Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до Краматорського міського суду донецької області з позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» та оператора телекомунікації (мобільного зв`язку) ПрАТ «ВФ України» про захист прав споживачів, свої вимоги обґрунтувало тим, що 04.05.2015 року на її імя, [PERSON] в АТ ПАТ Приватбанк було відкрито поточний рахунок та видана банківська карта для виплат № [NUMBER] та карта ключ до рахунку. Крім цього була оформлена карта з кредитним лімітом у сумі 7500 грн. 03.12.2018 року невстановлена особа , шляхом незаконних дій заволоділа її грошовими коштами з карткового рахунку № [NUMBER] в сумі 15350 гри. та з карти ключа до рахунку у сумі 3500 гри., а також кредитним лімітом у сумі 7500 грн. Разом було списано з карткових рахунків грошових коштів у сумі 26350 грн. Відомості про злочин були внесені слідчим Краматорського відділу поліції ГУНП в Донецькій області до ЄРДР за №12018050390004108. Досудове розслідування триває, винних осіб не знайдено, грошові кошти не повернуті. Списання грошових коштів відбулось без мого відома при таких обставинах. Крім того, в цей період 03.12.2018 року вона знаходилася в м. Одеса, а зняття коштів відбулось в м. Кривий Ріг. Зазначені платіжні карти та їх ПІН-коди вона третім особам не передавала, іншої інформації, яка б дала змогу ініціювати платіжні операції без її відома також нікому не надавала. Вважає що зняття коштів відбулося з вини відповідача, тому вважає що відповідач зоб вязаний повернути грошові кошти в сумі 26350 грн. шляхом зарахування їх на відповідні рахунки та скасувати незаконно нараховані відсотки, комісії, штрафні санкцій шляхом їх списання. Ухвалою від 01.04.20190 року провадження у справі було відкрито та призначене підготовче судове засідання на 13 травня 2019 року. Ухвалою суду від 27 червня 2019 року, було залучено в якості співвідповідача оператора телекомунікації (мобільного зв`язку) ПрАТ «ВФ України». Згідно до відзиву АТ КБ «ПриватБанк» вони заперечують щодо задоволення заявлених вимог, оскільки вважають, що несанкціонований перевід грошових коштів стався не з вини банку. В судовому засіданні [PERSON] свої вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник ПрАТ «ВФ України», в судовому засіданні заперечував щодо наявності провини мобільного провайдера, крім того зазначив, що фактично вимог до них позивачка не ставить. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд,- В С Т А Н О В И В : [PERSON] в АТ ПАТ Приватбанк було відкрито поточний рахунок та видана банківська карта для виплат № [NUMBER] та карта ключ до рахунку. Крім цього була оформлена карта з кредитним лімітом у сумі 7500 грн. 03.12.2018 року невстановлена особа , шляхом незаконних дій заволоділа її грошовими коштами з карткового рахунку № [NUMBER] в сумі 15350 гри. та з карти ключа до рахунку у сумі 3500 гри., а також кредитним лімітом у сумі 7500 грн. Разом було списано з карткових рахунків грошових коштів у сумі 26350 грн. 04.12.2018 року позивачці стало відомо про несанкціоновані операції, про що вона одразу звернулась до відповідача із заявою про блокування картки, а також подано заяву про незгоду з транзакцією і просила про повернення їй коштів. Відомості про злочин були внесені слідчим Краматорського відділу поліції ГУНП в Донецькій області до ЄРДР за №12018050390004108 від 05.12.2018 року. Досудове розслідування триває, винних осіб не знайдено, грошові кошти не повернуті. Доказів розголошення з боку позивача номеру карткового рахунку, PIN-коду до картки та CVV-код (для платежів в інтернеті) згідно умов Договору не надано. З відповіді АТ КБ «Приватбанк» від 28.01.2019 року вбачається, що згідно Договору про відкриття та обслуговування карткового рахунку, випуск та надання платіжної картки, Банк не несе відповідальності за збитки, завдані клієнту у разі розголошення (розкриття) інформації за Розрахунком в результаті використання клієнтом паролів, ПІН-кодів, CVV - кодів, а також у разі оголошення клієнтом Логіну та Паролю до системи WEB - банкінг та/або ПІН-коду до системи Mobile - банкінг , та отримання щомісячних виписок на адресу електронної пошти. З роздруківки балансу рахунку на ім`я [PERSON] вбачається, що 15.05.2019 року АТ КБ «Приватбанк» було повернуто грошові кошти в сумі 918, 00 грн., а 16.05.2019 року було повернуто на картку банком 306,00 грн та 279,99 грн., це частина грошових коштів, що були несанкціонована списані з картки [PERSON] 03.12.2018 року. Залишок коштів в сумі 24846,01 грн., до цього часу не зараховано. Враховуючи положення статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 32 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банк, що обслуговує платника, та банк, що обслуговує отримувача, несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов`язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів. Згідно із пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного Банку України від 30 квітня 2010 року № 223 банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Вирішуючи спір у даній справі судом застосовано «правову позицію Верховного Суду України в справі 6-71цс15, де визначено, що відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року №223 банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Частиною 1 статті 40-1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що еквайр та емітент повинні проводити моніторинг з метою ідентифікації помилкових та неналежних переказів, суб`єктів помилкових та неналежних переказів та вжиття заходів із запобігання або припинення зазначених переказів. Згідно із п. 8 Розділу 6 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затверджених Постановою правління Національного банку України № 705 від 5 грудня 2014 року, емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, в якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного предявлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Такий правовий висновок сформульовано в постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15. Верховний Суд у постановах від 14 лютого 2018 року у справі №127/23496/15-ц (касаційне провадження № 61- 3239св18), від 20 червня 2018 року у справі №691/699/16-ц, (касаційне провадження -N°61-16504cb1 8) вказану правову позицію підтримав. Позивач здійснив всі визначені заходи, які передбачені в даному випадку щодо доведення своєї невинуватості у здійсненні зазначених дій, а отже, як користувач картки не може нести відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Не встановивши обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, касаційний суд дійшов помилкового висновку про вину [PERSON] як підставу цивільно-правової відповідальності». Констатуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у зв`язку з несанкціонованим зняттям через мобільну систему грошових коштів в сумі 26350 грн. 00 коп. та з урахуванням вимог статті 32 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" у Банку виник майновий обов`язок - повернути дані кошти. З урахуванням того, що банком частково грошові кошти вже повернуто , то поверненню підлягає залишок в сумі 24846,01 грн. Також з Банку слід стягнути судовий збір в сум 1921 грн.

Outcome: partial