Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що 14 лютого 2010 року вона уклала шлюб з відповідачем в даній справі. 26 серпня 2010 року в них народилась донька [PERSON]. Донька проживає з нею і перебуває на її утриманні. Шлюб між нею та відповідачем не розірвано, але добровільно надавати кошти на утримання дитини він відмовляється, тому вона вимушена звернутись до суду з даною заявою. В даний час вона звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, так як вони не можуть знайти взаєморозуміння в їх відносинах. Вона працює продавцем у приватного підприємця, її доходу не вистачає для того, щоб належним чином забезпечувати дитину самим необхідним та забезпечувати свою власну життєдіяльність. Відповідач працездатний, може працювати і допомагати їй в утриманні доньки. Не дивлячись на те, що на даний час відповідач не має постійного місця роботи і стабільного доходу, доходи відповідача мінливі та нерегулярні, точно встановити розмір його доходів немає можливості, так як він довгий період часу працював за кордоном, тому вона вважає, що він повинен сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі і має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1500 гривень щомісячно на утримання доньки [PERSON]. Такий розмір аліментів не погіршить матеріального становища відповідача і є реальним для нього тим паче, що інших утриманців у нього немає. Просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти, в розмірі 1500 гривень щомісячно, на утримання доньки, [PERSON], [INFO], до її повноліття, починаючи з дня подачі даної заяви. Рішення в частині стягнення аліментів в розмірі за один місяць просить звернути до негайного виконання. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити з підстав, викладених в позовній заяві, пояснила, що 4 місяці проживають з відповідачем окремо, коштів на утримання дитини він не надає. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала, пояснила, що відповідач не працює, тому він може сплачувати по 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а тому вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі безпідставне. Суд, вислухавши позивача, представника відповідача, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі. 26.08.2010 р. у них народилася дочка [PERSON], що стверджується свідоцтвом про її народження (а.с.5). Дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, що стверджується довідкою КП "Гніваньводопостач" № 7927 від 13.05.2016 р. (а.с. 6). Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної [PERSON] України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.11 ЗУ « Про охорону дитинства» України та ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України утримання дітей до досягнення ними повноліття є обовязком обох батьків. Відповідно до ЗУ "Про Державний бюджет України на 2016 р." прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років становить 1228 грн. Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). Батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а відтак обоє з батьків зобов'язані спільно забезпечити отримання дітьми прожиткового мінімуму. Сама позивачка не в змозі забезпечити належні умови проживання й виховання дітей, їх нормальний розвиток, так як незважаючи на те, що вона працює, отримує мінімальну зарплату. Відповідач же молодого віку, має можливість працювати й зі слів позивача працює неофіційно, інших утриманців не має, а тому взмозі приймати участь в утриманні дитини. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. На підставі ст.ст.180-182, 184 СК України,

Outcome: approved