Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення суми стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем вони одружились 08 лютого 2009 року та шлюб між ними був зареєстрований у виконкомі Нересницької сільської ради за актовим записом №10. Від спільного шлюбу вона народила [INFO] доньку [PERSON] , яка постійно проживає з нею та перебуває на її повному утриманні та вихованні. 25 лютого 2011 року за рішенням Тячівського районного суду шлюб між ними було розірвано, і 11 лютого 2012 року вона вийшла заміж за [PERSON] , у зв`язку з чим змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . 30 травня 2011 року (справа №2-832/11) за рішенням Тячівського районного суду, з відповідача [PERSON] на утримання доньки [PERSON] було стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 450 гривень. За цей період мати відповідача сплачувала за сина цю мізерну суму аліментів, і на її прохання в добровільному порядку сплачувати аліменти хоча б по 1500 гривень в місяць на дитину, відповідач не реагував і дане питання мирним шляхом не вдалось врегулювати. Сума аліментів в розмірі 450 гривень на дитину на даний час є такою з якою не можливо нормально прожити або щось придбати для доньки якій виповнилось 11 років, на яку вона змушена вкладати більші витрати, як на харчування так і на інші потреби (одяг, навчання, лікування, додаткові витрати на репетиторів іноземної мови). Вона ніде не працює постійно, і в даний час їй важко без сторонньої допомоги, зокрема її батьків, оскільки піднялись ціни на продукти харчування, одяг, паливо, електроенергію та інші потреби. Відповідач є фізично здоровим, молодим за віком, в Чеській Республіці відкрив свою фірму, придбав житловий будинок та постійно змінює транспортні засоби, його доходи в місяць становлять більше однієї тисячі доларів США. Враховуючи викладене, просить збільшити розмір стягнення аліментів, з суми 450 гривень на суму 3 000 гривень, прийнятих за рішенням Тячівського районного суду від 30.05.2011 року та стягувати з відповідача на її користь вказаний розмір аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , щомісячно, і до її повноліття. 28 квітня 2021 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області відкрито провадження у справі та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач своїм правом щодо подачі відзиву на позовну заяву не скористався. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги, з викладених підстав, підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, крім того просили стягнути з відповідача витрати на оплату послуг перекладача у розмірі 3300,00 грн. Відповідач в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та згідно поданої заяви просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав на суму 1 200 гривень, а в решті позову просив відмовити. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 лютого 2009 року, який рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 лютого 2011 року, що набрало законної сили 24 березня 2011 року, розірвано (а.с.6). Від даного шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] ,батьком якої згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] значиться відповідач (а.с.5). Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 30 травня 2011 року з відповідача до користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 450 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с.9). Довідкою виданою Нересницькою сільською радою Тячівського району Закарпатської області № 280 від 12.02.2021 року виданою позивачці [PERSON] , 1990 р.н., встановлено, що до складу її сім`ї входять: чоловік [PERSON] , 1983 року народження, донька [PERSON] , 2009 року народження та син [PERSON] , 2012 року народження (а.с.12). З Торгового реєстру для підприємців в Чеській Республіці, встановлено, що відповідач здійснює підприємницьку діяльність з 31.05.2007 року, за адресою [ADDRESS] , Чеської Руспубліки та Компанія [PERSON] зареєстрована в Торговому реєстрі, № справи А 13340, Окружний суд м. Градець-Кралове (а.с.28-34). Згідно Афідевіту (письмового свідчення) відомо, що відповідач [PERSON] , в 2007-2014 роках подавав декларації про майновий стан і доходи фізичної особи до Податкової інспекції м. Наход, однак як зазначає, він не веде бухгалтерський облік, не застосовує фіксовані витрати, він іноземець, який довгостроково проживає на території Чеської Республіки (а.с.35-36). Відповідно до наданого витягу з Кадастру нерухомості Чеської Республіки вбачається, що у власності відповідача [PERSON] є житлова одиниця - квартира, порядковий номер [NUMBER], номер житлової одиниці: [NUMBER]/10, кадастрова територія: Велке Поржічі, номер свідоцтва про право власності: [NUMBER], частка в спільній сумісній власності: 350/3324, а також будівля з порядковим номером [NUMBER], яка знаходиться на земельній ділянці під забудову 493 на кадастровій території: Велке Поржічі, номер свідоцтва про право власності: [NUMBER] , право власності за адресою: [ADDRESS] , частка власності: 175/1662 (а.с.37-42). Згідно наданих відповідачем копій свідоцтв про народження № [NUMBER] та № [NUMBER] , вбачається, що він являється батьком двох малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] , [INFO] (а.с.61-64). У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду з позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Правилами ч. 2 ст. 182 СК України, встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За змістом ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Також, частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до роз`яснень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Пунктом 23 вказаної Постанови роз`яснено, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки, яка проживає разом з малолітньою донькою та яка знаходиться на її повному утриманні та вихованні, а також те, що позивачкою не доведено належними доказами розмір фактичних витрат, які вона несе на утримання доньки та, відповідно, обґрунтованість заявленого нею до стягнення аліментів у розмірі 3000 гривень. Також враховує те, що згідно поданої заяви, відповідачем було визнано позовні вимоги на суму 1 200 гривень, а в решті позовних вимог просив відмовити, у зв`язку з тим, що у нього на утриманні перебуває двоє синів та в підтвердження ним були надані копії свідоцтв про народження, однак доказів того, що діти дійсно перебувають на його утриманні (зокрема, довідки про склад сім`ї, акту обстеження матеріально-побутових умов, тощо) [PERSON] суду не надано. Крім того, твердження відповідача [PERSON] про те, що він являється сезонним працівником, проживає в орендованій квартирі, те, що житлового будинку, фірми та транспорту він не має, ні на території України, ні в Чеській Республіці, не знайшли свого підтвердження та суперечать дослідженим в судовому засіданні доказам, з яких встановлено, що відповідач здійснює підприємницьку діяльність на території Чеської Республіки та у його власності перебуває нерухоме майно.Жодних інших доказів щодо неспроможності сплачувати аліменти в більшому розмірі, ніж 1 200 гривень на дитину, зокрема, низький рівень доходу, непрацездатність, тощо, відповідачем не надано. Таким чином, враховуючи, що з часу присудження аліментів за рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 30 травня 2011 року збільшились ціни на матеріальні потреби, прожитковий мінімум на дітей відповідного віку, а також враховуючи встановлений законом мінімальний розмір аліментів на одну дитину, майновий стан відповідача, те, що він молодий та працездатний за віком,а отже має можливість виконувати передбачений законом обов`язок щодо утримання дитини, а також положення ст. 180 СК України, проте, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька та виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, збільшивши розмір стягуваних з відповідача на користь позивачки, аліментів на утримання доньки до 1 900 (однієї тисячі дев`ятсот) гривень, щомісячно, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позивачка, відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, то з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 908,00 гривень. Крім того, позивачкою були понесені витрати на оплату послуг перекладача у розмірі 3300,00 гривень відповідно до наданого товарного чеку від 12.02.2021 року (а.с.59), які згідно ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: partial