Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

[PERSON] 21.10.2013р. звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із вказаним позовом про захист честі гідності та ділової репутації та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач в позовній заяві та його представник - [PERSON] (за дорученням від 10.10.2013р.- а.с. № 22) в судових засіданнях, посилалися на те, що відповідно до наказу № 174-П від 06.02.2007р. [PERSON] був прийнятий на посаду начальника відділу митного оформлення Управління логістики ТОВ «Інтерпайп Україна». Згідно з наказом № 426-ц від 16.09.2013р. позивач був звільнений із займаної посади на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. В жовтні 2013р., вже після звільнення позивача йому стало відомо, що в [NUMBER] від [INFO] корпоративного друкованого засобу масової інформації «Промышленные известия», одним із засновників якого є відповідач по справі - ТОВ «Інтерпайп Україна», у рубриці «Вікна совісті. Служба безпеки Інтерпайп інформує» було опубліковано статтю під назвою «[INFO]». Ця стаття була повністю присвячена персоні позивача. При цьому у статті були наведені завідомо недостовірні факти та давалась негативна характеристика позивачу, як особистості. Перед статтею було розташоване зображення позивача із підписом «[PERSON]». На початку статті було зазначено, що «Висока зарплата ще не гарантує, що співробітник, який її одержує, не шукатиме додатковий дохід - за рахунок роботодавця. Декотрим нашим колегам (тепер вже колишнім) притаманний такий порок, як жадібність. І, потураючи цим порокам, вони зважуються на злочин, забуваючи, що приховати сліди шахрайства неможливо. Рано чи пізно все таємне стає явним. Мабуть, начальник митного управління ІНТЕРПАЙП Україна [PERSON] забув цей відомий вислів». Надалі у статті наводились відомості про дії та обставини, які стосуються позивача: «Влаштувавшись у Компанію, заповзятливий співробітник переоформив своє підприємство ПП «Антаріум» на товариша». «Вартість наданих послуг була завищена в середньому на 46 %». «Крім того, в договорі значилися міфічні послуги, які не надавалися для ІНТЕРПАЙП НТЗ, наприклад - «Консультація менеджера ЗЕД». Робота ж відділу митного оформлення на ІНТЕРПАЙП НТЗ не була побудована належним чином. У результаті послуги з митного оформлення, сертифікації і декларування вантажів безпідставно передавалися ПП «Антаріум».» «У підсумку ІНТЕРПАЙП було нанесено шкоду на суму понад 400 тис. доларів». «Але, мабуть, пану [PERSON] здалося, що цих коштів недостатньо. І в 2010 р. ще одна фірма, створена для надання послуг виключно ІНТЕРПАЙП, - ПП «Брок Альянс» - на безальтернативній основі і без проведення тендеру укладає два договори з ІНТЕРПАЙП Нікотьюб». «А в серпні 2013 р. з ініціативи [PERSON], без оформлення договору, в роботу ПП «Антаріум» були передані документи на оформлення 34 вагонів казахського брухту для ІНТЕРПАЙП Втормет. З ініціативи СЕБ документи повернуті в Компанію для оформлення силами відділу справи митного оформлення ІНТЕРПАЙП СТАЛЬ. Сума попередженого збитку склала 12,5 тис. доларів». «Бажання збагатитися за рахунок свого роботодавця обернулося проти [PERSON]. Він звільнений з Компанії, а результати внутрішнього розслідування направлені до правоохоронних органів для початку кримінального переслідування. У відношенні [PERSON] планується порушити кримінальну справу за статтею 364, частина 2 Кримінального кодексу України («Зловживання владою або службовим становищем, що спричинило тяжкі наслідки»).» «Жага «легких» грошей, як правило, не приносить нічого хорошого. Все, що отримав пан [PERSON] в результаті - втратив керівну посаду у великій промисловій Компанії, стабільний дохід, своє чесне ім'я і набув кримінальне минуле. Все-таки жадібність - дорогий порок, що вимагає занадто високої ціни». Зазначені обставини, на думку позивача, містять неправдиву інформацію та дискредитують його, принижують честь та гідність, а також ділову репутацію [PERSON] Тому позивач просить суд визнати викладену у статті інформацію недостовірною та такою, що не відповідає дійсності, ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію, зобов'язати відповідача спростувати зазначену інформацію у передбачений законом спосіб та стягнуту на його користь спричинену моральну шкоду у розмірі 25 000 грн. В судових засіданнях представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представники відповідача Гапонова О.М. (діяла за дорученням від 08.01.2013р. - а.с. № 157) та Штифурко Ю.І. (діяла за дорученням від 08.02.2012р.-а.с. № 179) у письмових запереченнях на позов (а.с. а.с. № 27-35) та в ході судового розгляду заперечували проти заявлених позовних вимог, посилаючись на те, що викладена в статті інформація є правдивою та достовірною і жодним чином не ганьбить честь, гідність та ділову репутацію позивача і не завдає позивачу ніякої моральної шкоди. Суд, вислухав пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають повному задоволенню в частині вимог про захист честі, гідності та ділової репутації та частковому задоволенню в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди. Відповідно до ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Згідно з п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009р. № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи», беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. У відповідності до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи» позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред'явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім'ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права. Згідно з п. 15 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009р. недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Відповідно до п. 9 вказаної Постанови ВСУ відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Відповідно до ст. 277 ЦК України, особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Як встановлено судом, [PERSON] був прийнятий на посаду начальника відділу митного оформлення Управління логістики ТОВ «Інтерпайп Україна» на підставі наказу № 174-П від 06.02.2007р. (а.с. № 36). 16.09.2013р. позивач був звільнений із займаної посади на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням згідно з наказом № 426-ц від 16.09.2013р. (а.с. № 9). В жовтні 2013р. позивачу стало відомо, що в [NUMBER] від [INFO] корпоративного друкованого засобу масової інформації «Промышленные известия», одним із засновників якого є відповідач по справі ТОВ «Інтерпайп Україна», було опубліковано статтю під назвою «[INFO]» (рубрика „Окна совести. Служба безопасности Интерпайп информирует»). Ця стаття була повністю присвячена роботі [PERSON] у відповідача. Перед статтею було розташоване зображення позивача із підписом «[PERSON]». На початку статті було зазначено, що «Висока зарплата ще не гарантує, що співробітник, який її одержує, не шукатиме додатковий дохід - за рахунок роботодавця. Декотрим нашим колегам (тепер вже колишнім ) притаманний такий порок, як жадібність. І, потураючи цим порокам, вони зважуються на злочин, забуваючи, що приховати сліди шахрайства неможливо. Рано чи пізно все таємне стає явним. Мабуть, начальник митного управління ІНТЕРПАЙП Україна [PERSON] забув цей відомий вислів». Надалі у статті наводились відомості про дії та обставини, які стосуються позивача, а саме: «Влаштувавшись у Компанію, заповзятливий співробітник переоформив своє підприємство ПП «Антаріум» на товариша» «Вартість наданих послуг була завищена в середньому на 46 %». «Крім того, в договорі значилися міфічні послуги, які не надавалися для ІНТЕРПАЙП НТЗ, наприклад - «Консультація менеджера ЗЕД». Робота ж відділу митного оформлення на ІНТЕРПАЙП НТЗ не була побудована належним чином. У результаті послуги з митного оформлення, сертифікації і декларування вантажів безпідставно передавалися ПП «Антаріум».» «У підсумку ІНТЕРПАЙП було нанесено шкоду на суму понад 400 тис. доларів». «Але, мабуть, пану [PERSON] здалося, що цих коштів недостатньо. І в 2010 р. ще одна фірма, створена для надання послуг виключно ІНТЕРПАЙП, - ПП «Брок Альянс» - на безальтернативній основі і без проведення тендеру укладає два договори з ІНТЕРПАЙП Нікотьюб». «А в серпні 2013 р. з ініціативи [PERSON], без оформлення договору, в роботу ПП «Антаріум» були передані документи на оформлення 34 вагонів казахського брухту для ІНТЕРПАЙП Втормет. З ініціативи СЕБ документи повернуті в Компанію для оформлення силами відділу справи митного оформлення ІНТЕРПАЙП СТАЛЬ. Сума попередженого збитку склала 12,5 тис. доларів». «Бажання збагатитися за рахунок свого роботодавця обернулося проти [PERSON]. Він звільнений з Компанії, а результати внутрішнього розслідування направлені до правоохоронних органів для початку кримінального переслідування. У відношенні [PERSON] планується порушити кримінальну справу за статтею 364, частина 2 Кримінального кодексу України («Зловживання владою або службовим становищем, що спричинило тяжкі наслідки»).» «Жага «легких» грошей, як правило, не приносить нічого хорошого. Все, що отримав пан [PERSON] в результаті - втратив керівну посаду у великій промисловій Компанії, стабільний дохід, своє чесне ім'я і набув кримінальне минуле. Все-таки жадібність - дорогий порок, що вимагає занадто високої ціни» (а.с. а.с. № 10-13). Викладені в статті обставини були спростовані поясненнями представника позивача в судовому засіданні. Судом встановлено, що позивач працював саме в ТОВ «Інтерпайп Україна», а не в Компанії ІНТЕРПАЙП, або в зазначених у статті підприємствах, таких, як «ІНТЕРПАЙП НТЗ», «ІНТЕРПАЙП Нікотьюб»», «ІНТЕРПАЙП Втормет», «ІНТЕРПАЙП СТАЛЬ» (а.с. № 7-8) . Суду не було надано доказів, що позивач якимось чином мав відношення до цих підприємств або міг на них впливати. Також відсутні будь-які докази того, що позивач під час роботи у відповідача вчиняв будь-які протиправні дії, в тому числі шахрайство чи зловживання владою або службовим становищем. Не доведено відповідачем і факту спричинення позивачем будь-яких збитків відповідачу. Судом встановлено, що позивач особисто не підписував будь-яких господарських договорів з іншими підприємствами, не проводив тендерів тощо, оскільки це не входило до кола його службових обов'язків. Також суд вважає, що наведене у статті твердження про жадібність позивача, що начебто є його „дорогим пороком", а також про те, що останній „набув кримінальне минуле", є образливим та принизливим для позивача. Разом з тим, відповідачем (або представниками відповідача Гапоновою О.М. та Штифурко Ю.І.) не було надано будь-яких доказів на підтвердження достовірності викладених в статті фактів та обставин. Такий висновок суд робить виходячи також з того, що представник відповідача, подав 11.12.2013р. заяву про забезпечення позову шляхом допита у судовому засіданні свідка [PERSON] (провідний спеціаліст по закупівлям послуг ТОВ «Інтерпайп Україна»), в подальшому, відмовився від допиту такого свідка, незважаючи на те, що під час судового засідання клопотання про допит свідка [PERSON] було судом задоволено (див. журнали судових засідань за 12.12.2013р. та 27.01.2014р. - а.с. а.с. № 175, 183-186). Крім того, на день винесення рішення суду за позовом [PERSON], ніякого руху по кримінальній справі (яка була порушена за завою ТОВ «Інтерпайп Україна» 25.09.2013р. - а.с. № 146, 169-170) взагалі не відбувається, що підтверджується відповіддю першого заступника начальника Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, яка надійшла 27.01.2014р. на е/адресу суду разом із копією витягу КП (а.с. а.с. № 175, 177, 180, 181, 182), а тому інформація у газетній публікації про те, що [PERSON] начебто „набув кримінального минулого" не відповідає дійсності. Судом не приймаються заперечення відповідача про те, що автором статті були використані оціночні судження, зокрема, критика оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути використані, як такі, що містять фактичні дані. Відповідно до ст. 47-1 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема: критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема: гіпербол, алегорій, сатири. Відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р. Однак у статті наводиться інформація про розміри спричинених збитків, стверджується про скоєння злочину, тобто у статті містяться певні фактичні дані, достовірність яких відповідач не довів у судовому засіданні. Зазначена інформація розповсюджена відповідачем у вигляді достовірних фактів, які дійсно мали місце. Тому викладені в статті обставини не є оціночними судженнями або критикою чи оцінкою дій позивача. Проаналізувавши зміст опублікованої відповідачем статті, суд приходить до висновку, що інформація, викладена у [NUMBER] від [INFO] корпоративного друкованого засобу масової інформації «Промышленные известия», а саме у статті під назвою «[INFO]» (рубрика „Окна совести. Служба безопасности Интерпайп информирует»), є недостовірною. Суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача опублікувати спростування відомостей під заголовком „Опровержение" у друкованому засобі масової інформації «Промышленные известия» в рубрике „Окна совести. Служба безопасности Интерпайп информирует», тим же шрифтом, не пізніше 15 днів з дня набрання рішенням законної сили. При вирішенні спору в частині відшкодування позивачу завданої моральної шкоди, суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі, гідності ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючи глибину душевних страждань позивача, ступінь вини відповідача, яка полягає у поширенні відомостей, які принижують та порочать честь, гідність та ділову репутацію позивача, а також,

Outcome: partial