Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

11.04.2019 року позивач, [PERSON] , звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку із порушенням термінів її виплати, зазначивши, що з 27.02.2008 року по 17.07.2017 року вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем. Наказом від 10.07.2017 року позивача було звільнено за ч.1 ст.40 КЗпПУ у зв`язку із скороченням штату. В день звільнення підприємство відповідача не провело остаточний розрахунок із позивачем. З урахуванням порушень діючого законодавства України з боку ПАТ «Українська залізниця», позивач просила стягнути з відповідача нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 25944,82 грн., компенсацію за втрату частини заробітної плати у зв`язку із порушенням термінів її виплати в розмірі 4671,61 грн. Ухвалою суду від 12.04.2019 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 27.05.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Від відповідача, Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», відзив на позовну заяву до суду не надходив. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. З огляду на це, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд, вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового засідання. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За змістом частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON] , яка народилася [INFO] , згідно з наказом № 26/л від 26.02.2008 року прийнята на роботу оператором комп`ютерного набору 2 категорії до Іловайського будівельно-монтажного експлуатаційного управління Донецької залізниці, що підтверджується копією трудової книжки, запис під номером 3. Згідно до даних трудової книжки позивача, під номером 5 міститься запис про переведення позивача на посаду економіста 2 категорії. Під номером 5 міститься запис про зміну назви підприємства «Іловайське будівельно-монтажного експлуатаційного управління Донецької залізниці» на «Іловайське будівельно-монтажного експлуатаційного управління «Державне підприємство «Донецька залізниця» згідно наказу МТУ № 542 від 23.06.2004 року. Під номером 6 від 23.09.2016 року в трудовій книжці міститься запис про те, що Державне підприємство «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у регіональну філію «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». Під номером 7 від 23.09.2016 року в трудовій книжці міститься запис про те, що Іловайське будівельно-монтажного експлуатаційного управління «Державне підприємство «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у виробничий підрозділ «Іловайське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». Остання посада позивача на даному підприємстві - економіст 2 категорії. 17.07.2017 року [PERSON] звільнено у зв`язку зі скороченням штату відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України, згідно наказу № 6300/ДН-ос від 10.07.2017 року. Ці обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача, копією наказу (розпорядження) №6300/ДН-ос від 10.07.2017 року. Постановою Кабінету Міністрів України № 938 від 31.10.2018 року змінено тип Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" з публічного на приватне та перейменувано його в Акціонерне товариство "Українська залізниця". Відповідачем будь-яких доказів, які б спростовували факт перебування [PERSON] у трудових відносинах з АТ «Укрзалізниця» не надано. Згідно наказом (розпорядженням) № 6228/ДН-ос від 10.07.2017 року [PERSON] було надано компенсацію за 44 днів відпустки, з виплатою одноразової грошової допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку. Відповідно до розрахунків заробітної плати, які надані позивачем, сума нарахованої [PERSON] заробітної плати становить: за березень 2017 року - 6118,19 грн.; за квітень 2017 року - 2308,88 грн.; за травень 2017 року - 712,75 грн.; за червень 2017 року - 919,67 грн.; за липень 2017 року - 15885,33 грн. (з урахуванням вихідної допомоги та компенсації за невикористану відпустку). Загальна сума нарахованої заробітної плати позивача за період березень-липень 2017 року становить 25944,82 грн. (без урахування всіх податків та зборів). Доказів виплати заробітної плати відповідачем не надано. Статтею 43 Конституції України гарантовано право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За практикою Європейського суду з прав людини (справа «Будченко проти України», заява №38677/06) концепція «майна» не обмежується існуючим майном, може охоплювати активи, включаючи вимоги, стосовно яких можна було би довести, що заявник принаймні мав «законні сподівання» щодо отримання можливості ефективного володіння правом на власність. Тобто невиплачена заробітна плата є майном та однозначно підпадає під дію ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 22 цього Закону, суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. За ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Згідно ч. 2 ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому зарплати без обмеження будь-яким строком. Досліджені судом документи не викликають у суду сумнівів щодо їх достовірності, не мають суперечностей, дають підставу суду дійти висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення невиплаченої заробітної плати в розмірі 25944,82 грн. Щодо позовних вимог про стягнення компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку із порушенням термінів її виплати суд зазначає наступне. Згідно зі статтею 34 Закону України «Про оплату праці», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до положень підпункту 2 пункту 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.99 N 13 у справах, пов`язаних із вирішенням спорів про компенсацію працівникам втрати її частини у зв`язку із затримкою її виплати, суди мають враховувати, що: компенсація втрати частини заробітної плати провадиться згідно зі ст.34 Закону і Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 р. N 1427 підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати (проіндексованої за наявності необхідних для цього умов) на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. В даному випадку порядок нарахування та виплати компенсації заробітної плати регламентовано Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.00 N 2050-НІ та Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.01 N 159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати». Відповідно до статті 1 Закону України від 03 липня 1991 року № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Відповідно до п. 4 Порядку № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць («очищеного» від податків і зборів, які утримуються із суми доходу) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках, розділений на 100. При цьому індекс споживчих цін для визначення прирісного індексу визначається шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу (індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, і місяці, що передує виплаті заборгованості, до розрахунків не включається). Таким чином, інфляційне збільшення заборгованості за березень 2017 року складає 1114,1 грн. (4865,06*22,9/100=1114,1), де 4865,06 грн. - заробітна плата за вирахуванням податків та зборів, 22,9 - індекс інфляції за період з квітня 2017 року по квітень 2019 року, розрахований за формулою: множення щомісячних індексів споживчих цін за даними Держкомстату та віднімання від даної суми 100 відсотків. Інфляційне збільшення заборгованості за квітень 2017 року складає 400,25 грн. (1836,00*21,8/100=400,25), де 1836,00 грн. - заробітна плата за вирахуванням податків та зборів, 21,8 - індекс інфляції за період з травня 2017 року по квітень 2019 року, розрахований за формулою: множення щомісячних індексів споживчих цін за даними Держкомстату та віднімання від даної суми 100 відсотків. Інфляційне збільшення заборгованості за травень 2017 року складає 115,05 грн. (566,75*20,3/100=115,05), де 566,75 грн. - заробітна плата за вирахуванням податків та зборів, 20,3 - індекс інфляції за період з червня 2017 року по квітень 2019 року, розрахований за формулою: множення щомісячних індексів споживчих цін за даними Держкомстату та віднімання від даної суми 100 відсотків. Інфляційне збільшення заборгованості за червень 2017 року складає 139,68 грн. (731,31*19,1/100=139,68), де 731,31 грн. - заробітна плата за вирахуванням податків та зборів, 19,1 - індекс інфляції за період з липня 2017 року по квітень 2019 року, розрахований за формулою: множення щомісячних індексів споживчих цін за даними Держкомстату та віднімання від даної суми 100 відсотків. Інфляційне збільшення заборгованості за липень 2017 року складає 2310,24 грн. (12693,65*18,2/100=2310,24), де 12693,65 грн. - заробітна плата за вирахуванням податків та зборів, 18,2 - індекс інфляції за період з серпня 2017 року по квітень 2019 року, розрахований за формулою: множення щомісячних індексів споживчих цін за даними Держкомстату та віднімання від даної суми 100 відсотків. Таким чином, загальна сума компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку із порушенням термінів її виплати станом на квітень 2019 року складає 4079,32 грн. З урахуванням зазначеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 25944,82 грн., компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку із порушенням термінів її виплати в розмірі 4079,32 грн.

Outcome: partial