Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 8 грудня 2006 року сторони уклали шлюб. У цьому шлюбі вони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося, шлюбні відносини припинені, примирення неможливе. У зв`язку з цим позивач просила суд розірвати шлюб, після розірвання шлюбу залишити прізвище " [PERSON] ", справу розглянути за її відсутності. У судове засідання сторони не з`явилися. Від відповідача надійшла заява, відповідно до змісту якої останній позовні вимоги визнав та просив розгляд справи проводити без його участі (а.с. 25). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 8 грудня 2006 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Лубни Лубенського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 425, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 8 грудня 2006 року серії [NUMBER] (а.с. 8). У шлюбі сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 14 березня 2007 року серії [NUMBER] (а.с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Аналогічна норма закріплена і в ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На виконання вимог ч. 1 ст. 112 СК України судом встановлені фактичні взаємини подружжя, зокрема спільне сімейне життя не склалось через різні погляди на життя, шлюбно-сімейні відносини фактично припинені, спільного господарства сторони не ведуть, проживають окремо. Жодних доказів щодо необхідності збереження шлюбу суду не надано та судом не встановлено. При цьому сторони не бажають поновлювати сімейні стосунки, а тому надання строку на примирення не дасть позитивних результатів. Таким чином суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому, беручи до уваги визнання відповідачем позову, шлюб підлягає розірванню. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин суд залишає позивачу набуте нею у шлюбі прізвище " [PERSON] ". На підставі викладеного вище,

Outcome: approved