Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

20.10.2015 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовними вимогами, якими просять суд визнати за ними, як спадкоємцями за законом першої черги після смерті чоловіка/батька [PERSON], померлого 27.04.2010 року, право власності на 1/10 частину (за кожним) житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: вул. Гагаріна, № 12-а, с. Багате, Ізмаїльський район, Одеська область, мотивуючи тим, що нотаріусом їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, у звязку із тим, що відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок. Представники позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та наполягали на їх задоволенні. Представник відповідача, сповіщений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву про визнання позовних вимог [PERSON], [PERSON] та розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що відповідно до довідки, наданої виконавчим комітетом Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 04.06.2015 року за № 647, згідно запису в погосподарській книзі виконавчого комітету Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за № 299, житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Багате, вул. Гагаріна, 12-а, на праві особистої власності належить: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], та станом на 14 квітня 1991 вказаний будинок відносився до колгоспного типу. (а.с. 19). Згідно технічного паспорту на житловий будинок, виданого 09.07.2015 року КП «Ізмаїльське МБТІ», за адресою: вул. Гагаріна, 12-а, с. Багате, Ізмаїльський район, Одеська область, є житловий будинок. (а.с. 10-12). Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 222044 від 28.04.2010 року, виданого Багатянською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області [PERSON] помер 27.04.2010 року (а.с. 8). Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/5 частина житлового будинку з надвірними спорудами по вул. Гагаріна, № 12-а в с. Багате Ізмаїльського району Одеської області. Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON], відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає. За життя спадкодавець [PERSON] заповіт не залишав, що підтверджено Витягом зі Спадкового реєстру №27562100 від 20.07.2011року. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: дружина [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії І-ФЮ від 06.07.1960року; син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії І ЖД № 263294, повторно виданим 18.04.2011 року Виконавчим комітетом Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області (а.с. 9); син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії ІІ КР №215067, виданим 17.01.2065 року міськбюро ЗАГС м. Кустанай Казахстан (а.с. 17); син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії І ФЛ № 322570, виданим 07.12.2072 року Красносельским с/с Тарановского района, Кустанайская область, Казахстан (а.с. 18). Спадкоємці [PERSON] та [PERSON] спадщину після батька [PERSON] не прийняли, оскільки в установлений законом шестимісячний строк заяв про прийняття спадщини до нотаріуса не подали, на час смерті спадкодавця разом з ним не проживали. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Так, судом встановлено, що позивачі [PERSON], [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] прийняли фактично, оскільки на день смерті спадкодавця, час відкриття спадщини, проживали та були зареєстровані зі спадкодавцем за однією адресою, що підтверджено наявними у матеріалах справи довідками виконавчого комітету Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. Однак відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкову частину житлового будинку, у звязку із тим, що відсутній правовстановлюючий документ на будинок. Стосовно іншого спадкового майна видано свідоцтва про право власності на спадщину за законом. Відповідно до п.п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст. 316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 57 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, у тому числі, з огляду на те, що відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved