Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійниг вимог на предмет спору: [PERSON] про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім"єю. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що її дошлюбне прізвище [PERSON] , вона народилася [INFO] , в селі Ісаїв Турківського району Львівської області. Вона є дочкою [PERSON] та [PERSON] . Її рідними сестрою і братом (від шлюбу [PERSON] та [PERSON] ) є відповідач [PERSON] та третя особа у справі [PERSON] . Батьки розлучилися 30.10.1984 року, після розірвання шлюбу матері присвоєно дівоче прізвище [PERSON] . Мати вдруге зареєструвала шлюб зі [PERSON] . ЇЇ рідний батько помер [INFO] . Вона, її вітчим, мати, брат, сестра, а також племінниця [PERSON] зареєстровані у квартирі [ADDRESS] , яку набули шляхом приватизації, але проживали у цій квартирі позивачка з батьками (матір`ю та вітчимом) і її сином. Мати хворіла на онкологічне захворювання і померла [INFO] . Вона - позивачка залишилася проживати у квартирі з вітчимом, вони мали спільний побут, вели спільне господарство. Вона працювала, за власні кошти зробила у квартирі ремонт, поміняла систему опалення, двері. В останні роки життя вітчим важко хворів, переніс декілька операцій. Вона здійснювала за ним догляд і опіку в лікарні та дома. Помер вітчим [PERSON] [INFO] року. 30 жовтня 1996 року відділом приватизації державного житлового фонду Трускавецького міськвиконкому було видане Свідоцтво про право власності на житло, згідно якого їй, [PERSON] , [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] . Позивачка вважає, що оскільки вона проживала з вітчимом до дня його смерті однією сім`єю, то вважає, що є спадкоємцем четвертої черги, тому 21 травня 2020 року звернулася до приватного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва з огляду на недоведеність факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем. Позивачка звернулася до суду з даним позовом та просить суд встановити факт її проживання зі спадкодавцем - [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом ) до смерті [PERSON] [INFO] . Позивачка та її представник в судове засідання 23.10.2020 року не з"явилися, подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали. Відповідачка в судове засідання 23.10.2020 року не з"явилася, подала суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечила проти їх задоволення. Третя особа [PERSON] в судове засідання 23.10.2020 року не з"явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, ствердив факт проживання позивачки з відчимом [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідачка визнала позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. При зверненні до суду позивачка сплатила 840,80 грн. судового збору, що стверджується квитанцією № 0.0.1753251230.1 від 30.06.2020 року, яка знаходиться в матеріалах справи. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Тому суд приходить до висновку, що позивачці необхідно повернути з державного бюджету 420,40 грн. - 50 відсотків сплаченого нею судового збору. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved