Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Білокуракинської селищної ради Луганської області про визнання права власності на спадкове майно . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05 серпня 2004 року помер батько позивача- Чорнуха [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина,яка складається з житлового будинку з господарськими спорудами ,який розташовано за адресою: вул.Шевченка б.5 смт.Білокуракине Луганської області; земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд площею 0,154 га. за адресою: вул.Шевченка б.5 смт.Білокуракине Луганської області. На момент смерті разом із ним була прописана та проживала його дружина, мати позивача [PERSON], що підтверджується копією Домової книги для прописки громадян, що мешкали за адресою: вулиця Шевченка будинок № 5, смт. Білокуракине, Луганської області. Саме вона, як спадкоємиця першої черги за законом та така, що постійно мешкала разом із ним на час відкриття спадщини, відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України й прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, але не встигла переоформити документи на спадкове майно на своє імя.07 червня 2012 року у віці 75 років [PERSON] померла, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білокуракинського районного управління юстиції у Луганській області було зроблено актовий запис за № 69, що підтверджується доданою до заяви копією Свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 324867.Після її смерті відкрилася спадщина, яка окрім вищевказаного належного їй права в порядку спадкування на майно, що належало померлому батькові [PERSON], складається із: земельної ділянки, загальною площею 5,4572 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Білокуракинської селищної ради Білокуракинського району Луганської області, право власності на яку належало на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 123251, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010541500027, копія Державного акту та Відомість з документації із землеустрою, що включена до Державного фонду документації із землеустрою від 28.01.2016р. ; земельної ділянки, загальною площею 1,0887 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Білокуракинської селищної ради Білокуракинського району Луганської області (за межами населеного пункту), право власності на яку належало на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 531162, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 442090001005286, копія Державного акту та Відомість з документації із землеустрою, що включена до Державного фонду документації із землеустрою від 28.01.2016р. ;ощадних книжок на компенсаційну виплату в установі філії Ощадбанку № 3316 Білокуракине, що знаходяться на рахунках №№915512726, [NUMBER]. Перед смертю, 22 березня 2012 року, [PERSON], відносно належного їй майна, на випадок своєї смерті, зробила розпорядження у вигляді заповіту, який посвідчено [PERSON], приватним нотаріусом Білокуракинського районного нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №179. За даним заповітом, усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй би належало на день смерті і на що вона за законом мала б право, заповідала позивачу, що підтверджується доданою до заяви копією. Після її смерті, у встановлений законом шестимісячний строк, позивач звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про прийняття спадщині та видачі мені Свідоцтва про право на спадщину за законом. Разом із заявою мною було передано документи, зокрема деякі з оригіналів: заповіт, свідоцтво про право власності на житловий будинок. 31.07.2012р. приватним нотаріусом [PERSON] було заведено спадкову справу №53, що підтверджується копією Витягу зі Спадкового реєстру. Проте, здійснити переоформлення документів на своє імя позивач не встиг, бо вказаний нотаріус помер, а документи були передані до Луганського обласного державного нотаріального архіву, який на той час знаходився в будівлі Головного територіального управління юстиції у Луганській області за адресою: площа [PERSON] 3а, місто Луганськ, Луганська область. Але, з огляду на загальновідомі факти про те, що Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" та на території Донецької та Луганської областей розпочато проведення антитерористичної операції, а вищевказана будівля управління станом на теперішній час знаходиться на території, яка не контролюється органами влади України (непідконтрольна територія), є всі підстави вважати документи стосовно спадкової справи втраченими.З метою подальшого переоформлення спадщини після смерті батьків у грудні 2015 року позивач особисто звернувся із заявою до державного нотаріуса Білокуракинської державної нотаріальної контори для видачі мені Свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою від 11.12.2015р. виконуючим обовязки державного нотаріуса Білокуракинської державної нотаріальної контори, державним нотаріусом Марківської державної нотаріальної контори [PERSON] у вчиненні нотаріальних дій по оформленню спадкових справ, як спадкоємцю першої черги у видачі свідоцтва було відмовлено. Відмову було аргументовано тим, що оскільки нотаріусом [PERSON] вже була заведена спадкова справа №53/2012, а після його смерті матеріали справи передані до Луганського обласного державного нотаріального архіву, тому він не має можливості видати відповідне свідоцтво. Одночасно із зверненням до нотаріуса позивач письмово звернувся до начальника відділу з питань нотаріату Головного територіального управління юстиції у Луганській області [PERSON] щодо розяснення з питань переоформлення спадщини. Відповіддю за № Ч-674/5/10-45 від 17.12.2015р. було повідомлено про те, що приватним нотаріусом [PERSON] після померлої 07.06.2012р. [PERSON] була заведена спадкова справа за №53. Нотаріальна діяльність вказаного нотаріуса Головним управлінням юстиції у Луганській області була припинена 12.04.2013р. у звязку з його смертю, а документи передані до Луганського обласного державного нотаріального округу. Проте, усі напрацьовані матеріали архіву відділу з питань нотаріату Головного територіального управління юстиції, що зберігалися на паперових носіях та в електронному вигляді, вважаються втраченими, тому отримати Свідоцтво про спадщину є неможливим. Сам обласний архів переміщено до м. Старобільськ Луганської області, однак фактично архів та документи Луганського обласного державного нотаріального архіву залишись у м. Луганську, що підтверджується доданою до заяви відповіддю управління юстиції. Звернувшись із запитом через фахівця права до Луганського обласного державного нотаріального архіву щодо надання інформації стосовно спадкової справи та можливості отримання документів, відповіддю виконуючого обовязки завідувача Луганського обласного державного нотаріального архіву, завідувачем Старобільської державної нотаріальної контори [PERSON] №453/01-16 від 28.12.2015р. було повідомлено про те, що (далі - мовою оригіналу): «…архівний фонд, всі справи, у тому числі і спадкова справа за № у спадковому реєстрі 53172486, заведеної 31.07.2012р. приватним нотаріусом [PERSON] Білокуракинського районного нотаріального округу, щодо спадкодавця [PERSON], знаходиться в місті Луганську, на тимчасово окупованій території, яка на даний час не підконтрольна Україні…», що підтверджується доданою до заяви відповіддю.Позивач як належний та єдиний спадкоємець за законом першої черги, не може реалізувати своє право на прийняття спадщини та здійснити переоформлення переходу права власності на спадкове майно, що залишилось після смерті батьків, в порядку спадкування за законом.Позивач просить визнати за ним право власності на майно,що залишилося після смерті батьків. В судове засідання позивач не зявився,надав суду заяву про розгляд справи без його участі. В судове засідання представник відповідача- Білокуракинської селищної ради не зявився,надав суду заяву про розгляд справи без його участі.Позов визнав та просить суд його задовольнити. Дослідивши докази по справі кожний окремо і в їх сукупності , судом встановлено наступне. 05 серпня 2004 року помер батько позивача- Чорнуха [PERSON] (а.с.8,9). Після смерті [PERSON] залишилася спадщина,яка складається з житлового будинку з господарськими спорудами ,який розташовано за адресою: вул.Шевченка б.5 смт.Білокуракине Луганської області; земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд площею 0,154 га. за адресою: вул.Шевченка б.5 смт.Білокуракине Луганської області (а.с.21,22,32-34). На момент смерті разом із ним була прописана та проживала його дружина, мати позивача [PERSON] (а.с.12-14). Саме вона, як спадкоємиця першої черги за законом та така, що постійно мешкала разом із ним на час відкриття спадщини, відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України й прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, але не встигла переоформити документи на спадкове майно на своє імя.07 червня 2012 року у віці 75 років [PERSON] померла (а.с.10). Після її смерті відкрилася спадщина, яка окрім вищевказаного належного їй права в порядку спадкування на майно, що належало померлому батькові [PERSON], складається із: земельної ділянки, загальною площею 5,4572 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Білокуракинської селищної ради Білокуракинського району Луганської області, право власності на яку належало на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 123251, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010541500027, копія Державного акту та Відомість з документації із землеустрою, що включена до Державного фонду документації із землеустрою від 28.01.2016р. ; земельної ділянки, загальною площею 1,0887 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Білокуракинської селищної ради Білокуракинського району Луганської області (за межами населеного пункту), право власності на яку належало на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 531162, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 442090001005286, копія Державного акту та Відомість з документації із землеустрою, що включена до Державного фонду документації із землеустрою від 28.01.2016р.(а.с.28-31) ;ощадних книжок на компенсаційну виплату в установі філії Ощадбанку № 3316 Білокуракине, що знаходяться на рахунках №№915512726, [NUMBER] (а.с.42,43). Перед смертю, 22 березня 2012 року, [PERSON], відносно належного їй майна, на випадок своєї смерті, зробила розпорядження у вигляді заповіту, який посвідчено [PERSON], приватним нотаріусом Білокуракинського районного нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №179. За даним заповітом, усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй би належало на день смерті і на що вона за законом мала б право, заповідала позивачу (а.с. 20). Після її смерті, у встановлений законом шестимісячний строк, позивач звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про прийняття спадщині та видачі мені Свідоцтва про право на спадщину за законом. Разом із заявою мною було передано документи, зокрема деякі з оригіналів: заповіт, свідоцтво про право власності на житловий будинок. 31.07.2012р. приватним нотаріусом [PERSON] було заведено спадкову справу №53, що підтверджується копією Витягу зі Спадкового реєстру. Проте, здійснити переоформлення документів на своє імя позивач не встиг, бо вказаний нотаріус помер, а документи були передані до Луганського обласного державного нотаріального архіву, який на той час знаходився в будівлі Головного територіального управління юстиції у Луганській області за адресою: площа [PERSON] ВВВ 3а, місто Луганськ, Луганська область. Але, з огляду на загальновідомі факти про те, що Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" та на території Донецької та Луганської областей розпочато проведення антитерористичної операції, а вищевказана будівля управління станом на теперішній час знаходиться на території, яка не контролюється органами влади України (непідконтрольна територія), є всі підстави вважати документи стосовно спадкової справи втраченими.З метою подальшого переоформлення спадщини після смерті батьків у грудні 2015 року позивач особисто звернувся із заявою до державного нотаріуса Білокуракинської державної нотаріальної контори для видачі мені Свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою від 11.12.2015р. виконуючим обовязки державного нотаріуса Білокуракинської державної нотаріальної контори, державним нотаріусом Марківської державної нотаріальної контори [PERSON] у вчиненні нотаріальних дій по оформленню спадкових справ, як спадкоємцю першої черги у видачі свідоцтва було відмовлено (а.с.15). Відмову було аргументовано тим, що оскільки нотаріусом [PERSON] вже була заведена спадкова справа №53/2012, а після його смерті матеріали справи передані до Луганського обласного державного нотаріального архіву, тому він не має можливості видати відповідне свідоцтво. Одночасно із зверненням до нотаріуса позивач письмово звернувся до начальника відділу з питань нотаріату Головного територіального управління юстиції у Луганській області [PERSON] щодо розяснення з питань переоформлення спадщини. Відповіддю за № Ч-674/5/10-45 від 17.12.2015р. було повідомлено про те, що приватним нотаріусом [PERSON] після померлої 07.06.2012р. [PERSON] була заведена спадкова справа за №53. Нотаріальна діяльність вказаного нотаріуса Головним управлінням юстиції у Луганській області була припинена 12.04.2013р. у звязку з його смертю, а документи передані до Луганського обласного державного нотаріального округу. Проте, усі напрацьовані матеріали архіву відділу з питань нотаріату Головного територіального управління юстиції, що зберігалися на паперових носіях та в електронному вигляді, вважаються втраченими, тому отримати Свідоцтво про спадщину є неможливим. Сам обласний архів переміщено до м. Старобільськ Луганської області, однак фактично архів та документи Луганського обласного державного нотаріального архіву залишись у м. Луганську, що підтверджується доданою до заяви відповіддю управління юстиції (а.с.17,18). Звернувшись із запитом через фахівця права до Луганського обласного державного нотаріального архіву щодо надання інформації стосовно спадкової справи та можливості отримання документів, відповіддю виконуючого обовязки завідувача Луганського обласного державного нотаріального архіву, завідувачем Старобільської державної нотаріальної контори [PERSON] №453/01-16 від 28.12.2015р. було повідомлено про те, що (далі - мовою оригіналу): «…архівний фонд, всі справи, у тому числі і спадкова справа за № у спадковому реєстрі 53172486, заведеної 31.07.2012р. приватним нотаріусом [PERSON] Білокуракинського районного нотаріального округу, щодо спадкодавця [PERSON], знаходиться в місті Луганську, на тимчасово окупованій території, яка на даний час не підконтрольна Україні…» (а.с.19). Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.5 цієї статті незалежно від часу прийняття спадщини вона належать спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ст.58 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформація щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає,що за таких підстав позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved