Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

14 січня 2014 року [PERSON] пред'явила в суді позов до [PERSON]. Просить стягувати з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмирі 700 гривень щомісячно, оскільки відповідач не виконує належним чином свій обов'язок матеріально утримувати дитину. Як їй відомо відповідач не працює офіційно, має мінливий дохід та частину доходу отримує в натурі. Вона ж не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; дитина хворіє. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, підтвердила обставини зазначені у позовній заяві. Доповнила, що вона до декрету не працювала і в березні цього року востаннє отримає соціальну допомогу на дитину. Відповідач позов визнав частково, погодився сплачувати аліменти в розмірі 350 гривень щомісячно. Пояснив, що він в даний час не працює, його заробіток мінливий. Він не має проблем зі здоров'ям, на обліку в центрі зайнятості як безробітний не перебуває, має фахову освіту за спеціальністю „слюсар". Крім того сплачує аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] в розмірі 400 гривень щомісячно. Він перебуває у зареєстрованому шлюбі та проживає з [PERSON] Суд, дослідивши докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частинами другою та третьою ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 184 ЦПК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] ( а.с. 4). Малолітній син проживає позивачкою ( а.с. 14). Між сторонами не досягнуто згоди щодо участі в утриманні дитини, а відтак аліменти слід стягувати за рішенням суду. Відповідач одружений з [PERSON], з якою мають спільного сина [PERSON], [INFO] ( а.с. 11, 13). Дані про регулярний заробіток відповідача у матеріалах справи відсутній. За змістом ст.ст.182,184 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтями 10, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В ході розгляду справи судом відповідно до ч.4 ст. 10 ЦПК України неодноразово було роз'яснено сторонам їх обов'язок підтвердити кожну обставину на яку вони посилаються належними доказами, роз'яснено наслідки неподання цих доказів. Поряд з тим сторони наполягали на завершенні розгляду справи на підставі тих доказів, що є в матеріалах справи. Визначаючи розмір аліментів, які слід стягувати з відповідача, суд зважає на те, що відповідач не працевлаштований офіційно, однак на обліку в центрі зайнятості як безробітний не перебуває, не має проблем зі здоров'ям, має фахову освіту, має неофіційні заробітки. Ці обставини позивач підтвердив у судовому засіданні. Вони не заперечені відповідачкою. Суд також бере до уваги те, що відповідач одружений, утримує малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 11, 12, 13). Рішенням суду від 17 січня 2014 року задоволено позов [PERSON] про стягнення з відповідача на утримання сина [PERSON] 400 гривень щомісячно (а.с. 12). При цьому доказів того, що виконавчий лист пред'явлено до виконання і аліменти на утримання сина [PERSON] відповідачем сплачуються фактично, суду не надано. Відповідач наполягав на завершенні розгляду справи на підставі тих доказів, що є в матеріалах справи. Суд зважає на те, що починаючи з квітня 2014 року позивачці не буде виплачуватися соціальна допомога до досягнення дитиною трирічного віку відповідно до ЗУ „Про державну соціальну допомогу сім'ям з дітьми". Позивачка не працевлаштована, про що пояснила в судовому засіданні. Ця обставина не заперечена відповідачем. Відповідно до ст. 7 ЗУ "Про Державний бюджет на 2014 рік" прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 01.01.2014 року складає 1032 гривні, з поступовим збільшенням до 01 жовтня 2014 року до 1102 гривень. Прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, мінімального набору непродовольчих товарів і мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Оскільки на кожного з батьків покладено обов'язок забезпечити дитину матеріально зважаючи, що відповідач утримує ще одну дитину, суд стягує аліменти в розмірі 450 гривень щомісячно, що складає менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років. На переконання суду ця сума є мінімально необхідною та достатньою для утримання дитини з врахуванням обов'язку другого з батьків утримувати дитину та встановлених судом обставин. При цьому суд зважає на положення статті 192 СК України, згідно якої розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 88 ЦПК України, судовий збір, від сплати якого позивачка звільнена при зверненні до суду, в сумі 243 гривні 60 копійок слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial