Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач/Страхувальник) 20 березня 2015 року звернувся до Куйбишевського районного суду Запорізької області з позовом, в якому просив стягнути з ПАТ «СК «АХА Страхування» (далі Відповідач/Страховик) невиплачене страхове відшкодування у розмірі 183\~377,53 гривень. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 27 серпня 2014 року Позивачем укладено із Відповідачем [PERSON] добровільного страхування наземного транспортного засобу № 221128Га/14зп (далі [PERSON]) щодо свого транспортного засобу TOYOTA HILUX, реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова (шасі) MR0FR29G201016434. Під час дії Договору 11 жовтня 2014 року поблизу селища Більманка Запорізької області трапилась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено зазначений автомобіль. Позивач повідомив Відповідача про ДТП з метою отримання страхового відшкодування. Відповідач листом вих. № 10763 від 11 грудня 2014 року повідомив про відмову у визнанні заявленого випадку страховим та виплати страхового відшкодування щодо події. Після цього 05 січня 2015 року Позивач вдруге після усунення недоліків звернуся до Відповідача з проханням переглянути рішення про відмову, однак листом вих. № 1998 від 23.02.2015 року Відповідач повторно повідомив про відмову у виплаті страхового відшкодування. Позивач вважає з підстав заявлених у позові таку відмову неправомірною, просить стягнути 183\~377 (сто вісімдесят три тисячі триста сімдесят сім) гривень 53 копійки в якості невиплаченого страхового відшкодування. 05 травня 2015 року представник Позивача адвокат [PERSON] подала уточнену позовну заяву, яку заявою від 03 липня 2015 року попросила залишити без розгляду і просила суд розглянути первісну позовну заяву від 20 березня 2015 року. 29 липня 2015 року представник Позивача адвокат [PERSON] подала заяву про збільшення позовних вимог, якою просить стягнути з Відповідача 252 144 (двісті пятдесят дві тисячі сто сорок чотири) гривні 10 копійок, з яких 183\~377 (сто вісімдесят три тисячі триста сімдесят сім) гривень 53 копійки невиплаченого страхового відшкодування та 68 766 (шістдесят вісім тисяч сімсот шістдесят шість) гривень 57 копійок пені за несвоєчасне виплачене страхове відшкодування. Відповідно до ст. 31 ЦПК України заява представника Позивача про збільшення позовних вимог задоволена. Судом розглядається справа з урахуванням збільшення розміру позовних вимог. Позивач [PERSON] його представники - адвокат [PERSON], адвокат [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити. Представник Відповідача [PERSON] у судовому засіданні у режимі відеоконференції заперечувала проти задоволення позову, про що завчасно надала письмові заперечення. В наданих запереченнях та усних поясненнях було зазначено про те, що у Відповідача відсутні правові підстави для кваліфікації вказаної ДТП страховим випадком та виплати страхового відшкодування за пошкодження автомобіля Позивача. Така позиція обумовлюється тим, що ДТП в результаті якого була завдана шкода автомобілю сталося з вини Позивача, який не вжив необхідних заходів для його запобігання. Зокрема, зазначається про те, що Позивач не поставив автомобіль на стоянкове гальмо під час зупинки, в результаті чого і сталося ДТП. Також, зазначається про те, що спеціалісти авторизованої СТО ТОВ «Восток Автомир», де перебуває згідно умов Договору пошкоджений автомобіль провели огляд з метою встановлення технічного стану гальмівної системи автомобіля. В результаті чого було встановлено, що ДТП сталося через несправне в результаті природного зносу стоянкове (ручне) гальмо. У звязку з чим, Позивачем порушено п. 31.4. [PERSON] дорожнього руху, що у відповідності до п. 26.2. Договору є підставою для відмови у визнанні вказаного ДТП страховим випадком. Зазначається також про те, що Позивач не проходив вчасно технічне обслуговування, що дало б змогу виявити зазначену несправність. Крім того, Страхувальник на думку, Страховика є неналежним Позивачем, оскільки вигодонабувачем по даному страховому договору є третя особа - ПАТ «Кредіт [PERSON]», і саме банк має право звертатись з подібним позовом. Третя особа ПАТ «Кредіт [PERSON]», яке є вигодонабувачем за вказаним Договором про час і місце розгляду даної справи повідомлено належним чином, але у судове засідання не зявилось. Від представників третьої особи надійшла заява про розгляд даної цивільної справи без їх участі. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Відповідно до положень\~статті 10 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1\~статті 11 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. 27 серпня 2014 р. Позивач уклав із АТ «СК «АХА Страхування» [PERSON] добровільного страхування наземного транспортного засобу № 221128Га/14зп щодо свого транспортного засобу TOYOTA HILUX, реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова (шасі) MR0FR29G201016434. У відповідності до п. 14.1 та п. 14.2. [PERSON] діє з 03 вересня 2014 року по 02 вересня 2015 року. Згідно з п. 20.2.2 Договору до страхових ризиків шкода від яких відшкодовується в рамках цього Договору відносяться «Збитки внаслідок ДТП» будь-яке пошкодження або знищення ТЗ, його окремих складових частин(а.с3-7). У відповідності до п. 8. Договору страхова сума складає 300\~000 (триста тисяч) гривень. 11 жовтня 2014 року поблизу селища Більманка Запорізької області трапилась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено вищевказаний транспортний засіб. Про факт ДТП Позивач одразу повідомив страхову компанію. Та обставина, що автомобіль був пошкоджений в результаті вказаного ДТП підтверджується постановою Куйбишевського районного суду Запорізької області по справі № 319/1142/14-п від 19 листопада 2014 року(а.с.209,210). У відповідь на повідомлення Позивача про вищевказане ДТП та пошкодження в результаті нього автомобіля, листом вих. № 10763 від 11 грудня 2014 року Відповідач повідомив про відмову у визнанні заявленого випадку страховим та виплати страхового відшкодування щодо події. Таку відмову страхова компанія пояснила тим, що у відповідності до вказаної постанови суду Позивач порушив умови експлуатації автомобіля, а саме під час зупинки не поставив його на стоянкове гальмо (ручник), внаслідок чого відбувся самовільний рух автомобіля, який впав до бетонного резервуару для спуску води з водойми. Після цього за заявою Позивача про виправлення описки Куйбишевський районний суд Запорізької області по справі № 319/1142/14-п від 22 грудня 2014 року виправив постанову від 19 листопада 2014 року і вказав, що Позивач «після зупинки транспортного засобу поставив його на стоянкові гальма (ручник), але внаслідок його не спрацювання відбувся самовільний рух автомобіля, який впав до бетонного резервуара для спуску води з водойми» (а.с.211,212). Після виправлення описки, Позивач 05 січня 2015 року звернувся до Відповідача із заявою про перегляд рішення про відмову та отриманням виплати, посилаючись на те, що ним виконані умови експлуатації автомобіля, він поставив ТЗ на стоянкове гальмо, а значить відсутні вказані раніше страховою компанією підстави для відмови у виплаті. Листом вих. № 1998 від 23.02.2015 року Відповідач повідомив повторно про відмову у виплаті страхового відшкодування. Відповідач зазначив, що він звернувся на СТО ТОВ «Восток Автомир», де тоді і наразі перебуває згідно умов Договору пошкоджений автомобіль з метою встановити технічний стан гальмівної системи автомобіля. У відповідь на таке звернення, СТО повідомило про те, що «… виявлено, що розтягнутий трос стоянкового (ручного) гальма, у звязку з чим стоянкова гальмова система при відключеному від трансмісії двигуні не забезпечує нерухомий стан автомобіля. Після огляду ТЗ було встановлено, що така несправність не могла виникнути раптово, дріт розтягувався поступово внаслідок природного зносу». У звязку з чим, Страховик зазначив про те, що Позивачем порушено п. 31.4. [PERSON] дорожнього руху, щодо заборони експлуатації транспортних засобів за наявності несправності стоянкового гальма. Що у відповідності до п. 26.2. Договору виключає той факт, що ДТП від 11 жовтня 2014 року є страховими випадком. У звязку з чим, Відповідач повторно відмовився визнавати ДТП страховим випадком та переглядати раніше озвучене рішення з цього приводу. Однак суд не може погодитись з такими підставами для відмови у виплаті страхового відшкодування та наданими в суд запереченнями Відповідача з огляду на таке. Посилання Відповідача на те, що Позивач не поставив автомобіль на стоянкове гальмо під час зупинки, коли сталася ДТП спростовується постановою Куйбишевського районного суду Запорізької області по справі № 319/1142/14-п від 19 листопада 2014 року, в якій виправлена описка постановою від 22 грудня 2014 року. Крім того, слід зазначити, що Страховик відмовляючи повторно Позивачу у здійсненні страхової виплати посилався на природний знос стоянкового гальма, і це була єдина зазначена Відповідачем підстава для відмови. Після того як Позивач надав зазначену вище постанову про виправлення описки Відповідач обґрунтовуючи свою відмову більше не посилався на ту обставину, що Позивач не поставив автомобіль на стоянкове гальмо. Стосовно природного зносу стоянкового гальма в якості відмови для виплати страхового відшкодування, то для підтвердження цієї обставини Відповідачем долучена копія листа ТОВ «Восток Автомир» вих. № 72/1 від 30 березня 2015 р. В листі зазначено, про те, що несправність стоянкового гальма зазначеного транспортного засобу виникла в результаті природного зносу. Однак зазначений лист не може сприйматись в якості належного доказу, адже не містить зазначення П.І.Б. та посади особи, яка його підписала. Єдині відомості, які зазначені в листі з цього приводу так це те, що він підписаний невідомим «Керівником ТОВ «Восток Автомир» (а.с.151). У свою чергу представником позивача [PERSON] долучений до матеріалів справи лист № 536/1 від 30 березня 2015 р. ТОВ «Восток Автомир», який підписаний його директором [PERSON] В цьому листі СТО повідомляє, що його співробітниками був здійснений огляд названого ТЗ 29 жовтня 2014 р. за участю Позивача, оцінювача з його боку, а також оцінювача з боку Відповідача, і при цьому причин несправності стоянкового гальма не зазначено (а.с. 83). Суд порівнюючи ці обидва листа прийшов до висновку, що лист, копію якого надав Страховик підписаний не зазначеною особою і явно не директором [PERSON] з огляду на відмінність підписів. З рахуванням цього суд не може прийняти лист ТОВ «Восток Автомир» вих. № 72/1 від 30 березня 2015 р. як належний доказ, оскільки не зрозуміло хто саме підписав цей лист і які повноваження є у цієї особи в даному випадку (а.с.151). Також, висновок щодо несправності гальмівної системи в результаті природного зносу, на який посилається Відповідач спростовується Графіком обовязкового обслуговування за програмою «Здоровя та безпека» транспортного засобу TOYOTA HILUX, номер кузова (шасі) MR0FR29G201016434. Так, відповідно до цього Графіку 13 червня 2014 р., тобто менш ніж за 4 місяці до вказаної вище ДТП, вищезазначеним СТО було проведено повне обслуговування зазначеного автомобіля, в рамках якого проведені діагностичні та перевірочні роботи, в тому числі і щодо гальмівних систем, в результаті яких не виявлено жодних несправностей чи відхилень від норми. Вказана обставина підтверджується відміткою в сервісній книжці автомобіля Позивача (а.с.25). Відповідач безпідставно встановив порушення з боку Позивача п. 31.4 [PERSON] дорожнього руху, адже ані співробітники ДАЇ, ані суд подібні порушення не встановлювали, що підтверджується вищезазначеними постановами Куйбишевського районного суду Запорізької області. А тому посилання Відповідача на порушення Позивачем [PERSON] дорожнього руху не підтверджується належними доказами, і не може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Крім того, як встановлено у Графіку обовязкового обслуговування за програмою «Здоровя та безпека» транспортного засобу TOYOTA HILUX, номер кузова (шасі) MR0FR29G201016434 на ст. 24 перевірка стоянкового гальма здійснюється кожні 15 тисяч кілометрів(а.с.24). Як встановлено судом і це не оспорюється сторонами, Позивач з моменту останнього свого технічного обслуговування і до моменту ДТП проїхав близько 11 тисяч кілометрів, а тому Позивач вчасно проходив необхідні огляди свого автомобіля, всупереч тому, що зазначає Відповідач. Отже, на підставі викладеного, позивач не міг власними силами виявити несправність гальмівної системи. Також Відповідач як на підставу своїх заперечень, посилається на те, що належним позивачем по цій справі є не Страхувальник, а вигодонабувач, яким відповідно до п. 4 Страхового договору є ПАТ «Кредіт [PERSON]». Разом з цим як зазначено в Судовій практиці Верховного суду України розгляду цивільних справ,\~що виникають з договорів страхування, якщо вигодонабувач (банк) відмовився від права, наданого йому на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, тоді банк буде третьою стороною у справі, якщо ж ні належним позивачем має бути вигодонабувач (банк). Крім того відповідно до п. 18 Постанові Пленуму ВССУ від 01.03.2013 за № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо за договором страхування визначений вигодонабувач, він повинен бути залучений до участі у справі (стаття 985\~ЦК, стаття 3\~Закону України "Про страхування"). Відповідно до наведених положень закону договір страхування надає право третій особі (вигодонабувачу) вимагати від страховика здійснити страхову виплату на свою користь, тобто наділяє вигодонабувача правами страхувальника, хоча і не покладає на нього обов'язків останнього. При розгляді таких справ суди повинні враховувати положення статей 636, 985\~ЦК, статтю 3\~Закону