Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

16 лютого 2021 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява АТ КБ "Приватбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовної заяви позивач АТ "Приватбанк" зазначає, що відповідачем було підписано анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг №б/н від 26 серпня 2014 року. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором заборгованість відповідача перед позивачем станом на 11 січня 2021 року становить 221 580, 69 грн., яку він просить стягнути в судовому порядку. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 лютого 2021 року цивільну справу № 753/3495/21 передано судді Шаповаловій К.В. Ухвалою суду від 24 лютого 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження на 22 березня 2021 року. 10 березня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від адвоката відповідача, в якому відповідач заперечив факт отримання кредитних коштів від позивача та наявність заборгованості перед останнім. В той же час, 22 березня 2021 року у судове засідання з`явився відповідач та позовні вимоги визнав. Підтвердив, що оформлював кредитну картку у позивача та має перед ним заборгованість, проте просив врахувати, що частково погашає заборгованість. За клопотанням відповідача судове засідання було відкладено на 19 квітня 2021 року. 12 квітня 2021 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому позивач наполягав на заявлених вимогах, викладав доводи на спростування доводів відповідача, та просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 19 квітня 2021 року до суду відповідач не з`явився, від нього надійшла заява про можливість розгляду справи за його відсутності, вказав, що позовні вимоги він визнає в розмірі 218000 грн., не заперечує проти ухвалення судового рішення, а також надав підтвердження того, що ним у період з 7 лютого по 18 квітня 2021 року сплачено на користь позивача заборгованість в розмірі 3580,69 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення, наявні в матеріалах справи. Разом із позовною заявою представник позивача подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, вказане також продубльовано у відповіді на відзив. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані у справі докази, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність часткового задоволення позовних вимог, з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 26 серпня 2014 року [PERSON] підписав анкету-заяву № б/н про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», згідно якої отримав кредит у розмірі 100000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. (а.с. 11). В подальшому відповідач збільшував кредитний ліміт, і відповідно до заявки на актуалізацію даних по преміальній карті, йому було встановлено кредитний ліміт в розмірі 197000 грн. Відповідач вказану інформацію у судовому засіданні 22 березня 2021 року та надалі у письмовій заяві не спростовував та не заперечував. Відповідно до положень частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Обґрунтовуючи поданий позов, АТ КБ «ПриватБанк» зазначило, що відповідач належним чином не виконав умов договору, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 11 січня 2021 року становить 221580,69 грн., що складається з: - 193428,34 грн. заборгованість за тілом кредиту, - 28152,35 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконанням зобов`язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата процентів за користування ним у строки, у розмірі та валюті, як це було визначено кредитним договором. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. На підтвердження умов кредитування АТ КБ «ПриватБанк» надало суду копію анкети-заяви відповідача [PERSON] про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 13), витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт (а.с. 15 ), підписаний [PERSON] , розрахунок заборгованості та виписку щодо руху коштів по банківський карті, що видавалась на підставі підписання анкети-заяви. Анкета-заява містить анкетні дані, контактну інформацію та підпис відповідача [PERSON] . Банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі, видав кредитну кошту із встановленим кредитним лімітом, відповідно до заявки відповідача. Відповідач не заперечував факт отримання карти, кредитних коштів та користування кредитними коштами протягом всього часу аж до моменту блокування карти банком через виниклу заборгованість. Відповідач кредитними коштами користувався, частково періодично погашав заборгованість, на цей час вказав, що має заборгованість в сумі 218000 грн., оскільки перерахував на рахунок позивача частково заборгованість в розмірі 3580,69 грн., на підтвердження вказаного надав копію виписки з банківської картки № [NUMBER] , номер вказаної картки співпадає з тією картою, що видавалась банком відповідачу та рух коштів по якій долучався до позовної заяви. Як вбачається із наданої відповідачем копії виписки з карткового рахунку, дійсно станом на 11 січня 2021 року баланс на карті був: - 221580,69 грн., в той же час відповідачем 7 лютого, 22 березня та 18 квітня 2021 року перераховано на карту 3580,69 грн. в погашення наявної заборгованості. Отже на час ухвалення рішення у справі, борг відповідача перед позивачем становить - 218000 грн. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона-підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, зважаючи на те, що відповідач не заперечував факту укладання договору на умовах, вказаних у позовній заяві та документах, долучених до позову, підтвердив, що має заборгованість перед банком в розмірі 218000, надав докази частково погашення заборгованості після надходження позовної заяви до суду, не заперечував, що має сплатити цю заборгованість банку, а також не заперечував, що має сплачувати проценти за прострочену заборгованість, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а позовна заява підлягає частковому задоволенню за мінусом суми, що була сплачена відповідачем позивачу до ухвалення рішення у справі. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 218000 грн. (221580,69-3580,69 грн). Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір у разі часткового задоволення позовних вимог покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а отже, зважаючи на те, що позовні вимоги задоволені в розмірі 218000 грн, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3270 грн.

Outcome: partial