Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

13.09.2013 р. Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк», звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому просили в рахунок погашення заборгованості по Кредитному договору № 20 від 26.12.2007 року позичальника [PERSON] у розмірі 13119386,41 грн. пені та 3372580,48 доларів США, яка складається з пені за прострочку погашення кредиту у сумі 10784717,03 грн., пені за прострочку погашення процентів у сумі 2334669,38 грн., суми непогашеного кредиту 2382796,72 дол. США, суми 989783,76 дол. США простроченої заборгованості по процентах на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк», в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк», звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру № 26, що розташована у літ. «В-5», будинку № 31 по вулиці Тимурівців у м. Харкові, яка належить [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] 13.10.2009 року, за реєстровим № 4988, шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження, передбаченого Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього закону. Також просили стягнути з [PERSON] на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 114 грн. 70 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на ті обставини, що між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», та гр. [PERSON] 26 грудня 2007 року був укладений Кредитний договір № 20 (далі Кредитний договір) на суму 2644000,00 дол.США на строк з 26 грудня 2007 року по 25 грудня 2012 року зі сплатою процентів за користування кредитними коштами, виходячи із 12,5% річних. В забезпечення Кредитного договору укладено Договір поруки № 20 від 26.12.2007 року з фізичною особою [PERSON]. Пунктами 1.2., 1.3. Договору поруки передбачено, що Поручитель несе солідарну відповідальність з Позичальником перед Кредитором по кредитному договору. Поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж обсязі, що і позичальник за сплату кредиту, процентів за користуванням кредитом, неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобовязань в повному обсязі. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між Банком та іпотекодавцями [PERSON], [PERSON] був укладений Договір іпотеки № 16/08-Б від 09.06.2008 р., відповідно до п.2.1.1. якого, предметом іпотеки є нерухоме майно житловий будинок літ. В-5, загальною площею 6422,9 кв.м, житловою площею 2285,6 кв.м (в житловому будинку розташовано 123 квартири), що знаходиться у м. Харкові, вул. Тимурівців, буд. № 31. З дозволу банку квартири № 17, 29, 32, 36, 40, 50, 55-56, 58-59, 65-66, 68, 71, 84,88-90, 92-93, 95, 104-106, 108, 114 житлового будинку літ. В-5 № 31 по вулиці Тимурівців у м. Харкові було виведено з іпотеки та відчужено власником. Відомості про іпотеку внесені до Державного реєстру іпотек, реєстраційний № 7356523, що підтверджено Витягом з Державного реєстру іпотек № 19045058 від 09.06.2008 р. На відчуження предмету іпотеки накладено заборону, реєстраційний № 7356237, що підтверджено Витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 19044890 від 09.06.2008 р. Пунктом 3.2.8 кредитного договору передбачено, що «в разі невиконання Позичальником зобовязань, передбачених цим договором, відшкодування заборгованості за дійсним договором здійснюється банком шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, згідно договору іпотеки. Згідно приписів пункту 3.1.6. Договору іпотеки визначено, що «Іпотекодержатель/банк» має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку одноразового чи неодноразового прострочення Іпотекодавцем сплати процентів за користування кредитними коштами, неповернення кредиту або порушення інших умов кредитного договору, за рахунок коштів, виручених від реалізації предмету іпотеки одержати задоволення своїх вимог на свій розсуд переважно перед іншими кредиторами. Позичальник взяті на себе зобовязання не виконує з грудня 2008 року, тому рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13.05.2010 року по справі № 2-1404/10 та рішенням Апеляційного суду Харківської області від 07 липня 2010 року по справі № 22-ц-10856/2010 рік на користь банку стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] 1664543,02 грн., 2630252,33 дол.США, судові витрати у сумі 1700 грн. та 120 грн. Постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 31363558 від 22.02.2012 року відділом примусового виконання рішень державної виконавчої служби України відкрито виконавче провадження щодо [PERSON] на суму 1664543,02 грн. та 2630252,33 дол.США. Постановою ВП № 29965421 від 11.11.2011 р. відділом примусового виконання рішень ДВС України відкрито виконавче провадження щодо [PERSON] на суму 1664543,02 грн. та 2630252,33 дол.США. Рішення суду боржниками [PERSON] та [PERSON] не виконується, примусові дії щодо виконання рішення суду позитивних наслідків не мають. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 11.09.2009 року, яке набрало чинності, договір іпотеки № 16/9-Б, укладений 09.06.2008 р., визнаний недійсним, запис про іпотеку виключений з реєстру іпотек. 04 квітня 2012 року апеляційним судом Харківської області рішення Московського районного суду м. Харкова від 11.09.2009 р. по справі № 2-9061 скасоване, в задоволенні позову [PERSON] та [PERSON] до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» про визнання договору іпотеки недійсним відмовлено. Відомості у Державному реєстрі іпотек щодо предмету іпотеки поновлено, реєстраційний номер 12489264, що підтверджено Витягом з Державного реєстру іпотек № 36009183 від 14.05.2012 р. Відомості у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна також поновлено, реєстраційний номер 12488862, що підтверджено Витягом від 14.05.2012 р. № 36008860. Як стало відомо позивачу, [PERSON] та [PERSON] була відчужена квартира [ADDRESS], власником якої став відповідач [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] 13.10.2009 р. за № 4988. Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» від 05 червня 2003 року № 898-ІV передбачено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою, тому відповідач [PERSON] став іпотекодавцем квартири № 26, а тому позивач вважає, що має право звернути стягнення на цю квартиру в рахунок погашення заборгованості позичальника [PERSON] по кредитному договору. Вимога банку про повернення заборгованості по кредиту від 02.06.12 р. № 2187 отримана членом сімї [PERSON] 04.09.2012 р. особисто, що підтверджено підписом на поштовому повідомленні. Однак вимога банку залишена без відповіді. Судовий збір за позов майнового характеру сплачено у судовій справі Московського районного суду м. Харкова № 2-1404/10 у сумі 1700 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу (т.1 а.с. 1-4). 30.01.2014 р. позивач уточнив свої позовні вимоги до [PERSON] та просив у рахунок погашення заборгованості [PERSON] у загальному розмірі 3664801,99 доларів США та 2380094,13 грн. пені, яка складається з пені за прострочку погашення кредиту у сумі 16956872,78 грн., пені за прострочку погашення процентів у сумі 6844072,35 грн., непогашеного кредиту 2382796,72 дол. США та простроченої заборгованості по процентах у сумі 1282005,27 дол.США по Кредитному договору № 20 від 26.12.2007, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме нерухоме майно квартиру № 26, що розташована у літ. «В-5», будинку № 31 по вулиці Тимурівців у м. Харкові та яка належить на праві власності [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] 13.10.2009 року, за реєстровим № 4988, з початковою ціною продажу предмету іпотеки з прилюдних торгів у розмірі 90% від вартості предмета іпотеки, визначеної субєктом оціночної діяльності відповідно до законодавства України. Також просили стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 114 грн. 70 коп. (т. 1 а.с. 115-117). Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23.05.2014 р. позов задоволений, звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру № 26, що розташована у літ. В-5 будинку № 31 по вул. Тимурівців в м. Харкові, яка належить на праві власності відповідачу [PERSON] з початковою ціною продажу предмету іпотеки з прилюдних торгів у розмірі 90% від вартості предмета іпотеки, визначеної субєктом оціночної діяльності відповідно до законодавства України, в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору № 20 від 26.12.2007 р. позичальника [PERSON] у загальному розмірі 3664801,99 дол.США та 23800945,13 грн. (т.2 а.с. 95, 96-99, 130-131). Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 31 березня 2015 року, апеляційна скарга [PERSON] задоволена, рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 травня 2014 року скасовано, у задоволенні позову Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк», відмовлено (т.2 а.с. 204-205). Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 вересня 2015 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» задоволено частково, рішення апеляційного суду Харківської області від 31 березня 2015 року та рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 травня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (т.2 а.с.249-252). 03.03.2016 р. Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», в особі Харківської обласної дирекції «Укргазбанк», звернулося до суду з заявою про уточнення позовних вимог до [PERSON], в якій просили в рахунок погашення заборгованості по Кредитному договору № 20 від 26.12.2007 року позичальника [PERSON] у розмірі 3664801,99 доларів США, що складається з простроченої заборгованості по кредиту в розмірі 2382796,72 доларів США, простроченої заборгованості по процентах в розмірі 1282005,27 доларів США та 23800945,13 гри. пені, яка складається з пені за прострочку погашення кредиту у сумі 16956872,78 грн., пені за прострочку погашення процентів у сумі 6884072,35 гри., звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру № 26, що розташована у літ. «В-5», будинку № 31 по вулиці Тимурівців у м. Харкові, що є частиною житлового будинку № 31 по вулиці Тимурівців у м. Харкові та яка належить на праві власності [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] від 14.11.2011 року, за реєстровим № 4988. Реалізацію предмета іпотеки - квартири № 26, що розташована у літ. «В-5», будинку №31 по вулиці Тимурівців у м.Харкові, що є частиною житлового будинку № 31 по вулиці Тимурівців у м. Харкові та яка належить на праві власності [PERSON], провести шляхом надання Публічному акціонерному товариству АБ «УКРГАЗБАНК» права від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі покупцеві на підставі договору купівлі-продажу за початковою ціною 383000,00 грн. з наданням АБ «УКРГАЗБАНК» всіх повноважень продавця, в тому рахунку права отримання у нотаріуса дублікату Договору купівлі-продажу,посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] від 14.11.2011 року за реєстровим № 4988, реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно дублікату Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] від 14.11.2011 року, за реєстровим № 4988, здійснювати будь-які платежі за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В обґрунтування своїх позовних вимог також зазначили, що відповідно до Висновку про вартість майна, що міститься в Звіті про оцінку майна предмету іпотеки, виготовленого 24.11.2015 року субєктом оціночної діяльності ПП «[PERSON] та Права» вартість квартири № 26, що розташована у літ. «В-5», будинку № 31 по вулиці Тимурівців у м. Харкові складає 383000 грн. (т.2 а.с. 26-28). Представник позивача, яка діє на підставі виданої довіреності, направила суду заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності представника позивача, просила вважати вірною датою укладення договору купівлі-продажу квартири № 26 13.10.2009 р., реєстровий номер 4988. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила позов задовольнити. Крім того, представник позивача [PERSON], який діє на підставі виданої довіреності, направив суду письмові пояснення щодо предмету спору (т.2 а.с. 1-4). Відповідач [PERSON] направив суду клопотання, яке підтримав в судовому засіданні представники відповідача - адвокат [PERSON], що позовна заява в даній справі є похідною від основного зобовязання (стягнення заборгованості по кредитному договору основний спір, сторони в якому лише Банк та [PERSON], [PERSON]В.), але заборгованість в рахунок якої звертається стягнення на квартиру [PERSON] в даній справі, з [PERSON] та [PERSON] не стягнута, отже є спірною, а строк давності для її стягнення сплив. У звязку із наявністю рішення Московського районного суду м. Харкова від 13.05.2010 року, яке набрало законної сили, про стягнення з [PERSON] та [PERSON] суми заборгованості станом на 23.02.2010 року та про відмову у зверненні стягнення на предмет іпотеки для погашення цієї заборгованості, та у звязку із відсутністю рішення суду про стягнення заборгованості з [PERSON] та [PERSON] за період з 24.02.2010 року по 11.11.2013 року, просили закрити провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України, оскільки вже є рішення суду про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, про що надали клопотання (т.3 а.с.44-45). Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, в судові засідання на неодноразові виклики не зявилася. В матеріалах справи знаходяться її письмові пояснення, згідно з якими 26 грудня 2007 р. між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство (ПАТ) АБ «Укргазбанк», та [PERSON] був укладений кредитний договір №20. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ВАТ АБ «Укргазбанк» та іпотекодавцями [PERSON], [PERSON] був укладений договір іпотеки № 16/08-Б від 09.06.2008 р., який посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], за реєстровим № 2836. Предметом договору іпотеки є нерухоме майно - житловий будинок літ. В-5, загальною площею 6422,9 кв.м., житловою площею 2285,6 кв.м. (в будинку розташовано 123 квартири), що знаходиться у м. Харкові по вул. Тимурівців, буд. № 31. Вказане нерухоме майно належало [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 16.04.2008 р. по справі № 2/2906/2008р. Право власності зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 06.06.2008 р., реєстраційний номер № 23200920, номер запису № 3974 в книзі 1, що було підтверджено Витягом з електронного реєстру прав власності на нерухоме майно № 19110849 від 06.06.2008 р. Предметом іпотеки був житловий будинок в цілому, з єдиним реєстраційним номером. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2009 р. по цивільній справі за позовом [PERSON] та [PERSON] до ПАТ АБ «Укргазбанк», визнано недійсним договір іпотеки № 16/08-Б від 09 червня 2008 р. Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Відповідно до ст. 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту) повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садово: будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Пунктом 253 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 р. № 20/5 (в редакції, яка діяла на момент винесення рішення суду) передбачено, що нотаріус знімає заборону щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно) і транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації, за заявою, зокрема, заставодавця (іпотекодавця) у разі визнання рішенням суду договору застави (іпотеки) недійсним. Рішення Московського районного суду м. Харкова від 11.09.2009 р., на момент його предявлення [PERSON] та [PERSON], набрало законної сили, на підставі чого нею, приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] було внесено до Державного реєстру іпотек відомості про виключення запису з реєстру, щодо обєкта - житлового будинку літ. В-5, загальною площею 6422,9 кв.м., житловою площею 2285.6 кв.м. (в будинку розташовано 123 квартири), що знаходиться у м. Харкові по вул. Тимурівців, буд. № 31, та було знято заборону відчуження обєкта в Єдиному реєстрі заборони відчуження обєктів нерухомого майна. Після того як запис про іпотеку був виключений з реєстру іпотек та була знята заборона відчуження, квартири, що знаходяться у житловому будинку № 31 по вул. Тимурівців в м. Харкові були придбані іншими особами. Кожній зі 123 квартир, які знаходилися у вказаному будинку, був присвоєний власний реєстраційний номер. 13 жовтня 2009 р. між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], за реєстровим № 4988. Крім того, квартири №№ 17, 29, 32, 36, 40, 50, 55-56, 58-59, 65-66, 68, 71, 84, 88-90. 92-93, 95, 104-106, 108, 114 з дозволу банка були виведені з іпотеки та відчужено власником. 14 травня 2012 р. до нотаріуса з рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 04 квітня 2012 р. звернулися представники ПАТ АБ «Укргазбанк». Зазначеним рішенням було скасовано рішення Московського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2009 р., в задоволені позову [PERSON] та [PERSON] до ПАТ АБ «Укргазбанк» про визнання договору іпотеки недійсним, було відмовлено. Згідно з ст. 73 Закону України «Про нотаріат» нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження, зокрема, за повідомленням іпотекодержателя. На підставі вказаного рішення апеляційного суду Харківської області нею, відомості у Державному реєстрі іпотек щодо предмету іпотеки, були поновлені та було накладено заборону відчуження на обєкт в Єдиному реєстрі заборони відчуження обєктів нерухомого майна, а саме - житловий будинок, квартири №№ 1-16, 18-28, 30-31, 37-39, 41-49, 51-54, 60-64, 67, 69-70, 72-80, 82-83, 85-87, 91, 94, 97-103, 107, 110-113, 115-123 в будинку літ. В-5, що знаходиться у м. Харкові по вул. Тимурівців № 31. Згідно статті 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат - це система органів і посадових осіб, на яку покладено обовязок засвідчувати права, а також факти, які мають юридичні значення, і вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Враховуюче вищезазначене, вважала, що у її діях щодо посвідчення договору іпотеки, внесення відомостей про виключення запису з реєстру іпотек, зняття заборони відчуження нерухомого майна та поновлення цих відомостей, повністю відповідали вимогам закону. Крім того, при розгляді справ, які стосуються оспорювання прав і обовязків сторін, набутих на підставі здійснення нотаріальних дій - посвідчення договорів іпотеки, договорів купівлі-продажу тощо, нотаріуси в розумінні ст. ст. 30,34,35 ЦПК України не є особами, прав і обовязків яких стосується спір сторін, оскільки відсутня їх юридична зацікавленість у результатах розгляду справи судом реалізації прийнятого по ньому рішенню. Справу просила розглянути за її відсутністю (т.1 а.с. 70-72). Треті особи [PERSON], [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, в судові засідання на неодноразові виклики не зявилися. Суд розглянув справу на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», та [PERSON] 26.12.2007 був укладений Кредитний договір № 20, за умовами якого банк надав [PERSON] кредит у сумі 2644000,00 дол. США на строк з 26.12.2007 по 25.12.2012 зі сплатою процентів за користування кредитними коштами, виходячи із 12,5% річних (т.1 а.с. 12-14, 15, 16). [PERSON] взяті зобовязання не виконував з грудня 2008 року. Тому рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13.05.2010 по справі № 2-1404/10 та рішенням Апеляційного суду Харківської області від 07.07.2010 по справі № 22-ц-10856/2010 на користь банку стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] 1664543,02 грн., 2630252,33 дол. США, а також судові витрати у сумі 1700,00 грн. та 120,00 грн. (т.1 а.с. 23-25) Постановою ВП № 31363558 від 22.02.2012 відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України відкрито виконавче провадження щодо [PERSON] на суму 1664543,02 грн. та 2630252,33 дол. США (т.1 а.с 36). Постановою ВП № 29965421 від 11.11.2011 відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України відкрито виконавче провадження щодо [PERSON] на суму 1664543,02 грн. та 2630252,33 дол. США (т.1 а.с.37). Рішення суду на даний час не виконане. Проценти за користування кредитними коштами та пеня продовжують нараховуватись, тому заборгованість [PERSON] по кредитному договору станом на березень 2016 р. становить 3664801,99 доларів США, що складається з простроченої заборгованості по кредиту в розмірі 2382796,72 доларів США, простроченої заборгованості по процентах в розмірі 1282005,27 доларів США та 23800945,13 гри. пені, яка складається з пені за прострочку погашення кредиту у сумі 16956872,78 грн., пені за прострочку погашення процентів у сумі 6884072,35 гри. В забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором між банком та іпотекодавцями [PERSON], [PERSON] був укладений договір іпотеки № 16/08-Б від 09.06.2008 (т.1 а.с. 17-20, 21, 22). Відповідно до п. 2.1.1. Договору, предметом іпотеки є нерухоме майно житловий будинок літ. В-5, загальною площею 6422,9 кв. м, житловою площею 2285,6 кв. м, (в житловому будинку розташовано 123 квартири серед яких є і спірна квартира), що знаходиться за адресою: м. Харкові, вул. Тимурівців, буд. № 31. Відомості про іпотеку внесені до Державного реєстру іпотек, реєстраційний № 7356523, що підтверджено Витягом з Державного реєстру іпотек № 19045058 від 09.06.2008. На відчуження предмету іпотеки накладено заборону, реєстраційний № 7356237, що підтверджено Витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 19044890 від 09.06.2008. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2009 р. договір іпотеки № 16/08-Б від 09 червня 2008 року було визнано недійсним, запис про іпотеку виключено з Реєстру іпотек (т.1 а.с.26-28). 13 жовтня 2009 р. між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], за реєстровим № 4988 (т. 1 а.с. 74). Крім того, квартири №№ 17, 29, 32, 36, 40, 50, 55-56, 58-59, 65-66, 68, 71, 84, 88-90. 92-93, 95, 104-106, 108, 114 з дозволу банка були виведені з іпотеки та відчужено власником. Відповідно до Договору дарування квартири, укладеного 17 червня 2011 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛІМА-Т» та [PERSON], який посвідчено приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] за реєстровим № 1374, квартира [ADDRESS] в літ. В-5 у м. Харкові була передана у власність [PERSON] (т.1 а.с.59). Як вбачається з зазначеного Договору дарування квартири, спірна квартира належала ТОВ «АЛІМА-Т» на підставі рішення господарського суду Харківської області від 26 квітня 2011 року по справі № 67/147-10, ухвали Господарського суду Харківської області від 18 травня 2011 року по справі № 67/147-10. Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 10 травня 2012 року рішення Господарського суду Харківської області від 26.04.2011 року у справі № 67/147-10 скасовано. У подальшому, 04.04.2012 судовою колегією судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області рішення Московського районного суду від 11.09.2009 по справі № 2-9061 скасоване. В задоволенні позову [PERSON] та [PERSON] до банку про визнання договору іпотеки недійсним відмовлено (т.1 а.с. 29-33). Відомості у Державному реєстрі іпотек щодо предмету іпотеки поновлено, реєстраційний номер 12489264, що підтверджено Витягом з Державного реєстру іпотек № 36009183 від 14.05.2012. Відомості у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна також поновлено, реєстраційний номер 12488862, що підтверджено Витягом від 14.05.2012 № 36008860 (т. 1 а.с. 34, 35). Так, пунктом 3.2.8 Кредитного договору передбачено, що в разі невиконання позичальником зобовязань, передбачених, цим договором, відшкодування заборгованості за дійсним договором здійснюється банком шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, згідно договору іпотеки. Відповідно до приписів п.п. 3.1.5., 3.1.6. договору іпотеки Іпотекодержатель/Банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку одноразового чи неодноразового прострочення Іпотекодавцем сплати процентів за користування кредитними коштами, неповернення кредиту або порушення інших умов кредитного договору, за рахунок коштів, виручених від реалізації предмету іпотеки одержати задоволення своїх вимог на свій розсуд переважно перед іншими кредиторами. Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк», 02.08.12 р. за № 2187 звертався до [PERSON] з вимогою про повернення заборгованості по кредиту, яку отримала його дружина [PERSON] 04.09.2012 р., що підтверджено підписом на поштовому повідомленні (т.1 а.с. 38, 39). Однак вимога банку залишена без відповіді. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобовязання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобовязанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобовязання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобовязань або зменшити їх. Забезпечувальне зобовязання (взаємні права та обовязки) виникає між іпотеко держателем (кредитором за основним зобовязанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобовязанням). Виконання забезпечувального зобовязання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотеко держателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобовязання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого переважного права, незалежно від переходу права власності на цей майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку не доведення до цієї особи інформації про обтяження майна). Частинами четвертою та пятою ст. 3 Закону України Про іпотеку передбачено, що іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Як убачається з кредитного договору, строк його дії до 25 грудня 2012 року. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно з частинами першою та другою ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави вразі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 23 Закону України Про іпотеку визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Матеріали справи свідчать про те, що спірну квартиру продано відповідачу [PERSON] без згоди іпотекодержателя. Згідно із частиною першою статті 4 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, яка була чинна на час укладення договору іпотеки) обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та обтяжень» визначені правові, економічні та організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень. Відповідно до частини третьої статті 3 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Аналогічні положення містяться й у частині другій статті 3 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якої взаємні права й обовязки іпотекодавця та іпотеко держателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Крім того, порядок державної реєстрації іпотек під час виникнення спірних правовідносин регулювався Тимчасовим порядком державної реєстрації іпотек, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2004 року № 41(втратив чинність 1 січня 2013 року) та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868. Відповідно до частин першої, другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Пунктами 74, 75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 передбачено, що рішення суду щодо обтяження права на нерухоме майно, яке набрало законної сили, є документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно. Якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення. За таких умов у разі скасування незаконного судового рішення про визнання іпотеки недійсною, на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження, дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису в Державному реєстрі іпотек, який виключено на підставі незаконного рішення суду, оскільки відпала підстава виключення цього запису. Таким чином, іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису у Державний реєстр іпотек. Зазначений висновок узгоджується і з положеннями статті 204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обовязки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору, зокрема у звязку зі скасуванням судового рішення, всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обовязки підлягають виконанню. Відтак, ухвалення судом рішення про недійсність договору іпотеки, яке згодом було скасоване, не спростовує презумпції правомірності правочину, а договір іпотеки (права і обовязки сторін) залишається чинним з моменту його первинної реєстрації в Державному реєстрі іпотек. Згідно з ч.3, 4 ст. 5 Закону України «Про іпотеку», частина обєкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий обєкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Нерухоме майно передається в іпотеку разом з усіма його при належностями, якщо інше не встановлено іпотечним договором. На момент укладення іпотечного договору банк та іпотекодавець не могли визначити окремі квартири в якості предмету договору, оскільки квартири не були виділені в натурі, не було оформлено майнові права на них. Тобто в іпотеку передавався весь житловий будинок (включаючи усі 123 квартири, з яких він складався) та приналежності. В договорі іпотеки предмет іпотеки був описаний, як житловий будинок літ. В-5, м. Харків, вул. Тимурівців, 31 (в будинку розташовано 123 квартири), без деталізації та опису кожної окремої квартири. Пізніше квартира № 26, що належить [PERSON], стала самостійним обєктом нерухомого майна, не змінивши при цьому статусу за договором іпотеки. В розумінні ст. 5 Закону України «Про іпотеку» на момент укладання договору іпотеки спірна квартира була складовою частиною предмету іпотеки, а після її виділення в натурі стала самостійним предметом іпотеки, що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок та договорами купівлі-продажу та дарування квартири. Викладене свідчить про тотожність складової частини житлового будинку, що існувала до виділення квартири в натурі та спірної квартири № 26, як окремого обєкту цивільних прав, оскільки співпадають адреси нерухомого майна, а саме: м. Харків, вул. Тимурівців, 31, літ. В-5, площа квартири, що зазначена в технічному паспорті та в договорі купівлі-продажу, кількість квартир, що значаться в технічному паспорті та в договорі іпотеки. Також, після скасування судового рішення про визнання недійсним договору іпотеки, до Державного реєстру іпотек було внесено запис про іпотеку та відповідне обтяження не на увесь будинок в цілому, а на його складові частини, що свідчить про те, що спірна квартира дійсно є предметом іпотеки. З Витягу з Державного реєстру іпотек від 14.05.2012 року та Витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 14.05.2012 року вбачається, що обєктом обтяження є квартири, розташовані в житловому будинку за адресою: м. Харків, вул. Тимурівців, 31, літ. В-5, в тому числі і спірна квартира № 26. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Пунктом 6.6. Договору іпотеки № 16/08-Б від 09.06.2008 року передбачено, що у випадку набуття права звернення стягнення на предмет іпотеки Іпотекодержатель набуває право від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу з дотриманням умов, визначених Законом України «Про іпотеку». Відповідно до ч.6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку», ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Відповідно до Висновку про вартість майна, що міститься в Звіті про оцінку майна предмету іпотеки, виготовленого 24.11.2015 року субєктом оціночної діяльності ПП «[PERSON] та Права» вартість квартири № 26, що розташована у літ. «В-5», будинку № 31 по вулиці Тимурівців у м. Харкові складає 383000 грн. Пунктом 2.8. Договору іпотеки № 16/08-Б від 09.06.2008 року визначено, що шляхом підписання цього Договору Іпотекодавці надають свою згоду на обовязкове укладення довіреності у випадку прострочення сплати вимог за кредитним договором, відповідно до якої Іпотекодержатель отримує право: реалізувати предмет застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з будь-якою третьою особою (особами); представляти інтереси у всіх підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності з питань здійснення всіх необхідних дій та отримання всіх необхідних документів для реалізації майна; здійснювати всі необхідні дії, повязані з реалізацією майна підписувати правочин, подавати заяви, скарги, отримувати грошові кошти, довідки та інші документи. Відповідно до п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. № 5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). При цьому суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. Винятком є ситуація, коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положення статті 11 Закону України "Про іпотеку" (або статті 589 ЦК щодо заставодавця). Відповідно до вимог ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, сторони мають рівні права щодо надання доказів, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд вважає, що відповідачем не надано доказів, які б спростовували висновок суду та довели безпідставність вимог позивача. Таким чином, суд вважає можливим позовні вимоги позивача задовольнити та в рахунок погашення заборгованості по Кредитному договору № 20 від 26.12.2007 року позичальника [PERSON] у розмірі 3664801,99 доларів США, що складається з простроченої заборгованості по кредиту в розмірі 2382796,72 доларів США, простроченої заборгованості по процентах в розмірі 1282005,27 доларів США та 23800945,13 гри. пені, яка складається з пені за прострочку погашення кредиту у сумі 16956872,78 грн., пені за прострочку погашення процентів у сумі 6884072,35 гри., звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру № 26, що розташована у літ. «В-5», будинку № 31 по вулиці Тимурівців у м. Харкові, що є частиною житлового будинку № 31 по вулиці Тимурівців у м. Харкові та яка належить на праві власності [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] від 13.10.2009 року, за реєстровим № 4988; реалізацію предмета іпотеки - квартири № 26, що розташована у літ. «В-5», будинку №31 по вулиці Тимурівців у м.Харкові, що є частиною житлового будинку № 31 по вулиці Тимурівців у м. Харкові та яка належить на праві власності [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] 13.10.2009 року за реєстровим № 4988, провести шляхом надання Публічному акціонерному товариству АБ «УКРГАЗБАНК» права від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі покупцеві на підставі договору купівлі-продажу за початковою ціною 383000,00 грн. з наданням АБ «УКРГАЗБАНК» всіх повноважень продавця, в тому рахунку права отримання у нотаріуса дублікату Договору купівлі-продажу,посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] 13.10.2009 року за реєстровим № 4988, реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно дублікату Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] 13.10.2009 року за реєстровим № 4988, здійснювати будь-які платежі за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 114 грн. 70 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 6714_13 від 30 серпня 2013 р. (т.1 а.с.5).

Outcome: approved