Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

17 вересня 2019 року позивач Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач зазначив, що позичальник [PERSON] в порушення умов укладеної із нею Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт з використанням кредитки «Універсальна», у встановлені строки не погашає суму строкового кредиту, який складається із заборгованості, що виникла за кредитною лінією, та надано на строк з 07 серпня 2015 року по 31 серпня 2018 року під 18 % річних, і тому банк має право вимагати їх повернення з урахуванням штрафних санкцій. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надійшло при надходженні позову клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача та надання згоди на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судові засідання: 09.12.2019 року не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання повістки, та 17.02.2020 року не з`явилася і до суду повернувся конверт з повісткою, з відміткою, що "адресат відсутній". Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не повідомив суд про причини неявки в судове засідання, відзиву на позовну заяву не подав, та те, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, то суд вважає за необхідне розглядати справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 січня 2013 року відповідачем [PERSON] підписана анкета-заява про приєднання до надання «ПриватБанк» банківських послуг з використанням кредитної картки «Універсальна», а 07 серпня 2015 року - Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості за попередньою кредитною угодою і приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карток, суму якої сторони визначили в розмірі 8872 грн. 47 коп. шляхом зменшення загальної суми заборгованості, яка виникла, з встановленням кредитної лінії на платіжну картку, під 18 % річних на строк 36 місяців, а саме: з 07 серпня 2015 року по 31 серпня 2018 року, і яку відповідач зобов`язався погашати в розмірі 321 грн. 89 коп. щомісячно в строк з 1 по 25 число кожного місяця. Пунктом 2.2. Генеральної угоди сторони обумовили обов`язок позичальника сплатити банку штраф в розмірі 1014 грн. 95 коп. у разі порушення строків погашення заборгованості, зазначених в цій Генеральній угоді, Умовах і правилах надання продукту кредитних карт більше ніж на 31 день. Підписуючи Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання послуг продукту кредитних карт позичальник [PERSON] погодилася з тим, що даний договір вважається укладеним за умови його підписання обома сторонами. Позичальник своїм підписом засвідчив факт та згоду з умовами цього договору, підтвердив свої права та обов`язки за цим договором і погодився з ними, а також підтвердив свою здатність виконувати умови даного договору. Одночасно, підписавши Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, позичальником не узгоджено з банком таку складову договору про надання банківських послуг як розмір пені та умови її нарахування і сплати, так як «Умови та Правила надання продукту кредитних карт» ним не підписані. Відповідно до частини 1 і 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку - (ч.1 ст.509 ЦК України). За випискою з особового рахунку позичальнику [PERSON] було надано кредитні кошти у розмірі кредитного ліміту, який встановлено на 07 серпня 2015 року в сумі 8872 грн. 47 коп., з кінцевим терміном їх погашення до 31 серпня 2018 року, та строком їх повернення у відповідності до строку дії платіжної картки - 30 червня 2019. Однак, позичальник [PERSON] свої обов`язки по погашенню кредиту та процентів належним чином не виконала, що призвело до порушення строків внесення платежів, передбачених Генеральною угодою. Зважаючи на такі обставини, банком розрахована заборгованість відповідача не тільки з урахуванням процентів та штрафу, та ще з пенею, яка на вимогу позивача склала загальну суму боргу в розмірі 31211 грн. 19 коп., в тому числі: 8522 грн. 47 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 5651 грн. 94 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 16021 грн. 83 коп. - заборгованість за пенею, 1014 грн. 95 коп. - штраф. Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до пункту 2.1. Генеральної угоди визначено строк погашення заборгованості за договором - 31 серпня 2018 року. Строк дії кредитної картки визначено до 30 червня 2019 року, що підтверджується довідкою про надання кредитної картки. За положеннями Умов та правил користування платіжною карткою картка діє в межах визначеного нею строку. Отже, за договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (статті 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, від 18 червня 2014 року№ 6-61цс14, від 30 вересня 2015 року № 6-154цс15, які згідно з частиною 4 статті 263 ЦПК України підлягають обов`язковому застосуванню судами у подібних правовідносинах. Також у відповідності до положень статей 1048, 1054 ЦК України після спливу визначеного договором строку кредитування (строку дії платіжної картки) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та інші складові за умовами кредиту припиняються. Такі висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 28 березня 2018 року під час розгляду справи № 444/9519/12. За такого, встановивши вищенаведені обставини, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню заборгованость за тілом кредиту, проценти за користування кредитними коштами та штраф за період до закінчення строку кредитування - червень 2019 року у розмірі, обумовленому в Генеральній угоді. Так, за пунктом 2.1. Генеральної угоди позичальник взяв на себе обов`язок погашати кредитну заборгованість з 1 по 25 число кожного місяця шляхом сплати щомісячного платежу в розмірі 321 грн. 89 коп., яка включає в себе основну заборгованість, а також проценти за користування кредитом. Тіло кредиту становить 8522,47 грн., проценти за користування кредитом, загальний розмір яких на дату закінчення строку дії платіжної картки у відповідності до розрахунку, наданому банком, становлять 5554,88 грн., штраф в розмірі 1014,95 грн., у зв`язку із порушення позичальником умов договору та з підстав, передбачених пунктом 2.2 Генеральної угоди. Разом з тим, суд дійшов висновку, що у стягненні заборгованості за пенею слід відмовити, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, які надані на підтвердження їх нарахування, не узгоджені з позичальником та не увійшли у складові визначення за Генеральною угодою, яка ним підписана, в тому числі у пункті 2.8 не зазначено про розмір, умови та порядок нарахування пені. Крім того, умовами Генеральної угоди вже передбачено відповідальність за порушення строку погашення кредиту у вигляді штрафу (пункт 2.2 угоди), а тому додаткове застосування пені за таке саме порушення може призвести до притягнення відповідача до подвійної відповідальності, така позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року (справа №6-2003цс15), та узгоджується із положеннями статті 61 Конституції України. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що позивач просив в позовній заяві стягнути з відповідача на свою користь судовий збір, враховуючи, що позов задоволено частково, то суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 928,91 грн. судового збору (15092,30 грн. х 1921 грн. : 31211,19 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial