Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

26\~квітня 2018\~року позивач\~[PERSON] звернулась\~до суду\~із позовною\~заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. У позовній заяві зазначено, що позивач з відповідачем знаходилась в фактичних шлюбних відносинах з початку 2003 року. Від сумісного життя в фактичних шлюбних відносинах вони мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що їх життя не склалося і [PERSON] в кінці 2008 року залишив їх та пішов на інше місце проживання. Спочатку відповідач надавав матеріальну допомогу на утримання сина, проте згодом надавав допомогу лише після її прохань чи скандалів. З огляду на вищевикладене, [PERSON] змушена була звернутися в суд з даним позовом. Ухвалою суду від 10 травня 2018 року позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та визначено, що розгляд справи буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. Позивач та\~відповідач копію\~ухвали про\~відкриття спрощеного позовного провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін отримали, проте у визначені строки, відзиву на позовну заяву, відповідачем подано не було. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України,\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. З огляду на це, суд приходить до висновку про вирішення спору за наявними матеріалами справи. Суд,\~дослідивши матеріали\~цивільної справи,\~оцінивши належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв'язок\~доказів у\~їх сукупності,\~дійшов висновку\~про задоволення вимог позовної заяви, з наступних підстав. За змістом ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно свідоцтва про народження серії 1-АМ №225163, виданого 25.06.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 3). З матеріалів справи вбачається, що син сторін навчається в КЗ «[PERSON] ступенів №12 Вінницької міської ради» у 8-р класі (а.с. 5). Відповідно до\~довідки №\~ТУВМСС-2-7-371\~від 27\~березня 2018\~року,\~виданої Виробничим підрозділом Жмеринського територіального управління, позивач [PERSON] проживає і постійно прописана в м. Вінниця, зупиночний пункт Стадниця, буд. 2, разом з сином [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини" в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Статтею 27 вищевказаної Конвенції визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Виходячи з положень вищевказаної статті, утримання дитини є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. А тому, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дитини. Визначаючи розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на утримання дитини, суд виходить з положень ст.ст. 181, 182 СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачується щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183\~СК України\~визначено,\~що \~частка\~заробітку (доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Виходячи з\~положень вищевказаної\~статті,\~суд приходить\~до переконання,\~що нею\~визначено мінімальний\~розмір аліментів\~на дитину.\~Так,\~на одну\~дитину розмір\~аліментів становить\~одну четверту заробітку (доходу)\~платника аліментів.\~Слід зазначити,\~що за\~позивачем закріплено\~право обирати\~спосіб захисту\~своїх прав\~(стягнення\~аліментів на\~дитину),\~зокрема в\~наказовому або\~в спрощеному\~позовному провадженні.\~Ознайомившись із\~змістом позовної\~заяви,\~судом встановлено,\~що [PERSON] бажає стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини в мінімальному розмірі, визначеному законодавством. Виходячи із наведеного, суд вважає, що відповідач може і повинен надавати матеріальну допомогу дитині. Так, судом враховується, що син сторін проживають разом із позивачем [PERSON], [PERSON] є працездатною особою, місце роботи його є не відоме. При визначенні\~розміру аліментів,\~суд враховує\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини,\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище позивача\~та платника\~аліментів,\~також суд\~приймає до\~уваги реальні\~можливості відповідача\~і потреби\~його неповнолітньої\~дитини,\~і те,\~що обовязок\~утримувати неповнолітню\~дитину є\~обовязком обох\~її батьків,\~тому приходить\~до висновку,\~що аліменти\~в розмірі\~1/4 частини від\~всіх видів\~ заробітку\~(доходу)\~відповідача,\~ але\~не менше\~ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму щомісяця, до досягнення ним повноліття, буде обґрунтованими та законними. Частиною 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за необхідне стягнення аліментів розпочати з 26.04.2018 року. У відповідності до ст. 430 ЦПК України, суд допускає рішення в частині стягнення аліментів до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Також, суд вважає за необхідне згідно\~ст. 141 ЦПК України,\~стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704 грн.80коп., оскільки позивач була звільнена від його сплати при зверненні до суду з даною позовною заявою. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved