Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

20 червня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до казенного підприємства Шосткинський казенний завод «Зірка» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з жовтня 2017 року по день звільнення в розмірі 9972 грн. 04 коп., додаткової заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат в розмірі 15650 грн. 21 коп., середнього заробітку за час затримки розрахунку\~ та моральної шкоди у розмірі 2000 грн. 00 коп. В обгрунтування позову посилається, передусім, на непроведення роботодавцем остаточного розрахунку при звільненні. У судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, також в цій заяві зазначила, що на задоволенні позовних вимог вона наполягає та заборгованість по заробітній платі їй досі не виплачена. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, із заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався, відзиву не надав. З урахуванням викладеного, в судовому засіданні 29 травня 2019 року ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області у відповідності із ч. 4 ст. 223, 280, 281 ЦПК України постановлено провести заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач в період з 16.07.2012р. по 29.05.2018р. перебували у трудових відносинах. Наказом виконуючого обов`язки директора казенного підприємства Шосткинський казенній завод «Зірка» від 29 травня 2018 року №272-к [PERSON] звільнено з посади інженера-технолога дільниці з виробництва порохів цеху №1 виробництво піроксиліну, колоксиліну, пороху, складання боєприпасів та їх утилізації, за власним бажанням, на підставі ч. 3\~ ст. 38 КЗпП (у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю). Згідно зі ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. З розрахунку заробітної плати [PERSON] , наданого КП ШКЗ «Зірка» за травень 2018р., з урахуванням сум заборгованості по заробітній платі за попередні місяці, позивачу всього нараховано\~ суму заробітної плати в розмірі\~ 25518 грн. 49 коп. /а.с. 13/ Разом з тим, за доводами позову відповідач розрахунку з [PERSON] не провів та має перед нею заборгованість із заробітної плати (основної і додаткової) у загальному розмірі 25622 грн. 25 коп. Така різниця утворилась через невідповідність суми компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, що зазначена у вищевказаному розрахунку підприємства в розмірі 219 грн. 28 коп. та у особистому розрахунку позивача, де вона визначена в сумі 323 грн. 04 коп. Дослідивши розрахунок компенсації втрати частини грошових доходів, у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, наданий позивачем, суд вважає його обґрунтованим та проведеним у відповідності до положень ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», а тому погоджується з таким. Також з вказаного вище\~ розрахунку заробітної плати /а.с.13/ вбачається, що з нарахованої суми заробітної плати підприємством утримано: 7448 грн. 85 коп. в рахунок кінцевого розрахунку; 2798 грн. 36 коп. податку з доходів фізичних осіб; 38 грн. 08 коп. профспілкових внесків; 233 грн. 20 коп. військового збору та 15000 грн. 00 коп.\~ - утримано за навчання. З врахування того, що позивачем заперечувався факт здійснення підприємством таких утримань, передусім, проведення з нею кінцевого розрахунку, ухвалою суду від 24.01.2019р.\~ у\~ казенного підприємства Шосткинський казенний завод «Зірка» було витребувано\~ копії первинних документів на підтвердження здійснення [PERSON] виплати кінцевого розрахунку при звільненні в сумі 7448 грн. 85 коп., проте така ухвала відповідачем виконана не була та про неможливість подання таких доказів до суду не повідомлено. З огляду на викладене, на підставі\~ приписів ч. 10 ст. 84 ЦПК України суд\~ визнає факт невиплати позивачу даних коштів в сумі 7448 грн. 85 коп.. Слід зазначити, що непроведення кінцевого розрахунку з позивачем підтверджується також й відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків /а.с.54-55/. Крім того, аналізуючи розрахунок заробітної плати [PERSON] , наданий КП ШКЗ «Зірка» за травень 2018р., та доводи позову про безпідставність утримання із суми нарахованої заробітної плати\~ коштів за навчання в розмірі 15000 грн., суд зазначає наступне. Дійсно згідно з договором про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або надання додаткових освітніх послуг №021-ШІЗЗ від 10.09.2014р., Сумський державний університет взяв на себе зобов`язання надати освітню послугу щодо навчання [PERSON] за напрямком підготовки "Хімічна технологія" за спеціальністю "Хімічна технологія високомолекулярних сполук" у період з 01.09.2014р. до 01.07.2017р. за рахунок коштів КП ШКЗ «Зірка» (15000 грн.), а після закінчення навчання [PERSON] була\~ зобов`язана відпрацювати на вказаному підприємстві 3 роки або повернути кошти КП ШКЗ «Зірка». На договорі маються підписи сторін та [PERSON] . Хоча даним договором не передбачені випадки, коли працівник не зобов`язаний відшкодовувати роботодавцю витрати, пов`язані з професійним навчанням, проте відповідно до положень п. 4 ч. 5 ст. 34 Закону України № 5067-VI від 5 липня 2012 року\~ «Про зайнятість населення» такою підставою є, зокрема, звільнення працівника з роботи за власною ініціативою, у зв`язку з порушенням роботодавцем трудового законодавства. Враховуючи, що позивач був змушений звільнитися до закінчення обумовленого строку саме через порушення роботодавцем трудового законодавства, суд вважає неправомірним утримання відповідачем з суми нарахованої заробітної плати позивача\~ коштів за професійне навчання в розмірі 15000 грн. Зважаючи на вищевикладене в сукупності суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі (основній і додатковій) в розмірі 25622 грн. 25 коп., а тому позов в цій частині слід задовольнити. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, відповідальністю роботодавця за таке порушення. Як встановлено судом, в день звільнення відповідач в порушення вимог ст.ст. 47, 116 КЗпП України, не провів з позивачем повний розрахунок і не розрахувався до теперішнього часу. З огляду на зазначене відповідач повинен виплатити позивачу, починаючи з 30.05.2018 року за весь час затримки розрахунку його середній заробіток. Підповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року зі змінами, якою був затверджений Порядок обчислення середньої заробітної плати, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Відповідно до п. 8 Постанови нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Як вбачається з довідки КП ШКЗ «Зірка» від 11.06.2019р. середньоденний заробіток [PERSON] складає 188 грн. 48 коп. /а.с.14/ Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999 р. установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню, при цьому, середній заробіток за час затримки розрахунку, що підлягає стягненню з відповідача становить: 188 грн. 48 коп. (середньоденний заробіток) х 250 (кількість робочих днів затримки розрахунку при звільненні за період з 30.05.2018 р. по 29.05.2019 р.) = 47120 грн. 00 коп. Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, слід зазначити наступне. Відповідно до статті 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що судам необхідно враховувати, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Оцінюючи докази на підтвердження одержання позивачем моральної шкоди, приймаючи до уваги той факт, що остання дійсно тривалий час (більше 8 місяців лише на час звернення до суду) не отримувала заробітну плату, що негативно вплинуло на емоційний стан позивача та нормальний хід її життя, вимагаючи від неї додаткових зусиль для організації свого життя, з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд, враховуючи конкретні обставини справи, задовольняє позовні вимоги про стягнення моральної шкоди повністю у сумі 2000 грн. Саме такий розмір моральної шкоди суд вважає співрозмірним доведеним наслідкам її завдання. Підсумовуючи наведене, суд вважає за правомірне позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею судовий збір за вимогу про стягнення моральної шкоди в розмірі 704 грн. 80 коп. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України та п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1409 грн. 60 коп., від оплати якого позивача звільнено вказаним Законом.\~

Outcome: approved