Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

13 квітня 2021 року представник позивача [PERSON] адвокат Козирєва А.В. звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування належним їй на праві власності будинку [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач - чоловік її доньки , зареєстрований у вказаному будинку з 22.12.1995 року. З 2017 року з власної ініціативи відповідач виїхав з будинку, забравши свої речі. [PERSON] не знявся з реєстрації у її будинку, не проживає і не користується приміщенням більше трьох років, адреса його проживання позивачці не відома. Реєстрація відповідача перешкоджає їй вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю. В судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Представник позивача адвокат Козирєва А.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації та через оголошення опубліковане на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України. Причини неявки суду невідомі. Відзив не надійшов. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що прочитала оголошення про те, що позивач продає дім за адресою: [ADDRESS] . Зустрілась з позивачем, зійшлись на ціні. Заплатила позивачу кошти за вказаний дім. Почала з січня 2021 року проживати в будинку. Ніяких речей там не було. Відповідача речей не має. Відповідача знає. Не бачила декілька років. Позивач повідомила, що на даний час не має можливості укласти договір купівлі-продажу, оскільки в даному будинку зареєстрований колишній зять. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що проживає за адресою: [ADDRESS] . Являється сусідкою позивача. Живе 12 років. З 2017 року відповідача не бачить, речей відповідача в будинку не має. За наявності умов, визначених у ч.1 ст.280 ЦПК, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. Суд вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що позивачці у справі [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] , на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.03.2021 року, сформований Снігурівською міською радою Миколаївської області, за номером запису про право власності № 40971882. (а.с.13). У вказаному будинку зареєстрований відповідач [PERSON] , що підтверджується довідкою Павлівського старостинського округу Снігурівської міської ради від 06.04.2021 року № 72(а.с.14). Дочка позивача перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Шлюб між ними розірвано 26.03.2005 року, підтвердженням чого є свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Згідно довідки Павлівського старостинського округу Снігурівської міської ради вих.№78 від 15.04.2021 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 22.12.1995 року, за адресою: [ADDRESS] ( а.с.19). Актом старости Павлівського старостинського округу Снігурівської міської ради Миколаївської області Теличко А.В. від 06 квітня 2021 року, встановлено що [PERSON] дійсно зареєстрований за адресою [ADDRESS] , але фактично там непроживає з 2017 року. Акт підписано присутніми особами: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та старостою Павлівського старостинського округу, який скріплено печаткою (а.с.9). Факт не проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 2017 року , також підтверджується показаннями свідків. Позивачка зазначає, що відповідач добровільно змінив місце проживання та де проживає на даний час їй не відомо. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме порушене право та з яких підстав. Відповідно до статті 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 2311515648257, у позивача перебуває у власності житловий будинок з господарськими, побутовими будівлями та спорудами, за адресою: [ADDRESS] . У ході судового розгляду підтверджено обставини щодо права власності позивачки на житлове приміщення, відсутність відповідача за зареєстрованим місцем проживання більше одного року, відсутності доказів щодо створення позивачкою перешкод у користуванні житлом, участі відповідача в утриманні будинку чи виявлення ним інтересу до житла. Доказів поважності причин відсутності відповідача понад зазначений термін судом не встановлено, так само як і наявності домовленості між сторонами про інший строк збереження права на проживання в будинку, при цьому реєстрація відповідача позбавляє позивача права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном. Відповідач зазначених обставин не заперечив, відзив не подав. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що вимога позивача про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, підлягає задоволенню. На прохання позивача суд не вирішує питання про розподіл судових витрат.

Outcome: approved