Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

14 грудня 2020 року позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця за кредитними зобов`язаннями спадкодавця. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказав, що 06.09.2006 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредиту згідно умов договору. [INFO] позичальник [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 24.11. 2018 року. Тому, позивач звернувся до спадкоємця позичальника - [PERSON] та просить стягнути борг спадкодавця [PERSON] . Представник позивача АТ КБ "Приватбанк" в судове засідання не з`явився. Разом з позовною заявою до суду була надана заява представника АТ КБ "Приватбанк" Савіхіної А.М. про розгляд справи у відсутність представника позивача, просить позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлений через оголошення, опубліковане на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України та направлено на його адресу судову кореспонденцію, яка повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «неправильно зазначена (відсутня) адреса», що відповідно до статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання. Причини неявки суду невідомі. Відзив на позов не надійшов. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). 19.03.2021 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, дійшов наступного висновку. 06.09.2006 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредиту згідно умов договору. [INFO] позичальник [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 24.11. 2018 року (а.с. 42). 27.03.2019 року позивач направив претензію кредитора до Веселинівської державної нотаріальної контори - (а.с.45 ). 03.06.2020 року позивач направив лист-претензію кредитора до [PERSON] , як спадкоємця [PERSON] , однак його не було виконано - (а.с.47-51). Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 608 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), що встановлено ст.1216 ЦК України. Згідно ст. 1218 та ч. 3 ст. 1231 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (стаття 12 ЦПК України). Звертаючись із позовом до [PERSON] , як до спадкоємця [PERSON] , позивач мав довести, що спадкоємцем всього майна є саме відповідач, як такий, що прийняв спадщину в розуміні ст. 1268 ЦК України, тобто постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявив про відмову від неї, або ст. 1269 ЦК України, тобто на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, але подав заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування. Відповідно до довідки Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області № 42-12-2020 від 22.12.2020 року [PERSON] знятий з реєстрації 16.11.2013 року у зв`язку із вибуттям до [ADDRESS] . Відповідно до довідки Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради № 19.03.03-11/474/21 від 25.01.2021 року зазначено, що станом на 22.01.2021 року в Реєстрі територіальної громади міста Миколаєва відсутні відомості про реєстрацію місця проживання [PERSON] , [INFO] . З матеріалів спадкової справи №53/2019 року, заведеної після смерті [PERSON] , вбачається, що спадкова справа була заведена 23 квітня 2019 року. Відповідач [PERSON] ззаявою про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва на право на спадщину до нотаріуса не звертався. Крім того, відповідно до довідки, що наявна в спадковій справі № 949/02-12 від 23.04.2019 року, виданої Веселинівською селищною радою Веселинівського району Миколаївської області громадянці [PERSON] , [INFO] , мати останньої [PERSON] , [INFO] , проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 31.07.1997 року по день смерті [INFO] . Знята з реєстраційного обліку як померла. На день смерті за цією адресою ніхто не був зареєстрований і не проживав. Таким чином, враховуючи вищевикладене, дослідивши в сукупності всі докази та обставини справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] боргу спадкодавця задоволенню не підлягають, оскільки останній спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] не прийняв та свідоцтво про право на спадщину не одержував. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Виходячи з вимог вищевказаної статті, враховуючи, що позивачу в позові відмовлено, то за такого вимога позивача про стягнення з відповідача судового збору задоволенню теж не підлягає. На підставі викладено,

Outcome: dismissed