Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

10.02.2010 року позивачка звернулася з позовною заявою до ТОВ КБ «СоцКом Банк» про стягнення з відповідача суму вкладу у розмірі 778 доларів США 14 центів, суму моральної шкоди у розмірі 3\~000,00 грн., інфляційні збитки у розмірі 181 грн. 14 коп., 3 % річних у розмірі 11 доларів США 71 центів, відсотки за період невиконання зобов»язання у розмірі 46 доларів США 81 цент та судові витрати по сплаті ІТЗ судового процесу в розмірі 120 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалася на те, що 02 серпня 2008р. між нею та відповідачем був укладений договір №09-08-Р/0072 банківського вкладу фізичної особи в іноземній валюті «Пенсійний» на суму 720 доларів США з виплатою 12,00 відсотків річних на строк від 02 серпня 2008 року по 05 серпня 2009 рік. Згідно умов укладеного договору позивачка передала банку грошову суму вкладу із зобовязанням останнього виплатити позивачу суму вкладу та проценти на умовах та в порядку визначеним договором. Враховуючи нараховані відсотки по депозитному договору сума боргу відповідача згідно до виписки з банку від 28.10.2009 року дорівнює 778,14 доларів США. Після закінчення зазначеного строку банк повинен був повернути вкладнику в кінці строку, тобто 05 серпня 2009 року суму вкладу повністю. До наступного часу позивачка не отримала зазначені кошти від банку. Позивачка зазначила, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання повинен сплатити три відсотки річних від простроченої суми, що становить 11,71 доларів США. Також, за користування коштами позивачки відповідач повинен сплатити відсотки по договору за проміжок часу невиконання зобов»язань, а саме 46,81 доларів США. Крім цього, в результаті прострочення зобов»язання відповідача позивачка зазнала інфляційних збитків на загальну суму 181 грн. 14 коп. Окрім матеріальної шкоди позивачці було завдано моральну шкоду, яка полягає в погіршенні стану її здоров»я та яку вона оцінює в розмірі 3\~000,00 грн. Таким чином, позивачка вважає, що діями відповідача грубо порушуються її права як вкладника, як користувача банківської послуги. 24.06.2010р. за усним клопотанням представника відповідача [PERSON] в судовому засіданні було залучено до участі у справі в якості правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю комерційний банк «СоцКом Банк» - Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «[PERSON]», на підставі статуту Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «СоцКом Банк» затвердженого загальними зборами акціонерів Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «СоцКом Банк» протокол №11 від 09.09.2009р., та Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «СоцКом Банк» Серії А01 № 511367. Представник Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «[PERSON]» в судове засідання не з»явилася, надала письмову заяву, в якій просила провести судове засідання за відсутності представника відповідача, позов визнає у частині стягнення вкладу в сумі 778,14 доларів США, в іншій частині просила відмовити. Позивачка [PERSON] до суду не з»явилася, сповіщена належним чином про час та місце слухання справи, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки. Надала суду заяву про слухання справи у її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи 02.08.2008р. між позивачем та відповідачем в письмовій формі було укладено договір № 09-08-Р/0072 банківського вкладу фізичної особи в іноземній валюті «Пенсійний», на виконання якого згідно до квитанції № TR.35559.1 від 02.08.2008р. позивачка перерахувала до Банку грошові кошти в розмірі 720 доларів США (3488,47 грн.), в якості вкладу по зазначеному договору. Відповідно до п.1.1 договору № 09-08-Р/0072 банківського вкладу відповідач відкриває вкладнику депозитний рахунок № 26354090810072 на період з 02.08.2008р. по 05.08.2009р. в доларах США. Згідно з п. 1.3 договору нарахування Банком відсотків на Вклад здійснюється з розрахунку 12 відсотків річних. Згідно до п. 3.1.2 договору днем повернення суми вкладу вважається день закінчення терміну дії Договору відповідно до п.1.1 або день розірвання договору відповідно до п. 4.5.2 або день виконання банком письмової заяви вкладника щодо вимоги повернення вкладу до закінчення терміну дії договору. Таким чином, між сторонами виникли правовідносини банківського вкладу, що регулюються положеннями параграфа 3 (банківський вклад) глави 71, глави 72 нормами розділу 1 (загальні положення про зобов»язання) книги п»ятої Цивільного кодексу України. Як вбачається з письмової зави від 03.08.2009р. на виконання умов договору № 09-08-Р/0072 банківського вкладу позивачка дійсно зверталася до Банку та просила повернути їй грошові кошти в сумі 720 доларів США, які були розміщені