Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою провстановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, встановлення факту прийняття спадщини. Вимоги заяви мотивовано тим, що з 2010 року, заявниця [PERSON] проживала разом з [PERSON] , [INFO] , як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, також з ними проживали її доньки [PERSON] , 2006 року народження та [PERSON] , 2006 року народження. Однією сім`єю із [PERSON] , [INFO] , вони проживали за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство, мали спільний бюджет, фактично виконували права та обов`язки подружжя, тобто проживали однією сім`єю, як чоловік та дружина. Зазначені факти підтверджуються довідкою Виконавчого комітету Пийтерфолвівської сільської ради Берегівського району Закарпатської області за №659/2-08-07 від 05.10.2021 року. [INFO] чоловік заявниці [PERSON] помер. До смерті чоловіка [PERSON] , заявниця [PERSON] , доглядала за ним та після його смерті, здійснила його поховання, як дружина, розпорядилася речами померлого . При житті чоловік заявниці мав у власності два житлові будинки, а саме: житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , де саме до дня смерті він був зареєстрований та проживав разом із заявницею та дітьми та житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , земельні ділянки та інше майно, отримував пенсію тощо. Для отримання свідоцтва про право на спадщину, після смерті свого чоловіка [PERSON] , заявниця звернулася до нотаріуса Виноградівської державної нотаріальної контори п. Бричок К.В. Проте заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що заявниця пропустила строк для прийняття спадщини та одночасно, заявницею не представлено доказів, які підтверджують родинний зв`язкою між нею та спадкодавцем, оскільки вона не являлася офіційною дружиною покійного. В подальшому заявниця звернулася до старости Неветленфолівського старостинського округу за отриманням інформації про те, чи не залишав покійний [PERSON] заповіту за місцем свого проживання на випадок смерті. Так, згідно довідки виданої Виконавчим комітетом Пийтерфолвівської сільської ради Берегівського району Закарпатської області за №775/2-08-07 від 12.11.2021 року, покійний [PERSON] за даними виконкому ради заповіту не залишав. Встановлення фактів родинних відносин між заявницею [PERSON] та покійним [PERSON] , факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, та факту прийняття спадщини необхідно заявниці, для вирішення питання про видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті спадкодавця [PERSON] . Предстапвник заявника-адвокат Мелай Є.М. в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, у якій заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просить розгляд справи проводити у їх відсутності. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася. Відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як передбачено ч.1ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з до п.5 ч.1ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Як передбачено ч.2 ст.315 ЦПК Українив судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (стаття 1264 ЦК України). Згідно з роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з по господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. В судовому засіданні встановлено, з 2010 року, заявниця [PERSON] проживала разом з [PERSON] , [INFO] , як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, також з ними проживали її доньки [PERSON] , 2006 року народження та [PERSON] , 2006 року народження. Однією сім`єю із [PERSON] , [INFO] , вони проживали за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство, мали спільний бюджет, фактично виконували права та обов`язки подружжя, тобто проживали однією сім`єю, як чоловік та дружина. Зазначені факти підтверджуються довідкою Виконавчого комітету Пийтерфолвівської сільської ради Берегівського району Закарпатської області за №659/2-08-07 від 05.10.2021 року. [INFO] чоловік заявниці [PERSON] помер. До смерті чоловіка [PERSON] , заявниця [PERSON] , доглядала за ним та після його смерті, здійснила його поховання, як дружина, розпорядилася речами померлого . При житті чоловік заявниці мав у власності два житлові будинки, а саме: житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , де саме до дня смерті він був зареєстрований та проживав разом із заявницею та дітьми та житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , земельні ділянки та інше майно, отримував пенсію тощо. Для отримання свідоцтва про право на спадщину, після смерті свого чоловіка [PERSON] , заявниця звернулася до нотаріуса Виноградівської державної нотаріальної контори п. Бричок К.В. Проте заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що заявниця пропустила строк для прийняття спадщини та одночасно, заявницею не представлено доказів, які підтверджують родинний зв`язкою між нею та спадкодавцем, оскільки вона не являлася офіційною дружиною покійного. В подальшому заявниця звернулася до старости Неветленфолівського старостинського округу за отриманням інформації про те, чи не залишав покійний [PERSON] заповіту за місцем свого проживання на випадок смерті. Так, згідно довідки виданої Виконавчим комітетом Пийтерфолвівської сільської ради Берегівського району Закарпатської області за №775/2-08-07 від 12.11.2021, покійний [PERSON] за даними виконкому ради заповіту не залишав. Відповідно до ч. 2 ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Частиною 4 цієї статті передбачено, що сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Статтею 74 СК України визначено навіть право на майно жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ч. 2, 3 ст. 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно ст. 1264 ЦК України: «У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.». Про існування інших спадкоємців мені невідомо, оскільки батьки та рідний брат покійного померли раніше, що підтверджується свідоцтвами про смерть, своїх дітей у [PERSON] не було, спільних дітей за час нашого проживання, також не має. Частиною 3 ст.1268 ЦК України чітко передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Факт проживання однією сім`єю більше п`яти років, може бути встановлення лише за рішенням суду. Сімейні стосунки між заявницею та спадкодавцем виникли приблизно з 2010 року, саме тоді, коли заявниця почала проживати спільно зі спадкодавцем без реєстрації шлюбу. У відповідності до п.1Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення»,в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. З оглядну на викладене, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги заяви слід задовольнити, оскільки встановлення вказаних фактів необхідно заявниці для належної реалізації своїх спадкових прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved