Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно за заповітом. Позовні вимоги обгрунтовує слідуючими обставинами. [INFO] померла [PERSON] , і після її смерті відкрилася спадщина, що складається з домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Вказане домоволодіння помилково віднесено до суспільної групи «колгоспний двір». При житті все своє майно [PERSON] заповіла позивачу [PERSON] , який своєчасно прийняв спадщину. У позивача відсутні необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючі документи, оскільки [PERSON] при житті не оформила право власності на домоволодіння за собою та не зареєструвала це право в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Враховуючи вищевказані обставини, позивач просить постановити рішення, яким визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку літ.«А-І», літньої кухні літ.«Б», сарая літ.«В», сарая літ.«Г», сарая літ.«Д», сарая літ.«Е», сарая літ.«Є», гаража літ.«Ж», навісу літ.«З», воріт з хвірткою під № 1, огорожі під № 2, криниці під № 3 і знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явився, його представник надав суду клопотання у якому просить розглянути справу за відсутності позивача та за його відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі і просять їх задовольнити. У разі неявки у судове засіданні відповідачів, не заперечують щодо постановлення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, відзив на ползов не подали. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наданих позивачем матеріалів та ухвалити заочне рішення по справі. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку літ.«А-І», літньої кухні літ.«Б», сарая літ.«В», сарая літ.«Г», сарая літ.«Д», сарая літ.«Е», сарая літ.«Є», гаража літ.«Ж», навісу літ.«З», воріт з хвірткою під № 1, огорожі під № 2, криниці під № 3 і знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Забудовником вказаного домоволодіння на підставі будівельного паспорта на забудову земельної ділянки, виділеної індивідуальному забудовнику (1982 р.) була [PERSON] . Як вбачається з довідки Давидівського старостинського округу Сторожинецької міської ради від 09.06.2021 року № 1042 станом на 15.04.1991 року вказане домоволодіння відносилось до суспільної групи «колгоспний двір», головою двору була [PERSON] . Верховний Суд України в постанові від 24.12.2014 року по справі № 6-192цс14 зробив правовий висновок, що застосування норм статей 120, 123 ЦК УРСР вважається правильним при належному з`ясуванні питання щодо правильності зарахування будинку до суспільної групи господарств. Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками № 69. Згідно зі змістом Вказівок № 5-24/26 і № 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працюють у колгоспі, але не є членами колгоспу, належать до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Як вбачається з листа архівного відділу № 5 Чернівецької районної державної адміністрації від 15.06.2021 року № 530 рішення колгоспу «Заповіт Ілліча» с.Давидівка за 1951 - 1991 роки щодо прийняття [PERSON] в члени колгоспу не знайдено. Таким чином, вказане домоволодіння необґрунтовано зараховано до суспільної групи «колгоспний двір», а тому воно в цілому належало [PERSON] як забудовнику. При житті все своє майно [PERSON] заповіла позивачу [PERSON] . Заповіт був складений 06.10.2008 року, посвідчений секретарем Давидівської сільської ради і зареєстрований в реєстрі за № 325. Вказаний заповіт не змінювався та не скасовувався, про що свідчить відповідна відмітка на ньому. В установлений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк, а саме 18.03.2016 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Сторожинецького районного нотаріального округу Коржан В.Д. із заявою про прийняття спадщини за заповітом. У позивача відсутні необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючі документи, оскільки [PERSON] при житті не оформила право власності на домоволодіння за собою та не зареєструвала це право в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст.1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Також в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" має місце роз`яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз`яснень видно, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але в силу об`єктивних причин не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна. За таких обставин, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved