overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

23.11.2015 року [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що трудова книжка, видана 04.08.1987 року Лисичанським автотранспортним підприємством 20970, на імя "Федоренко Константина Владимировича" [INFO] належить саме йому. При досягненні пенсійного віку він звернувся до УПФ у м. Лисичанськ з заявою про призначення йому пенсії за віком та надав необхідні документи. Але після перевірки цих документів йому було запропоновано звернутись до суду, оскільки у свідоцтві про народження та паспорті дата його народження зазначена 03.12.1960р. Заявник у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, свої заявлені вимоги підтримав. Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Судом досліджено письмові докази: -паспорт та свідоцтво про народження [PERSON], у яких зазначено дату народження заявника 03.12.1960р.; -\~трудова книжка, видана 04.08.1987р., де прізвище, ім'я та по батькові власника російською мовою записане як "Федоренко Константин Владимирович" та зазначено рік його народження 30.12.1960 р.; Суд, дослідивши доводи заявника, вважає, що вони підтверджуються письмовими доказами, а тому заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

23.11.2015 року заявник [PERSON] звернулася до суду із вказаною заявою вказуючи на те, що вона є , згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого на підставі розпорядження голови Новотроїцької райдержадміністрації від 17 травня 2002 року № 242, власником земельної ділянки площею 2,0 га, наданої для ведення особистого селянського господарства. В поточному році нею було висловлено намір розпорядитися належною їй земельною ділянкою, але виявлено, що в графі власника земельної ділянки згідно державного акту зроблена помилка в написанні імені, а саме зазначено [PERSON]. Так як помилку виправити неможливо вона змушена звернутися до суду. Просить встановити факт належності правовстановлюючого документа. Заявник надав до суду заяву згідно якої просить розглядати справу без його участі, заяву просить задоволити. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами: п. 10, 12 Постанови пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення" зі змінами від 25.05.1998 року, ст. 256-259 ЦПК України. В судовому засіданні було встановлено, що при видачі Державного акту на прао приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого на підставі розпорядження голови Новотроїцької райдержадміністрації від 17 травня 2002 року № 242 було допущено помилку в написанні імені власника земельної ділянки, виправити дану помилку не є можливим. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. На підставі зазначеного, п. 10, 12 Постанови пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення" зі змінами від 25.05.1998 року і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

23.11.2015 року Скадовським районним судом ухвалено заочне рішення по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі представника уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. При цьому, не вирішено питання в частині стягнення з [PERSON] судових витрат у вигляді судового збору. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-04 00:00:00

23.12.2014року [PERSON] звернувся до суду з заявою до Територіальної громади м. Красний Лиман про встановлення факту родинних відносин. В судове засідання заявник [PERSON] не з*явився, просить розглянути справу в його відсутності, про що надав до суду відповідну заяву. Територіальна громада м. Красний Лиман, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, представника для участі у судовому засіданні не направила, надала до суду заяву, згідно з якою просить здійснювати розгляд справи без участі представника, при цьому не заперечує проти задоволення заяви. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, підтверджується наявними у справі доказами: [INFO] помер [PERSON], який постійно проживав в [ADDRESS] (а.с.7). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого в [ADDRESS] (а.с.10-11). Спадкове майно, після смерті спадкодавця [PERSON], відповідно до вимог ст. 1270 ЦК України, прийняв його син - [PERSON], оскільки своєчасно, в установлений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини (а.с. 7, 16). Стаття 1217 ЦК України визначає види спадкування. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Крім того, згідно заповіту від 23.10.2004року, посвідченого державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори за реєстром № 4585, [PERSON] все майно, яке на день смерті йому належило, заповідав [PERSON]. На теперішній час зазначений заповіт не скасовано та не змінено (а.с.6). Спадкоємців, які б мали право на обов*язкову частку у спадщині, або інших спадкоємців першої черги за законом, спадкодавець [PERSON] не має. Постановою державного нотаріуса Краснолиманської державної нотаріальної контори від 11.12.2014року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нотаріусу не надані документи, які б підтверджували родинний зв*язок із спадкодавцем. У свідоцтві про народження заявника зазначено прізвище на російській мові "[PERSON]", в заповіті на українській мові зазначено прізвище особи, якій [PERSON] заповідав майно - "[PERSON]", тоді, коли у його паспорті прізвище - [PERSON]. Стаття 256 ч.1 п. 1 ЦПК України передбачає, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Аналізуючи матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що прізвище особи, якій [PERSON] заповідав майно, зазначене у заповіті помилково, при перекладі прізвища. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують, що саме заявник [PERSON] є рідним сином спадкодавця [PERSON], який помер [INFO].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

23.12.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 22037 грн. 78 коп. та судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився, на адресу суду надіслала заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно та належним чином, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.02.2013 року ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" та відповідачем [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 16942 грн. 81 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. З матеріалів справи слідує, що відповідач [PERSON] умов угоди належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 25.11.2014 року утворилась заборгованість по кредиту в розмірі 22037 грн. 78 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом - 13371 грн. 13 коп., заборгованість по процентам - 2419 грн. 07 коп., заборгованість за комісіями - 1069 грн. 68 коп., залишок за несплаченим штрафом, передбаченим п.2.2 Генеральної угоди - 5177 грн. 90 коп.. (а.с. 6-7). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору. Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором та судових витрат на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" в розмірі 243 грн. 60 коп. підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

23 березня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 02.11.2011 року у Брюховицькій селищній раді м.Львова, актовий запис № 22. В обґрунтування своєї заяви зазначив про те, що від спільного шлюбу у них є син - [PERSON], [INFO] Вказує, що сімейне життя з відповідачкою не склалося, так як у них виявились різні погляди на сімейне життя. Після одруження вони проживали разом, проте з червня 2014 року не підтримують сімейних відносин та проживають окремо, спільного господарства не ведуть, будь-яких взаємних прав та обов"язків між ними немає. На скільки йому відомо, відповідачка на даний час перебуває у відносинах із іншим чоловіком та планує створити нову сім"ю. Будь-які відносини між ними припинено, їхній шлюб носить лише формальний характер. Сім"я розпалась остаточно примирення між ними неможливе. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову не заперечила та додатково пояснила, що вони з позивачем дійсно з червня 2014 року остаточно роз'їхались, не підтримують сімейних відносин, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, сім"я розпалась остаточно примирення між ними неможливе. Просила суд позов задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши взаємини подружжя, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб - 02.11.2011 року у Брюховицькій селищній раді м.Львова, актовий запис № 22 (а.с.6). Від спільного шлюбу з відповідачкою у них є син - [PERSON], [INFO] (а.с.3). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини та не ведуть спільного господарства і вже з червня 2014 року проживають окремо. Сім'я розпалася остаточно, примирення неможливе. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам малолітньої дитини, що має істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

23 березня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі - відповідач) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позовній заяві посилається на ту обставину, що він є власником квартири [ADDRESS] м. Володимирі-Волинському Волинської області. У вищезазначеній квартирі зареєстровані його дружина [PERSON], його дочка [PERSON], онуки [PERSON], [PERSON] та зять [PERSON]. Його зять жодного дня у квартирі не проживав, реєстрація йому була потрібна для працевлаштування. Відповідач у даній квартирі зареєстрований з 16.01.2014 року, однак не здійснює догляду за нею та не сплачує комунальних послуг. Місце проживання відповідача невідоме. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування належною йому квартирою та зняти його з ресєтраційного обліку. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити з підстав, вказаних в позовній заяві. Відповідач [PERSON] для участі у розгляді справи повторно не з"явився, будучи належним чином повідомлений про явку до суду за місцем фактичного проживання, а тому, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності та ухвалити заочне рішення, проти чого позивач не заперечує. Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] у м. Володимирі-Волинському Волинської області. Дана обставина стверджується свідоцтвом про право власності на житло. Як вбачається з копії будинкової книги, в даній квартирі зареєстровані позивач [PERSON], його дружина [PERSON], його дочка [PERSON], онуки [PERSON], [PERSON] та відповідач [PERSON]. Як ствердили допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON], які є відповідно дружиною та донькою позивача, відповідач не проживав у цій квартирі взагалі, не сплачував комунальних послуг, не з"являвся за місцем реєстрації. У квартирі його речі відсутні. Згідно ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач в спільному житловому приміщенні не проживає понад рік без поважних причин, він втратив право користування даним житловим приміщенням. Відповідно до ст. 7 закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду (позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням), отже, відповідач підлягає зняттю з реєстраційного обліку. Судові витрати відповідно до ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

23 грудня 2014 року ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернулося до суду позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 05.03.2012 в розмірі 13582,11 грн., мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем умов договору. В судове засідання представник позивача не з'явилася, у поданій письмовій заяві надала згоду на заочний розгляд справи, просила задовольнити позов, а справу слухати за її відсутності. Відповідач до суду не з'явився, про час і місце розгляду справи оповіщений, причин неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 04.10.2013 ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", надав [PERSON] кредит у розмірі 3900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 12-13). За розрахунком позивача, станом на 31.10.2014 заборгованість за кредитним договором № б/н від 05.03.2012становить 13582 грн. 11 коп., з яких 7777 грн. 79 коп. - заборгованість за кредитом; 3831 грн. 36 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 850 грн. 00 коп. - заборгованість з комісії; а також: 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 622 грн. 96 коп. - штраф (процентна складова) (а.с. 8-11). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Як встановлено судом, [PERSON] в односторонньому порядку відмовився від виконання зобов'язання за кредитним договором № б/нвід 05 березня 2012 року, внаслідок чого за розрахунком позивача утворилася заборгованість в розмірі 13582,11 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Крім того, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

23 грудня 2014 року ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернулося до суду позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 10.05.2013 в розмірі 14079,70 грн., мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем умов договору. В судове засідання представник позивача не з'явилася, у поданій письмовій заяві надала згоду на заочний розгляд справи, просила задовольнити позов, а справу слухати за її відсутності. Відповідач до суду не з'явилася, про час і місце розгляду справи оповіщена, причин неявки суду не повідомила, у зв'язку з чим за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 10.05.2013 ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", надав [PERSON] кредит у розмірі 10 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 11-12). За розрахунком позивача, станом на 01.12.2014 заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.10.2013становить 14079 грн. 70 коп., з яких 8073 грн. 31 коп. - заборгованість за кредитом; 4459 грн. 74 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 400 грн. 00 коп. - заборгованість з комісії; а також: 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 646 грн. 65 коп. - штраф (процентна складова) (а.с. 8-10). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Як встановлено судом, [PERSON] в односторонньому порядку відмовилася від виконання зобов'язання за кредитним договором № б/нвід 10 травня 2013 року, внаслідок чого за розрахунком позивача утворилася заборгованість в розмірі 14079,7 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Крім того, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

23 жовтня 2014 року позивач звернувся з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що 19.12.2011 року між відповідачем та ПАТ "Дельта Банк" було укладено кредитний договір № 001-02007-191211, за яким банк відкриває картковий рахунок, випускає платіжну картку та надає держателю кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної лінії на сумі 30000 грн. і встановлює ліміт лінії в сумі 6000 грн. Банк здійснював обслуговування держателя на умовах, викладених в Тарифному пакеті, проте відповідач належним чином не виконує зобов'язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 12.08.2014 року виникла заборгованість у сумі 4960,00 грн., яка складається з: 60 грн.- тіло кредиту, 2170 грн. - прострочене тіло кредиту, 2730 грн. - заборгованість за комісіями. Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився. У позовній заяві він просить розгляд справи провести за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання вдруге не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи судовою повісткою. Клопотань про відкладення справи від нього не надходило. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № 001-02007-191211 від 19.12.2011 року банк надає відповідачу кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної лінії в загальному розмірі 30000 грн. та на день укладання договору встанвлює ліміт кредитної лінії в сумі 6000 грн. Клієнт сплачує банку проценти за користування кредитною лінією та /або овердрафтом а ставками, які зазначені в тарифах (п.п.1.3,2.3 договору, а.с. 3-4). Загальна сума заборгованості за кредитом становить 4960,00 грн., з них: 60 грн.- тіло кредиту, 2170 грн. - прострочене тіло кредиту, 2730 грн. - заборгованість за комісіями (розрахунок а.с.9). Статтями 526, 527, 530 ЦК України, передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки відповідач порушив виконання своїх зобов'язань перед ПАТ "Дельта Банк" за даним кредитним договором, суд дійшов висновку, що з нього необхідно стягнути заборгованість та судові витрати.

Outcome: approved