Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням по [ADDRESS] обґрунтовуючи свої вимоги наступним чином. Він являється власником житлового будинку за вказаною вище адресою, що підтверджується договором дарування житлового будинку від 29.08.2016 року, зареєстрвоаного в реєстрі за №450. На момент оформлення права власності на вказаний житловий будинок в ньому була зареєстрована [PERSON] , з якою на той час він спільно проживав однією сім`єю. Згідно довідки виданої Виконавчим комітетом Томаківської селищної ради Томаківського району Дніпропетровської області від 03.03.2021 року №33 відповідач зареєстрована за місцем проживання у вказаному житловому будинку. Починаючи з 2017 року відповідач фактично не проживає за місцем реєстрації та не з`являється без поважних на те причин, не сплачує кошти за комунальні послуги, не приймають участі в утриманні будівлі, що підтверджується довідкою №26 від 03.03.2021 року виданої виконавчим комітетом Томаківської селищної ради Томаківського району Дніпропетровської області. В зв`язку з тим, що відповідач тривалий час відсутній за місцем реєстрації, його реєстрація за вказаною адресою створює для нього перешкоди вільно розпоряджатися своєю власністю. У своїй письмовій заяві представник позивача, що діє на підставі ордера №050321 від 05.03.2021 року, просить суд розглянути справу за своєї відсутності в судовому засіданні, про що підтримує позов повністю та погоджується на ухвалення судом у разі необхідності заочного рішення. Відповідач був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, від якого не надійшло до суду відзиву на позов або заяви про розгляд справи за його відсутності, або заяви про визнання позову. З урахуванням відповідних умов передбачених ст.ст. 280, 281 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд постановив ухвалити заочне по справі рішення. Представник третьої особи без самостійних вимог, Виконавчого комітету Томаківської селищної ради Томаківського району Дніпропетровської області, у своїй письмовій заяві просить суд розглянути справу за своєї відсутності у судовому засіданні та ухвалити рішення виходячи з обставин справи на підставі закону. Перевіривши матеріали справи, суд вважає можливим задовольнити позов повністю виходячи з наступних обставин справи. За умовами ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад 6 місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а вразі спору - судом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Встановлено, що власником житлового будинку по [ADDRESS] є позивач по справі, що підтверджується договором дарування житлового будинку від 29.08.2016 року, зареєстрованого в реєстрі за №450. Довідка про склад сім`ї №33 від 03.03.2021 року видана Виконавчим комітетом Томаківської селищної ради Томаківського району Дніпропетровської області підтверджує факт реєстрації [PERSON] по [ADDRESS] . Довідка Виконавчого комітету Томаківської селищної ради Томаківського району Дніпропетровської області №26 від 03.03.2021 року підтверджує той факт, що відповідач не проживає за місцем реєстрації. Отже, суд вважає, що в даному випадку існують підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України. Відповідно до статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Згідно ст. 141 ЦПК України сплачений по справі судовий збір в сумі 908 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved