Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

[PERSON] , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Кулеба І.І., звернулася до суду із позовною заявою до Скалатської об`єднаної територіальної громади Тернопільської області про визнання за нею права на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Остап`ївської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області, що належить їй як члену КСП «Вільна Україна». В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у 1975 році [PERSON] , (прізвище після одруження [PERSON] ) вступила в члени колгоспу «Комуніст», що в с. Остап`є Підволочиського району, де працювала до 1989 року. В 1991 році колгосп рішенням загальних зборів членів колгоспу перейменовано на колгосп «Вільна Україна» село Остап`є. У 1992 році усі колгоспи реорганізувались у колективні сільськогосподарські підприємства (КСГП). В 1995 році на виконання Указу Президента України № 720/95 від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», прийняття якого мало на меті забезпечення реалізації невідкладних заходів щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва, пройшло розпаювання земель колективної власності КСГП «Вільна Україна» с. Остап`є і 16 листопада 1995 року було видано Державний акт на право колективної власної на землю серії ТР № 04 щодо передачі 1972,7 га землі в межах згідно з планом. Із доданого списку громадян членів КСГП, які мають право на земельну частку КСГП «Вільна Україна», вбачається, що [PERSON] внесено до таких осіб, проте сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім`я [PERSON] не видавався, у зв`язку з чим оформити державний акт на земельну ділянку виявилось не можливим. Враховуючи викладене, просить позов задовольнити. В судове засідання позивач не з`явилася, представник позивача подала заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності. Представник відповідача - Скалатської об`єднаної територіальної громади Тернопільської області у судове засідання не з`явився, однак подали до суду заяву, згідно яких позовні вимоги визнають, просять справу розглянути без їх участі. У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, в зв`язку з визнанням відповідачем позову суд вважає за можливе прийняти рішення у підготовчому провадженні на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: Як убачається з трудової книжки колгоспника від 01 березня 1976 року [PERSON] , 1956 року народження, з 1975 року працювала в КСГП «Вільна Україна» до 1989 року. Згідно довідки, виданої КУ «Трудовий архів Підволочиської селищної ради Тернопільської області» № 50 від 23 лютого 2021 року [PERSON] перебувала членом колгоспу «Вільна Україна в с. Остап`є з лютого 1975 року по вересень 1989 року. 16 листопада 1995 року Остап`ївською сільською радою на підставі рішення від 16 листопада 1995 року видано Державний акт на право колективної власної на землю серії ТР № 04, згідно якого КСГП «Вільна Україна» Підволочиського району Тернопільської області передано у колективну власність 1972,7 га землі в межах згідно з планом. У відповідності до додатку 1 до Державного акта [PERSON] , жителька с. Остап`є входить до списку громадян - членів КСГП. З свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] від 21 жовтня 1978 року убачається, що [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно довідки відділу у Підволочиському районі ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області від 25 лютого 2021 року відомості щодо видачі сертифіката на земельну частку (пай) та державного акта на право власності на земельну ділянку на [PERSON] у відділі відсутні. Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно статей 16 та 328 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до Указу Президента №720 від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали у ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості) при паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства кооперативу, товариства є рівними. Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до п.17 Розділу 10 Прикінцевих положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" Земельного кодексу), член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Із досліджених судом доказів вбачається, що позивач [PERSON] ( [PERSON] ) у визначений законом спосіб набула право на земельну частку (пай) згідно Списку громадян - членів КСГП, що є Додатком 1 до Державного акта серії ТР № 04 від 16 листопада 1995 року. У відповідності до ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється способами, передбаченими ч. 3 цієї статті, зокрема шляхом визнання прав. Згідно ст. 158 Земельного кодексу України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. За вказаних обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог про визнання права, у зв`язку з чим право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову.

Outcome: approved