Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

[PERSON], яка діє в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися з позовом до [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, третя особа Центр надання адміністративних послуг сектору з питань державної реєстрації Кременчуцької районної державної адміністрації про визнання права власності за набувальною давністю, посилаючись на наступне. Рішенням № 20 від 02.06.2004 року 20 сесії 24 скликання [PERSON] сільської ради «Про приватизацію житлового фонду, в тім числі незавершеного будівництва, що є комунальною власністю [PERSON] сільської ради», було передано [PERSON] для проживання житловий будинок за адресою с. Варакути, вул. Нова, буд. 25. З цього часу по день своєї смерті 08.09.2008 року [PERSON] постійно проживав у даному будинку та обслуговував його. За свого життя [PERSON] не встиг оформити право власності на вказаний будинок. Після його смерті в будинку залишилися проживати позивачі по справі та продовжують проживати в будинку по даний час. Позивачі по справі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] являються дітьми померлого [PERSON] [PERSON], [INFO], являється онукою померлого [PERSON]. Матірю [PERSON] являється [PERSON], яка померла 26.07.2006 року. [PERSON] являється опікуном неповнолітньої [PERSON] Позивачі вказують, що за свого життя та на день своєї смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою [INFO]. Разом з ним на день його смерті за вказаною адресою були зареєстровані та фактично проживали позивачі. Позивачі продовжують проживати в вказаному будинку та обслуговувати його по день розгляду справи в суді, утримують його в придатному для проживання стані, сплачують комунальні послуги, обробляють присадибну земельну ділянку, здійснюють обслуговування вказаного житлового будинку. На підставі викладеного позивачі [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], просили суд постановити рішення, яким визнати за кожним із них право власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями за адресою Кременчуцький район, с. Варакути, вул. Нова, буд. 25, що складається з житлового будинку літ. «А», погріб під частиною будівлі літ. «Бп», сарай літ. «Б», убиральня літ. «В»., за набувальною давністю. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від позивачів на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному осязі, просили їх задовольнити. Надали до суду ориганіли квитанцій про оплату житлово - комунальних послуг. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав клопотання про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, при винесенні рішення покладався на розсуд суду. Додатково зазначив, що згідно рішення № 20 від 02.06.2004 року 20 сесії 24 скликання [PERSON] сільської ради «Про приватизацію житлового фонду, в тім числі незавершеного будівництва, що є комунальною власністю [PERSON] сільської ради», було прийнято рішення про передачу у приватну власність житлового будинку за адресою с. Варакути, вул. Нова, буд. 25 [PERSON]. Представник третьої особи Центру надання адміністративних послуг сектору з питань державної реєстрації Кременчуцької районної державної адміністрації в судове засідання не зявився, про час та дату слухання справи був повідомлений належним чином. Відповідно до статей 3,4,15 ЦПК України особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, оспореного або невизнаного права у спосіб, передбачений ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України. Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що 29 травня 2004 року Колективним сільськогосподарським підприємством «Кременчуцьке» було винесено Наказ № 7-2, згідно якого було прийнято рішення про безоплатну передачу у комунальну власність [PERSON] сільської ради обєкти житлового фонду, в тому числі житловий будинок за адресою с. Варакути, вул. Нова, буд. 25. Згідно рішення сесії [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 02.06.2004 року за № 10 «Про прийняття у комунальну власність житлового фонду, в тому числі незавершеного будівництва» було затвердженого акт прийомки передачі обєкта житлового фонду, в тому числі незавершеного будівництва та вказані обєкти були прийняті безоплатно в комунальну власність сільської ради. Згідно рішення 20 сесії 24 скликання [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 02.06.2004 року «Про приватизацію житлового фонду, в тім числі незавершеного будівництва, що є комунальною власністю [PERSON] сільської ради» житловий будинок за адресою Кременчуцький район, с. Варакути, вул. Нова, буд. 25, був переданий у приватну власність [PERSON], який помер 08.09.2008 року. Факт смерті [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-КЕ № 107771, виданого [PERSON] сільською радою Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 32. Позивач [PERSON] являється дочкою померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія ІІ-КЕ № 362224, виданого [PERSON] сільською радою Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 37. Позивач [PERSON] являється сином померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження серія ІІ КЕ № 410550, виданого [PERSON] сільською радою Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 30. Позивач [PERSON] являється сином померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження серія ІІІ КЕ № 287322, виданого [PERSON] сільською радою Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 21. Позивач [PERSON], [INFO], в інтересах якої діє опікун [PERSON], являється онукою померлого [PERSON]. Матірю [PERSON] являється [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія І КЕ № 004890, виданого [PERSON] сільською радою Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 4. [PERSON] померла 26.07.2006 року. У звязку зі смертю [PERSON] матері [PERSON], розпорядженням голови Кременчуцької районної державної адміністрації від 30.04.2010 року за № 405 [PERSON] було призначено опікуном над малолітньою дитиною сиротою [PERSON] до досягнення нею повноліття, до 16.02.2023 року. [PERSON] було призначено опікуном над житлом на яке має право дитина житловий будинок за адресою Кременчуцький район, с. Варакути, вул. Нова, буд. 25. За свого життя та на день своєї смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою [INFO]. Разом з ним на день його смерті за вказаною адресою були зареєстровані та фактично проживали позивачі - [PERSON], [PERSON] М,І., [PERSON] та [PERSON], що підтверджується Довідкою [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 21.12.2016 року за № 2821. Таким чином, з моменту вселення до будинку померлого [PERSON] в 2004 році, правонаступниками якого є позивачі, які продовжили проживати в будинку, утримувати його, проводити ремонти, обробляти земельну ділянку, і по цей час вони відкрито, безперервно користуються зазначеним будинком, за власний рахунок здійснювали поточні ремонти в цьому житловому будинку, регулярно сплачували та сплачують комунальні платежі, в тому числі за користування електроенергією. Відповідно до статей 3, 4, 15 ЦПК України особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, оспореного або невизнаного права у спосіб, передбачений ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст. 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. У відповідності до пункту 9 роз'яснень Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першоїстатті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Згідно п. 11 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 01 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 01 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 01 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. У відповідності до п. 13 Постанови пленуму ВССУ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав"№ 5 від 07.02.2014 року можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Згідно з п. 14 Постанови пленуму ВССУ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року, виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Викладене свідчить про те, що у відповідності до норм ч. 1 ст. 344 ЦКУ, з урахуванням норм п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦКУ, десятирічний строк давнісного володіння [PERSON], правонаступниками якого є позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] житловим будинком (нерухомим майном) починає свій перебіг з 1 січня 2005 року та спливає 01.01.2016 року, який, на час подання цього позову, вже минув, що свідчить про виникнення у них законних підстав для набуття права власності на житловий будинок за набувальною давністю.

Outcome: approved