Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

[PERSON] (далі-позивач) звернулася до суду в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO], з позовом до [PERSON] (далі-відповідач) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позивач свої вимоги мотивує тим, що вона є матір'ю неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Батьком дитини є [PERSON]. З 2004 року позивач сама піклується про матеріальне забезпечення сина, займається його вихованням. Відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків по відношенню до свого неповнолітнього сина, оскільки не дбає про його фізичний та духовний розвиток, не турбується про стан його здоров'я, ухиляється від його виховання та утримання. Позивач вважає, що є підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, а також відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання сина. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої вимоги підтримала з підстав викладених в позові, також пояснила, що відповідача востаннє бачила 13 років назад, він говорив, що проживає в м. Донецьк, займається продажем вугілля, на теперішній час місце проживання відповідача позивачу невідомо. Одразу після народження дитини відповідач повідомив, що це не його дитина і залишив позивача разом з дитиною. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Неповнолітній [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що батька не пам'ятає та не знає, оскільки батько ніколи не телефонував йому, не надавав ніякої матеріальної допомоги, не вітав зі святами, проживає малолітній з вітчимом та матір'ю. Представники третіх осіб в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечували, вважали доцільним позбавити відповідача батьківських прав. Допитаний як свідок неповнолітній [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що батька ніколи не бачив і взагалі його не знає, він не піклується про нього, вважає, що слід позбавити батька батьківських прав стовно нього. В судовому засіданні були досліджені в якості доказів: копія РНОКПП та копія паспорта [PERSON] серії [NUMBER], виданого 09.12.2009 Чернігівським РВ ГУМВС України в Запорізькій області, копія РНОКПП та копія свідоцтва про народження [PERSON], виданого 19.12.2003 Богданівською сільською радою Чернігівського району Запорізької області, копія свідоцтва про шлюб позивача серія [NUMBER], виданого Богданівської сільською радою Чернігівського району Запорізької області, довідка від 01.12.2017, видана Замостянським ФП, довідка № 1-10/29 від 01.12.2017, видана КДНЗ ясла - садок "Вишенька" Богданівської сільської ради Чернігівського району Запорізької області, довідка № 403/12 від 05.12.2017, видана виконавчим комітетом Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області, довідка № 136 від 06.12.2017, видана Ільїнським навчально - виховним комплексом Чернігівської районної ради Запорізької області, висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] № 01-11/0271 від 05.06.2018, наданий Чернігівською районною державною адміністрацією Запорізької області. Заслухавши пояснення учасників провадження, всебічно та повно встановивши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно дослідивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні позивач є матір'ю неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Батьком дитини є відповідач - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON], виданого 19.12.2003 Богданівською сільською радою Чернігівського району Запорізької області. З 2004 року відповідач не піклується про фізичний та духовний розвиток сина, не дбає про його стан здоров'я, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Неповнолітній [PERSON] взагалі не знає свого батька, не пам'ятає про нього, вважає, що є підстави для позбавлення його батьківських прав, що також підтверджується наступними доказами. Зазначені обставини підтверджені показами неповнолітнього свідка [PERSON], а також висновком Чернігівської районної державної адміністрації Запорізької області про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача від 05.06.2018 №01-11/0271. Згідно довідки від 01.12.2017, виданої Замостянським ФП, [PERSON] знаходиться на обліку у Замостянському ФП з 13.11.2003, однак його батько з вказано часу не з'являвся жодного разу до фельдшерського пункту та не приймав участі у розвитку дитини. Довідкою № 1-10/29 від 01.12.2017, виданою КДНЗ ясла - садок "Вишенька" Богданівської сільської ради Чернігівського району Запорізької області підтверджується той факт, що відповідач жодного разу не з'являвся до дошкільного закладу та не приймав участі у навчально- виховній роботі закладу. Відповідно до довідки № 403/12 від 05.12.2017, виданої виконавчим комітетом Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області, відповідач на території Богданівського старостинського округу не проживає та участі у вихованні сина не бере. Згідно довідки № 136 від 06.12.2017, виданої Ільїнським навчально - виховним комплексом Чернігівської районної ради Запорізької області, [PERSON] навчається у вказаному навчальному закладі, його батько зі своєю сім'єю не проживає і участі у вихованні та навчанні сина не бере. Чернігівською районною державною адміністрацією Запорізької області, надано висновок № 01-11/0271 від 05.06.2018 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до дитини [PERSON], оскільки з 2004 року батько не виконує батьківських обов'язків відносно свого сина, не піклується про стан його здоров'я, не турбується про його фізичний та моральний розвиток, ухиляється від його виховання та утримання, а малолітній [PERSON] жодного разу навіть не бачив свого батька. Відповідно до ст.ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками та на піклування батьків. Виховання в сім'ї є первоосновою розвитку особистості дитини. Згідно ст.14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. З підстав, передбачених ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав. Однією з таких підстав є ухилення батьком від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п.п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] є обґрунтованими і заявленими з метою захисту прав та законних інтересів неповнолітнього [PERSON], а тому підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні було доведено, що відповідач не піклується про його фізичний і духовний розвиток, зокрема не приділяє уваги своїй дитині, не піклується про стан її здоров'я, ухиляється від її виховання, а дитина взагалі не бачила свого батька та не пам'ятає його, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами. Окрім того, слід зауважити, що сам факт позбавлення відповідача батьківських прав щодо своєї малолітньої дитини не є остаточним, оскільки відповідно до ст.169 СК України, в разі зміни його поведінки, суд за його позовом може поновити його батьківські права. В судовому засіданні також встановлено, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Враховуючи зміст наведених правових приписів, суд приходить до висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав не позбавляє його обов'язку утримувати дитину, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання дитини - [PERSON]. Згідно частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, яка проживає з матір'ю, оскільки кошти витрачені на дитину повинні бути достатніми для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача - [PERSON] на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. З огляду на вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 704 гривень 80 копійок за вимогою про позбавлення батьківських прав. З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору за вимогою про сплату аліментів, то він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 704 гривень 80 копійок На підставі викладеного,

Outcome: approved