Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~ [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить на підставі ст. 257-1 ЦПК України встановити факт народження дитини [PERSON], 12.07.2016 року, місце народження м. Саки, Автономна Республіка [PERSON], мати [PERSON], [INFO], громадянка України, місце проживання [PERSON] [ADDRESS], батько [PERSON], [INFO], громадянин України, місце проживання [PERSON] [ADDRESS]. \~\~\~\~ Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є дідом [PERSON], який 12.07.2016 року народився на тимчасово окупованій території Автономної [PERSON] [PERSON], від батьків, що перебувають у шлюбі, а саме: матері- Крецу [PERSON], [INFO], громадянки України, яка являється дочкою заявника та батька- Крецу [PERSON], [INFO], громадянина України. Інформація про народження громадянина України має бути внесена до Єдиного державного реєстру актів цивільного стану в України. Реєстрація народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові. На підставі запису про народження дитини відділ державної реєстрації актів цивільного має видати свідоцтво про народження зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. В подальшому, до отримання дитиною паспорту громадянина України, свідоцтво про народження є основним документом, що засвідчує його особу. Проте, у випадку народження дитини на тимчасово окупованій території виконати цей обов'язок неможливо. Документи про народження дитини видаються за формою, встановленою Міністерством охорони здоров'я РФ, яка є неприйнятною для українських органів реєстрації актів цивільного стану, у звязку з чим позивач, як родич дитини (дід), вимушений звернутися до суду з даною заявою. \~\~\~\~ В судовому засіданні заявник підтримав заяву та просив її задовольнити. \~\~\~\~ Заслухавши заявника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. \~\~\~\~ Заявник [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], яка, в свою чергу, являється матірю [PERSON], [INFO], згідно ксерокопії довідки про народження на а.с.11. Згідно медичного свідоцтва про народження від 12.07.2016 року серії 35 № 000699 (копія на а.с.10) 12.07.2016 року о 21 год. 15 хв. на тимчасово окупованій території Автономної [PERSON] [PERSON], у м. Саки, в пологовому будинку Сакської районної лікарні народилася дитина - хлопчик, вагою 3080 г, від батьків, що перебувають у шлюбі, а саме: матері [PERSON], [INFO], та батька [PERSON], [INFO]. Відповідно до положень ст.145-147 Сімейного кодексу України, дитині визначено прізвище, ім'я та по-батькові: [PERSON]. Згідно з ч. 1 ст. 122 Сімейного кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Згідно з п. 14 розділу III Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні якщо дитина народилась у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини за заявою будь-кого з них. Згідно ч. 1 ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Невиконання цього обов'язку є підставою для притягнення них до адміністративної відповідальності, встановленої законом. Реєстрація народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по-батькові. На підставі запису про народження дитини відділ державної реєстрації актів цивільного має видати свідоцтво про народження зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. В подальшому, до отримання дитиною паспорту громадянина України, свідоцтво про народження є основним документом, що засвідчує його особу, проте у даному випадку виконати цей обов'язок неможливо. Згідно Правил державної реєстрації актів цивільного стану Україні (далі- Правил), затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, для реєстрації факту народження дитини, яке відбулось в медичному закладі до органів реєстрації необхідно подати медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545 (п. 2 гл. 1 розділу 3 Правил). Це свідоцтво подається, якщо дитина народилась на території України. [PERSON] [PERSON] є територією України, ніякий інший документ у випадку народження дитини в медичному закладі не є підставою для отримання свідоцтва про народження. Однак на території Автономної [PERSON] [PERSON] документи про народження дитини видаються за формою, встановленою Міністерством охорони здоров'я Російської Федерації, яка є неприйнятною для українських органів реєстрації актів цивільного стану. Згідно п 3. гл. 1 розділу 3 Правил, державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем народження дитини або за місцем проживання її батьків чи одного з них. Місцем народження дитини та місцем проживання батьків в даному випадку є [PERSON] [PERSON]. Батьки не мають статусу внутрішньо переміщених осіб, що перемістились на підконтрольну територію України внаслідок окупації Російською Федерацією, а тому не мають іншого документально підтвердженого місця проживання на території України, окрім Автономної [PERSON] [PERSON]. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою (п. 2 розділу III Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні). Стаття 52 Конституції України гарантує, що діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Відповідно до ст.5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Україна зобов'язується підтримувати і забезпечувати економічні, фінансові, політичні, соціальні, інформаційні, культурні та інші зв'язки з громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідальність за порушення визначених Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина на тимчасово окупованій території покладається на Російську Федерацію як на державу-окупанта відповідно до норм і принципів міжнародного права. Примусове автоматичне набуття громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території, громадянства Російської Федерації не визнається Україною та не є підставою для втрати громадянства України. Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про громадянство України", особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Згідно ч 2,3 ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до п. 7 ч. 1ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, а відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. \~\~\~\~ Згідно ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів \~\~\~\~ Згідно ст. 257-1 Цивільного процесуального кодексу України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Враховуючи те, що встановлення факту народження дитини [PERSON] необхідне для отримання свідоцтва про народження дитини встановленого законодавством України зразка, підтвердження громадянства України дитини та реалізації в подальшому дитиною всіх належних їй прав та свобод громадянина України, заява обґрунтована та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved