Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

16 лютого 2018 року позивач, ПАТ КБ "ПриватБанк", звернувся до Київського районного суду м.Полтави з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору № б/н від 14.09.2010 року. Посилався на те, що [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав заяву № б/н від 14.09.2010 року, згідно якої отримав кредиту розмірі 13 700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач [PERSON] своєчасно не виконує умови договору, має заборгованість за кредитом у сумі 33 077 грн. 45 коп., яка складається із: тіло кредиту - 13 280 грн. 00 коп., нарахованих відсотків за користування кредитом - 2 112 грн. 53 коп.; нарахованої пені - 15 633 грн. 61 коп.; штраф (фіксована частина)- 500 грн., штраф (процентна складова) - 1 551 грн. 31 коп. Просили стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість по кредитному договору та судові витрати по справі. Заочним рішенням Київського районного суду від 16.03.2018 року позовні вимоги були задоволені повністю. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 11.05.2018 року заочне рішення від 16.03.2018 року скасоване , справа призначена до судового розгляду за правилами спрощеного провадження. Позивач свого представника у судове засідання не направив, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи, при звернення до суду із вказаним позовом доклав до позовної заяви заяву про можливість розгляду справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Заяви про неможливість розгляду справи у відсутність представника не надходили., відзив на позов не надавав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача, адвокат [PERSON], позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні. У судовому засіданні пояснила, що дійсно між банком та відповідачем 14.09.2010 року був укладав кредитний договір , у вигляді заяви б/н, відповідно до якої відповідач отримав кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 13 700 грн. та користувався вказаною кредитною карткою до 31.03.2016 року. 31.03.2016 року вказаний договір між сторонами був розірваний, відповідач повністю погасив заборгованість по картці, а залишок коштів на картці був переведений на його зарплатну картку. При цьому кредитна картка на його очах була знищена працівником банку. Також банк видав відповідачеві довідку про відсутність у нього заборгованості по вказаному кредитному договорі. Заслухавши представника відповідача, свідка, дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав заяву № б/н від 14.09.2010 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 13 700 грн. Із роздруківки руху коштів , виданого ПАТ КБ «Приватбанк» від 05.04.2017 року № MBPU- K5J5- P094 -G2TL ( а.с. 63 зворот) убачається, що 31.03.2016 року кредитний договір розірваний, а залишок коштів відповідача у розмірі 245 грн. переведений на його карту 4149**6267. Із довідки ПАТ КБ « Приватбанк"№ UL06- G7CN -30HQ- QFRU від 31.03.2016 року ( а.с. 64) убачається, що заборгованість [PERSON] станом на 31.03. 2016 року перед ПАТ КБ « Приватбанк» відсутня. Із розрахунку заборгованості , наданою банком до позовної заяви убачається, що 23. 03.2016 року заборгованість по кредитному договору б/н від 14.09.2010 року становила 13539.25 грн., що борг у розмірі 13 539 грн. 25 коп. сплачений відповідачем 23.03.2016 року, що також підтверджується випискою із банку від 05.04.2017 року № MBPU- K5J5- P094 -G2TL , яка відображає, що станом на 23.03.2016 року заборгованість за кредитом становила 13 539.25грн., що така сума боргу сплачена 23.03.2016 року і залишок боргу після операції становить 0.00 грн. Аналізуючи видані банком документи з приводу заборгованості відповідача за кредитним договором б/н від 14.09.2010 року, слід дійти до висновку що заборгованість за кредитом б/н від 14.09.2010 року станом на 31.03.2016 року відсутня, кредитний договір розірваний. Позовна заява та надані до неї докази не містять обґрунтувань та доказів того, що після 31.03.2016 року між банком та відповідачем укладався будь-який інший кредитний договір та йому видавалась нова кредитна картка. Із наданого до позову розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 14.09.2010 року убачається, що банк нарахував заборгованість у розмірі 33 077 грн. 45 коп. стосується саме цього договору, будь-які інші кредитні договори у вказаному розрахунку не зазначені. Відповідно приписів ч. 3 ст. 12 , ч. 1 ст.. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень. ПАТ КБ « Приватбанк» використовуючи на власний розсуд надані йому диспозитивні права, звертаючись до відповідача з позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором, на обґрунтування своїх позовних вимог надало розрахунок заборгованості за кредитним договором №б/н від 14.09.2010 року урозмірі 33 077 грн. 45 коп. , який станом на 31.03.2016 року був розірваний, а заборгованість по вказаному кредитному договору відсутня, що підтверджується випискою банка від 05.04.2017 року № MBPU- K5J5- P094 -G2TL, будь-яких інших письмових доказів на підтвердження заборгованості за вказаним кредитним договором банк не надав. За таких обставин надана позивачем інформація про наявність заборгованості за кредитним договором б/н від 14.09.2010 року у розмірі 33 077 грн. 45 коп. , а саме розрахунок заборгованості, за своїм змістом та суттю, за відсутністю інших доказів, не є належним підтвердженням факту наявності заборгованості. Матеріали справи не містіть жодних розрахунків на підтвердження зазначеної позивачем заборгованості, не містить номера рахунків відкритих на ім»я позивача у зв»язку з обслуговуванням кредитної картки, не містить дат видачі кредитної картки ( чи карток) , номеру кредитної картки ( чи карток). Банк видав відповідачеві довідку № UL06- G7CN -30HQ- QFRU від 31.03.2016 року якою підтвердив, що відповідач станом на 31.03.2016 року не має заборгованості перед ПАТ КБ "Приватбанк», а також виписку по рахунку від 05.04.2017 року № MBPU- K5J5- P094 -G2TL з якої убачається, що кредитна заборгованість станом на 31.03.2016 року у відповідача відсутня, що кредитний договір розірваний 31.03.2016 року, а залишок коштів з кредитної картки переведений на іншу картку, як пояснив представник відповідача та свідок [PERSON], на заплатну картку відповідача. Суд направляв позивачеві копію заяви відповідача про перегляд заочного рішення з додатками , які позивач отримав 8 травня 2018 року, однак жодних доказів у спростування відомостей, які зазначені в довідці № UL06- G7CN -30HQ- QFRU від 31.03.2016 року та виписки по рахунку від 05.04.2017 року № MBPU- K5J5- P094 -G2TL всупереч вимогам ч. 3 ст. 12 ЦПК України не надав. Відповідач [PERSON] не визнавав наявність заборгованості по вказаному кредитному договору ще до звернення позивача до суду із позовом про стягнення цієї заборгованості, що підтверджується його зверненнями до поліції, а також зі скаргами до самого позивача ( а..с. 65-69), однак відповідач на скарги позивача не надав жодної відповіді, а суду не надав жодного доказу у підтвердження того, що після розірвання кредитного договору б/н від 14.09.2010 року з відповідачем укладався будь- який інший кредитний договір та відповідач має перед банком будь-яку заборгованість. Відтак, за умови ненадання банком належних доказів на обґрунтування заявлених позовних вимог , слід дійти до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed