Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], Управління служб у справах дітей Харківської міської ради, Головне управління державної міграційної служби України в Харківській області, в якому просить позбавити [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS], права користування житлом за зазначеною адресою, та виселити його без надання іншого житла, зобов'язати Державну міграційну службу скасувати державну реєстрацію [PERSON], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], стягнути з відповідача заборгованість за комунальні послуги. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалась на те, що вона проживає за адресою [ADDRESS] разом із синами [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Також в зазначеній квартирі зареєстрований та проживає відповідач [PERSON], [INFO], батько [PERSON]. Квартира [ADDRESS], належить їй на праві приватної власності, свідоцтво про право власності вона отримала 16.03.2006 року на підставі договору про участь у будівництві №1/20 від 03.11.2003 року та сплаті повної суми вартості квартири 02.11.2004 року. В серпні 2004 року позивачка розлучилась із своїм чоловіком [PERSON], батьком її старшого сина [PERSON], та через деякий час почала поволі будувати більш близькі відносини з відповідачем з яким на той час їх поєднували спільна робота. Відносини, які складались між нею та відповідачем, почали переходити від форми окремих приватних зустрічей до форми подружнього життя лише після того, як її квартира за адресою [ADDRESS], яку було здано у так званому «будівельному стані», стала придатною для життя, тобто, на початку 2006 року, [INFO] року в них народився син [PERSON]. Незважаючи навіть на народження сина, відповідач не наважувався піти із своєї сім'ї, а залишався у шлюбі та спільно проживав із своєю сім'єю. Лише наприкінці 2007 року відповідач переїхав жити до неї, після чого вона погодилась на його реєстрацію у своїй квартирі, сподіваючись, що в неї із відповідачем буде нормальна сім'я. Проте нормального сімейного життя у позивачки із відповідачем не склалося, оскільки скоро з'ясувалося, що відповідач переїхав до неї в квартиру лише в розрахунку на заволодіння часткою цієї квартири, вважаючи, що частка коштів, яку було вкладено в цю квартиру, надійшла їй від нього. Наприкінці 2008 року їй було зроблено операцію у зв'язку із онкологічним захворюванням, після чого їй було надано інвалідність (з лютого 2009 року по квітень 2013 року). Наявність малої дитини та важка хвороба робили позивачку дуже вразливою до фінансового стану, відповідач давав гроші лише на найнеобхідніше, тому утворилась велика заборгованість за комунальними платежами за той час, що вони проживали разом. Відповідач постійно давав зрозуміти позивачці, що він шкодує про те, що пішов із сім'ї, тому їх стосунки ніяк не складались, і сімейних відносин, які передбачають спільне господарство, спільні інтереси, спільне проведення вільного часу у позивачки та відповідача не було. Єдине, що їх пов'язувало, це спільний син, проте відповідач завжди був до нього байдужим, шкодував на нього грошей, ніяк не займався його вихованням та взагалі не цікавився його життям На даний час відповідач веде себе, як чужа людина, що приходить в її дім та уходить з нього коли йому заманеться, за використання комунальних послуг, які надаються не окремим особам, а усім мешканцям квартири, не платить, внаслідок чого утворився великий борг із оплати комунальних послуг, зокрема - теплопостачання. Вона, як власниця житла, обмежена у використанні власного житла внаслідок протиправного перебування в її житлі відповідача, який не є та не був членом її сім'ї. Відповідач мав до розлучення інше житло, яке належало йому на праві власності, і навіть, якщо він звідти пішов, то власником житла залишився. [PERSON] звернувся із зустрічною позовною заявою до [PERSON], в якій просить зобов'язати її виконати дарування йому ? частини квартири за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування свого зустрічного позову [PERSON] посилався на те, що вони з [PERSON] мали близькі стосунки з 2001 року, коли обидва знаходилися в шлюбі. Для спільного життя їм було необхідне житло. Після того, як [PERSON] в 2004 році розлучилася зі своїм чоловіком, вони за об'явою знайшли забудовника, що продавав квартири, які здавалися у 2005 році, але за квартиру потрібно було терміново віддати гроші. [PERSON] таких грошей не мала, тому квартиру за адресою: [ADDRESS] було придбано повністю за його гроші, за його ж кошти її було відремонтовано та доведено до стану придатності для проживання, а потім й заповнено меблями та обладнанням. Єдиною причиною, що квартиру було зареєстровано як власність відповідачки, було те, що на момент придбання квартири він ще не був розлучений з попередньою жінкою. При розлученні в 2008 році він усі свої права на помешкання 19.06.2007 р. за договором дарування передав онукові. Тому з 20.06.2007 року по 25.11.2008 року, коли він був зареєстрований у квартирі [PERSON], він зовсім не мав офіційного місця проживання. Усвідомлюючи це, [PERSON] подала до Комінтернівської районної ради заяву від 08.10.2009 р. на видачу згоди на дарування йому частки квартири за адресою: [ADDRESS]. У заяві вона мотивувала своє прохання тим, що ним витрачено більше засобів на придбання зазначеної квартири. Але ж після винесення районною радою позитивного рішення вона не стала робити подальших кроків щодо дарування йому ? частини квартири за адресою: [ADDRESS]. В нього на даний момент ніякого іншого житла немає. Він вважає, що рішення про надання згоди на дарування йому [PERSON] ? частини квартири за адресою: [ADDRESS] не втратило сили, [PERSON] від своєї заяви не відзивала. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали в повному обсязі, проти задоволення зустрічної позовної заяви заперечували, посилаючись на її необґрунтованість. Відповідач зустрічний позов підтримав в повному обсязі, проти задоволення позовної заяви заперечував, посилаючись на те, що квартира [ADDRESS] була придбана, відремонтована та доведена до стану придатного для проживання, заповнена меблями та обладнаннями повністю за його гроші. На даний момент він не має жодного іншого житла, а тому він не має куди виїхати. Третя особа [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги [PERSON] підтримує. Представник третьої особи, Управління служб у справах дітей Харківської міської ради, - Келчевська І.С. надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник третьої особи, Державної міграційної служби України в Харківській області - Бабкова Л.С. надала заяву, в якій просить винести рішення по справі відповідно до доказів, які містяться в матеріалах цивільної справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, її представника, відповідача, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 16.03.2006 року. /а.с. 7-10/ Згідно з довідкою ТОВ «Жилкомсервіс» від 18.06.2013 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], малолітній [PERSON], [PERSON]. /а.с. 6/ За ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права. За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. [PERSON] не надано жодних доказів того, що він надавав кошти на придбання квартири [ADDRESS], документів на підтвердження того, що він є власником або співвласником зазначеної квартири. Посилання відповідача [PERSON], на те, що в своїй заяві від 08.10.2009 року [PERSON] вказує, що ним на придбання квартири витрачено більше засобів («средств»), суд до уваги не приймає, оскільки з цієї заяви не зрозуміло, яких саме засобів на придбання квартири було витрачено [PERSON] більше, в якій мірі, вираженні тощо. Таке зазначення в заяві [PERSON] не є належним і беззаперечним доказом на підтвердження позовних вимог [PERSON] Договір про дольову участь у будівництві житлового будинку віж 03.11.2003 року, де сторонами є забудовник і позивачка по справі, [PERSON] не оспорював. Таким чином суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] в частині виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України " Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно зі ст. 11 Закону України " Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері реєстрації фізичних осіб, затверджує відповідно до закону порядок реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання Державної міграційної служби України в Харківській області скасувати державну реєстрацію [PERSON], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], оскільки питання, пов'язані з реєстрацією місця проживання та місця перебування осіб належать до компетенції органу реєстрації, крім того Державна міграційна служба України в Харківській області не є відповідачем в даній цивільній справі. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. З ч.2,3 ст. 21 СК України вбачається, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Таким чином, суд вважає за необхідне в задоволенні позову [PERSON] в частині позбавлення [PERSON] права користування житлом за адресою: [ADDRESS] суд також вважає за необхідне відмовити, оскільки, по-перше [PERSON] не є членом її сім'ї, а по-друге продовжує проживати в її квартирі до теперішнього часу. В задоволенні позовних вимог [PERSON] щодо стягнення заборгованості з [PERSON] за комунальні послуги (теплопостачання) в розмірі 2686,72 гривень, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки звернутись з позовом про стягнення заборгованості за комунальні послуги може лише підприємство, яке їх надало. [PERSON] не надано жодних документів на підтвердження того, що вона сплатила комунальні послуги в розмірі 2686,77 гривень, а тому відповідач має відшкодувати їй частину цих коштів. За ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Суд вважає за необхідне в задоволенні зустрічного позову [PERSON] про зобов'язання [PERSON] виконати дарування ? частини квартири за адресою: [ADDRESS] відмовити, оскільки укладання договору дарування частини квартири є правом [PERSON] Жодного попереднього договору або договору дарування з обов'язком передати подарунок у майбутньому між [PERSON] та [PERSON] не укладалися. На підставі викладеного та

Outcome: partial