Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

08 листопада 2016 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно. Свій позов мотивують тим, що після смерті [PERSON] 22 лютого 2012 року відкрилась спадщина зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вулиці Шевченка, 44 в селі Вижгів Любомльського району Волинської області. [PERSON] зазначає, що являється спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON]. На час відкриття спадщини за заповітом, право на обовязкову частку у спадщині, згідно статті 1241 ЦК України, також мала донька спадкодавці - [PERSON], оскільки була непрацездатною. На день відкриття спадщини було двоє спадкоємців за законом, а тому просять визнати за [PERSON] право власності на ? частки спадкового майна, та за [PERSON] право власності на ? частки спадкового майна. Спадщину позивачі прийняли, оскільки подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Проте оформити свої спадкові права належним чином не мають можливості, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, а тому звертаються до суду для захисту свого права. В судове засідання позивачі не зявились, до суду подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, зазначивши що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, також [PERSON] вказав, що визнає позовні вимоги [PERSON], а остання, відповідно, визнає позовні вимоги [PERSON]. Представник Радехівської сільської ради Волинської області в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що не заперечує щодо задоволення позову. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З довідок виконавчого комітету Радехівської сільської ради №398 та № 820, у яких вказано, що згідно запису в по господарській книзі №8 за 2012 рік, за особовим рахунком №0431-1, по вулиці Шевченка, 44 в селі Вижгів Любомльського району Волинської області постійно проживала і була зареєстрована [PERSON], яка померла 22 лютого 2012 року (а.с.6, 7) та з державного акту на право власності на земельну ділянку серії № 990598, згідно якого [PERSON] була власником земельної ділянки призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в с. Вижгів Любомльського району Волинської області (а.с.17), вбачається, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по вулиці Шевченка, 44 в селі Вижгів Любомльського району Волинської області належав [PERSON] [PERSON] померла 22 лютого 2012 року, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 121584 (а.с.10). Отже, після смерті [PERSON], відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по вулиці Шевченка, 44 в селі Вижгів Любомльського району Волинської області. Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкодавець [PERSON] на випадок своєї смерті залишила заповіт від 25 грудня 2008 року, яким все належне їй майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що вона матиме право за законом на момент смерті, заповіла [PERSON] (а.с.16). Згідно ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про народження серії ЯЄ № 038161 (а.с.13) та заповітом від 25.12.2008 року. Відповідно до ч.1\~ст.1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Згідно ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до цього\~Закону. Відповідно ст. 12 Закону України (ред. від 01.10.2011 року) « Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років. Отже, дочка спадкодавця - відповідач [PERSON] в силу\~ст.1241 ЦК України, має обов'язкову частку у спадщині після смерті своєї матері - [PERSON], оскільки вона на час смерті спадкодавця була пенсіонеркою, тобто непрацездатною особою. Даний факт стверджується свідоцтвом про народження серії I-ЯК № 672963 (а.с. 11), згідно якого матірю позивачки була [PERSON], та паспортом серії АС 146568 [PERSON] [INFO] (а.с.29), з якого вбачається, що на час смерті її матері [PERSON] вона була особою, яка досягла встановленого законом пенсійного віку. Згідно спадкової справи 02-14 на день відкриття спадщини було двоє спадкоємців за законом: [PERSON] та [PERSON], кожному з них при спадкуванні за законом належало б по1/2 спадкового майна, а тому, враховуючи вище наведене, [PERSON] належить 1/ 4 частка спадщини, відповідно [PERSON] має право на 3/4 частки спадкового майна. Позивачі, у відповідності до ст. 1269 ЦК України, фактично спадщину прийняли, оскільки подали до нотаріуса заяви про прийняття спадщини за заповітом та, відповідно, за законом. (а.с.14,15). Проте, [PERSON] та [PERSON] постановами державного нотаріуса від 19.10.2016 року, відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вулиці по вулиці Шевченка, 44 в селі Вижгів Любомльського району Волинської області, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Частиною 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 цього Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. З копії технічного паспорта вбачається, що нерухомі обєкти, які знаходяться по вулиці Шевченка, 44 в селі Вижгів Любомльського району Волинської області були побудовані в 1952 році. На час побудови спірного житлового будинку з прибудовою та з господарськими будівлями, спорудами питання державної реєстрації права власності на нерухоме майно регулювалося Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР, і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, що передбачала державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що слід визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частки спадкового майна, а за [PERSON] право власності на 3/4 частки спадкового майна, що залишилась після смерті [PERSON] 22 лютого 2012 року, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по Шевченка, 44 в селі Вижгів Любомльського району Волинської області.

Outcome: approved