Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

16 лютого 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом до відповідача [PERSON] про стягнення пені у зв"язку з несвоєчасною сплатою аліментів. Обгрунтовуючи позовні вимоги зазначила, що за рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26.01.2011 року відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти в розмірі ? частини всіх видів доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], 22.03.2007 року, до її повноліття. Свої зобов"язання відповідач не виконує, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 31.01.2015 року становить 3449 грн. 03 коп.. За її розрахунками відповідач повинен сплатити пеню з липня 2014 року по грудень 2015 року в сумі 4911 грн. 49 коп., яку вона просить стягнути. Також, просить стягнути судові витрати по справі: судовий збір та витрати на правову допомогу в сумі 974 грн. 40 коп. Посилаючись на зазначені обставини, просить про задоволення позовних вимог. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідача позовні вимоги не визнав, вважає, що відсутня його вина, крім того зазначає, що державний виконавець невірно визначив суму заборгованості та не врахував, що в період виникнення заборгованості по аліментам він не працював, перебував на обліку в центрі зайнятості як шукаючий роботу. Представник третьої особи відділу ДВС Первомайського міськрайонного управління юстиції в судовому засіданні просив вирішити справу відповідно до чинного законодавства. Суд, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], [INFO]. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26.01.2011 року [PERSON] зобов'язаний до сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів його доходу але не меншу ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття починаючи з 21.12.2010 року. 07.02.2011 року на виконання рішення суду позивачу видано виконавчий лист № 2-228/2011, який вона пред'явила до примусового виконання. 29.01.2015 року державний виконавець Арбузинського районного управління юстиції виніс постанову про закінчення виконавчого провадження по вище зазначеному виконавчому листі та виконавчий лист було направлено за належністю до ВДВС Первомайського МРУЮ по місцю проживання [PERSON], в постанові зазначено, що заборгованість по аліментам складає 3449.03 грн. Постановою державного виконавця відділу ДВС Первомайського міськрайонного управління юстиції від 11.02.2015 року відкрито виконавче провадження ВП № 46428369 з виконання даного виконавчого листа та в цей же день копія постанови направлена боржнику та стягувачу. Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Згідно довідки - розрахунку державного виконавця ВДВС Арбузинського РУЮ Дерій М.А. заборгованість відповідача по аліментам на утримання доньки становить 3449.03 грн. за період з липня 2014 року по січень 2015 року включно. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину. Згідно зі ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 роз'яснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. З урахуванням викладеного суд вважає, в судовому засіданні встановлено факт заборгованості за аліментами та наявність вини відповідача як особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні, так як відповідач є працездатною особою, та не довів поважних причин неможливості сплачувати аліменти своєчасно та в повному обсязі. Неустойка (пеня) нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується лише тим місяцем, протягом якого не проводилось стягнення. Неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів підлягає стягненню саме з часу невиконання рішення суду після відкриття виконавчого провадження про стягнення аліментів, тобто з липня 2014 року. З урахуванням викладеного, сума пені за прострочення сплати аліментів з відповідача саме за період з липня 2014 року по січень 2015 року включно становитиме 4911 грн. 49 коп., виходячи з такого розрахунку: Липень 2014 року - 560.97 грн.х1% х 215 = 1206.08 Серпень 2014 року - 560.97 грн. х 1%х 184 = 1032.18 Вересень 2014року - 560.97 х1%х 154=863.89 Жовтень 2014 року - 591.31х1%х123=727.31 Листопад 2014 року - 591.31 х1%х93=549.91 Грудень 2014 - 591.31х1%х62= 366.61 Січень 2015 - 553.16 х1%х = 171.47 Що стосується доводів відповідача, щодо розміру нарахованих аліментів то вони не заслуговують на увагу. Згідно з ч. 4 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Відповідач розмір аліментів визначений державним виконавцем не оспорював, за такого суд приймає до уваги розрахунок державного виконавця на суму 3449 грн. 03 коп., та вважає його вірним. Вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 974 грн. 40 коп. не підлягають задоволенню відповідно до ст..84 ЦПК України, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами, відсутній договір щодо надання юридичних послуг, розрахунки, акт виконаних робіт, з наданої квитанції не зрозуміло за які саме юридичні послуги сплачено 1 тис. грн.. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір, тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial