Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

20 березня 2015 року головний лікар Летичівської центральної районної лікарні звернулася до суду із заявою про примусову госпіталізацію до протитуберкульозному закладу [PERSON], який хворіє заразною формою туберкульозу, зловживає алкоголем, продовжувати лікування категорично відмовляється, знаючи про свою хворобу не дотримується обов'язків хворого чим ставить під загрозу зараження оточуючих осіб і представляє епідемічну небезпеку. В судовому засіданні представник заявника лікар-фтизіатр Тихонюк П.І. вказав, що [PERSON] хворіє відкритою формою туберкульозу, не бажає продовжувати своє лікування, представляє епідемічну небезпеку для сім'ї та оточуючих, тому є необхідність у його примусовій госпіталізації до спеціального відділення примусового лікування Хмельницького обласного протитуберкульозного диспансеру строком на три місяці. В судовому засіданні прокурор Христик Н.П. вимоги заяви повністю підтримала. [PERSON] в судове засідання не викликався, оскільки за даними Летичівської центральної районної лікарні та відповідно до усних пояснень представника заявника Тихонюка П.І. в судовому засіданні він становить загрозу розповсюдження хвороби, тому у відповідності до ч. 1 ст. 285 ЦПК України справу розглянуто за його відсутності. Вислухавши пояснення представника Летичівської центральної районної лікарні, прокурора, дослідивши докази по справі суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 11 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз" у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. У ч. 3 ст. 20 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз" вказано, що хворі на туберкульоз та інфіковані мікобактеріями туберкульозу зобов'язані: 1) дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; 2) дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров'я під час стаціонарного чи санаторно-курортного лікування; 3) проходити у встановлені строки обов'язкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоров'я; 4) дотримуватися вимог протиепідемічного режиму. Так, згідно виписаного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого ТБ 09 1044 [PERSON] від 26 червня 2014 року, витягу із протоколу № 8 засідання ЛКК Летичівської центральної районної лікарні від 29 січня 2015 року вбачається, що [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в ОПТД з 14 лютого 2014 року по 19 лютого 2014 року, з 20 лютого 2014 року по 26 червня 2014 року з клінічним діагнозом основного захворювання МРТБ (14 травня 2014 року) легень (фіброзно-кавернозний) Дестр+МБТ+М+К+РезистІ (HRS) Резис ІІ (-) Гіст0. Кат 4.1 А (НППКЛ) Ког2 (2014). Ускладнення основного захворювання Вторинна анемія. 26 червня 2014 року категорично відмовився від подальшого лікування, залишив стаціонар. Хворий не прихильний до лікування амбулаторно, зловживає алкоголем. [PERSON] представляє епідемічну небезпеку населенню в зв'язку з тим, що виділяє мікобактерії туберкульозу, потребує лікування в умовах стаціонару з обмеженням права вільного пересування, згідно наказу МОЗ від 19 листопада 2009 року №846 - примусового лікування терміном на 3 місяці. У п. 1, п. 2 Положення про відділення хіміорезистентного туберкульозу, що затверджене Наказом Міністерства охорони здоров'я України № 846 від 19 листопада 2009 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 1191/17207 від 10 грудня 2009 року вказано, що відділення хіміорезистентного туберкульозу (далі - Відділення) є структурним підрозділом протитуберкульозного диспансеру (лікарні). Відділення створене для ізоляції та лікування хворих на хіміорезистентний туберкульоз з метою запобігання поширенню мультирезистентних форм туберкульозу (далі - МР ТБ). Відповідно до довідки № 87 Летичівської центральної районної лікарні від 29 січня 2015 року [PERSON] потребує примусового лікування в умовах закритого типу. Згідно довідки Голенищівської сільської ради Летичівського району від 27 лютого 2015 року [PERSON], [INFO], проживає один, однак відвідує неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та колишню дружину [PERSON], [INFO]. Таким чином, на підставі досліджених доказів встановлено, що [PERSON] хворіє відкритою формою туберкульозу, від лікування відмовляється, представляє епідемічну небезпеку для своєї сім'ї та оточуючих, тому заява про його примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу є обґрунтованою. Згідно змісту ч. 2 ст. 286 ЦПК України рішення про задоволення заяви підлягає негайному виконанню та є підставою для примусової госпіталізації особи в протитуберкульозному закладі на встановлений законом строк. Відповідно до змісту п. 7 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу.

Outcome: approved