України "Про страхування", і у разі якщо буде встановлено, що вигодонабувач відмовився від пред'явлення позову до страховика або сума страхової виплати більша, ніж має отримати вигодонабувач, страхувальник/потерпілий не позбавлений права на пред'явлення позову про виплату страхового відшкодування на свою користь на загальних підставах. У відповідь на це слід зазначити, що ПАТ «Кредіт [PERSON]» було залучене судом в якості третьої особи до розгляду даної справи, однак банк так і не скористався наданим правом заявити позовні вимоги до Страховика. З огляду на це Страхувальник є належним позивачем по справі. Таким чином, збитки, що виникли в результаті зазначеної ДТП підлягають страховому відшкодуванню на користь Позивача у відповідності до п. 20.2.2 Договору Розмір завданих збитків автомобілю Позивача в результаті ДТП у сумі 183\~377,53 гривень (сто вісімдесят три тисячі триста сімдесят сім гривень 53 копійки) підтверджується звітом № 104 про оцінку від 14 листопада 2014 року, що складений [PERSON], субєктом оціночної діяльності (сертифікат Фонду держмайна України № 14856/13 від 08.07.2013 року). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першої статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, а статтями 525, 526 названого Кодексу встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», Позивач має право на належну якість обслуговування та звернення до уповноважених органів державної влади за захистом порушених прав. Таким чином, АТ «СК» АХА Страхування» безпідставно відмовило у виплаті страхового відшкодування. Також суд погоджується з Позивачем, що він має право отримати неустойку у звязку з невиконанням Відповідачем зобовязання щодо виплати страхового відшкодування. Відповідно до ст. 922 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Відповідно до п. 28.1 Договору, Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування шляхом сплати пені в розмірі 0,3% від суми несвоєчасно виплаченого страхового відшкодування за кожний робочий день прострочення здійснення страхового відшкодування. Згідно з п. 25.3 Договору, страховик повинен скласти Страховий акт протягом 7 (семи) робочих днів починаючи з моменту отримання Повідомлення про подію, письмової заяви на виплату страхового відшкодування та інших документів та/або інформації згідно з розділом 24 цього Договору. Як вбачається з п. 25.14 Договору страхове відшкодування здійснюється протягом 7 (семи) робочих днів з дня складання Страхового акту. Таким чином, з цих положень Договору слідує, що Страховик мав здійснити страхову виплату протягом не пізніше 14 робочих днів з моменту повідомлення про подію та надання необхідних документів. В листі вих. № 10763 від 11 грудня 2014 року Відповідач підтвердив той факт, що він отримав повідомлення про подію та інші документи стосовно вищевказаного ДТП, але тоді Позивачу було відмовлено у звязку з вищевказаною опискою Куйбишевського районного суду. 05 січня 2015 року, у звязку з наданням Позивачем виправленої постанови суду щодо ДТП була також повторно подана і заява про перегляд раніше прийнятого рішення про відмову. Факт отримання цієї заяви від 05 січня 2015 року підтверджується Відповідачем у листі вих. № 1998 від 23.02.2015 року. Таким чином, 05 січня 2015 року, Позивачем в повній мірі були надані належні документи для виплати страхового відшкодування. З урахуванням цього, протягом 14 робочих днів починаючи з 05 січня 2015 року, тобто не пізніше як 26 січня 2015 року Відповідач мав здійснити виплату страхового відшкодування. Починаючи з 27 січня 2015 року по сьогоднішній день 29 липня 2015 року триває порушення строку на виплату страхового відшкодування, який становить повних 125 робочих днів. До моменту подання цієї заяви Страховик мав виплатити 183\~377,53 грн. в якості страхового відшкодування. При цьому Відповідач має 125 робочих днів прострочення строків оплати. Пеня за період прострочення розраховується і становить: 183\~377,53 грн *0,3%:100*125 днів = 68 766,57 грн. Таким чином, загальна сума, яку Відповідач має сплатити Позивачу становить 183\~377,53грн + 68 766,57 грн = 252 144,10 грн. Суд, оцінивши в сукупності докази у справі, прийшов до висновку про доведеність тих обставин, на які посилається Позивач як на підставу своїх вимог до Відповідача, так як останній не виконав зобов'язань за Договором і вважає необхідним позов задовольнити. \~Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується вимогами ч.3\~ст.88 ЦПК України, за якою\~якщо позивача, на користь якого ухвалено\~рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved