Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

13.11.2014 року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, який до початку розгляду справи по суті було уточнено, виклавши позовні вимоги в редакції від 12.12.2014 року (а.с.16-17), просить суд визнати [PERSON], [INFO], втратившим право на користування житловим приміщенням, а саме [ADDRESS] у зв'язку з не проживанням в ній понад один рік без поважних причин. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що відповідач [PERSON] є піднаймачем згідно укладеного 10.04.2012 року договору піднайму житлового приміщення. Проте після укладення договору піднайму житлового приміщення відповідач не проживав у спірній квартирі, не сплачував кошти за її оренду, його речей в квартирі немає. Незважаючи на закінчення строку договору піднайму відповідач не знявся з реєстрації місця проживання за цією адресою. Вважає, що дії [PERSON] порушують законні права її та її дітей, як співвласників квартири щодо володіння, користування та розпоряджання майном, а тому змушена звернутись до суду, та просить усунути перешкоди шляхом позбавлення його права користування даним житловим приміщенням зі зняттям з реєстрації за вказаною адресою. У судовому засіданні позивач вимоги підтримала, покликаючись на мотиви викладені в позові та заяві про уточнення позовних вимог та просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не прибув повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, що стверджується оголошенням в газеті "Високий Замок" від 19-21 грудня 2014 року № 188 (5252), заперечень на позовну заяву відповідачем до суду подано не було, а тому, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст.169,224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності. Представник сектору громадянства, імміграції та реєстрації осіб Шевченківського РВ УМВС України у Львівській області в судове засідання не прибув, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується відміткою в журналі вихідної кореспонденції, причини неявки в судове засідання суду повідомлено не було. Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач - [PERSON] та треті особи [PERSON], [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS]. Дана квартира приватизована 06.07.1998 року згідно Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". З наданої позивачем довідки ЛКП «Рясне-402» від 22.10.2014 року №1720 вбачається, що [ADDRESS] складається з 4-х житлових кімнат площею 82,40 кв.м. з комунальними вигодами і у ній як члени сім'ї зареєстровані [PERSON], 1969 р.н. - донька з 23.02.1998 року та [PERSON], 1975 р.н., - син з [INFO], окрім співвласників в квартирі зареєстрований [PERSON], 1973 р.н., - піднаймач з 10.04.2012 року (а.с.4). Згідно актів ЛКП «Тополя-406» від 30.11.2012 р., 07.08.2013 р. та 15.09.2014 р. вбачається, що [PERSON]. у квартирі [ADDRESS] зареєстрований але не проживає (6,7,8). Згідно ст. 319 ч.1 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ст. 321 ч.1 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 9 ч.4 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 7 ч.1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі в тому числі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Стаття 391 ЦК України зазначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки в судовому засіданні доведено, що відповідач [PERSON] без поважних причин більше одного року не проживає у квартирі [ADDRESS], не цікавиться нею та не надає коштів на утримання даної квартири.

Outcome: approved