Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

29 квітня 2016 року позивач звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із даним позовом. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що з 21 січня 2011 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. [INFO] від відповідача у неї народився син, [PERSON]. Батьком дитини згідно свідоцтва про народження є [PERSON]. Після народження дитини відповідач майже ніколи не приймав ніякої участі у її вихованні та утриманні. Йому було байдуже, як вона росте, що вона їсть, де живе, як розвивається. Крім того, вважає, що відповідач не може дати своїй дитині будь-що хороше ні у духовному, ні у матеріальному, ні у моральному аспекті. У 2011 - 2012 роках відповідач неодноразово проходив стаціонарне лікування з приводу наркотичної залежності, через постійне вживання амфєтаміну. В решті-решт йому було діагностовано набуту шизофренію внаслідок вживання наркотичних речовин. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2014 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Відповідач веде аморальний спосіб життя, постійно вживає наркотичні речовини. Наскільки їй відомо, проти нього також порушувалася кримінальна справа за крадіжку. Ніякої матеріальної допомоги, відповідач своєму сину не надає, він навіть не цікавиться, як у нього справи. Спілкування між ними взагалі відсутнє. Батько дитини проживає окремо та жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному її утриманні. Крім того, вважає, що його згубна пристрасть до наркотиків не є тим прикладом, який повинний бачити син. 29 серпня 2015 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON]. На теперішній час саме він виконує обов'язки батька по вихованню дитини. На підставі викладеного, з урахуванням уточнень, просить суд позбавити [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Стягувати з [PERSON], [INFO], аліменти на її користь на утримання дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 700 щомісяця, з подальшою індексацією, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття та судові витрати по справі (а.с.32-34). Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і наполягала на їх задоволенні, на підставі наведених у позовній заяві доказах. Відповідач в судове засідання на слухання по справі не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Самарської районної у м. Дніпропетровську ради Козир О.В. в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Зазначив, що він чоловік позивача та має намір усиновити дитину. Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України за правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК України та винести по справі заочне рішення. Вислухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав, що встановлені в судовому засіданні. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02 березня 2011 року, актовий запис № 350 (а.с.5). Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровську від 20 червня 2014 року шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 21 січня 2011 року Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №5 розірвано (а.с.6-7). 29 серпня 2015 року позивач [PERSON], [INFO] зареєструвала шлюб з [PERSON], [INFO], прізвище після реєстрацію шлюбу чоловіка та дружини [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 29 серпня 2015 року, актовий запис № 291 (а.с.8). З довідки Комунального закладу освіти "Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №220" Дніпропетровської міської ради від 12.01.2016 року № 1 вбачається, що [PERSON], 2011р.н. відвідує дошкільний заклад з 2013 року до теперішнього часу. За час перебування в закладі про нього турбуються мати дитини [PERSON] та [PERSON] Дитина завжди є охайною та доглянутою. Батько дитини [PERSON] в закладі не з'являвся (а.с.9). Орган опіки та піклування Самарської районної у м. Дніпропетровську ради 11 липня 2016 року за № 2-17/1161 виніс висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.37-38). З відповіді Комунального закладу "Дніпропетровська міська поліклініка № 1" Дніпрпоетровської обласної ради від 21 липня 2016 року № 14/335 вбачається, що [PERSON], 1986 року народження, знаходиться на обліку у лікаря-психіатра з 2009 року з діагнозом: гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії (а.с.39). Також, допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили той факт, що відповідач не цікавиться своєю дитиною та не утримує. Вже понад три роки його не бачили, він веде аморальний спосіб життя, вживає наркотичні засоби. Спірні правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. У відповідності до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. В силу ч. 2 ст. 157 Сімейного кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Ігноруючи зазначені положенням закону, якими визначений чіткий імперативний припис щодо обов'язку батьків брати участь у вихованні та утриманні дитини, відповідач [PERSON] відсторонився від виховання та утримання малолітнього сина [PERSON], матеріальної допомоги на його утримання не надає, його долею не цікавиться, не навідує, допомоги матері в організації побути дитини не надає. Зазначені обставини в сукупності дають можливість зробити висновок, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання малолітнього сина За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до постановою Пленуму ВСУ № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» п.16 роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Положеннями ст. 166 Сімейного кодексу України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п. 17 підкреслено, що за відсутності домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах оплати платежу за один місяць. Аналізуючи положення наведених норм законодавства, співставляючи їх зі встановленими фактичними обставинами справи і дослідженими доказами, суд вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] повністю відповідає інтересам малолітнього - [PERSON], оскільки його батько ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини, не проявляє належний догляд за дитиною, не забезпечує їй соціально-побудові умови проживання. Також, суд вважає за доцільне стягнути із відповідача аліменти у твердій грошовій формі у розмірі 700,00 грн. на утримання малолітнього [PERSON] Таким чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Також з відповідача згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved