Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

10.06.2020 року [PERSON] звернувся до Зарічного районного суду м. Суми із позовом до [PERSON] , третя особа: Управління "Служба у справах дітей" Сумської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та участі в її вихованні, із змісту якого вбачається, що 31.08.2012 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 976. У шлюбі у ним з відповідачкою народився син - [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 21.04.2015 року. Починаючи з початку травня 2019 року їхні шлюбні відносини фактично припинились. У вересні місяці 2019 року відповідачка звернулася до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. 19.12.2019 року рішенням Ковпаківського районного суд м. Суми було розірвано шлюб, укладений між нею та відповідачкою та стягувати аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) , аліменти сплачувати відповідачу [PERSON] . Син після припинення шлюбних відносин проживає із відповідачкою. Він не проживає із дитиною, зустрічі із сином можливі тільки з дозволу відповідачки, яка маніпулює можливістю вирішувати, коли і скільки він буде бачитися із дитиною: може дозволити побачення, а потім передумати, а може взагалі заборонити бачитися із сином. Він постійно телефонує до відповідачки з метою домовитись про побачення з сином, але, зазвичай, відповідачка ігнорує його телефонні дзвінки та sms-повідомлення, за адресою місця реєстрації відповідачка та їхній спільний син не проживають, відповідачка винаймає квартиру та відмовляється повідомити адресу проживання, тому він не знає де та в яких умовах проживає його син. Тривалий час він перебував у відрядженні, операція об`єднаних сил, спрямована на протидію діяльності незаконних російських та проросійських збройних формувань на території Донецької та Луганської областей, після повернення додому відповідачка не дозволяє бачитись з дитиною, а, отже, на даний час дитину він не бачив на протязі 4-х місяців. Відповідачка створила штучні перешкоди у його спілкуванні з сином, у зв`язку з чим порушує права дитини, встановлені Законом України "Про охорону дитинства" . Він бажає виконувати свій батьківський обов`язок у повній мірі, хоче брати участь у вихованні дитини, має велике бажання виховувати свою дитину, спілкуватися з нею, проявляти свою батьківську любов особисто. Попри це, всі його спроби на нормальне спілкування з дитиною та врегулювання питання мирним шляхом були відкинуті. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Ч. 1 ст. 150 СК України визначені головні напрями виховного процесу, який мав би зосереджуватися на основних суспільних цінностях - повазі до інших людей, любові до членів своєї сім`ї. Брак любові у дитячі роки - це духовний дисбаланс на усе життя. Згідно ст. 151 СК України батьки мають переважне праве перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюються як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить її інтересам. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні та має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) , місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною в присутності іншої особи. Оскільки дитина проживає разом із матір`ю, він вважає за доцільне встановити спосіб та режим участі батька в вихованні доньки шляхом особистих побачень, спільного відпочинку, взяття участі у відвідуванні дитини за місцем її мешкання тощо, що передбачено правилами ст. 159 СК України. Він є здоровою людиною, на обліку в наркологічному та психіатричному диспансері не перебуває, на роботі характеризується позитивно, отже, перешкод у спілкуванні з дитиною, які б могли на неї негативно вплинути, не має. Він бажає бачитися із дитиною особисто, щоб ніхто не контролював. Він бажає брати дитину до себе додому із ночівлею, де б вона також могла би безперешкодно бачитись з його батьками. Він хоче влітку вивезти дитину на відпочинок. На підставі вищевикладеного, відповідно до ч. 3 ст. 9, ст. 18 Конвенції про права дитини; ст. 141, ч. 1 ст. 150, ст. 151, ч. ч. 2, 3 ст. 157, ч. 2 ст. 159 СК України,

Outcome: partial