Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення 13 086 грн. заборгованості за договором позики (розпискою) від 19.02.2018 року, 249 грн. інфляційних витрат та 83,30 грн. - 3% річних, стягнення 704,80 грн. витрат по оплаті судового збору, посилаючись на те, що 19.02.2018 року між сторонами було укладено договір позики (розписка) відповідно до якого відповідачка отримала у борг кошти в розмірі 500,00 дол. США на строк до 28.02.2018 року. На час звернення до суду із позовною заявою, відповідачка свої зобов"язання не виконала, а тому позивачка просить стягнути суму заборгованості, 3% річних від суми боргу та індекс інфляції, а всього 13 418,30 грн. в судовому порядку. Крім цього, просила стягнути 704,80 грн. витрат по оплаті судового збору. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві, просила задоволити. Відповідачув в судовому засіданні позовні вимоги в частині стягнення суми заборгованості згідно розписки від 19.02.2018 року визнала, зобов"язалась повернути суму позики. Беручи до уваги пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов договору позики (розписки) внаслідок чого [PERSON] позивається про його відновлення шляхом стягнення з боржника [PERSON] заборгованості за вказаним договором позики (розпискою). Статтею 1046 Цивільного Кодексу України визначено зміст договору позики. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Судом встановлено, що 19.02.2018 року між позивачкою [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було укладено договір позики (розписку), відповідно до якого відповідача отримала в борг 500,00 дол. США та зобов"язувалась повернути до 28.02.2018 року (а.с.24). Відповідачка свої боргові зобов"язання згідно договору позики(розписки) не виконала, суму боргу по даний час не повернула. Зазначена обставина нічим не спростована та була визнана відповідачкою в судовому засіданні. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, в даному випадку - розписки позичальника. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу дії ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому, у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно вимог ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає платі у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Позивачкою проведено розрахунок суми заборгованості по курсу валют НБУ станом на 16.05.2018 року, відповідно до якого курс долара становить 26,1712 грн. Згідно розрахунку позивачки заборгованість відповідачки складає 13 086,00 грн. (а.с.3). Зазначена сума заборгованості визнається відповідачкою в повному обсязі. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (ч.1 ст. 1050 ЦК України). Статтею 625 Цивільного Кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Відповідно до ч.1 цієї статті боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст. 625 ЦК України). Судом встановлено, що відповідачка свої зобов'язання за вказаним вище договором позики (розпискою) від 19.02.2018 року не виконала та суму боргу не повернула. Так, суд вважає, що в даному випадку відповідачка допустила прострочення виконання взятих на себе зобов'язань перед позивачкою, а тому з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню 3% річних за період з 01.03.2018 року по 15.05.2018 року в порядку ст. 625 ЦК України, що становить 81,74 грн., згідно наступного розрахунку: 13 086,00 (сума заборгованості) * 3% : 365 (днів у році) * 76 (кількість днів прострочення). Що стосується позовної вимоги про стягнення суми боргу з урахуванням індексу інфляції, то в задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити з наступних підстав. Як передбачено нормами Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору позики, індексації не підлягає (рішення ВСУ від 28.03.2012р. у справі 6-36736 вов 10). Тому норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, яке визначене у гривні, а тому в задоволенні вказаної позовної вимоги слід відмовити. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому, з відповідачки також слід стягнути на користь позивачки понесені нею судові витрати в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», ст. ст. 526, 527, 533, 625, 1046, 1049 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 141 ЦПК України,

Outcome: approved