Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

28.07.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В підтвердження пред'явлених позовних вимог посилається на те, що 08.12.2007 року вона уклала шлюб з відповідачем у виконавчому комітеті Любоіванівської сільської Арбузинського району Миколаївської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 1. Спільне життя не склалося через систематичні сварки та конфлікти з різних підстав, небажання відповідача працювати, нехтування сімейними обов»язками та цінностями та його жорстоке поводження з позивачем негативно впливало на шлюбні стосунки та призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. В позові вказала, що з жовтня 2016 рок з відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет. На даний час шлюбні відносини фактично між ними припинені, збереження сім'ї та її відновлення є неможливим. Спільних дітей з відповідачем не мають, відповідач створює перешкоди та не бажає вирішувати питання про розірвання шлюбу іншим шляхом, тому позивач змушена була звернутися до суду. В судове засідання позивач не зявилась, через канцелярію суду надійшла заява, в якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, а справу слухати без її участі. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Чеканова». Відповідач в судове засідання двічі не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, а тому, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, суд у відповідності до вимог ст. ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе слухати справу на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 грудня 2007 року сторони зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Любоіванівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області про, що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за №1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БК № 352431 (а.с.4). Шлюбні відносини на момент розгляду справи в суді сторони не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Спільних дітей сторони не мають. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Статтею 113 СК України передбачено право особи, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.\~ За таких обставин, враховуючи відносини між позивачем та відповідачем, відсутність бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що мають істотне значення. Шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч.3 ст.105, ст.112 Сімейного кодексу України підлягає розірванню. Прізвище відповідача на її прохання належить залишити шлюбне - «Чеканова». Судові витрати, згідно ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог.

Outcome: approved