Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

28.04.2015 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось із позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки - нежитлової будівлі кафе-бару, загальною площею 663,2 кв.м., розташованої по вул.В.Терешкової, 35а в м.Одесі шляхом продажу цього майна на прилюдних торгах. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що між АКБСР «Укрсоцбанк» та [PERSON] 01.06.2007 року був укладений кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 210 000 дол.США, а остання зобовязалась щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 12,85 % річних, здійснювати щомісячне погашення кредиту у строк до 31.05.2017 року. Виконання зобовязання за кредитним договором було забезпечено іпотечним договором - реєстровий №3043, укладеним між банком та [PERSON] За умовами договору останній передав в іпотеку банку нежитлові будівлі кафе-бару, загальною площею 663,2 кв.м., розташовані по вул. В.Терешкової, 35а в м.Одесі. Позивач стверджував, що через неналежне виконання [PERSON] умов кредитного договору №2007/13-2.06/344 станом на 30.03.2015 рік виникла заборгованість перед банком у загальному розмірі 121\~312, 44 дол. США, що еквівалентно 2\~843\~882,02 грн. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивачем був обраний спосіб захисту порушеного права як звернення в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором №2007/13-2.06/344 від 01.06.2007 року стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу цього майна на прилюдних торгах. Представник позивача в останнє судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій наполягав на задоволенні позову на підставі наявних у справі доказів. Відповідачі в судове засідання не з'явились, є обізнаними про розгляд справи, неодноразово повідомлялись про її розгляд в порядку статей 74,76 ЦПК України. Враховуючи строки розгляду цивільної справи, яка перебуває в провадженні суду з 28.04.2015 року суд ухвалив слухати її за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи та наявні докази, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 01.06.2007 року між АКБСР «Укрсоцбанк» (правонаступник ПАТ «Укрсоцбанк») та [PERSON] укладений кредитний договір №2007/13-2.06/344. За умовами договору банк надав позичальнику кредит в розмірі 210 000 дол.США. Вказані обставини не оспорюються відповідачами. Відповідач [PERSON] зобовязалась щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 12,85 % річних, здійснювати щомісячне погашення кредиту у строк до 31.05.2017 року. Виконання зобовязання за кредитним договором було забезпечено іпотечним договором - реєстровий №3043, укладеним між банком та відповідачем [PERSON] Іпотечний договір у встановленому законом порядку посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу (реєстровий номер 93). Як вбачається із тексту договору сторонам розяснені його наслідки. Так, відповідно до п.1.1. договору іпотеки [PERSON] передав в іпотеку банку нерухоме майно нежитлові будівлі кафе-бару, загальною площею 663,2 кв.м., розташовані по вул. В.Терешкової, 35а в м.Одесі. Предмет іпотеки належить на праві власності іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності серії САА №430777. За ст. 4 іпотечного договору ПАТ «Укрсоцбанк» отримав право звернення стягнення на предмет іпотеки. Вказані положення договору відповідають загальним засадам ЦК України, Закону України «Про іпотеку». Станом на час звернення банку до суду на 30.03.2015 року через порушення [PERSON] умов договору про надання кредиту №2007/13-2.06/344 від 01.06.2007 року, а саме взятих на себе зобовязання в частині повернення кредиту щомісячними платежами утворилась заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 121\~312, 44 дол. США, що еквівалентно 2\~843\~882,02 грн. Заборгованість складається з : -суми заборгованості по кредиту 107\~109,62 дол.США.; -пені за прострочений основний борг по кредиту 14\~158, дол.США.; -пені за несвоєчасне повернення відсотків 44, 53 дол.США. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком, наданим позивачем. Розрахунок зроблений фахово, відповідачами в процесі розгляду справи не спростований. Позивачем в межах ст.16 ЦК України, спеціального закону «Про іпотеку» обраний такий спосіб захисту порушеного права як звернення стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно нежитлові будівлі кафе-бару, загальною площею 663,2 кв.м., розташовані по вул. В.Терешкової, 35а в м.Одесі шляхом продажу цього майна на прилюдних торгах. За ч. 1 ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону: у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В\~цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Положення\~ ч. 1 ст. 12 цього Закону не є\~перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у\~встановленому законом порядку. Обрання такого судового способу захисту права банку узгоджується, зокрема, і з статтями 572, 575 ЦК України, розділом 4 іпотечного договору, \~Постановами Верховного Суду України\~від 14.09.2016 у справі № 6-1219цс16, від 2.11. 2016 в справі № 6-2457цс16, тощо. Відповідно до вимог закону та іпотечного договору банком була направлена відповідна вимога відповідачам. За своїм змістом вимога відповідає вимогам закону. Вимога отримана кожним з відповідачів 07.07.2014 року (поштові повідомлення 6502608458830, 6502608458813), однак в добровільному порядку не виконана. При вирішенні спору суд враховує, що порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду, який врегульований\~статтею 39 Закону України "Про іпотеку", якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої\~статтею 38 цього Закону. Вказана норма закону узгоджується із п. 42 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізовано Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року зазначено, що в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Оцінка майна за звітом ТОВ «БІЗНЕС АССІСТ» від 14.04.2017 року складає 12868733 грн., що є достатнім для задоволення вимог банку. Повноваження субєкта оціночної діяльності підтверджуються свідоцтвом від 10.10.2013 року № 10948. Враховуючи викладене, вимоги банку є обґрунтованими та доведеними ним в процесі розгляду справи. При вирішенні спору суд враховує розбіжності вартості предмета іпотеки та виниклої заборгованістю за кредитним договором. Поряд із тим, вказане не може бути підставою відмови у позові, оскільки статтею 37 Закону України "Про іпотеку"передбачено, що у разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Окрім того, відповідно до Законів України «Про іпотеку» та «Про виконавче провадження» Іпотекодержатель, який реалізував предмет іпотеки, надсилає іпотекодавцю, боржнику, який є відмінним від іпотекодавця, та іншим іпотекодержателям звіт про розподіл коштів, що надійшли від продажу предмета іпотеки. Решта виручки повертається іпотекодавцю. Таке формулювання дозволяє стверджувати, що кошти, отримані від продажу, повинні поступити на рахунок іпотекодержателя та вже він зобовязаний решту повернути іпотекодавцю. Вказаний порядок не є предметом судового розгляду, має бути врегульований при виконанні судового рішення. Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved