Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

1. Позиції сторін, процесуальні дії 1.1. Представник [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, посилаючись на наступне. Позивач до 14.03.1991 працював на посаді архітектора управління архітектури та містобудування м. Сєвєродонецька та був звільнений на підставі наказу №40/91-к від 14.03.1991 (за хворобою), що підтверджується трудовою книжкою. 14.03.1991 йому було встановлено другу групу інвалідності, причиною інвалідності зазначено «загальне захворювання». При повторному огляді на МСЕК, позивачу встановлено третю групу інвалідності безстроково з 01.04.2007, та зроблено висновок про умови та характер праці: протипоказано виражене фізичне та нервово-психологічне напруження. 20.05.2021 він звернувся до відповідача з заявою щодо укладення трудового договору задля продовження трудової діяльності в організації, де настала його інвалідність. За результатами розгляду звернення, відповідачем було надано лист від 16.06.2021 № У-2164/06-08, в якому зазначено, що прийняття на службу в органи місцевого самоврядування здійснюється на конкурсній основі. Також повідомлено, що інформацію щодо вакантних посад і вимог до конкурсантів позивач може отримати на офіційному сайті відповідача за посиланням «Конкурси на заміщення вакантних посад» та надати документи на участь у них, у разі якщо освіта та досвід роботи відповідають кваліфікаційним вимогам до кандидата. Позивач зазначає, що закон зобов`язує підприємства, де настала інвалідність особи, забезпечити працевлаштування особи з інвалідністю шляхом створення робочих місць для інвалідів, з урахуванням стану здоров`я, здібностей і професійних навичок інвалідів, направлених на підприємство органами з їх працевлаштування або у разі їх особистого звернення. Відповідачем йому не запропоновано реалізувати свої право на працевлаштування шляхом прийняття на вакантну посаду, щодо якої не передбачено проведення конкурсу та не наведено перелік таких посад. Отже, відповідачем не здійснено жодних заходів з працевлаштування особи з інвалідністю. Враховуючи викладене, представник позивача звернувся з даним позовом до суду та просить: - визнати протиправними дії Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області щодо відмови у здійсненні заходів щодо працевлаштування позивача з дотриманням вимог Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» та рекомендацій, викладених у протоколі представленні; - зобов`язати Сєвєродонецьку міську військово-цивільну адміністрацію Сєвєродонецького району Луганської області повторно розглянути заяву позивача від 20.05.2021 та здійснити заходи з його працевлаштування з дотриманням вимог Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» та рекомендацій, викладених у протоколі представленні. У відповіді на відзив представник позивача зазначив доводи, аналогічні викладеним у позовній заяві. 1.2. Представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що Сєвєродонецька міська військово-цивільна адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області повинна дотримуватися діючого законодавства України, в тому числі в частині прийому на роботу майбутніх працівників. На даний час вакантними посадами є наступні посади, на які оголошено конкурс і триває прийом документів: заступник начальника відділу молоді та спорту; головний спеціаліст відділу житлово-комунального господарства Управління житлово-комунального господарства; головний спеціаліст сектору містобудівного кадастру та розміщення зовнішньої реклами відділу містобудування та архітектури управління землеустрою, містобудування та архітектури. Ознайомитись з переліком необхідних для участі у конкурсі документів можна на офіційному сайті Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації (конкурси на заміщення вакантних посад). Отримати довідки щодо проведення конкурсів та перелік необхідних документів можна також у відділі кадрової роботи. Щодо прийняття осіб в органи місцевого самоврядування за строковим договором (контрактом), то у разі потреби виконання роботи тимчасово відсутньої посадової особи (довготермінове відсторонення від посади, хвороба, відпустка тощо) на час її відсутності може бути прийнята інша особа на умовах контракту (без конкурсу). Особи, прийняті на роботу на умовах контракту в органи місцевого самоврядування, не набувають статусу посадових осіб місцевого самоврядування, вони не складають Присяги, їм не встановлюється ранг і період роботи за контрактом не зараховується до стажу служби в органах місцевого самоврядування чи стажу державної служби. Отже, позовні вимоги [PERSON] є безпідставними. 1.3. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги. Позивач додатково пояснив, що він бажав би працювати на посаді, яка не пов`язана з публічною службою та яку можливо зайняти без конкурсу, зокрема на посаді робітника з комплексного обслуговування та ремонту. Представник відповідача в судовому засіданні присутня не була, надала заяву про розгляд справи без її участі. 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин 2.1. Відповідно до копії трудової книжки серії [NUMBER] , заповненої 01.09.1976 на ім`я [PERSON] , [INFO] , відповідно до запису № 12 позивач 14.03.1991 був звільнений за п. 1 ст. 36 КЗпП УРСР (у зв`язку із хворобою) на підставі наказу №40/91-к від 14.03.1991 з Сєвєродонецької міської ради народних депутатів Луганської області. Згідно з копією подання № 1 від 30.04.1991 адміністрація та комітет профспілки Управління архітектури та містобудування м. Сєвєродонецьк представляють до призначення пенсії по інвалідності [PERSON] . Дані про трудову діяльність, зокрема: 25.08.1986 прийнятий на посаду старшого архітектора в Управління головного архітектора м. Сєвєродонецька (наказ №10/80-к від 22.08.1986); 14.11.1989 у зв`язку з введенням нових умов оплати праці переведений на посаду архітектора ІІІ категорії (наказ №30/89-к від 14.11.1989); 24.07.1990 звільнений за п. 4 ст. 40 КЗпП УРСР (наказ №25/90-к від 24.07.1990); 25.01.1991 поновлений на посаді архітектора ІІ категорії за рішенням суду від 25.01.1991 (наказ №38/91-к від 12.02.1991); 14.03.1991 звільнений за п. 1 ст. 36 КЗпП УРСР (у зв`язку з хворобою) на підставі наказу №40/91-к від 14.03.1991. З копії протоколу-представлення №2/145 від 08.05.1991 вбачається, що комісією про призначення пенсії при виконкомі Сєвєродонецької міської ради народних депутатів Луганської районної ради соціального забезпечення прийнято рішення про призначення пенсії [PERSON] , інваліду ІІ групи, відповідно до п.п. 38.157 положення про держпенсії. 2.2. Відповідно до копії довідки до акту огляду МСЕК серії 2-20 СМ №020663 [PERSON] з 01.04.2007 встановлена третя група інвалідності, безстроково. Причина інвалідності: загальне захворювання. Висновок про умови та характер праці: протипоказано виражене фізичне та нервово-психічне навантаження. Згідно індивідуальної програми реабілітації інваліда № 28 від 02.01.2020 позивач має помірно виражене обмеження життєдіяльності. Йому протипоказана важка фізична праця, збільшені психоемоційні навантаження, нічні зміни, а також праця, яка потребує гостроти зору. За станом здоров`я йому доступний легкий канцелярський труд, адміністративно-господарська робота, праця у архіві, підсобне робітництво, праця фасувальником чи сортувальником. 2.3. 20.05.2021 відповідачем прийнято заяву від [PERSON] , в якій останній просить укласти з ним трудовий договір про продовження його трудової діяльності на підприємстві, де настала його інвалідність. З копії листа Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області №У-2164/06-08 від 16.06.2021 вбачається, що Сєвєродонецька міська військово-цивільна адміністрація Сєвєродонецького району Луганської є тимчасовим державним органом, що здійснює на території відповідної територіальної громади повноваження міської ради, її виконавчих органів, міського голови та інші повноваження, визначені Законом. На даний час вакантними посадами у Сєвєродонецькій міській військово-цивільній адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області є наступні посади, на які оголошено конкурс і триває прийом документів: головний спеціаліст загального відділу (прийом документів по 23.06.2021); головний спеціаліст відділу управління комунальними підприємствами Фонду комунального майна (прийом документів по 27.06.2021); спеціаліст 1 категорії сектору із забезпечення роботи старостин, округів загального відділу - 3 шт. од. (робота на відділених робочих місцях с. Новоастрахань, с. Єпіфанівка, с. Смолянинове) - прийом документів по 09.07.2021; головний спеціаліст відділу з обліку, розподілу та приватизації житла - Управління житлово-комунального господарства (прийом документів 09.07.2021). У разі потреби виконання роботи тимчасово відсутньої посадової особи (довготермінове відсторонення від посади, хвороба, відпустка тощо) на час її відсутності може бути прийнята інша особа на умовах контракту (без конкурсу). 3. Релевантні джерела права та акти їх застосування 3.1. Відповідно до ч. 4, 8 ст. 3 Закону України «Про військово-цивільні адміністрації» працівники військово-цивільних адміністрацій населених пунктів (крім військовослужбовців військових формувань, утворених відповідно до законів України, осіб рядового і начальницького складу правоохоронних органів, які відряджаються до них у встановленому законодавством порядку для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, службі в правоохоронних органах без виключення зі списків особового складу), які здійснюють посадові обов`язки, безпосередньо пов`язані з виконанням цими військово-цивільними адміністраціями повноважень органів місцевого самоврядування, є посадовими особами місцевого самоврядування, на яких поширюється дія Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Структуру і штатний розпис військово-цивільних адміністрацій населених пунктів затверджує за поданням керівника відповідної військово-цивільної адміністрації керівник Антитерористичного центру при Службі безпеки України, а в разі утворення військово-цивільних адміністрацій населених пунктів для виконання повноважень відповідних органів у районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях - Командувач об`єднаних сил. 3.2. Зі змісту ст. 2 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» вбачається, що посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету. Дія цього Закону не поширюється на технічних працівників та обслуговуючий персонал органів місцевого самоврядування. 3.3. Статтею 172 Кодексу законів про працю України визначено, що у випадках, передбачених законодавством, на власника або уповноважений ним орган покладається обов`язок організувати навчання, перекваліфікацію і працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до медичних рекомендацій, встановити на їх прохання неповний робочий день або неповний робочий тиждень та створити пільгові умови праці. Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист. Дискримінація за ознакою інвалідності забороняється. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» з метою реалізації творчих і виробничих здібностей осіб з інвалідністю та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом. Підприємства, установи і організації за рахунок коштів Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю або за рішенням місцевої ради за рахунок власних коштів у разі потреби створюють спеціальні робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, здійснюючи для цього адаптацію основного і додаткового обладнання, технічного оснащення і пристосування тощо з урахуванням обмежених можливостей осіб з інвалідністю. Відмова в укладенні трудового договору або в просуванні по службі, звільнення за ініціативою адміністрації, переведення особи з інвалідністю на іншу роботу без її згоди з мотивів інвалідності не допускається, за винятком випадків, коли за висновком медико-соціальної експертизи стан його здоров`я перешкоджає виконанню професійних обов`язків, загрожує здоров`ю і безпеці праці інших осіб, або продовження трудової діяльності чи зміна її характеру та обсягу загрожує погіршенню здоров`я осіб з інвалідністю. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості. Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, де настала інвалідність, з урахуванням побажань особи з інвалідністю, наявних у неї професійних навичок і знань, а також рекомендацій медико-соціальної експертизи. Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Частинами 1-3 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» встановлено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону. Відповідно до статті 20 вищевказаного Закону, підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів. Суми адміністративно-господарських санкцій і пені, що надійшли до державного бюджету, використовуються Фондом соціального захисту осіб з інвалідністю, зокрема, для: - надання підприємствам, установам, організаціям, у тому числі підприємствам, організаціям громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичним особам, які використовують найману працю, цільової позики (на поворотній основі з терміном повернення до трьох років) на створення робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, у межах коштів, передбачених на зазначені потреби у відповідному році; - надання підприємствам, установам, організаціям, у тому числі фізичним особам, які використовують найману працю, що забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю з числа зареєстрованих безробітних за направленням державної служби зайнятості, компенсацій, визначених Законом України "Про зайнятість населення"; - надання особам з інвалідністю з числа зареєстрованих безробітних компенсацій, визначених Законом України "Про зайнятість населення"; - надання підприємствам, установам, організаціям, у тому числі підприємствам, організаціям громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичним особам, які використовують найману працю, дотацій на створення спеціальних робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, зареєстрованих у державній службі зайнятості як безробітні або такі, що шукають роботу. Дотації надаються лише за наявності рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері соціального захисту осіб з інвалідністю, ветеранів війни. 4. Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1. Суд зазначає, що спірним у цій справі є питання про те, чи зобов`язана Сєвєродонецька міська ВЦА вжити заходів з працевлаштування позивача як особи з інвалідністю в порядку Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні». Суд враховує, що Сєвєродонецька міська ВЦА у відповіді на звернення позивача від 20.05.2021 повідомила про всі наявні вакансії, серед яких були відсутні вакансії, які бажає зайняти позивач, а саме: вакансії які можливо зайняти без конкурсу та які не є посадами публічної служби. Аналіз статей 17-20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» дозволяє дійти висновку про те, що підприємство, установа чи організація можуть брати участь у забезпеченні права осіб з інвалідністю на працевлаштування в наступних формах: 1) створювати спеціальні робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю із дотриманням нормативу, визначеного статтею 19 Закону; 2) щороку сплачувати відповідним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції за недотримання вищевказаного нормативу, суми яких спрямовуються, зокрема, для надання цільової позики або дотацій іншим підприємствам, установам, організаціям на створення робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, надання особам з інвалідністю з числа зареєстрованих безробітних компенсацій. Отже, обов`язок підприємств, установ чи організацій створювати спеціальні робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю є не абсолютним, проте є альтернативним: підприємство, установа чи організація може спеціально створювати ці робочі місця та приймати на роботу осіб з інвалідністю, або може сплачувати адміністративно-господарські санкції. При цьому, підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, звільнені від обов`язку сплачувати санкції в разі недотримання нормативу, визначеного статтею 19 вищевказаного Закону. Суд вважає, що вищевказаний підхід законодавця до участі підприємств, установ чи організацій у забезпеченні права осіб з інвалідністю на працевлаштування з одного боку враховує право осіб з інвалідністю на працевлаштування, а з іншого боку враховує право підприємств самостійно визначати свою організаційну структуру, чисельність працівників і штатний розпис (ч. 3 ст. 64 Господарського кодексу України). В аспекті військово-цивільних адміністрацій населених пунктів такий підхід відповідає ч. 8 ст. 3 Закону України «Про військово-цивільні адміністрації», де вказано, що структуру і штатний розпис ці адміністрації визначають не самостійно, а лише після їх затвердження керівником Антитерористичного центру при Службі безпеки України чи Командувачем об`єднаних сил у відповідних випадках. Крім того, підбір робочого місця для особи з інвалідністю здійснюється на підприємстві, де настала інвалідність, лише переважно, проте не обов`язково. Право осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до будь-яких підприємств, установ, організацій, а не лише до підприємства де настала інвалідність, чи до державної служби зайнятості. Підсумовуючи викладене суд зазначає, що відповідач не допустив порушень права позивача на працевлаштування як особи з інвалідністю, а позивач не втратив можливість реалізувати це право. Це пояснюється тим, що цо-перше, відповідач не має абсолютного обов`язку створювати спеціальні робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, а по-друге, позивач має право безпосередньо звернутися до будь-яких підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості. У зв`язку із викладеним, належить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. 4.2. Суд вважає за необхідне окремо відзначити, що цей спір підлягав розгляду саме за правилами цивільного судочинства. Це пояснюється тим, що предметом цього спору було прийняття позивача на посаду щодо якої не передбачено проведення конкурсу та яка не є публічною (робота технічного працівника або обслуговуючого персоналу). В цьому спорі відповідач виступав не в якості суб`єкта владних повноважень або суб`єкта, уповноваженого вирішувати питання щодо проходження публічної служби, а в якості установи, яка на думку позивача мала забезпечити його право на працевлаштування в порядку статті 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні». В судовому засіданні позивач на запитання суду неодноразово підтверджував, що він має бажання займатися лише адміністративно-господарською роботою і не претендує на посади публічної служби. Зі змісту індивідуальної програми реабілітації інваліда № 28 від 02.01.2020 вбачається, що позивачу протипоказана важка фізична праця, збільшені психоемоційні навантаження, нічні зміни, а також праця, яка потребує гостроти зору. За станом здоров`я йому доступний легкий канцелярський труд, адміністративно-господарська робота, праця у архіві, підсобне робітництво, праця фасувальником чи сортувальником. Факт розгляду в 2019 році Луганським окружним адміністративним судом справи № 360/1862/19 за позовом [PERSON] не свідчить про необхідність розгляду цієї справи в порядку адміністративного судочинства, оскільки по-перше, під час розгляду адміністративним судом справи № 360/1862/19 позивач вказував, що бажає працювати на посаді архітектора у міській раді, тобто на публічній службі, а по-друге, з часу ухвалення в 2019 році рішення у справі № 360/1862/19 позивачу було видано нову програму реабілітації з іншими рекомендаціями щодо працевлаштування на посадах, які не пов`язані із проходженням публічної служби. 5. Розподіл судових витрат, вирішення питання про заходи забезпечення позову 5.1. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27.08.2021 позивачу було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення по справі. З огляду на те, що у задоволенні позову було відмовлено, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь держави судовий збір в сумі 908 грн. Представник відповідача не заявляла про наявність у неї або у відповідача будь-яких судових витрат.

Outcome: approved