Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

21 липня 2014 року [PERSON] (Позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (Відповідач) про стягнення аліментів (дата звернення до суду підтверджується печаткою Укрпошти на конверті, в якому надійшов позов). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06 червня 2009 року вона зареєструвала шлюб з Відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї [NUMBER] та, про що 06.06.2009р. зроблений в книзі реєстрації шлюбів № 1031. [INFO] року від шлюбу у подружжя народилась донька - [PERSON]. Позивачка зазначила, що місцем проживання доньки - з нею за адресою її проживання [ADDRESS]. Пояснила, що шлюб з Відповідачем не склався через Відповідача, шлюбні відносини між ними неможливі, разом з тим, сторони проживають окремо один від одного, хоча й в одній квартирі, позивачка з донькою в одній кімнаті, а Відповідач - в іншій. Разом з тим, відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати свою доньку, яка знаходиться повністю на утриманні Позивачки. Водночас Відповідач має постійне місце роботи та стабільні доходи, як відомо позивачці, аліментів нікому іншому не сплачує, стягнень по виконавчим документам з нього проводиться, інших дітей, непрацездатних дітей відповідач не має. Враховуючи викладене, Позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON], [INFO]. у розмірі 13 частки всіх різновидів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи із дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач подав суду заперечення на позовну заяву (а.с.28-30), в яких заперечив про стягнення з нього аліментів на утримання доньки у визначеному позивачкою розмірі, виходячи з того, що згідно положень ст.ст. 180,181 СК України право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживають діти. На сьогоднішній день дитина проживає разом з обома батьками в квартирі [ADDRESS]. Позивачкою не надано жодних доказів фактичного утримання дитини виключно нею особисто. Відповідач зазначив, що він проживає у вказаній квартирі, веде домашнє господарство, несе витрати з придбання продуктів харчування, санітарних та інших гігієнічних засобів, готує їжу, годує доньку та забезпечує її всім необхідним, особисто щомісячно в повному обсязі несу витрати за зобов'язаннями з оплати комунальних послуг та послуг зв'язку (ГІВЦ, «Укртелеком», «Воля» ТБ та Інтернет), що має бути враховано при визначенні розміру аліментів. Відповідач зауважив, що він добровільно приймає участь в утримання малолітньої доньки, в тому числі в грошовій формі, разом з тим, Позивачка також має постійне місце роботи тп стабільно високу офіційну заробітну платню, а тому враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з Відповідача аліментів на утримання малолітньої доньки у розмірі 16 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні представник Позивачки позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник Відповідача в судовому засіданні просив врахувати при визначенні розміру аліментів обставини, викладені в запереченнях. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом з'ясовано, що 06 червня 2009 року між [PERSON] (Відповідач), [INFO], та [PERSON] (Позивач), [INFO], у Центральному відділу реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів 06.06.2009р. зроблено відповідний актовий запис за № 1031, та видано Свідоцтво про шлюб. Після державної реєстрації шлюбу прізвища сторін визначені так: чоловіка - "[PERSON]", дружини "[PERSON]". Реєстрація шлюбу підтверджується Свідоцтвом про шлюб від 06.06.2009р. серії [NUMBER] (а.с.3). У Позивачки та Відповідача від шлюбу є спільна дитина донька - [PERSON], [INFO], про що в Книзі реєстрації народжень 12.01.2010р. зроблено відповідний актовий запис за № 73, що підтверджується Свідоцтвом про народження від 12.01.2010р., виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, в якому зазначено в графі «мати»: [PERSON], «батько» - [PERSON] (а.с.4). Позивачка у позовній заяві зазначила, що донька проживає з нею за адресою: [ADDRESS] та знаходиться повністю на її утриманні. Відповідно до п. 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII ( 789-12 ) від 27.02.91 та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч.ч.1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ст. 191 СК України). Днем звернення Позивачки до суду є 21 липня 2014р., оскільки саме цим днем позовна заява направлена до Шевченківського районного суду м.Києва, що підтверджується відповідним штампом на конверті, в якому позов був направлений поштою. Представник Відповідача в судовому засіданні пояснив, що станом на день розгляду справи Відповідач проживає в одній квартирі разом з Позивачкою та їх спільною дитиною, приймає участь у вихованні дитини та її матеріальному забезпеченні в добровільному порядку. Разом з тим, щомісяця Відповідач самостійно оплачує комунальні послуги, послуги телебачення та зв'язку, що підтверджується відповідними квитанціями про сплату (а.с.33-42). Разом з тим, згідно довідки АТ «ОТП Банк» № 1022/14-1-1 від 09.10.2014р. встановлено, що Відповідач працює в АТ «ОТП Банк» з 11.02.2008р., на посаді провідного експерта Відділу операцій на фондовому ринку управління казначейства та фінансових установ з 01.02.2011р. по теперішній час, посадовий оклад - 19 000,00 грн. (а.с.31). Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи ст.ст. 182-183 СК України, суд, приймаючи до уваги всі обставини та оцінивши відповідні докази, зокрема, матеріальний стан Відповідача та той факт, що Відповідач на час розгляду справи проживає разом з донькою та бере участь в її забезпеченні та вихованні, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з Відповідача аліментів на утримання дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі 14 усіх видів заробітку (доходу) щомісяця з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з положень ст. 88 ЦПК України, а також з того, що Позивачі у справах про стягнення аліментів згідно з Законом України «Про судовий збір» звільнені від сплати судового збору, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з Відповідача в дохід держави судового збору за ставкою, яка діяла на час звернення Позивача з позовом до суду (липень 2014р.), у розмірі 243,60 грн. Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 80, 84, 180-183, 191 Сімейного кодексу України, та

Outcome: partial