Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

30.07.2020 р. позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , Відділу з питань надання адміністративних послуг та державної реєстрації Новобузької районної державної адміністрації Миколаївської області, третя особа [PERSON] , та Заставнівська державна нотаріальна контора Чернівецької області, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] після смерті [PERSON] , а також про припинення дії договору оренди земельної ділянки площею 10,8628 га за кадастровим номером 4824583900:02:000:0041 із орендарем [PERSON] . Позовні вимоги мотивує тим, що 19.02.2019 року відповідачка [PERSON] , на підставі заочного рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 20.08.2018 року, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 10,8628 га за кадастровим номером 4824583900:02:000:0041, яке було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 13.12.2018 року за номером запису про право власності 29532659 з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 1725821448245, спадкова справ № 144/2017 за реєстром № 105. Постановою Миколаївського апеляційного суду від 21 серпня 2019 року вищезазначене рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 20 серпня 2018 року, яким [PERSON] було надано додатковий строк для прийняття спадщини, скаоване. 07.03.2019 року відповідачка [PERSON] уклала договір оренди спірної земельної ділянки строком на 20 років, із [PERSON] 28 вересня 2019 року [PERSON] звернувся до Заставнівської державної нотаріальної контори Чернівецької області із нотаріально засвідченою заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , на підставі заповіту, в якій зазначив, що заочне рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 20 серпня 2018 року, скасоване. 24.11.2019 року, поштою, позивач [PERSON] отримав від Заставнівської державної нотаріальної контори Чернівецької області лист від 08.11.2019 року за вих. № 887/02-14, із якого довідався, що позивачу відмовлено у вчинені нотаріальної дії, а саме видачі йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у зв`язку з пропуском строку прийняття спадщини. Крім того, нотаріусом було поставлено до відома, що донька спадкодавця [PERSON] [PERSON] вже тримала свідоцтво про право на спадщину за законом на належне спадкодавцю спадкове майно. Позивач [PERSON] вважає, що лист від\~08.11.2019\~року за\~вих.\~№ 887/02-14державного нотаріуса Заставнівської державної нотаріальної контори Чернівецької області не відповідає вимогам ст.ст. 1220, 1223, 1225, 1233, 1235 ЦК України. Постановою Миколаївського апеляційно суду від 21.08.2019 року є похідним рішенням про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом видане третьою особою Заставнівською державною нотаріальною конторою Чернівецької області відповідачу [PERSON] , та договору оренди землі площею 10,8628 га за кадастровим номером 4824583900:02:000:0041 із орендарем [PERSON] . Крім того рішенням Новобузького\~районного суду\~Миколаївської області\~від 08\~липня 2020\~року позивачу\~ [PERSON] \~визначено додатковий\~тримісячний строк\~з дня\~набрання рішенням\~суду законної\~сили для\~прийняття спадщини\~за заповітом\~після смерті\~ [PERSON] . Ухвалою судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 31.07.2020 року даний позов був залишений без руху, позивачу надано строк для усунення виявлених недоліків. 12.08.2020 року представником позивача було усунено недоліки позовної заяви. Ухвалою суду від 13.08.2020 року відкрито провадження у справі та справу призначено в порядку загального позовного провадження до підготовчого засідання. 19.08.2020 року від начальника відділу з питань надання адміністративних послуг та державної реєстрації Новобузької райдержадміністрації до суду надійшов відзив на позовну заяву. У своєму відзиві представник другого відповідача просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] , оскільки Відділ з питань надання адміністративних послуг та державної реєстрації Новобузької райдержадміністрації є неналежним відповідачем у справі. При здійснені реєстраційних дій державні реєстратори самостійно приймають рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльності державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій, забороняється і тягне за собою відповідальність передбачену законом. 10.09.2020 року до суду надійшов відзив на позов від [PERSON] , у якому вона просила відмовити у задоволенні позову [PERSON] . Свої заперечення обґрунтовує наступним. В своєму позові позивач посилається на рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 08.07.2020 року, яким [PERSON] надано додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Однак на час подання даного позову, вищезгадане рішення оскаржене в апеляційному порядку, остаточне рішення не прийнято, а тому відповідач [PERSON] вважає позов [PERSON] про визнання недійсним її свідоцтва про право на спадщину, передчасним. Відповідач [PERSON] вважає, що позивач [PERSON] пропустив строк прийняття спадщини без поважних причин. Вимоги позивача про припинення дії договору оренди земельної ділянки відповідач [PERSON] вважає нічим не обґрунтованими, та такими що не підлягають задоволенню. 15.09.2020 року до суду надійшли письмові пояснення позивача [PERSON] на відзив відповідача [PERSON] . Ухвалою суду від 05.10.2020 року підготовче судове засідання було закрите, справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі, з підстав зазначених в позовній заяві. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав наведених у позові. Крім того, представник позивача [PERSON] надав суду копію доручення від 07.04.2005 року, за яким [PERSON] доручив [PERSON] користуватися земельною ділянкою, яка належала йому на підставі сертифіката серії МК № 0112607. Представник позивача пояснив, що на підставі саме цього доручення позивач займався переоформленням земельної ділянки і саме позивач [PERSON] займався виготовленням Державного акту на спірну земельну ділянку. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволені позову з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні просив залишити позов без задоволення. Надав суду пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву. Представник відповідача Відділу з питань надання адміністративних послуг та державної реєстрації Новобузької районної державної адміністрації Миколаївської області Шевченко О.А. також позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Третя особа [PERSON] також просив відмовити у задоволені позову [PERSON] .. Пояснив, що при вирішенні питання про надання [PERSON] додаткового строку для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] він особисто ( [PERSON] ) намагався вручити позивачу судову повістку у судове засідання, однак [PERSON] в грубій формі відмовився її отримувати, тому пояснення [PERSON] про те, що він не знав про наявність позову [PERSON] про надання їй додаткового строку, не відповідають дійсності. Представник третьої особи Заставнівської державної нотаріальної контори Чернівецької області у судові засідання не з`являвся, до суду направив заяву про розгляд справи без участі представника. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Згідно ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтею 89 ЦПК України\~передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено\~та підтверджується\~матеріалами справи,\~що\~ у власності [PERSON] перебувала земельна ділянка, площею 10,86 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах території Розанівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області (а.с.24). З матеріалів спадкової справи, наданої на запит суду Заставнівською державною нотаріальною конторою Чернівецької області, встановлено, що на випадок своєї смерті [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Розанівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області 28.09.2004 року, який не змінено і не скасовано, згідно з яким останній заповів належну йому на підставі сертифікату на право приватної власності на землю, серії МК № 0112607, земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 9,61 га, що розташована на території Розанівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, громадянину [PERSON] . За даними спадкової справи з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася [INFO] лише його дочка [PERSON] . Спадкоємець за заповітом [PERSON] на протязі строку, встановленого ч. 1\~ст. 1270 ЦК України\~не подав заяви про прийняття спадщини за заповітом, а тому, в силу вимог ч. 1\~ст. 1272 ЦК України, вважається таким, що не прийняв спадщину. За таких обставин, враховуючи те, що при судовому розгляді справи спадкоємці за заповітом чи за законом, які прийняли спадщину, відсутні, позивачка [PERSON] , згідно вимог\~ст. 1261 ЦК України, має право на прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] . При зверненні 17.05.2017 року для вирішення своїх спадкових справ до Заставнівськї державної нотаріальної контори Чернівецької області Леоненко А.В. державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у зв`язку з пропуском встановленого законодавством шестимісячного строку для прийняття спадщини, про що 19.12.2017 року ним винесено відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Усі ці обставини були також встановлені Постановою Миколаївського апеляційного суду від 21.08.2019 року у справі № 481/445/18 ( провадження № 22-ц/812/1293/19 ( а.с.7-12). Заочним рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 20 серпня 2018 року позов [PERSON] до Васловівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] , про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволено. Визначено [PERSON] додатковий строк для прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , протягом двох місяців з дня набрання цим рішенням законної сили. 19 лютого 2019 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 10,8628 га із кадастровим номером 4824583900:02:000:0041 (а.с.16-19, 25). 07.03.2019 року [PERSON] уклала договір із [PERSON] , за яким передала останньому в оренду земельну ділянку площею 10,8628 га із кадастровим номером 4824583900:02:000:0041, строком на 20 років ( а.с.22-23). Даний договір було зареєстровано в Державномуреєстрі речових прав на нерухоме майно 04.09.2019 року ( а.с.18). Однак Постановою Миколаївського апеляційного суду від 21 серпня 2019 року вищезазначене рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 20 серпня 2018 року скасоване, а у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] відмовлено у зв`язку із незалученням до участі у справі в якості відповідача брата померлого\~[PERSON] , який прийняв спадщину після смерті [PERSON] (а.с.7-12). 28 вересня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до Заставнівської державної нотаріальної контори Чернівецької області із нотаріально засвідченою заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] на підставі заповіту, в якій зазначив, що про смерть спадкодавця довідався 14 лютого 2019 року після отримання копії заочного рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 20 серпня 2018 року (а.с.85). \~ \~ \~ \~Згідно повідомлення державного нотаріуса Заставнівської державної нотаріальної контори Чернівецької області Бурдейної Г.П. №887/02-14 від 08.11.2019 року на заяву [PERSON] встановлено, що позивач звернувся до нотаріуса із заявою про відкриття спадкової справи та видачі йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] та повідомлено останньому, що згідно матеріалів спадкової справи №144/2017 спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дочка [PERSON] , яка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на належне спадкодавцю майно. В зв`язку з тим, що [PERSON] не прийняв спадщину у встановлений законодавством строк та не надав доказів про її прийняття шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або рішення суду щодо визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Нотаріусом рекомендовано надати нотаріальній конторі відповідне рішення суду (а.с. 86). [PERSON] посилаючись на те, що пропустив строк на прийняття спадщини з поважних причин, оскільки не знав про смерть спадкодавця, судове рішення, на підставі якого [PERSON] прийняла спадщину, скасоване, [PERSON] просив визнати неправомірними дії державного нотаріуса Заставнівської державної нотаріальної контори Чернівецької області Бурдейної Г.П. щодо видачі йому листа замість постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а також визначити йому додатковий тримісячний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 08 липня 2020 року позов [PERSON] задоволено частково. Йому визначено додатковий тримісячний строк з дня набрання рішенням суду законної сили для прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] . В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.( а.с.74-76) Однак, Постановою Миколаївського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року вищезазначене рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 08 липня 2020 року скасоване, а у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] відмовлено у зв`язку із тим що зазначені позивачем\~перешкоди для\~подання заяви\~до нотаріуса\~не є\~об`єктивними,\~непереборними,\~істотними труднощами\~для спадкоємця\~на вчинення\~дій щодо\~подання заяви\~про прийняття\~спадщини.\~До того\~ж,\~позивачем не\~доведено право\~на спірну\~земельну ділянку.(а.с.208-212). Крім іншого даною постановою Миколаївського апеляційного суду від 07.10.2020 року встановлено, наступне: Відповідно до положень\~ст.1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі\~Конституції України,\~Земельного кодексу України, а також інших законів, що видаються відповідно до них (стаття 78 Земельного кодексу України). Згідно зі статтею 81\~ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до вимог статті 25\~ЗК України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації (стаття 125\~ЗК України в редакції на час виникнення спірних правовідносин). Законом України від 05 червня 2003 року № 899-IV «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»визначені організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками. Відповідно до вимог статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину (стаття 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»). Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю (пункт 17розділу Х «Перехідні положення» ЗК України). Підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. За вимогами пункту 9\~розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 07 липня 2011 року №3613-VI «Про Державний земельний кадастр»до 01 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Оскільки спадкодавцем [PERSON] 23 лютого 2006 року було отримано державний акт на право власності на земельну ділянку, то на дату відкриття спадщини 20.08.2012 року його право на частку (пай), підтверджене сертифікатом припинилося. Позивачем [PERSON] при зверненні до нотаріуса не було подано правовстановлюючих документів на спадкове майно, а отже і не доведено право на спірну земельну ділянку. Вказане узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 02.10.2019 р. у справі №539/1594/17. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України Обставини,\~встановлені рішенням\~суду у\~господарській,\~цивільній або\~адміністративній справі,\~що набрало\~законної сили,\~не доказуються\~при розгляді\~іншої справи,\~у якій\~беруть участь\~ті самі\~особи або\~особа,\~щодо якої\~встановлено ці\~обставини,\~якщо інше\~не встановлено\~законом. Відповідно ст.ст.4,\~5\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідност.1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.\~1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті та згідно ч.2ст.1268\~цього Кодексу не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Відповідно до\~ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Як роз`яснено в пункті 23постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством за наявності умов для одержання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі. Згідно до пункту 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затвердженого наказом міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 р., зареєстрованого в МУЮ 22.02.2012 р. за № 282/20595), якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст.\~1296\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. \~\~ Відповідно до ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках встановлених законом. \~\~ Відповідно абзацу п.27 постанови Пленуму ВС України за №7, відповідності дост.1301\~ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видано, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. \~\~Відповідно п.7 постанови Пленуму ВС України за №9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Аналізуючи надані сторонами пояснення та докази судом встановлено, що після смерті [PERSON] його донька [PERSON] , на підставі рішення суду, яке на час виконання набрало було законної сили, прийняла у спадщину земельну ділянку площею 10,8628 га із кадастровим номером 4824583900:02:000:0041. Свідоцтво про право на спадщину вона отримала, державна реєстрація її речового права на нерухоме майно відбулась. Згідно заповіту [PERSON] заповів позивачу [PERSON] належну йому на підставі сертифікату на право приватної власності на землю, серії МК № 0112607, земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 9,61 га. Разом із тим, на момент смерті [PERSON] сертифікат серії МК № 0112607, вже втратив свою юридичну силу, оскільки [PERSON] було отримано Державний акт на земельну ділянку площею 10,8628 га. З виниклих правовідносин вбачається, що права позивача порушені не були, оскільки на сьогоднішній день правовстановлюючий документ, на підставі якого було складено заповіт, не існує. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням встановлених обставин суд вважає не доведеними позовні вимоги [PERSON] щодо визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та припинення дії договору оренди, оскільки його права даним свідоцтвом жодним чином не порушені, отже, у задоволенні позову слід відмовити, за безпідставністю. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволені позову в повному обсязі, то судові витрати відшкодуванню не підлягають, відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed