Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

29.07.2021 року заявник [PERSON] , в особі представника адвоката Сєрова М.І., звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт її постійного проживання з матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Заява обґрунтована тим, що [INFO] в м. Сімферополь АР Крим померла мати заявника [PERSON] , [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 11,43 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІ-ЗП № 033097, виданого Олександрівською сільською радою 06.06.2001 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 2565. Заявник є єдиним спадкоємцем за законом. Згідно довідки № 939 від 18.11.2015 року житлового органа м. Сімферополя АР Крим [PERSON] , [INFO] з 13.07.2010 року по день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом із померлою на день смерті за вказаною адресою була зареєстрована її донька [PERSON] , [INFO] з 26.12.2000 року. 03 листопада 2015 року заявник звернулася до нотаріуса Сімферопольського міського нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини після померлої матері. Згідно інформації нотаріуса від 22.06.2021 року на підставі заяви [PERSON] була заведена спадкова справа. Заяви про прийняття спадщини або про відмову від неї від інших осіб подано не було. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося. 12 травня 2018 року спадкова справа була закінчена у зв`язку з тим, що на території РФ спадкове майно відсутнє. Із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріуса Запорізької області заявник не зверталася. Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 21 травня 2021 року встановлено факт, що [PERSON] , [INFO] померла в м. Сімферополь Автономної Республіки Крим, Україна [INFO] . На підставі цього рішення суду 14 липня 2021 року Приазовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) видано свідоцтво про смерть [PERSON] . Вважає, що згідно ст. 1261, ч. 3 ст. 1268 ЦК України, довідки житлового органа м. Сімферополь Автономної Республіки Крим № 939 від 18.11.2015 року, що посвідчує факт її постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, вона фактично прийняла цю спадщину. Встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем необхідно заявнику для реалізації права на оформлення спадкового майна. Ухвалою судді від 30 липня 2021 року відкрито провадження у справі і призначено судове засідання на 02 вересня 2021 року. Заяв та клопотань по справі від учасників процесу до суду не надходило. В судове засідання заявник не прибула, її представник [PERSON] надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та без участі [PERSON] , вимоги, викладені у заяві підтримує у повному обсязі. Заінтересована особа Олександрівська сільська рада Запорізької області, належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання уповноваженого представника не направила, в особі сільського голови Попової Н.І. надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без участі представника сільської ради, рішення ухвали на розсуд суду за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню на таких підставах. Під час розгляду справи судом встановлено, що [INFO] в місті Сімферополь Автономної Республіки Крим померла [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14.07.2021 року, виданого Приазовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на підставі рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 21 травня 2021 року про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України. Заявник [PERSON] народилася [INFO] в с. Олександрівка Приазовського району Запорізької області. В паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданому 10.10.2012 року, місце реєстрації [PERSON] з 26.12.2000 року зазначено [ADDRESS] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.12.1963 року, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серїї [NUMBER] , виданого 27.12.1986 року відділом РАЦС м. Симферополь, 27 грудня 1986 року було укладено шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після укладення шлюбу дружині присвоєне прізвище « [PERSON] ». Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 11,43 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІ-ЗП № 033097, виданого Олександрівською сільською радою 06.06.2001 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 2565. Згідно інформації нотаріуса Бараш С.С., нотаріальний округ: Сімферопольський міський, № 184/01-42 від 22.06.2021 року, на підставі заяви [PERSON] , 03.11.2015 року була заведена спадкова справа № 73/2015 до майна померлої [PERSON] , [INFO] , останнє місце проживання якої було: [ADDRESS] . Заяви про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини від інших осіб не надходило. Свідоцтво про право на спадщину не оформлювалось. 12.05.2018 року спадкова справа закрита у зв`язку з тим, що на території Російської Федерації спадкове майно відсутнє. Згідно з довідкою житлового органу м. Симферополь № 939 від 18.11.2015 року, [PERSON] , 1935 р.н. з 13.07.2010 року по день смерті [INFO] була зареєстрована по [ADDRESS] . Разом з померлою по день її смерті за вказаною адресою зареєстрована її донька [PERSON] , [INFO] з 26.12.2000 року по теперішній час. Відповідно до ч.2\~ст.315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до п.2\~Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року №7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини тощо. Від встановлення вказаного в заяві факту залежить виникнення у заявника права на спадщину. Даючи оцінку допустимості доказів - документів, виданих на тимчасово окупованій території України, суд керується частиною 2 статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також статтею 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", норми якого стосуються тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Разом із тим, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСЛП), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Тому, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, Молдови та Росії де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Відтак, суд як виняток приймає до уваги дані про проживання заявниці разом з померлою, які зазначені у вищенаведених документах, виданих на окупованій території, що узгоджується з іншими доказами по справі, зокрема з даними зареєстрованого місця проживання. На переконання суду, наданими доказами заявником доведено, що вона на час відкриття спадщини була зареєстрована (зареєстрована і по теперішній час) та постійно проживала разом з [PERSON] , а тому заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved