Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

24 червня 2014 року позивач звернувся із позовом до відповідача про відшкодування майнової шкоди, посилаючись на те, що 12 листопада 2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП), внаслідок якої був пошкоджений належний йому автомобіль «Шкода», державний номер [NUMBER]. Постановою суду від 27 листопада 2013 року встановлено, що ДТП сталася з вини відповідача, який керував автомобілем ВАЗ державний номер [NUMBER]. Цивільна відповідальність відповідача перед третіми особами була застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», яка перерахувала позивачу страхове відшкодування у сумі 38 529 грн. 82 коп. Сума отриманого страхового відшкодування є меншою за визначену оцінювачем суму матеріального збитку, завданого позивачу в результаті пошкодження автомобіля - 64 908 грн. 88 коп. Різниця між дійсним розміром заподіяної шкоди та страховим відшкодуванням складає 26 379 грн. 06 коп. Крім того, позивачем було сплачено за проведення автотоваровідчого дослідження 900 грн., за дефектовку автомобіля після ДТП - 400 грн. На думку позивача ці витрати також є майновою шкодою. Тому позивач згідно уточнених позовних вимог просив стягнути із відповідача майнову шкоду у загальній сумі 27 679,06 грн., на відшкодування моральної шкоди 10 000 грн., витрати на сплату судового збору 276,79 грн. та 243,6 грн. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2015 року позов [PERSON] задоволений частково. Стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] на відшкодування майнової шкоди 26 379,06 грн., на відшкодування моральної шкоди 1000 грн., а також судові витрати в сумі 507,39 грн. В іншій частині позову відмовлено. В апеляційній скарзі відповідач просить змінити рішення суду в частині розміру стягнутої грошової суми на відшкодування матеріальної шкоди, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та не врахування всіх обставин у справі. В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржене. Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду змінити з огляду на таке. Судом першої інстанції встановлено, що постановою Павлоградського міськрайонного суду від 27 листопада 2013 року (а.с.28) [PERSON] визнано винним у тому, що він 12 листопада 2013 року, керуючи автомобілем ВАЗ державний номер [NUMBER], при виїзді з вул. Калініна на вул. Дніпровську в м. Павлограді порушив п.16 Правил дорожнього руху і допустив зіткнення з автомобілем «Шкода», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] Автомобілі отримали механічні пошкодження. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ВАЗ державний номер [NUMBER] була застрахована у приватному акціонерному товаристві «Українська пожежно-страхова компанія» відповідно до полісу № АЕ 0211432 (а.с.7). ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» було виплачено [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 38 529,82 грн. за страховим випадком, що стався 12 листопада 2013 року у м. Павлограді (а.с.27). Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як вбачається зі звіту суб'єкта оціночної діяльності ТОВ «КРОК» (а.с. 13-18) матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Шкода», державний номер [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП складає 64 908,88 грн. Різниця між фактичним розміром заподіяної шкоди та страховим відшкодуванням складає 26 379,06 грн. і підлягає стягненню з відповідача. За вимогами ст.34 п.3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Тому в частині стягнення із [PERSON] витрат на проведення автотоваровідчого дослідження в сумі 900 грн. позов заявлений до неналежного відповідача і не підлягає задоволенню. Оплата позивачем виконаних робіт з дефектовки автомобіля після ДТП (а.с.24-26) не є матеріальною шкодою, завданою майну, відшкодування якої передбачено ст.1166 ЦК України. Згідно ч.4 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважав, що в частині стягнення моральної шкоди позов підлягає частковому задоволенню в сумі 1000 грн., оскільки пошкодженням автомобіля було порушене звичне життя позивача. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем при подачі позовної заяви на сплату судового збору, які підтверджуються квитанціями (а.с.1, 66) суд стягнув із відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог: 263,79 грн. в частині відшкодування майнової шкоди, 243,6 грн. в частині відшкодування моральної шкоди, разом 507,39 грн. Але із висновками суду в частині визначення суми 26 379,06 грн. на відшкодування майнової шкоди погодитись не можна, оскільки вони зроблені при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи. При з'ясуванні обставин у справі в суді апеляційної інстанції було встановлено, що ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» виплатила [PERSON] страхове відшкодування двома платежами - 21 березня 2014 року 8000 грн., а 15 травня 2014 року у розмірі 38 529,82 грн., за страховим випадком, що стався 12 листопада 2013 року у м. Павлограді, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями. А загальна сума страхового відшкодування складає 46529,82 грн. (а.с.117-118,129). Факт отримання цієї суми не заперечував і позивач. Ці платежі зроблені на підставі висновку експерта №256/13 від 20.11.2013 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля «Шкода» складає 56435,78 грн., де розмір ПДВ становить 9405,96 грн. (а.с.132-146). Тому страхова компанія провела розрахунок саме із врахуванням цього висновку (56435,78 грн. - 9405,96 грн. - 500 грн. франшизи). Це не суперечить і чинному законодавству. Відповідно до вимог ст.36.2 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Позивач, пред'явивши позов, суму матеріального збитку визначав у розмірі 64908,88 гривень, на підставі звіту оцінювача №04/11/13-С від 21.11.2013 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку автомобіля «Шкода» складає 64908,88 грн. (а.с.13-21). Згідно полісу №АЕ/0211432 від 08.03.2013 року ліміт страхового відшкодування при пошкодженні майна складає 50 000 гривень (а.с.7). За наявності таких обставин, а також згоди відповідача відшкодувати лише різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, необхідно зменшити стягнуту із відповідача на користь позивача грошову суму на відшкодування майнової шкоди до 15408,88 грн.( 64908,88 грн. - 49500 грн.), що відповідає вимогам ст.1194 ЦК України. Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи спростовують висновки суду першої інстанції в частині визначення розміру відшкодування, а із матеріалів справи вбачається, що наявні підстави для зміни рішення, передбачені ст. 309 ЦПК України.

Outcome: approved