Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

[PERSON] у поданій нею до суду в порядку окремого провадження заяві просить встановити факт народження її доньки [PERSON], [INFO] у м. Єнакієве Донецької області України, матірю якої є вона - [PERSON], [INFO], а батьком [PERSON], [INFO], пославшись на те, що від зареєстрованого 05.09.2015 р. у м. Єнакієве шлюбу з [PERSON] 11.04.2016 р. у КЗ «Міська лікарня №2 м. Єнакієве» народила доньку. Народження дитини на тимчасово окупованій території унеможливлює реєстрацію народження дитини органом державної реєстрації актів цивільного стану, як це передбачено ст.144 СК України. Заявниця [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Від заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області матеріали справи містять відмову у державній реєстрації дитини від 09.08.2016 р. № 1611/03.2-38. Дослідивши матеріали справи, суд дістає такого висновку: Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 р., дитина має бути зареєстрована одразу після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Обовязок невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органах державної реєстрації актів цивільного стану частиною 1 статті 144 Сімейного кодексу України покладений на батьків. Відповідно до ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" - державна\~ реєстрація\~ народження\~ дитини проводиться не пізніше одного місяця\~ з дня її народження (ч.3). Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені\~центральним\~ органом\~ виконавчої\~ влади,\~ що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя документи, що підтверджують факт народження (абз.1 ч.4). За відсутності\~ документа\~ закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії,\~ що підтверджує факт народження, підставою для проведення\~ державної\~ реєстрації\~ актів\~ цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження (абз.5 ч.4). Пунктом 7 частини 1 статті 256 ЦПК України передбачений розгляд судом справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно з абз.2 п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» - рішення суду\~ про\~ встановлення\~ факту, що має юридичне значення, не\~ замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Судом встановлено, що 11.04.2016 р. [PERSON] народила дитину жіночої статті. Ця подія відбулася в КЗ «Міська лікарня №2 м. Єнакієве», тобто на тимчасово окупованій території, що є загальновідомим фактом. На підтвердження факту народження дитини заявницею надані суду копії таких документів, як «Медицинское свидетельство о рождении №195» за формою первинної облікової документації зразка ДНР, видане 30.05.2016 р. КЗ «Міська лікарня №2 м. Єнакієве» (а.с.8), Свідоцтво про народження від 26.04.2016 р. зразка ДНР (а.с.9); Виписка з медичної картки стаціонарного хворого №150 та Обмінна картка пологового будинку, пологового відділення лікарні90, якими зафіксований перебіг вагітності та пологів [PERSON] (а.с.10,11). Та обставина, що медичні документи про народження дитини видані на тимчасово окупованій території, унеможливлює отримання виданого державним органом України свідоцтва про народження, з огляду на нижченаведене законодавство. Відповідно до статті Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. У відповідності до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» - державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч.1). Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом (ч.2). Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків (ч.3). Встановлення звязків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України (ч.4). З огляду на викладене, ту обставину, що для проведення державної реєстрації народження дитини є об'єктивні перешкоди, суд вважає що заявлені вимоги в частині встановлення факту народження дитини належить задовольнити, встановивши факт народження дитини, що надасть можливість батькам дитини отримати видане державним органом України свідоцтво про її народження. Проте вимога зазначення прізвища дитини «Харіна», по-батькові «Олеговна», як і зазначення батьком дитини [PERSON] задоволенню не підлягає, оскільки, свідоцтво про реєстрацію шлюбу між [PERSON] та [PERSON] видане на тимчасово окупованій території, внаслідок чого суд не приймає його в якості доказу належної реєстрації шлюбу. Це питання за приписами Глави 12 «Визначення походження дитини» Сімейного кодексу України може бути вирішене шляхом спільного подання відповідних заяв батьками дитини до державного органу реєстрації актів цивільного стану. За наведених підстав заява підлягає частковому задоволенню. На підставі ст.144 Сімейного кодексу України, ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану",

Outcome: partial