Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

24.07.2018 року позивач звернулась до суду з позовом та, уточнивши позовні вимоги, просила ухвалити рішення, яким змінити розмір аліментів, стягуваних за рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області № 2-1557/11 від 25.10.2011 року, та стягнути з відповідача на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 2000 грн. від заробітку (доходу) щомісячно до досягнення донькою повноліття та просила стягнути з відповідача заборгованість по аліментах в сумі 17200 грн. В обґрунтування позову зазначає, що за рішенням суду з відповідача стягуються аліменти на утримання їхньої спільної дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. від його заробітку (доходу). Відповідач сплачує вказану суму нерегулярно, однак на сьогоднішній день цієї суми категорично не вистачає для її утримання. Позивач не має змоги забезпечити доньці належне харчування, навчання, оздоровлення та лікування. Розмір аліментів, які сплачує відповідач, занадто низький. Тому вона змушена звернутись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів. В судове засідання позивач не з'явилася. Надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала повністю та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився також. Надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав частково, згоден сплачувати аліменти в розмірі 1200 грн. щомісячно на утримання доньки. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті, судом встановлено наступне. Сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Донька проживає разом з позивачем по [ADDRESS] та повністю перебуває на її утриманні (а.с. 15-16). Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, вони зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст. 141, 180 СК України). Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 pоку встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Положеннями ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та обмежено мінімальний розмір аліментів та встановлено, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. ЗУ «Про державний бюджет України» встановлений розмір прожиткового мінімуму для дітей до шести років з 01.01.2018 року - 1492 грн., з 01.07.2018 року - 1559, з 01.12.2018 року - 1626 грн.; для дітей віком від шести до вісімнадцяти років з 01.01.2018 року - 1860 грн., з 01.07.2018 року - 1944 грн., з 01.12.2018 року - 2027 грн. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що у позивача змінився матеріальний стан в сторону погіршення, оскільки зросли витрати на утримання доньки у зв'язку із ростом цін на продукти та одяг, підвищенням тарифів на оплату комунальних послуг. Відповідно до ч.2 ст.182 СК розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Суд розглядає справу на підставі доказів наявних у справі, однак розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та обмежений вимогами закону щодо мінімального розміру аліментів, приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог та задовольняє їх частково в розмірі 1300 грн. щомісячно. При визначенні такого розміру суд враховує, що позивач, всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, не довела суду, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 2000 грн. щомісячно, а відповідач згоден сплачувати аліменти у розмірі 1200 грн. кожного місяця. Щодо вимоги про стягнення заборгованості по аліментах, то з досліджених матеріалів справи (а.с. 10-14) встановлено, що позивач просить стягнути заборгованість по аліментах на дитину, які нараховані державним виконавцем на виконання рішення суду, і не оспорює розмір нарахувань. У зв'язку з цим заборгованість зі сплати аліментів має стягуватись державним виконавцем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості відповідно до ст. 194 СК України, а тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості зі сплати аліментів. Змінений розмір аліментів слід стягувати згідно положень п.23 ПП ВСУ "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року з дня набрання рішенням законної сили. Також, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", то відповідно до вимог статті 141 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави, а понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу, згідно договору, акта про надання послуг та квитанції на суму 500 грн. стягуються з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial