоволенні позову слід відмовити, з наступних підстав. Відповідно до договору оренди землі № 201 від 15.12.2008 року [PERSON] передав в оренду ТОВ "Красне-Агроінвест" земельну ділянку площею 3,1738 на 20 років (а.с. 8-10). Позивачкою не надано будь-яких доказів про те, що [PERSON] не бажав укладення спірного договору або при житті хотів його розірвати. Навпаки її пояснення суперечать змісту позовної заяви та ніяким чином не підтверджують позову. Позивачка в своїх поясненнях, зокрема зазначила, що [PERSON] не підписував заяви на витребовування його пенсійної справи із УПФ в Тиврівському районі, а тому його підпис не може братись для порівняння експертом при вирішенні питання чи підписаний спірний договір саме [PERSON], а не іншою особою. Пенсійна справа покійного із підписом на заяві від 16.02.2005р. направлялась судом в якості порівняльного зразку для проведення почеркознавчої експертизи у справі, оскільки суду на той час не були відомі висвітлені позивачкою обставини його вчинення. Згідно висновку експертизи Вінницького відділення КНДІСЕ № 1765/1766/16-21 від 09.09.2016 року підпис на договорі оренди землі від 15.12.2008 року та в акті приймання-передачі земельної ділянки укладеного 15.12.2008 року, ймовірно виконаний не самим [PERSON], а іншою особою, не є категоричним, і не підтверджує позову, а тому суд його до уваги не бере. Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно довіди № 45 від 16.02.2016. виданої ТОВ "Красне-Агроінвест", [PERSON] дійсно уклав договір оренди землі № 201 від 15.12.2008 р. на площу 3,1738 га строком на 20 років. За період з 01.01.2009 р. по 31.12.2013 р. він отримував орендну плату в розмірі за 2009 рік 800 грн., за 2010 рік 912 грн., за 2011 рік 912 грн., за 2012 рік 1600 грн., за 2013 рік 1600 грн., що повністю узгоджується поясненнями позивачки про регулярне отримання ним орендної плати На думку суду фактичне неодноразове прийняття орендної плати [PERSON] свідчить про вчинення ним дій направлених на сприйняття обумовлених в договорі умов та самого договору в цілому. Згідно розяснень викладених у п.7 Пленуму ВСУ від 06.11.2009р. Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними; Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав визначених законом. Відповідно до ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Враховуючи викладене, суд вважає не доведеною позицію позивача щодо недодержання в момент укладення договору порядку його укладення, саме підписання його іншою особою, а не орендодавцем, що зумовлювало б його нікчемність.

Outcome: dismissed