Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

29 липня 2019 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, просив стягнути на свою користь моральну шкоду в зв`язку з ушкодженням здоров`я посилаючись на те, що він працював на підприємстві підземним машиністом скреперної лебідки шахти ім. Леніна ВО «Кривбасруда» (25.06.1973-28.04.1975, 18,07.1977-01.11.1987), підземним гірничим очисного забою шахти ім. Леніна ВАТ «Кривбасзалізрудком» (01.11.1987-01.07.2002), поверхневим електрослюсарем черговим та по ремонту обладнання шахти ім. Леніна СУ з ремонту та монтажу шахтного обладнання ВАТ ««Кривбасзалізрудком» (01.07.2002-14.02.2012), правонаступником вищезазначених підприємств є Публічне акціонерне товариство "Криворізький залізорудний комбінат", (надалі по тексту - Відповідач/ПАТ «Кривбасзалізрудком»). Висновком МСЕК від 12.10.1994 року йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності 40%, з яких 20% по ВСП та 20% по радикулопатії з 19 березня 2012 року - БЕЗСТРОКОВО. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, втратив своє здоров`я, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що через травму він втратив нормальні життєві зв`язки, позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Відчуває почуття розпачу, тривоги, дратівливості. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в сумі 166 920, 00 грн., яку просив стягнути з відповідача. 30 липня 2019 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі доказами. Відповідач скористався правом надання відзиву, у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування зазначив, що відповідач не приховував важкість та шкідливість технологічного процесу, технологію виробництва не порушував, а тому протиправних дій відносно позивача, які б знаходилися в причинному зв`язку з настанням професійного захворювання не вчиняв і не може нести за це відповідальність. Позивач отримав професійне захворювання з власної вини. Визначений розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності та справедливості. Ухвалою суду від 04 вересня 2019 року у задоволенні клопотання представника відповідача ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» про особисту участь законного представника позивача та надання оригіналів доказів відмовлено. Суд, відповідно до ч. 5ст. 279 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] , [INFO] працював підземним машиністом скреперної лебідки шахти ім. Леніна ВО «Кривбасруда» (25.06.1973-28.04.1975, 18,07.1977-01.11.1987), підземним гірничим очисного забою шахти ім. Леніна ВАТ «Кривбасзалізрудком» (01.11.1987-01.07.2002), поверхневим електрослюсарем черговим та по ремонту обладнання шахти ім. Леніна СУ з ремонту та монтажу шахтного обладнання ВАТ ««Кривбасзалізрудком» (01.07.2002-14.02.2012), правонаступником вищезазначених підприємств є Публічне акціонерне товариство "Криворізький залізорудний комбінат",, 31.12.1995 року звільнений за власним бажанням, за ст.38 КЗпП України. ( а.с. 36-45-17). Висновком МСЕК від 22.03.2012 року, [PERSON] визначено ступінь втрати професійної працездатності 40%, з яких 20% по ВСП та 20% по радикулопатії з 19 березня 2012 року - БЕЗСТРОКОВО, що підтверджується довідкою з акта огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги» серії 10ААА №073478 ( а.с.9-10). Відповідно до п.19 акту Форми П-4, професійне захворювання отримано Позивачем, внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці з боку Керівництва шахти імені Леніна рудоуправління ім. В.І. Леніна об`єднання «Кривбасруда», ДП та ВАТ «Кривбасзалізрудком», Сервісного управління з ремонту та монтажу шахтного обладнання ПАТ «Кривбасзалізрудком», яка не виконувало вимоги ст. 153 КЗпП України, ст.13 Закону України «Про охорону праці» щодо забезпечення здорових та безпечних умов праці на робочому місці Позивача. При цьому, добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, не знімають з відповідача обов`язку виконати вимоги ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у вставленому законом порядку. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що професійне захворювання позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло, у тому числі, з вини ПАТ «Кривбасзалізрудком», яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів. Позивач час від часу змушений проходити курси лікування, переносить фізичні страждання, позбавлений нормальних життєвих зав`язків, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя. Згідно рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Беручи до уваги характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, внаслідок отриманих професійних захворювань, тривалості праці позивача на протязі більше 34 років в умовах важкої фізичної праці, що потягло втрату працездатності на підприємстві відповідача, розмір втрати професійної працездатності - 40%, суд вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди у сумі 40 000,00 грн., оскільки саме цей розмір відповідає судовій практиці Великої Палати Верховного Суду при розгляді справи з аналогічними правовідносинами, є розумним, виваженим і справедливим у ситуації позивача, а також не перевищує гранично допустимого розміру відшкодування такої шкоди. Інші аргументі представника відповідача не спростовують аргументів позовної заяви, яка є обґрунтованою. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04). Частина 1 статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Ч.6 ст. 141 ЦПК України встановлено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає також стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 768,40 гривень.

Outcome: partial