Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

1. Описова частина. Короткий зміст вимог заявника. Стислий виклад позиції заявника та думки заінтересованих осіб. 13.07.2020 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла заява [PERSON] , в якій він просить встановити факт належності йому, [PERSON] , правовстановлюючого документа, а саме: диплома спеціаліста, виданого 09.08.1980 Козацьким технічним училищем за спеціальністю «тракторист-машинист» серії [NUMBER] , реєстраційний номер 226, виданий на ім`я [PERSON] . Свою заяву заявник мотивує тим, що він 09.08.1980 закінчив Козацьке технічне училище №18 за професією «Тракторист-машиніст широкого профілю з умінням виконувати роботи слюсаря ремонтника і водія автомобіля», але у дипломі серії [NUMBER] , неправильно написано його прізвище замість « [PERSON] » - « [PERSON] » На даний час заявник досяг пенсійного віку, має достатній страховий стаж, необхідний для призначення йому пенсії за віком, але Головне управління Пенсійного фонду України Черкаської області відмовляє у призначенні пенсії, мотивуючи тим, що в дипломі невірно вказане прізвище заявника. В судове засідання заявник не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив задовольнити його заяву та розглянути справу без його участі. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилися, про дату час та місце слухання справи була належним чином повідомлена. Інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 14.07.2020 було відкрито провадження по справі. 2. Мотивувальна частина: Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Суд, вислухавши пояснення заявника, свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи, розглянувши справу в межах заявлених вимог, вважає, що є всі правові підстави для задоволення заяви. Так, у суді встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Надточаївської сільської Ради депутатів трудящих 21.11.1961, актовий запис № 19, [PERSON] народився [INFO] (а.с. 6). Відповідно до диплома серії [NUMBER] , виданого [PERSON] , 09.08.1980 він закінчив Козацьке технічне училище №18 за професією «Тракторист-машинист широкого профілю з умінням виконувати роботи слюсаря ремонтника і водія автомобіля» і здобув загальну середню освіту (а.с. 7). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.п. 4, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу; справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути порушені в суді за заявами як безпосередньо заінтересованих у цьому осіб, так і інших громадян та організацій, коли за законом вони вправі звернутися до суду в інтересах інших осіб, а також за заявою прокурора. Згідно з п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до норм статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Метою звернення заявника до суду, відповідно до ст. 315 ЦПК України, є встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі. Від встановлення цього факту в даному випадку залежить виникнення особистих майнових прав фізичної особи. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України за № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Так, у порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту, і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення, і мати безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах. Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 р. "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту. Відповідно до Постанови Верховного Суду від 10.06.2020 у справі № 347/576/18 у судовому порядку відповідно до пункту 26 зазначеного Порядку встановлюється лише факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження. Факт належності [PERSON] диплома спеціаліста, виданого 09.08.1980 Козацьким технічним училищем за спеціальністю «тракторист-машиніст» серії [NUMBER] , реєстраційний номер 226, виданий на ім`я [PERSON] , підтверджується співпадіннями особистих даних, зазначених у вищевказаному документові та інших доданих заявником доказах, а саме: паспорті серії [NUMBER] , виданого 29.03.1997, свідоцтві про народження серії [NUMBER] , в яких збігається прізвище, ім`я, по батькові, дата, місяць та рік народження заявника. Заінтересованими особами не подано заперечень проти задоволення заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, тому суд не вбачає підстав вважати наявність оспорюваних прав (спір про право). Таким чином, заявник звернувся із заявою до суду про встановлення факту належності правовстановлюючого док умента з метою належного оформлення своїх прав на пенсію. Встановлення даного факту не пов`язується з іншим вирішенням спору про право. Оскільки невідповідність в написанні прізвища заявника в правовстановлюючому документі перешкоджає реалізації заявником права на належне розпорядження своїми правами, суд дійшов висновку про наявність підстав для встановлення факту належності правовстановлюючого документа, а саме: диплома спеціаліста, виданого 09.08.1980 Козацьким технічним училищем за спеціальністю «тракторист-машинист» серії [NUMBER] , реєстраційний номер 226, виданий на ім`я [PERSON] . Відтак, враховуючи вищенаведене, суд приходять до висновку, що заява підлягає до задоволення, як така, що ґрунтується на вимогах закону, обставини, на які посилається заявник як на підставу своєї заяви, підтверджені доказами, які суд, оцінивши кожний окремо і в сукупності один до одного, вважає достовірними, належними та допустимими. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved