Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] (третя особа - орган опіки та піклування Краматорської міської ради) про надання дозволу на виїзд дитини до тимчасово неконтрольованої території України. Сторони та представник третьої особи у судове засідання не з'явилися. Позивачка надала заяву про розгляд справи у її відсутності, заперечень проти заочного розгляду справи не виклала. За відсутністю заперечень, судом на підставі ст.224 ЦПК України ухвалено про заочний розгляд справи. Згідно позову, з 2011 року подружжя [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який перебуває на вихованні позивачки. Останні проживали у м.Донецьку, але у листопаді 2014 року у зв'язку з нестабільною ситуацією, позивачка [PERSON] з сином переїхали до м.Мирноград м.Димитров Донецької області, де узяті на облік внутрішньо переміщених осіб. У м.Донецьку залишилося житло, яке потребує догляду, та родичі, зокрема батьки позивачки. З метою отримання дозволу на виїзд малолітнього сина до неконтрольованої території України в м.Донецьк позивачка звернулася до відповідача [PERSON], який проживає у м.Макіївка Донецької області, однак останній відмовив їй в цьому, пославшись на відсутність за місцем проживання нотаріусів та поштового. За вказаних обставин позивачка не може отримати нотаріальну згоду батька дитини на виїзд сина через лінію зіткнення на неконтрольовану територію України з метою провідати родичів, що залишилися у м.Донецьку. На підставі наведеного [PERSON] просить суд надати дозвіл на багаторазові тимчасові виїзди сина [PERSON], [INFO], у її супроводі на неконтрольовану територію через лінію зіткнення до м.Донецька строком на 3 роки, без дозволу батька дитини. Дослідивши доводи позову та надані докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що подружжя [PERSON] та [PERSON] з 15.10.2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.7), від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.8). Згідно паспорту (а.с.4-5) позивачка [PERSON] зареєстрована у м.Донецьку (а.с.5-6). Дане житло належить їй на праві спільної сумісної власності (а.с.10). Згідно довідок (а.с.11-12) позивачка [PERSON] разом з сином [PERSON] з проживають у м.Мирноград м.Димитров Донецької області, де з травня 2017 року перебувають на обліку тимчасово переміщених осіб. Позивачка в позові зазначила, що відповідач [PERSON] проживає у м.Макіївка Донецької області (а.с.2). У зв'язку з неможливістю отримати згоду батька дитини на виїзд малолітнього сина через лінію зіткнення, позивачка просить надати такий дозвіл в судовому поряду. З цього приводу суд зазначає, що - За змістом ч.1 ст.3, ст.18 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ), та ч.7 і ч.8 ст.7 Сімейного кодексу України усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин мають здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У ст.141 СК України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини. За змістом ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно п.5.1.1. розділу V Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затвердженого наказом першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 12.06.2015 року №415ог, в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57. Згідно п.5.1.2, виїзд з неконтрольованої території громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за умови пред'явлення свідоцтва про народження дитини, будь-якого документа, визначеного ст.5 Закону України "Про громадянство України" або ст.2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16-річного віку виїжджають з неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи. Відповідно до вимог п.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивачкою не представлено доказів для доведення факту перешкоджання відповідачем реалізації інтересів дитини, а також не наведено достатніх обґрунтувань з приводу потреби у виїзді дитини на неконтрольовану територію всупереч існуючих ризиків такого переміщення, у зв'язку з чим в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України, у зв'язку з прийняттям рішення про відмову в задоволенні позову, судові витрати позивачці у вигляді оплаченого при зверненні з позовом до суду судового збору, їй не відшкодовуються.

Outcome: dismissed