Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Косівської міської ради та Косівського товариства співвласників житлово-будівельного кооперативу № 2 про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася та подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги мотивувала тим, що Косівським товариством співвласників житлово-будівельного кооперативу № 2 побудовано п`ятиповерховий багатоквартирний будинок за адресою: м.Косів, провулок Шевченка, [ADDRESS] А. На правах членів кооперативу позивачка відповідно до розподілу отримала квартиру за [ADDRESS] у зазначеному будинку. Вона є членом об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, також [PERSON] був членом вказаного товариства до 06.05.2016 року. Однак рішенням зборів Косівського товариства співвласників житлово-будівельного кооперативу № 2 від 28.04.2016 року квартиру [ADDRESS] переоформлено із [PERSON] на доньку [PERSON] . Оскільки [PERSON] сплатила всі внески і заборгованості перед житлово-будівельним кооперативом немає, вона фактично являється власником належної їй квартири, що підтверджується довідкою, виданою головою Косівського товариства співвласників ЖБК № 2. В процесі експлуатації даної квартири позивачка стикнулась з тим фактом, що фактичне право володіння, розпорядження та користування квартирою має мати юридичне підкріплення.. Законом не передбачено інший спосіб захисту майнових прав позивачки крім звернення до суду, оскільки саме такий спосіб захисту порушеного права забезпечить належне його відновлення. Просить позов задоволити. Представник відповідача міський голова Косівської міської оради Плосконіс Ю.О. в судове засідання не з`явився та подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та заперечень не має. Представник відповідача, Косівського товариства співвласників житлово-будівельного кооперативу №2 в особі голови товаритсва [PERSON] Василя Михайловича в судове засідання не з`явивсь та подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій не заперечив, щодо задоволення позову. Суд вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Косівської міської ради № 79 від 12.07.1985 року виділено управлінню капітального будівництва облвиконкому земельну ділянку під будівництво 60-ти квартирного кооперативного житлового будинку площею 0,50 га. Рішенням Косівської міської ради №114 від 11.10.1985 року затверджено житлово-будівельний кооператив [ADDRESS] в кількості 60 членів для будівництва 60-ти квартирного будинку. Затверджено список членів житлово-будівельного кооперативу №2, згідно додатку та зареєстровано статут житлово-будівельного кооперативу, який долучено до матеріалів справи. (а.с. 42-44). Відомостями про засновників Товариства співвласників житлово-будівельного кооперативу №2 , що в м.Косів [ADDRESS] Шевченка [ADDRESS] 3А , стверджено, що позивачка в справі [PERSON] значиться під № 4 (а.с. 20-27).. Так, Косівським товариством співвласників житлово-будівельного кооперативу № 2 побудовано п`ятиповерховий багатоквартирний будинок за адресою: м.Косів, провулок Шевченка, 3А. На правах членів кооперативу позивачка [PERSON] відповідно рішення зборів Косівського товариства співвласників житлово-будівельного кооперативу № 2 від 28.04.2016 року отримала квартиру за [ADDRESS] у зазначеному будинку, що підтверджується довідкою від 28.04.2016 року (а.с.16) із якої видно позивачка отримала дану квартиру яку переоформив на неї її батько [PERSON] . Таким чином [PERSON] фактично є власником належної їй квартири [ADDRESS] . Відповідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , виготовленому по замовленню позивачки 15.03.2019 року, загальна площа належної позивачці квартири становить 50,6 м2 (а.с. 12-15). В інший спосіб позивачка не має змоги оформити право власності на належну їй квартиру. Конституцією України задекларовано, що людина, її основні права визнаються в України найвищою соціальною цінністю. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Зокрема, статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності насувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересів: Відповідно до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 384 ЦК України будинок, споруджений або придбаний житлово- будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Згідно з п. 5 і п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набутгя права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, в осіб, які мають право на частку в пайових внесках, виникає право спільної часткової власності на квартиру, дачу, гараж чи інші будівлі пропорційно розміру частки паю (стаття 18 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-1V "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Закон України від 10 липня 2003 року № 1087-1V "Про кооперацію", стаття 384 ЦК). Таким чином, законом не передбачено інший спосіб захисту майнових прав позивачки крім звернення до суду, оскільки саме такий спосіб захисту порушеного права забезпечить належне його відновлення. Відповідно до п.10 ст.27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Таким чином, враховуючи вище наведене, суд вважає позовні вимоги підставними і такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи наведене на підставі ст.ст. 328, 1216, 1223 ЦК України, та

Outcome: approved