Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

15 квітня 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованість за договором кредиту у розмірі 36194 грн. 85 коп., з тих підстав, що позивач та відповідач у письмовій формі уклали договір № 005-14082-100807 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 10 серпня 2007 року. Відповідач у встановлені кредитним договором строки обовязки по сплаті заборгованості по кредитному договору не виконав, у звязку з чим позивач звернувся з вказаним позовом до суду. Представник позивача в судове засідання не з»явився, але від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання двічі не з'являвся, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до положень ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно з положеннями ч.2 ст. 197 ЦПК України за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідив письмові докази, суд вважає вимоги, викладені в заяві, такими, що підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 10 серпня 2007 року товариство з обмеженою відповідальністю « Комерційний банк « Дельтабанк» ( нині ПАТ «Дельта Банк») та [PERSON] у простій письмовій формі уклали договір № 005-14082-100807 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки . Відповідно до умов кредитного договору позивач випустив та надав відповідачу - держателю платіжну картку та шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30 000 грн., на день укладення цього договору встановив ліміт Кредитної лінії у розмірі 3000.00 грн., відсоткова ставка 29, 9 % річних. Відповідно до вказаного договору відповідач отримала кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії, ліміт якої розраховується банком самостійно, на умовах, викладених в Тарифному пакеті Visa Classic, що є додатком до договору. Відповідач - держатель зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановленому кредитним договором до 15 числа кожного місяця. Позивач свої зобов»язання належним чином виконав та надав кредит у розмірі 3000.00 грн., який в подальшому неодноразово збільшувався. Відповідач взяті на себе зобов»язання за кредитним договором не виконала та вчасно суму заборгованості у добровільному порядку не погасила. Останню оплату по кредитному договору позичальник здійснив у серпні 2009 року, після чого в односторонньому порядку відмовився від виконання умов договору . Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, який відповідач належними письмовими доказами не спростував, заборгованість в межах заявлених позовних вимог станом на 03.01.2014 року становить 36194.85 грн., з яких: 8165,03 грн. тіло кредиту; 10763,48 грн. заборгованість за відсотками; 17266,34 грн. заборгованість за комісіями. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами мають місце правовідносини, що пов»язані зі споживчим кредитним договором, які регулюються Цивільним кодексом України, Законом України "Про захист прав споживачів", постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин". Згідно з вимогами п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. За правилам ч.1 ст. 1049 і ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. У разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами та згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до п.3.ч.1. ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Окрім того, правова позиція по даному виду правовідносин щодо строку дії картки та строку дії кредитного договору виписана в рішенні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 вересня 2013 року по справі №6-19660св13, де вказано про те, що строк дії картки та строк дії кредитного договору поновлюється кожного разу зі спливом терміну дії карти. Таким чином, договір, який між сторонами укладався 19.06.2007 року, кожного року пролонгувався та діяв до 19.06.2013 року. Беручи до уваги, що з моменту укладення кредитного договору, ніхто із сторін до цього часу не заявив про намір його припинити, відповідач не надав банку письмової заяви про закриття картрахунку, та у нього у зв»язку з неналежним виконанням взятого на себе перед банком зобов»язання утворилась заборгованість за кредитним договором, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, тому він підлягає задоволенню. Також, на підставі вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати, сплачені позивачем при подачі позову до суду, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved