Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

25.05.2016 року заявники звернулися до суду з вищевказаною заявою, посилаючись на наступні обставини. 19 вересня 2014 року заявники уклали шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис зроблено за №105. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. На протязі останнього року життя між подружжям поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між останніми шлюбних відносин. Вказують на те, що кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю. На теперішній час [PERSON] та [PERSON] проживають фактично за різними адресами та мають намір створити нові сімї, тому вони за взаємною згодою вирішили розірвати шлюб. Жодних спорів з приводу виховання дитини у них не виникає, будь-яких майнових претензій один до одного не мають. Дитина, на їхню думку, не буде страждати від дефіциту спілкування з батьками та матеріально буде забезпечена усім необхідним. Заявники та їх представник в судове засідання надали клопотання про розгляд справи у їх відсутності, просили заяву задовольнити та шлюб розірвати (а.с.18, 22,23). Представник служби у справах дітей Татарбунарської районної державної адміністрації в судове засідання не зявилася, направивши до суду заяву з проханням заслухати справу у її відсутність, не заперечуючи проти задоволення вимог заяви (а.с.19). Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, враховуючи, що свою заяву про розірвання шлюбу заявники не відкликали протягом місяця з часу звернення до суду, дійшов висновку про задоволення даної заяви подружжя. Згідно роз'яснень, які містяться в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК) провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Згідно ч.3 ст. 234 ЦПК України суд розглядає у порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, що має неповнолітніх дітей. Так, відповідно до ст.ст.21,24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ст.ст.104,105 СК України однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання, яке може бути здійснене за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 109 СК України. Нормою зазначеної статті встановлено, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що 19.09.2014 року між сторонами зареєстровано шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Татарбунарського районного управління юстиції у Одеській області, актовий запис №105, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.8). Від даного шлюбу у подружжя народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9). Заявники звернулися до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу (а.с.2). При цьому, було укладено договір між батьками про проживання, виховання дитини та визначення місця проживання дитини від 20.05.2016 року (а.с.10-11), а також договір про сплату аліментів на дитину від 01.06.2016 року (а.с.16). Зазначені договори були укладені у письмовій формі та нотаріально засвідчені. Таким чином, зважаючи, що між сторонами з різних причин не склалися сімейні відносини, через що такі звернулися в суд з відповідною спільною заявою про розірвання шлюбу, яку протягом місяця її не відкликали, а продовжують підтримувати, відповідає дійсній волі як чоловіка, так і дружини, беручи до уваги, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права кожного з подружжя, крім того після розірвання шлюбу також не будуть порушені права дитини, суд вважає за можливе ухвалити рішення про розірвання шлюбу та визначити місце проживання дитини, згідно укладеного договору. В силу ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як видно із свідоцтва про шлюб, у зв'язку з реєстрацією шлюбу заявниця змінила прізвище з "Погорілої " на "Голощак". В поданій до суду заяві, остання просила залишити їй вказане прізвище, тому підстав для відновлення дошлюбного прізвища немає. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що згідно абз.2 ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved