Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

29 квітня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Ставківської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON], про визнання права власності у порядку спадкування. На обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що [INFO] в с. Штукар Веселинівського району Миколаївської області помер її батько [PERSON], смерть якого було зареєстровано Ставківською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області за актовим записом № 09. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, увійшло право власності на 4 земельні ділянки загальною площею 6,43 га., надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані в межах території Ставківської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, право власності на які було посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданим 02 січня 2001 року Ставківською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 21. За життя [PERSON] заповіту не склав, а тому у відповідності зі ст. ст. 1223 та 1261 ЦК України право на спадкування за законом у першу чергу одержали вона, як дочка спадкодавця, та його дружина [PERSON]. Провівши поховання [PERSON], вона у встановлений ст. 1270 ЦК України строк звернулася до Веселинівської державної нотаріальної контори, подавши заяву про прийняття спадщини, а [PERSON] подала заяву про відмову від прийняття спадщини. На підставі поданих заяв та наданих документів державним нотаріусом 17 січня 2014 року було заведено Спадкову справу № 3/2014. Після витоку шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, вона звернулася до Державного нотаріуса Веселинівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Оглянувши надані нею документи, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, вказуючи на наявність в Державному акті виправлень в прізвищі власника та посилаючись на ст. 47 Закону України Про нотаріат. Тому вона звернулася з відповідним позовом до суду та просить повністю задовольнити її позовні вимоги. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] уточнили позовні вимоги та підтримали уточнену позовну заяву, просять визнати за позивачем у порядку спадкування право власності на земельні ділянки площами 5,3284 га. кадастровий номер [NUMBER], 0,5017 га. кадастровий номер [NUMBER], 0,4446 га. кадастровий номер [NUMBER], та 0,1600 га. кадастровий номер [NUMBER], загальною площею 6,4347 га., надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані в межах території Ставківської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, успадковані позивачем після смерті [PERSON], який помер [INFO] в с. Штукар Веселинівського району Миколаївської області, право власності якого було посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданим Ставківською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області 2 січня 2001 року та зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 21. При цьому, позивач суду пояснила, що її покійний батько [PERSON] був членом КСП Надія та йому було передано у власність 4 земельні ділянки загальною площею 6,43 га., розташовані в межах території Ставківської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, але при видачі Державного акта було припущено помилку в написанні його прізвища, замість правильного [PERSON], було зазначено [PERSON]. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON], в судовому засіданні суду пояснила, що не заперечує щодо задоволення позовної заяви, оскільки вона відмовилася від прийняття спадщини в установлений законом строк, про що подала нотаріусу відповідну заяву. Представник відповідача Ставківської сільської ради Веселинівського району в судове засідання не зявився, але до суду надійшла заява про визнання позову та розгляд справи у відсутність представника. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], представника позивача [PERSON], третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та з урахуванням наданих доказів, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] в с. Штукар Веселинівського району Миколаївської області помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 22 липня 2013 р. Ставківською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області - (а.с. 8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, увійшло право власності на 4 земельні ділянки загальною площею 6,43 га., надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані в межах території Ставківської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, право власності на які було посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданим 02 січня 2001 року Ставківською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 21. - (а.с. 20). За життя [PERSON] заповіту не склав, а тому у відповідності зі ст. ст. 1223 та 1261 ЦК України право на спадкування за законом у першу чергу одержала позивачка, як дочка спадкодавця, та його дружина [PERSON]. Провівши поховання [PERSON], обоє спадкоємців у встановлений ст. 1270 ЦК України звернулися до Веселинівської державної нотаріальної контори, позивачка подала заяву про прийняття спадщини, а [PERSON] подала заяву про відмову від прийняття спадщини. На підставі поданих заяв та наданих документів державним нотаріусом 17 січня 2014 року було заведено Спадкову справу № 3/2014. Після витоку шестимісячного строку з дня відкриття спадщини позивачка звернулася до Державного нотаріуса Веселинівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак нотаріусом 09.12.2014 р. за вих. № 1376/01-16 було надано розяснення про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв'язку з наявністю в Державному акті підчистки у прізвищі спадкодавця - (а.с. - 10). У звязку з цим позивачка [PERSON] звернулася до відділу Держземагенства у Веселинівському районі Миколаївської області, де було надано письмову інформацію за № 31-28-0.4-1048/2-15 від 09.04.2015 року, де зазначено, що [PERSON] значиться в Списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), що додається до державного акта на право колективної власності на землю за № 7. Також було вказано, що в подальшому на підставі рішення Ставківської сільської ради від 04 липня 2000 року №8 [PERSON] було видано Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 02 січня 2001 року, в якому його прізвище помилково було зазначено "[PERSON]" замість правильного "[PERSON]". - (а.с.19) Відповідно до архівного примірника Державного акта, який зберігається у відділі Держземагенства, виправлення до Державного акта не вносилося, що підтверджується копією цього примірника. - (а.с. 20) Таким чином, в позасудовому порядку позивачка позбавлена можливості оформити своє право власності на успадковане майно. Відповідно до ст.16 ЦК України одним із способів захисту порушеного права чи інтересу може бути визнання права. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. Крім того, ст.1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки позивачка прийняла спадщину в установлений ст.1270 ЦК України строк, то спадщина належить їй з часу її відкриття. Згідно зі ст. 1225 ЦК України та ст.131 ЗК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Таким чином, виходячи з викладеного, враховуючи, що позивачка прийняли спадщину в установленому законом порядку, і що її право на спадщину ніким не оспорюється, то суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved