Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду з вказаним позовом до Гребінківської РДА, посилаючись на те, що, 27.03.1995 року вони стали членами КСП "Мар'Янівське, яке з 15.01.2000р. було реорганізоване у СТОВ Марянівське. Зазначають, що, 29.12.1995 року було проведено роздержавлення земель КСП "МарЯнівське, що підтверджується Державним актом на право колективної власності на землю. Вказують, що у 2001 році, довідавшись про те, що їх не включено до списку на отримання земельної частки (паю), вони звернулися до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай), однак їм було відмовлено в цьому у звязку з тим, що [PERSON] не був громадянином України, тому після отримання у 2009 році статусу громадян України, який, на їх думку, дає їм право на отримання земельної частки (паю), вони знов вимушені звернутися до суду. У звязку з наведеним просять визнати за кожним із них право власності на земельну частку (пай) розміром 4,25га, зобовязати Гребінківську РДА надати їм земельні частки (паї) та видати Державні акти на право власності на земельні ділянки розміром по 4,25га кожному, розташовані на території МарЯнівської сільської ради. У судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали повністю, прохаючи їх задовольнити та суду додатково пояснили, що, [PERSON] разом із чоловіком працювала кладовщиком на складі тракторної бригади на півставки, часто роботу за неї виконував чоловік, коли почалася реорганізація КСП у 2000 році, її скоротили. Щодо трудової книжки [PERSON], то, у звЯзку з відсутністю трудових книжок, їй спочатку оформили вкладиш до трудової книжки колгоспника, коли ж вона пішла на пенсію, трудову книжку їй своєчасно не видали і тільки кілька місяців тому вона її одержала. Зазначають, що коли у 2000 році [PERSON] не знайшов у додатковому списку на отримання земельної частки (паю) свого прізвища, він звернувся до суду. Отримання громадянства лише у грудні 2009 року від них не залежало, по даному питанню вони зверталися раніше. Відповідач позов не визнав, надали письмові заперечення на позовну заяву, тримані представником відповідача у судовому засіданні, який прохав у задоволенні ювних вимог відмовити у звязку з їх необгрунтованістю та безпідставністю, посилаючись те. що відповідно до ч.І ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності земельні ділянки, зокрема, на підставі виділення в натурі (на місцевості) належної їм іельної частки (паю), для чого необхідно дотримання визначених законодавством умов: :и громадянином України, бути членом КСП на час передання державного акта на право іективної власності на землю, бути внесеним до списку осіб, що додається до цього гжавного акта. Зазначають, що, вся земля, передана КСП на підставі державного акта, вже зпайована, тому задовольнити вимоги позивачів можливо лише за рахунок зменшення сток кожного з колишніх членів КСП, що фактично неможливо, оскільки межі земельних [янок кожного із них на даний час визначені згідно технічної документації, тому їх розмір рбхідно буде коригувати в натурі. Окрім того, рішенням суду від 06.08.2001р. у їоволенні позову [PERSON] про зобовязання СТОВ Мар'Янівське включити його списків на отримання земельного паю, - відмовлено. Вважають також, що позивачами пропущено строк позовної давності, що є підставою ¦ відмови у задоволенні позовних вимог та наполягають на застосуванні даного строку. Представник третьої особи у судовому засіданні прохав у задоволенні позовних вимог Имовити, посилаючись на те, що [PERSON] фактично не працювала у КСП МарЯнівське, бригадиром тракторної бригади працюав її чоловік- Степанян А.С., який лісував дані щодо ніби-то роботи своєї дружини на складі тракторної бригади. У трудовій нжці колгоспника завжди кожного року пишеться трудовий мінімум (скільки ілрацьовано днів, яка заробітна плата і чи виконаний трудовий мінімум), якщо трудовий німум не виконувався, то цей рік у стаж не зараховувався, тому незрозуміло, коли, як і ільки працювала в КСП [PERSON], хто вносив записи до її трудової книжки. Зазначає, що згідно Указу Президента України, у 1995-1996 роках відбувалася т. зв. паперова приватизація, тобто рішенням загальних зборів членів КСП складалися списки іб, які мали право на одержання земельної частки (паю) (обов'язковими умовами лючення до списку, окрім членства у КСП, була також належність до громадянства країни), згідно яких земля ділилася на умовні кадастрові гектари, а членам КСП видавалися ;ртифікати на право власності на земельну частку (пай). На той час позивачі проживали та були зареєстровані на території МарЯнівської льської ради, не були громадянами України і їм не могло бути не відомо про те, що їх не несено до списків саме у звЯзку з цим, оскільки списки вивішувалися для ознайомлення, і оди мали змогу ознайомитися з ними. Земля тоді була розпайована не вся, частину її було тішено в резерві у звЯзку з тим, що тривало уточнення списків на 2000 рік, і знову гаивачі не потрапили до уточнених списків, оскільки і на той час не набули громадянства країни, тому ніхто не мав права включити їх до списків. У 2000 році згідно додаткового піску було розподілено резервні землі, які на той час залишалися, після чого резервних емель на території сільської ради не залишилося. Вказує, що МарЯнівська сільська рада Гребінківського району Полтавської області не «рала участі у розпаюванні землі КСП МарЯнівське. Резервний фонд, який був виділений тя надання землі іншим особам, повністю вичерпаний і його землі до 2002 року були овністю розподілені (надані тим громадянам, які помилково не були внесені до списків на держання земельної частки (паю). 34га. землі, які знаходяться в межах населеного пункту, є іемлями територіальної громади, які на даний час передані в оренду. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON]. який в період з 995 року працював головним інженером КСГП МарЯнівське, а після його реорганізації з сотого 2000 року- головою правління СТОВ МарЯнівське пояснив, що підпис під записом Вкладиші до ТК колгоспника про звільнення [PERSON] належить йому, підпис у копії з дової книжки [PERSON] - не його (в оригіналі ТК підпис відсутній). [PERSON] ично при ньому не працювала, на роботі в КСП та СТОВ він її не бачив, про приняття її членів КСП йому не відомо, її роботу у тракторній бригаді (обовязки кладовщика на ладі) виконував її чоловік [PERSON] Підтвердив ту обставину, що, [PERSON] почав працювати у КСП Марянівське 'нгадиром тракторної бригади ще до реорганізації КСП у СТОВ Марянівське і юдовжував працювати після цього до 2005 року на різних посадах. Зазначає, що розпаювання землі КСП відбувалося у 1995-1996 роках і члени КСП, які ли громадянами України, одержували земельну частку (пай), ті ж, кого помилково не було сено до списків, зверталися з відповідними заявами, їх вносили до додаткового списку, й було затверджено у 2000 році. З заявами про внесення, під час реорганізації КСП у 2000 ці до додаткового списку на отримання земельної частки (паю) позивачі не зверталися. Вислухавши пояснення позивачів, представників відповідача, третьої особи, казання свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов оволенню не підлягає з таких підстав. Судом установлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 27.03.1995 року [PERSON] був прийнятий у члени КСП Марянівське, яке з .01.2000 року було реорганізовано у СТОВ Марянівське. Ця обставина підтверджується повідними записами у Трудовій книжці колгоспника (а.с.8-9), Архівною довідкою ебінківського районного трудового архіву Гребінківської районної ради від 16.03.2010р. 84 (а.с. 17) та визнається сторонами, іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами у цивільній справі є будь-які фактичні ні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують ІМОГИ і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які на посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та тними особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають ачення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть шсть у справі, виникає спір. Твердження позивачів про те, що [PERSON] була членом КСП Марянівське, на . мку суду, є суперечливим, не підтвердженим наалежними доказами та спростовується як зведеними вище показаннями представника третьої особи, свідка [PERSON], так і ослідженими у судовому засіданні Трудовою книжкою колгоспника (а.с. 14-15) та кладишем до Трудової книжки колгоспника на імя [PERSON], а також наявною в матеріалах справи Архівною довідкою від 16.03.2010р. №85, згідно якої в Книгах обліку розрахунків по оплаті праці КСП Марянівське Гребінківського району Полтавської бласті за 1996-1998 роки, в документах за 1996 та 1998 роки значиться лише прізвище "Степанян (імя визначити неможливо, виправлення), у документах за 1997 рік значиться "[PERSON]А. (при цьому оплата праці визначена у січні в розмірі 26,00грн., із лютого по липень та у грудні-по 21,00грн. щомісяця). Окрім того, в зазначеній довідці вказано, що за .999-2000 рік відомості про заробітну плату [PERSON] відсутні (а..22). Аналіз оригіналу та копії Трудової книжки колгоспника [PERSON] (далі-Трудова книжка) свідчить про те, що вони не є ідентичними і суттєво різняться між собою. Титульний аркуш Трудової книжки колгоспника не містить записів у графах освіта, професія, спеціальність, не вказана дата заповнення трудової книжки та відсутній підпис її власника. Оскільки у Трудовій книжці не зазначено трудовий мінімум (кількість відпрацьованих днів, розмір заробітної плати, виконання трудового мінімуму), неможливо встановити, чи працювала фактично в КСП [PERSON] і якщо так, то в який період і скільки днів вона відпрацювала. Окрім того, у Трудовій книжці відсутній запис про звільнення [PERSON], в игіналі наявні лише два записи, які не завірені підписом посадової особи, в той час, як у пії аналогічні записи зроблені іншою особою та під ними стоїть підпис ніби-то голови ТОВ Марянівське [PERSON], який, за свідченням останнього, йому не алежить. Незважаючи на те, що у Вкладиші до Трудової книжки колгоспника на імя Степанян : А. містяться записи про прийняття її в члени КСП Марянівське (27.03.1995р.) та зільнення її за власним бажанням 31.03.2000р. (а не за скороченням штату, як про це верджували позивачі у судовому засіданні), даний Вкладиш без Трудової книжки є -гдійсним. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що Трудова книжка колгоспника на імЯ -тепанян З.А., яка, на думку позивачів, є доказом, що підтверджує її членство у КСП 'МарЯнівське, не може бути визнана достовірним, достатнім та належним доказом, який -еспростовно засвідчує факт прийняття [PERSON] до членів КСП Марянівське. Доводи [PERSON] про те, що вона одержала Трудову книжку лише два місяці тому, суд оцінює критично і до уваги їх не приймає, з огляду на те, що після звільнення гозивача із займаної посади у КСП Марянівське пройшло понад 10 років, протягом яких позивач, якщо вона дійсно працювала у КСП Марянівське, мала змогу вирішити питання гро одержання Трудової книжки, навіть у судовому порядку. Відповідно до ст.6 Земельного Кодексу України від 18.12.1990 року №561-ХІІ, який :іяв на час виникнення спірних правовідносин (втратив чинність з 01.01.2002р. на підставі Земельного Кодексу України, принятого Верховною [PERSON] України 25.10.2001 року, який абрав чинності з 01.01.2002р.), право на одержання у власність земельних ділянок для ведення селянського (фермерського) господарства, ведення особистого підсобного господарства тощо мають громадяни України. Згідно п.2 Указу Президента України Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям від 08.08.1995 року N720/95, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. У відповідності до ч.І ст.81 Земельного Кодексу України від 25.10.2001р. №2768-111, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі... виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Аналіз наведених вище норм права свідчить про те, що одержання у приватну власність земельної частки (паю) на час виникнення спірних правовідносин можливо було лише за додержання таких обовязкових умов, як: громадянство України, членство в колективному сільськогосподарському підприємстві, внесення до списку осіб, доданого до Державного акту на право колективної власності на землю. Судом установлено та знайшло підтвердження матеріалами справи, що, відповідно до рішення МарЯнівської сільської ради народних депутатів від 27.12.1995р. колективному сільськогосподарському підприємству МарЯнівське передано у колективну власність 1313,1га. землі в межах згідно з планом для ведення сільськогосподарського виробництва. Даний факт підтверджується наявним у матеріалах справи Державним актом на право колективної власності на землю серії ПЛ №10, виданим 29.12.1995р. (Додатком №1 до якого є Список громадян-членів КСП), а також довідкою виконкому МарЯнівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області від 16.02.2010р. №64 (а.с.19), довідкою Відділу Держкомзему України у Гребінківському районі Полтавської області від 19.03.2010р. №285 (а.с.21)? Згідно ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній аві, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть сть ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 06.08.2001р. по ільній справі за позовом [PERSON] до СТОВ Марянівське, Марянівської ьської ради про визнання права на земельну частку (пай), яке набрало законної сили, у оволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено (а.с.18). При розгляді справи встановлено, що на час складання списків осіб на право лективної власності на землю, [PERSON] не був громадянином України, тому не був есений до даних списків. Таким чином, ця обставина встановлена рішенням суду від 06.08.2001р., яке набрало онної сили, і доведення не потребує. Як установлено в судовому засіданні, уточнення списків осіб, які мали право на іельну частку (пай), тривало до 2000 року. Після реорганізації КСП Марянівське у СТОВ Марянівське, яка відбулася 01.2000р. (протокол №1 загальних зборів членів підприємства Марянівське, а.с.26-28), зборах уповноважених членів підприємства СТОВ Марянівське 04.02.2000р. зглядалося питання про затвердження додаткового списку претендентів на земельну тку (пай) (Протокол №2 від 04.02.2000р., а.с.29-31), однак і до цього Списку позивачів есено також не було у звязку з тим, що на той час вони не набули громадянства України. З урахуванням вищевикладеного, на підставі аналізу і оцінки зібраних у справі доказів х сукупності і взаємозвязку, суд вважає, що доводи позивачів про отримання ними у 2009 ці громадянства України, що, на їх думку, є основним доказом, який ніби-то підтверджує вність обставин, що обгрунтовують позовні вимоги, не дають підстав для висновку про уття ними права на земельну частку (пай), а, відтак, і задоволення позовних вимог, тільки на момент розпаювання та складення списків (додаткових списків) осіб, які мали аво на земельну частку (пай) вони не були громадянами України, у звязку з чим на тонній підставі не були внесені до вказаних списків, які додавалися до Державного акту на аво колективної власності на землю. За таких обставин позовні вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed