Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

13.05.2015 р. [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що будинок [ADDRESS] належить йому на праві власності на підставі договору дарування від 23.12.2014 р.. Він проживає в будинку разом з дружиною. Згодом йому стало відомо, що в будинку зареєстрований [PERSON], який був співмешканцем попередньої власниці будинку, але в будинку не проживає більше двох років, виїхав на постійне місце проживання до матері в смт. Вишневе П'ятихатського району. В будинку речей [PERSON] не зберігає, кореспонденція на його ім'я не надходить. В добровільному порядку зніматися з реєстраційного обліку відповідач не бажає, що створює йому перешкоди у користуванні та розпорядженні своєю власністю. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування будинком, зняти його з реєстраційного обліку. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать поштове повідомлення про вручення судової повістки, довідки про доставку SMS-повідомлень, в судове засідання не з'явився повторно, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] на підставі договору дарування житлового будинку з господарськими будівлями та земельними ділянками, посвідченого 23 грудня 2014 року П'ятихатською державною нотаріальною конторою за № 1-681 в реєстрі, є власником житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухому майно про реєстрацію права власності (індексний номер витягу 31486630) від 23.12.2014 р., технічним паспортом на житловий будинок (а.с. 6, 7-8, 13-15). Відповідно до п. 1.5 Договору дарування від 23.12.2014 р. дарувальник ствердив, що на момент його укладення житловий будинок з господарськими будівлями та земельними ділянками не перебуває під арештом чи забороною, щодо них не ведуться судові спори, вони не заставлені, у податковій заставі не перебувають, відносно них не укладено будь-яких договорів відчуження чи щодо користування з іншими особами, як юридична адреса вони не використовуються. Треті особи не мають прав на житловий будинок з господарськими будівлями за земельних ділянок. Згідно адресної довідки П'ятихатського РС ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, довідки П'ятихатської міської ради від11.03.2015 р., витягу з домової книги [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] 04 липня 2001 р. (а.с. 9-11, 29). З акту від 22.04.2015 р. йдеться, що акт складений депутатом П'ятихатської міської ради Бабич О.М. у присутності сусідів-свідків [PERSON] і [PERSON] про те, що [PERSON]Є більше двох років не проживає в будинку [ADDRESS]. В будинку фактично проживає сім'я з 2-х осіб [PERSON].і [PERSON] (а.с. 12). Статтею 41 Конституції України гарантовано право володіти і користуватися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Положення ст.ст. 316, 321 ЦК України визначають право власності особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб і це право є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 статті 319 цього Кодексу передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України визначено також і право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вказані правовідносини регулюються ще і Житловий кодексом. Відповідно до ст.. 107 ч. 2 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, що належить йому, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не є членом сім'ї позивача, не набув право проживання у житловому приміщенні, зареєстрував своє місце проживання в установленому законом порядку. Однак, реєстрація місця проживання є похідним правом від права користування житлом, а тому зняти відповідача з реєстрації місця проживання можна за умови втрати ним права користування цим житлом чи у зв'язку з його виселенням у добровільному чи примусовому порядку. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки відповідач не проживає у будинку [ADDRESS], який належить позивачу на праві власності, більше шести місяців, тому втратив право на користування ним з дня вибуття, до ухвалення судового рішення не знявся з реєстраційного обліку. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 107 ч. 2, 156 ч. 1 ЖК України, ст..ст. 16, 316, 319, 321, 391 ЦК України, ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні",

Outcome: approved