Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

29.12.2017 року Позивачі звернулися до Подільського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] та ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 15 червня 2018 р. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва відкрито провадження у справі. 14 серпня 2018 року Ухвалою Подільського районного суду м. Києва справу відправлено за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва. 17 грудня 2018 року матеріали надійшли до Шевченківського районного суду м. Києва. 19 грудня 2018 року протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Фролової І.В. Ухвалою суду від 21 грудня 2018 року справу прийнято до провадження судді Фролової І.В. 27 серпня 2019 року Ухвалою суду було закрито підготовче провадження і розпочато розгляд справи по суті за правилами загального позовного провадження. 23 вересня 2019 року провадження у справі зупинено у зв`язку із смертю Позивача 2 [PERSON] . 23 червня 2020 року Ухвалою суду провадження у справі відновлено. Свої вимоги Позивач обґрунтовує тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), яка відбулась 30 січня 2017 року, було пошкоджено належний йому та його дружині (Позивачу 2) на праві спільної сумісної власності транспортний засіб марки «Рено», номерний знак [NUMBER] . Постановою Подільського районного суду м.Києва від 17.03.2017 року винним у вчиненні вказаної ДТП визнано Відповідача 1 - [PERSON] . З метою визначення розміру матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП Позивач звернувся до ФОП [PERSON] . Відповідно до звіту ФОП [PERSON] про визначення вартості матеріального збитку від 10.05.2017 року розмір матеріальної шкоди, завданої Позивачу після пошкодження його транспортного засобу внаслідок ДТП складає 29188,49 грн. Разом з тим, Позивач 1 зазначає, що страхове відшкодування йому було виплачено страховиком у розмірі 13354,46 грн. Таким чином, Позивач 1 з урахуванням виплаченого йому страхового відшкодування вважає, що з Відповідача 1 та Відповідача 2 на його користь та користь Позивача 2 має бути сукупно сплачено ще 17334,03 грн. (враховуючи 1500 грн які він заплатив за звіт ФОП щодо розмір матеріальної шкоди) та моральну шкода, завдану внаслідок ДТП в розмірі 100000,00 грн. по 30000,00 та 40000,00 тисяч з Відповідачів на користь Позивача 1 і Позивача 2 відповідно, та 30000,00 на користь Позивача 3, а також на користь Позивача 1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 640,00 грн (оплата за позов майнового характеру) та 1600,00 грн( за позов заявленої моральної шкоди). У зв`язку зі смертю Позивача 2 [PERSON] , яка була дружиною Позивача 1 та вступом останнього у спадщину, Відповідач 1 23.09.2019 р. через представника [PERSON] подав клопотання про уточнення позовних вимог, відповідно до якого просив зменшити вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, а саме: зменшити позовні вимоги до відповідачів про відшкодування ними моральної шкоди солідарно на суму 40000,00 грн. Позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди збільшити на користь Позивача 1 солідарно з відповідачів на суму 8667,00 грн а разом позовні вимоги до Відповідачів про відшкодування матеріальної шкоди складають 17334,03 грн. Відповідач 1 подав до суду відзив на позовну заяву в якій просить відмовити у позовних вимогах до неї у повному обсязі. Свою позицію аргументує тим, що відповідно до Договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів та від нещасного випадку на транспорті №DK.AK.4934439 ліміт відповідальності Відповідача 1 було визначено в сумі 100000, 00 грн. Як вбачається з матеріалів справи, Відповідачем 2 було здійснено страхову виплату Позивачу 1 у розмірі 13354,46 грн. Тому Відповідач 1 вважає, що оскільки заявлені Позивачами вимоги про відшкодування матеріальної шкоди є меншими ніж передбачений укладеним між Відповідачами договір добровільного страхування, то в разі визнання судом обґрунтованим більшого розміру майнової шкоди, ніж було здійснено виплати Відповідачем 2 Позивачу 1, таке відшкодування повинно бути покладено на Відповідача 2. Відповідач 2 також надав відзив на позовну заяву, в якому зазначає про те що виконав всі зобов`язання перед потерпілими а тому повністю заперечує проти позову. Щодо відшкодування моральної шкоди Відповідач 2 посилається на Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відповідно до Стаття 26-1 відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Отже на переконання Відповідача 2 страховик відшкодовує лише шкоду завдану здоров`ю потерпілого у розмірі 5% страхової виплати. Відповідно до матеріалів справи Відповідачем не було завдано шкоди здоров`ю в результаті ДТП. Щодо відшкодування матеріальних збитків Позивачу у сумі 29188,49 грн, то Відповідач 2 вважає, що оскільки шкода автомобілю Позивачів була нанесена не лише з вини Відповідача 1 але й іншого водія (підтверджено Постановою Подільського районного суду ) то відповідно до ст. 36.3. Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Позивач до судового засідання направив свого представника [PERSON] який у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. Представник Відповідача 1 [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог. Представник Відповідача 2 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомив. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 30 січня 2017 року на вулиці Набережній-Хрещатицькій сталася ДТП, внаслідок чого було пошкоджено належний Позивачу 1 автомобіль марки «Рено», номерний знак [NUMBER] . Право власності на зазначений автомобільний транспорт підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Постановою Подільського районного суду м.Києва від 17.03.2017 у справі № 758/1861/17 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. визнано Відповідача 1 - [PERSON] . Згідно з п.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, Відповідач 1 [PERSON] винна у вчиненні ДТП, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб марки «Рено», номерний знак [NUMBER] , що належить [PERSON] , обставини даного ДТП не потребують доказуванню. Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а відповідно до п.1 ч.2 цієї статті збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Положеннями ст. 1194 ЦК України вбачається, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Оскільки цивільна відповідальність Відповідач 1 була застрахована, а сума виплат страховиком на користь Позивача 1 була меншою ніж передбачає договір між Відповідачами, то відповідно з Відповідача 1 не має стягуватися матеріальна шкода, оскільки не було перебільшення ліміту такої суми. За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно з вимогами ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також враховуючи те, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували викладені ним у позовній заяві обставини в обґрунтування заявлених позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, суд відмовляє в задоволенні позову в частині вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Outcome: partial