Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, мотивуючи її тим, що вона з 1987 року по 1998 рік працювала на посаді швачки у Черкаському виробничому швейному обєднанні «Укршвейпром» Міністерства легкої промисловості, яке з жовтня 1991 року було перейменоване на Черкаське виробниче обєднання державної корпорації виробників товарів легкої промисловості, з серпня 1992 року на Спільне українське-литовське підприємство «Вайсе», з грудня 1992 року в Орендне підприємство «Черкаська швейна фабрика», з 1993 року в Акціонерне товариство «Спільне українське-литовське підприємство з іноземною інвестицією «Вайсе». Під час оформлення заявником пенсії, їй було повідомлено про неможливість нарахування останньої за період трудового стажу з 1987 року по 1992 рік, оскільки в архівній довідці № 1529, 43541-А від 17.07.2017 року вказано, що в архівних документах за даний період заявниця вказана як [PERSON], замість правильного «Іванівна». Дана помилка перешкоджає [PERSON] в оформленні пенсії, у звязку з чим заявниця звернулася з відповідною заявою до суду в якій просила встановити факт належності їй вищевказаної архівної довідки. В судове засідання заявниця не зявилась, проте в матеріалах справи наявна письмова заява її представника [PERSON] в якій останній просить розглянути заяву без його участі та участі [PERSON] Представник заінтересованої особи Головного Управління пенсійного фонду України в Черкаській області в судове засідання не зявився, проте в матеріалах справи наявне письмове пояснення представника [PERSON], який зазначає, що у звязку з помилкою в довідці щодо зазначення імя по-батьковій особи, не можливо брати вказаний документ до уваги при призначенні пенсії. Представник заінтересованої особи покладається на розсуд суду щодо вирішення заяви і просить її розглядати без його участі. Дослідивши наявні матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи. Згідно даних трудової книжки, виданої на імя [PERSON] від 03.07.1987 року, Серії БТ-І № 9829867, з вказанням посади, як швея мотористка,03.08.1992 року [PERSON] звільнена по переводу на спільне українське-литовське підприємство «Вайсе». 04.06.1998 року заявницю звільнено за власним бажанням з Акціонерного товариства «Спільне українське-латвійське» підприємство з іноземною інвестицією «Вайсе». В паспорті громадянина України, серії НЕ №584008 від 02.12.2009 року, виданого Черкаським РВ УМВС України в Черкаській області, у картці фізичної особи-платника податків ДПІ у Черкаському районі № [NUMBER], у пенсійному посвідченні № [NUMBER] від 31.07.2017 року заявник вказана як [PERSON]. З архівної довідки від 17.07.2017 року № 1529,43541-А вбачається, що за документами Черкаського виробничого швейного обєднання «Укршвйпром» Міністерства легкої промисловості, з жовтня 1991 року перейменованого у Черкаське виробниче швейне обєднання державної корпорації виробників товарів легкої промисловості, з серпня 1992 року у Спільне українсько-латвійське підприємство «Вайсе», з грудня 1992 року в Орендне підприємство «Черкаська швейна фабрика», з 1993 року в Акціонерне товариство «Спільне українсько-латвійське підприємство з іноземною інвестицією «Вайсе», які зберігаються в архівному відділі, встановлено [PERSON] «Гарбут» [PERSON] (1987-1992 р.р.), [PERSON] (1993 р) працювала у підприємстві. Відповідно до п.6 ч.1\~ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п.7, п. 12\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №5\~«Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.При розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Встановлення даного факту для заявника має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, в даному випадку нарахування пенсії. Приписами п.1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1\~статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») . В силу\~ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. Отже, в своїй сукупності проаналізувавши відповідне законодавство, з урахуванням наявних доказів по справі і принципу юридичної визначеності, суд вважає, що заява є законною, обґрунтованою, та підлягає задоволенню. З наявних доказів вбачається, що в архівній довідці від 17.07.2017 року № 1529,43541-А, помилково зазначено імя по-батькові заявника, замість правильного «Іванівна», помилково вказано «[PERSON].»

Outcome: approved