Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Христинівського районного сектору управління державної міграційної служби України в Черкаській області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації. Просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS]. Зобов'язати Христинівський районний сектор управління Державної міграційної служби України в Черкаській області зняти з реєстрації місця проживання [PERSON] у будинку [ADDRESS]. При цьому посилався на те, що згідно договору дарування житлового будинку від 12.02.2002 р. йому на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS]. З відповідачем по справі, він перебував у зареєстрованому шлюбі з 14.05.2011р. по 13.12.2013 р. (копія свідоцтва про розірвання шлюбу додається). Реєстрацію місця проживання відповідача у належному йому вище зазначеному житловому будинку було проведено 15.04.2011 р., що стверджується записом у будинковій книзі для прописки громадян, що проживають в [ADDRESS]. У серпні 2013 року відповідач полишила зареєстроване місце свого проживання та стала проживати в іншому будинку та до дня подання цієї позовної заяви, жодного разу не проживала та не користувалася належним позивачу будинком [ADDRESS], не бере участі в його утриманні, оплаті комунальних послуг, тощо. На його пропозиції щодо добровільного зняття з реєстрації місця проживання у належному йому житловому будинку відповідачка відповідає категоричною відмовою. У судове засідання позивач не з'явився надав суду заяву, в якій просить справу розглядати в його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю; Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явились по невідомій суду причині, про час, місце та дату розгляду справи повідомлена належним чином. Представник третьої особи Управління ДМС України в Черкаській області у судове засідання не з'явився, проте від нього надійшла заява з проханням розглянути справу без участі представника, в своїй заяві також зазначає, що при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно договору дарування житлового будинку від 12.02.2002 року посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом Христинівського районного нотаріального округу та, який зареєстровано в реєстрі під №566, позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS]. З відповідачем по справі, позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з 14.05.2011 по 13.12.2013 роки. Реєстрацію місця проживання відповідача у належному мені вище зазначеному житловому будинку було проведено 15.04.2011 р., що стверджується записом у будинковій книзі для прописки громадян, що проживають в [ADDRESS]. У серпні 2013 року відповідач полишила зареєстроване місце свого проживання та стала проживати в іншому будинку, й з того часу та до дня подання до суду даної позовної заяви, жодного разу не проживала та не користувалася належним мені будинком [ADDRESS], не бере участі в його утриманні, оплаті комунальних послуг, тощо. На пропозиції позивача щодо добровільного зняття з реєстрації місця проживання у належному йому житловому будинку відповідачка відповідає категоричною відмовою. Через своє особисте неприязне ставлення до мене, відповідач знаючи про те, що зареєстроване її місце проживання у належному позивачу будинку, погіршує його матеріальне становище через те, що він вимушений сплачувати комунальні платежі з урахування зареєстрованих у ньому осіб. Статтею 64 ЖК УРСР (права і обов'язки членів сім'ї наймача) передбачено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Статтею 150 ЖК УРСР встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу Української PCP, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Так, як відповідач у зареєстрованому місці проживання [ADDRESS] відсутня більше року, вона в силу ч. 1 ст. 71 ЖК Української PCP вважається такою, що втратила право нею користуватися. Згідно ст. 72 цього ж Кодексу, визнання особи такою що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Задоволення позовних вимог про визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням є достатнім для подальшого її зняття з реєстрації місця проживання на підставі ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні". Згідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки відповідач вже більше року відсутня за місцем реєстрації по [ADDRESS], то вона повинна бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за вказаною адресою.

Outcome: partial