Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

14 січня 2021 року до суду надійшла позовна заява Виконувача обов`язків керівника Чернівецької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Чернівецької міської ради до відповідача [PERSON] про стягнення шкоди та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки. 16 січня 2021 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с.60). 15 лютого 2021 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці провадження у справі за позовом Виконувача обов`язків керівника Чернівецької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Чернівецької міської ради до відповідача [PERSON] в частині позовної вимоги про зобов`язання [PERSON] звільнити та повернути територіальні громаді міста Чернівці в особі Чернівецької міської ради самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,12 га, що розташована по [ADDRESS] , за кадастровим номером: 7310136300:16:001:1301 - закрито в зв`язку із відсутністю предмету спору (а.с.99-100). Позовні вимоги про стягнення шкоди позивач обґрунтовує наступним. 31.10.2019 державними інспекторами контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області Заблендою О.О., Ковальським С.Й. , Спинулом І.Г. у присутності [PERSON] проведена перевірка з питань дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельних ділянок та обстежено земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер - 7310136300:16:001:1301) та складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом № 508ДК/505/АП/09/01-19 від 31.10.2019 року. Згідно даного акту перевірки [PERSON] самовільно зайняв та використовує земельну ділянку площею 0,12 га із земель запасу міста (землі комунальної власності, категорія - землі житлової та громадської забудови), яка знаходиться в [ADDRESS] шляхом встановлення огорожі (металевої сітки з металевими стовпчиками). За вказаним фактом, 31.10.2019 року відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення № 508-ДК/0193 П/07/01-19. Крім того, вказаним листом також відповідачу направлено припис №508ДК/0195Пр/03/01-19 від 31.10.2019 року щодо звільнення у тридцятиденний термін з дня отримання припису самовільно зайнятої земельної ділянки по [ADDRESS] . За наслідками розгляду вказаного вище протоколу відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу та проведено розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки в розмірі 18389,48 грн. За фактом не виконання припису від 31 жовтня 2019 року щодо [PERSON] знову був складений протокол про адміністративне правопорушення №610ДК/0240П/07/01-19 від 05 грудня 2019 року. За результатами розгляду вказаного протоколу, [PERSON] 12 грудня 2019 року визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-5 КпАП України та накладеного адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 160,00 грн. Штрафи відповідач сплатив, однак не сплатив шкоду, завдану самовільним зайняттям. Просить стягнути з [PERSON] шкоду спричинену самовільним зайняттям земельної ділянки по [ADDRESS] у розмірі 18 389, 48 грн., а також судові витрати. 11 лютого 2021 року відповідач [PERSON] спрямував до суду клопотання про зменшення розміру відшкодування шкоди, звільнення його від сплати судового збору. В клопотанні зазначив, що він є інвалідом другої групи, у зв`язку з чим отримує державну соціальну допомогу в розмірі 1769,00 грн. щомісячно. Крім того, у нього на утриманні перебуває повнолітня донька, яка навчається та неповнолітня донька, яка проживає з колишньою співмешканкою. Просив врахувати його майновий стан, а також те, що він добровільно звільнив самовільно зайняту земельну ділянку (а.с.74-77). 15 лютого 2021 року відповідач [PERSON] надіслав на адресу суду заяву, в якій зазначив, що позов визнає, однак просив зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки до розміру визначеного судом (а.с.94). Ухвалою Шевченківського райсуду м. Чернівці від 15 лютого 2021 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.99-100). Представник позивача прокурор Чебан Н. в судовому засіданні позов про стягнення шкоди підтримала в повному обсязі з підстав викладених в позові, просила позовні вимоги в частині стягнення шкоди причиненої самовільним зайняттям земельної ділянки задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, спрямував до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, вказав позов визнає, однак просив зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки до розміру визначеного судом. Суд, заслухавши пояснення представника позивача прокурора Чебан Н., виходячи з даних вимог закону, вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.97 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Судом встановлено, що 31.10.2019 року державними інспекторами контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області Заблендою О.О., Ковальським С.Й. , Спинулом І.Г. у присутності [PERSON] проведена перевірка з питань дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельних ділянок та обстежено земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер - 7310136300:16:001:1301) та складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом №508ДК/505/АП/09/01-19. З акту перевірки №508ДК/505/АП/09/01-19 від 31.10.2019 року вбачається, що [PERSON] самовільно зайняв та використовує земельну ділянку площею 0,12 га із земель запасу міста (землі комунальної власності, категорія - землі житлової та громадської забудови), яка знаходиться в [ADDRESS] шляхом встановлення огорожі (металевої сітки з металевими стовпчиками) (а.с.24). На підставі даного акту 31.10.2019 року відносно [PERSON] був складений протокол про адміністративне правопорушення № 508-ДК/0193 П/07/01-19 (а.с.28). З припису Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області №508ДК/0195Пр/03/01-19 від 31 жовтня 2019 року слідує, що відповідачу [PERSON] було надано 30-денний строк для усунення порушень земельного законодавства шляхом звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки (а.с.30). Постановою Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області №508-ДК0207По/08/01-19 від 07 листопада 2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КпАП України та накладеного адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. Також в постанові зазначено, що порушенням заподіяно матеріальну шкоду на суму 18389,48 грн. (а.с.31-32). Відповідно до повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області від 07 листопада 2019 року [PERSON] повідомлено у п`ятнадцятиденний термін сплатити розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки у розмірі 18389,48 грн. (а.с.33-34). Згідно копії квитанції від 14 листопада 2019 року [PERSON] штраф в розмірі 170 грн. сплатив (а.с.35). З акту перевірки №610ДК/609/АП/09/01-19 від 05.12.2019 року встановлено, що [PERSON] не виконав умови припису №508ДК/0195Пр/03/01-19 від 31 жовтня 2019 року щодо порушення земельного законодавства (самовільно зайняв та використовує земельну ділянку площею 0,12 га. із земель запасу міста (землі комунальної власності, категорія - землі житлової та громадської забудови), яка знаходиться в [ADDRESS] шляхом встановлення огорожі (металевої сітки з металевими стовпчиками) (а.с.36). На підставі даного акту 05.12.2019 року відносно [PERSON] був складений протокол про адміністративне правопорушення № 610-ДК/0240 П/07/01-19 (а.с.37). Постановою Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області №610-ДК246По/08/01-19 від 12 грудня 2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-5 КпАП України та накладеного адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 160 грн. (а.с.40). Згідно копії квитанції від 24 грудня 2019 року [PERSON] штраф в розмірі 160 грн. сплатив (а.с.41). З припису Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області №610ДК/0243Пр/03/01-19 від 05 грудня 2019 року слідує, що відповідачу [PERSON] було надано 15-денний термін для усунення порушень земельного законодавства шляхом звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки (а.с.42). З акту перевірки №26ДК/01/АП/09/01-20 від 16.01.2020 року встановлено, що [PERSON] не виконав умови припису №610ДК/0243Пр/03/01-19 від 05 грудня 2019 року щодо порушення земельного законодавства, а саме не звільнив самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,12 га, яка знаходиться в [ADDRESS] (а.с.43). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», самовільне зайняття земельної ділянки - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування /оренду/ або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Згідно ст.152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Статтею 211 Земельного кодексу України та ст. 56 Закону України «Про охорону земель» передбачено, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства, зокрема, за самовільне зайняття земельних ділянок. Застосування заходів дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від відшкодування шкоди, заподіяної земельним ресурсам. Така шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Шкода заподіяна самовільним зайняттям відшкодовується на підставі загальних норм ЦК України. Відповідно до п.12, п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 N 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" У випадках самовільного зайняття земельних ділянок, псування, забруднення земель чи вчинення інших порушень земельного законодавства шкода відшкодовується відповідно до статей 211, 212 ЗК, статей 22, 623, 1166, 1172, 1192 ЦК особами, що її заподіяли. При заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки її відшкодовує володілець цього джерела згідно зі статтею 1187 ЦК. Вирішуючи спори про відшкодування власникам землі й землекористувачам шкоди, заподіяної самовільним зайняттям або забрудненням земельних ділянок та іншими порушеннями земельного законодавства, суди мають виходити з того, що відповідно до статті 156 ЗК, статті 1166 ЦК така шкода відшкодовується у повному обсязі. Як вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON] допустив порушення вимог земельного законодавства щодо самовільного зайняття земельної ділянки, яку в подальшому звільнив, однак своїми діями заподіяв шкоду, розмір якої Головним управлінням Держгеокадастру у Чернівецькій області, в ході здійснення заходів контролю дотримання вимог земельного законодавства, визначений з урахуванням відповідних положень Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу №963, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 р. При цьому, відповідно до зазначеної Методики, визначено розмір шкоди, завданої внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки за кадастровим номером 7310136300:16:001:1301, площею 0,12 га у сумі 18389,48 грн. (а.с.32). При цьому, суд погоджується із розрахунками, наданими позивачем, адже останні виконані відповідно до вказаної вище Методики та проведені на підставі встановлених обставин, які знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Так, згідно приписів статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За нормами частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала. За змістом абз.1 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Виходячи з даних вимог закону, аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм діючого законодавства, а також те, що відповідач [PERSON] позов визнав, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про відшкодування шкоди. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Як вбачається з довідки №856609 відповідач [PERSON] є інвалідом 2-ої групи (а.с.79-80). А тому, суд вважає, що частину судового збору, сплаченого Чернівецькою обласною прокуратурою в сумі 2102,00 грн. за вимогу про стягнення шкоди (платіжне доручення №1645 від 28 грудня 2020 року) слід віднести за рахунок Держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. Крім того, як вбачається із заяви виконувача обов`язків керівника Чернівецької місцевої прокуратури Кирика О. від 12 лютого 2021 року, у зв`язку із закриттям провадження справи в частині позовної вимоги про зобов`язання [PERSON] звільнити та повернути територіальній громаді міста Чернівці в особі Чернівецької міської ради самовільно зайняту земельну ділянку, просили вирішити питання щодо повернення частини сплаченого судового збору в сумі 2102,00 грн. за вищевказану позовну вимогу (а.с.83-84). Відповідно до п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Згідно ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету. Ухвалою Шевченківського райсуду м. Чернівці від 15 лютого 2021 року провадження у справі за позовом Виконувача обов`язків керівника Чернівецької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Чернівецької міської ради до відповідача [PERSON] в частині позовної вимоги про зобов`язання [PERSON] звільнити та повернути територіальній громаді міста Чернівці в особі Чернівецької міської ради самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,12 га, що розташована по [ADDRESS] , за кадастровим номером: 7310136300:16:001:1301 - закрито в зв`язку із відсутністю предмету спору (а.с.99-100). Як вбачається з ухвали Шевченківського райсуду м. Чернівці від 15 лютого 2021 року питання щодо повернення судового збору в розмірі 2102,00 грн. не було вирішено. А тому, слід повернути з Державного бюджету частину судового збору в розмірі 2102 грн. за позовну вимогу про зобов`язання звільнити та повернути самовільно зайняту земельну ділянку, на рахунок Чернівецької обласної прокуратури. На підставі викладеного та

Outcome: approved