Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, який згодом уточнив, у якому вказує, що він працював на ПАТ «Запоріжтрансформатор» та ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» у шкідливих умовах, які призвели до виникнення професійного захворювання хронічне обструктивне захворювання легень 2 ступеня (токсикопиловий бронхіт 1-2ступенів, емфізема легень 2ступеня, легенева недостатність 2 ступеня). Згідно висновків МСЕК від 25.02.2014 р. та 15.02.2016 р. його визнано інвалідом 3 групи безстроково з 30% стійкої втрати професійної працездатності. У звязку з професійним захворюванням та його наслідками зазнав душевних страждань, не може вести повноцінний спосіб життя, зазнав порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості. Просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку на відшкодування моральної шкоди 50000 грн., по 25000 грн. з кожного. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги і просила їх задовольнити у повному обсязі. Представник в ПАТ «Запоріжтрансформатор» позов не визнав, надав письмовi заперечення на позов, суду пояснив, що дійсно позивач працював на підприємстві з 28.08.2008 р. по 04.03.2014 р., і отримав професійне захворювання. Позивач будучи повідомленим про шкідливі умови праці на власний ризик продовжував роботу. Крім того, представник відповідача вважає, що не надано доказів заподіяння моральної шкоди позивачу. Представник в ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» позов не визнав, надав письмовi заперечення на позов, суду пояснив, що дійсно позивач працював на підприємстві з 20.10.1997 р. по 22.08. 2008 р., і отримав професійне захворювання. Позивач не довів фактів порушення роботодавцем законних прав працівника, не надав доказів того, що в конкретних умовах праці були шкідливі та небезпечні умови праці, в яких встановлена заборона на проведення робіт. Крім того, представник відповідача вважає, що позивачем не надано доказів заподіяння моральної шкоди позивачу. Вислухавши пояснення cтopiн, дослiдивши матерiали справи та надані докази, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що позивач 20.10.1997 року був прийнятий на роботу на ПАТ «Запорізьський виробничий алюмінієвий комбінат» та пропрацював на ньому до 22.08.2008 року, а з 28.08.2008 року по день звільнення 04.03.2014 року працював на ПАТ «Запопіртранформатор» на посаді електрозварника на автоматичних та півавтоматичних машинах звалювального цеху. Згідно акту розслiдування хронiчного професiйного захворювання вiд 11.02.2014 року, встановлено, що за гігієнічною класифікацією праці умови праці відносяться до 3 класу 1 ступеня (шкідливі). Встановлена наявнiсть у [PERSON] хронічного обструктивного захворювання легень 2 ступеня (токсикопиловий бронхіт 1-2ступенів, емфізема легень 2ступеня, легенева недостатність 2 ступеня). Професійне захворювання виникло внаслідок тривалого стажу роботи у шкідливих умовах праці,недосконалості технологічного процесу. Згідно висновків МСЕК від 25.02.2014 р. та від 15.02.2016 року позивача визнано інвалідом 3 групи безстроково з 30% стійкої втрати професійної працездатності. Згiдно до ст. 43 Конституції України кожен має право на належнi, безпечні і здорові умови працi. Стаття 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування вiд нещасного випадку на виробництвi та професiйного захворювання, які причинили втрату працездатностi» передбачає вiдшкодування моральної шкоди застрахованим особам незалежно від вiдшкодування майнової шкоди i є одним iз способiв захисту особистих немайнових прав працiвника. Спецiальним законом, яким урегульовано питання вiдшкодування працівникові (застрахованiй особi) за рахунок коштiв Фонду соцiального страхування вiд нещасних випадків на виробництвi та професiйних захворювань України моральної шкоди в разі нещасного випадку на виробництвi чи професiйного захворювання, якi призвели до втрати працiвником працездатності є Закон України "Про загальнообов'язкове державне соцiальне страхування вiд нещасного випадку на виробництвi та професiйного захворювання, якi спричинили втрату працездатностi". Оскiльки вiддiлення Фонду на час виникнення спiрних правовiдносин у зв'язку зi змiною спецiального закону не вiдповiдає за завдану моральну шкоду, то в разi отримання працiвником виробничої травми чи професiйного захворювання в цей перiод він набуває права на вiдшкодування моральної шкоди на загальних пiдставах, установлених законом. Вiдповiдно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних i нешкідливих умов працi покладається на власника або уповноважений ним орган. Частиною 1 ст. 237-1 КзпП України передбачено, що вiдшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працiвнику провадиться в разi якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язкiв i вимагають вiд нього додаткових зусиль для органiзацiї свого життя. Відповідно до розяснень, що містяться у п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України вiд 31.03.1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про вiдшкодування моральної (немайнової) шкоди" згідно з ст. 237-1 КЗпП України за наявностi порушення прав працiвника у сферi трудових вiдносин, зокрема, виконання робiт у небезпечних для життя i здоровя умвах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життевих зв'язкiв чи вимагає вiд нього додаткових зусиль для органiзацiї свого життя, обов'язок по вiдшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Вiдповiдно до ст.23 ЦК України особа має право на вiдшкодування моральної шкоди, завданої внаслiдок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фiзичному болю та стражданнях, яких фiзична особа зазнала у зв'язку з калiцтвом або iншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фiзична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведiнкою щодо неї самої, членiв її ciм'ї чи близьких родичiв; у душевних стражданнях, яких фiзична особа зазнала у зв'язку iз знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженнi честi та гiдностi фiзичної особи, а також дiлової репутацiї фiзичної або юридичної особи. Моральна шкода вiдшкодовується грiшми, iншим майном або в iнший спосiб. Розмiр грошового вiдшкодування моральної шкоди визначається судом залежно вiд характеру правопорушення, глибини фiзичних та душевних страждань, погiршення здiбностей потерпiлого або позбавлення його можливостi їх реалiзацiї, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є пiдставою для вiдшкодування, а також з урахуванням iнших обставин, якi мають iстотне значення. При визначеннi розмiру вiдшкодування враховуються вимоги розумностi i справедливостi. Судом встановлено, що [PERSON] завдано моральних страждань та переживань у зв'язку з хронiчним професiйним захворюванням отриманим на виробництвi, який тривалий час був вимушений лiкуватися, зазнав фiзичного болю, отримав хронiчне захворювання та iнвалiднiсть 3 групи безстроково із остаточною втратою професійної працездатності 30%. Отже, сам факт виникнення у позивача [PERSON] професійного захворювання - хронічне обструктивне захворювання легень 2 ступеня (токсикопиловий бронхіт 1-2ступенів, емфізема легень 2ступеня, легенева недостатність 2 ступеня, з настанням таких негативних наслідків, як визнання його інвалідом 3-ї групи безстроково із остаточною втратою професійної працездатності 30%, свідчить про те, що позивач в силу ч.1 та п.1 ч.2 ст. 23 ЦК України має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав, і яка полягає у фізичному болі та стражданнях, яких [PERSON] зазнав. Визначаючи розмiр моральної шкоди суд враховує стан здоров'я позивача, наслiдки отриманого хронiчного професiйного захворювання, характер, ступiнь та тривалiсть моральних страждань, яких зазнав позивач, i вважає, виходячи з принципiв розумностi достатностi, виваженостi, необхiдним стягнути на користь позивача моральну шкоду у розмiрi по 12000 грн. з кожного з відповідачів солідарно Оскільки позивачі по даній категорії справ звільняються від сплати судового збору при подачі позову, то такий на користь держави має бути стягнути з відповідачів солідарно у сумі 551,20 грн., по 275,60 грн. з кожного.

Outcome: partial