у за договором банківського вкладу, у звязку з закінченням строку дії договору. Відповідач позивачу вклад не повернув, згідно до повідомлення Національного Банку України від 14.01.2010р. за №56-008/1-280 щодо розгляду колективного звернення, яке надійшло з листом Секретаріату Президента України, щодо невиконання ТОВ КБ «СоцКом Банк» зобов»язань з повернення коштів за договором банківського вкладу, позивачці було запропоновано звернутися до суду за захистом своїх законних прав і інтересів щодо внесення змін до договору, відкриття поточного рахунку, визначення форс-мажорних обставин. Судом встановлено, що після закінчення терміну дії договору №09-08-Р/0072 банківського вкладу фізичної особи в іноземній валюті «Пенсійний» від 02.02.2008р., а саме: 05.08.2009р. відповідач не повернув [PERSON], як вкладнику внесок по зазначеному договору в розмірі 720 доларів США, тим самим прострочивши виконання фінансових послуг. Згідно до виписки з ПАТ «КБ СоцКом [PERSON]» (особовий рахунок з 02.08.2008р. по 20.09.2010р.) від 20.09.2010р. з врахуванням відсотків по депозитному договору сума боргу відповідача складає 778,14 доларів США. Внесок (депозит) це кошти у готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті або банківські метали, які банк прийняв від вкладника або які надійшли для вкладника на договірних умовах на певний строк зберігання або без визначення такого строку (під відсоток або доход в іншій формі) і підлягають виплаті вкладникові відповідно до законодавства України та умовам договору (ст. 2 Закон України «Про банки та банківську діяльність», п. 1.1 «Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними й фізичними особами»). Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов»язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, які звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України передбачено, що у випадку, якщо в зобов'язанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (дату). Згідно з ч. 1 ст. 67 Закону України "Про банки та банківську діяльність" метою банківського нагляду є стабільність банківської системи й захист інтересів вкладників і кредиторів банку щодо безпеки зберігання коштів клієнтів на банківських рахунках. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається. У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В зв»язку з тим, що відповідач відмовив позивачу у поверненні грошових коштів та безпідставно утримує грошові кошти, які належать позивачу, вважається, що він в односторонньому порядку відмовився від виконання прийнятих на себе зобов»язань, тобто порушив вимоги закону, права та законні інтереси позивачки. Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. У відповідності до п. 3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого Постановою НБУ від 03.12.2003 року № 516 банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов»язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Таким чином, після закінчення терміну дії договору №09-08-Р/0072 банківського вкладу фізичної особи в іноземній валюті «Пенсійний» від 02.02.2008р. відповідач зобов»язаний повернути вклад в повному обсязі з врахуванням відсотків по депозитному договору в розмірі 778,14 доларів США, тобто позов в цій частині підлягає задоволенню. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за договором банківського вкладу в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Однак, відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов»язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов»язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначаться за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. У зв»язку з наведеним, заборгованість відповідача перед позивачем за договором банківського вкладу з врахуванням відсотків по депозитному договору складає 778,14 доларів США, що в еквіваленті по курсу Національного Банку України станом на 26.10.2010р. становить 6155 грн.08коп., з розрахунку 791.1600 грн. за 100 доларів США. Крім того, стягненню з відповідача підлягають заявлені позивачкою 3% річних, які нараховуються від простроченої суми та стягуються як фінансова санкція за порушення грошового зобов»язання. Так, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено та розглянуто в межах заявлених позивачем позовних вимог, що за договору №09-08-Р/0072 банківського вкладу фізичної особи в іноземній валюті «Пенсійний» від 02.02.2008р. відповідач прострочив виконання фінансових послуг та грошового зобов»язання за цим договором в розмірі 778, 14 доларів США, що в еквіваленті по курсу Національного Банку України станом на 26.10.2010р. становить 6155 грн.08коп. на протязі 183 днів, з них: в серпні 2009 року 27 днів, в вересні 2009 року 30 днів, в жовтні 2009 року 31 день, в листопаді 2009 року 30 днів, в грудні 2009 року 31 день, в січні 2010 року 31 день, в лютому 2010 року 3 дні. Всього три проценти річних за весь час прострочення з 05.08.2009р. по 03.02.2010р. складає 11,71 доларів США. За рік 778,14/100*3 = 23,34 долара США. 23,34 долара США/365 дня у році = 0,064 долара США за день. 0,064 долара США 183 дня = 11,71 доларів США, що в еквіваленті по курсу Національного Банку України станом на 26.10.2010р. (з розрахунку 791.1600 грн. за 100 доларів США) становить 92 грн. 05 коп., що підтверджується розрахунком 3% річних, нарахованих за період прострочення платежу від 04.02.2010р. Проте при застосуванні ч. 2 ст. 625 ЦК України, згідно з якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, слід виходити з наступного. Аналіз вказаної норми права вказує на те, що індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом грошового вкладу індексації не підлягає. Така правова позиція неодноразово підтверджена рішеннями Верховного Суду України, в яких зазначено, що індекс інфляції це показник, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари і послуги, які купує населення для невиробничих цілей. Ціни в Україні встановлюються у національній валюті, тому вказана норма ЦК України може бути застосована лише у випадку прострочення виконання грошового зобов»язання, яке визначене договором у гривні. Як вбачається з квитанції № TR.35559.1 від 02.08.2008р. та з умов договору № 09-08-Р/0072 банківського вкладу фізичної особи в іноземній валюті «Пенсійний» від 02.08.2008р. позивачка внесла готівкою кошти в іноземній валюті. Отже, підстав стягувати суму з урахуванням індексу інфляції у суду не має. Як вбачається з розрахунку відсотків по договору від 02.08.2008р. за період невиконання зобов»язань по договору, складеного позивачкою, позивачка просить стягнути з відповідача відсотки за період з 05.08.2009р. по 03.02.2010р. в сумі 46 дол.США 81 цент., тобто за період після закінчення строку дії договору і до 03.02.2010р. Щодо нарахування та стягнення відсотків за користування банком вкладом позивачки за період невиконання зобов»язання після закінчення дії депозитного договору у розмірі 46 доларів США 81 центів, слід виходити з пункту 7.1 договору № 09-08-Р/0072 банківського вкладу від 02.08.2008р. в якому зазначено, що цей договір набирає чинності з моменту надходження вкладу в банк в сумі, визначеній в п.1.2 договору, і діє до дати, зазначеної в п. 1.1 договору, тобто до 05.08.2009р., або до дня повернення всієї суми вкладу вкладнику за його вимогою до закінчення терміну дії договору або дати розірвання договору у відповідності до п. 4.5.2 цього договору. Таким чином, згідно п. 7.1 договору проценти нараховуються відповідно до п. 1.1 договору, в якому зазначено, що вони нараховуються протягом дії строкового вкладу, будь-яких умов щодо продовження нарахування процентів після закінчення строку дії договору у разі неповернення суми вкладу у договорі немає. Згідно цього суд відмовляє позивачці у задоволенні цих позовних вимог. Вирішуючи вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд прийшов до наступного. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно зі ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. У справах за позовами про виконання зобов»язань за договором або про його розірвання вимоги про відшкодування моральної шкоди можуть бути задоволені, коли така відповідальність передбачена законодавством, що регулює дані правовідносини, або коли моральної шкоди заподіяно не у зв»язку з неналежним виконанням зобов»язань, що виникають з договорів (угод), а внаслідок інших винних дій. Між сторонами мають місце договірні відносини. Право на відшкодування моральної шкоди мотивовано неналежним виконанням зобов»язань за договором, однак договір банківського вкладу не передбачає відповідальності за моральну (немайнову) шкоду. Посилання на інші винні дії, що не пов»язані з неналежним виконанням зобов»язань за договором, відсутні. Крім того, укладаючи договір сторони не обумовлювали питання про відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. До судових витрат згідно зі ст.79 ЦПК України відносяться судовий збір та витрати, повязані з розглядом справи, зокрема, витрати на інформаційно-технічне забезпечення. Позивачкою при подачі до суду позовної заяви сплачено 120грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення, що підтверджується квитанцією, яка є в матеріалах справи. Від сплати судового збору позивачка звільнена на підставі п.37 ст.4 Декрету Кабінетув Міністрів України «Про державне мито». За таких підстав суд вважає за необхідне позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «[PERSON]» про стягнення грошових коштів задовольнити частково.

Outcome: partial