Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

[PERSON] в особі представника - адвоката Зубенко О.А. звернулася до суду з позовом до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно -Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), треті особи: Акціонерне товариство «Укрсиббанк», приватний виконавець Хохлов К.К. про звільнення майна з-під арешту, обґрунтовуючи вимоги тим, що позивач [PERSON] є власником 1/2 частини буд. [ADDRESS] . Дізнавшись про арешт належного їй нерухомого майна , який було накладено Заводським ВДВС Запорізького МУЮ при примусовому виконанні виконавчого листа№ 332/6198/13-ц від 02.07.2014 р., виданого Заводським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з [PERSON] , на користь АТ «Укрсиббанк» заборгованості у розмірі 173160,37 грн., постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №44668614 від 26.09.2014 року , позивач звернулася до Заводського ВДВС у м.Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) з заявою про зняття арешту з майна, оскільки нею всі боргові зобов`язання перед АТ «Уксиббанк» виконані в повному обсязі. Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача адвокат Зубенко О.А. надав заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, але був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Відзиву на позов відповідач не надав , ніяких заяв та клопотань на адресу суду від відповідача не надходило. Треті особи: приватний виконавець Хохлов К.К. та представник третьої особи АТ «Укрсиббанк» в судове засідання не з`явились , причини неявки суду не відомі, але вони були належним чином повідомлені про дату , час і місце розгляду справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач [PERSON] є власником 1/2 частини буд. [ADDRESS] . Дізнавшись про арешт належного їй нерухомого майна , який було накладено Заводським ВДВС Запорізького МУЮ при примусовому виконанні виконавчого листа№ 332/6198/13-ц від 02.07.2014 р., виданого Заводським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з [PERSON] , на користь АТ «Укрсиббанк» заборгованості у розмірі 173160,37 грн., постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №44668614 від 26.09.2014 року , позивач звернулася до Заводського ВДВС у м.Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) з заявою про зняття арешту з майна. Згідно відповіді Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) : «Згідно даних Єдиного Державного реєстру виконавчих проваджень 17.09.2017 р. до Заводського ВДВС міста Запоріжжя надійшов на виконання виконавчий лист № 332/6198/13-ц від 02.07.2014, виданий Заводським районним судом м.Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ "УкрСиббанк" суми боргу в розмірі 173 160,37 грн. 17.09.2017 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 09.10.2017 року в порядку п. 2 ст. 37 винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу. Відповідно до п. 1 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавчий лист № 332/6198/13-ц від 02.07.2014, виданий Заводським р/с м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ "УкрСиббанк" суми боргу в розмірі 173 160,37 грн. перебував на виконанні у приватного виконавця Хохлова К.К., який виконав виконавче провадження фактично, закрив провадження за фактичним виконанням та скасував всі заходи забезпечення виконавчого провадження та арешти, що ним були накладені( а.с. 12, 62). 28.04.202028.04.2020 року приватним виконавцем Хохловим К.К., в порядку ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку зі стягненням з боржника [PERSON] заборгованості за виконавчим провадженням№ 61493627 винесено постанову про зняття арешту з усього нерухомого та рухомого майна , що належить боржнику [PERSON] та вилучено відповідні записи про обтяження з Державного реєстру обтяжень рухомого майна та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.» (а.с. 12,14) Відповідно до відповіді АТ «Укрсиббанк» вих. №24-1-01/80687 від 08.05.2020 року жодних фінансових претензій банк до [PERSON] не має, усі боргові зобов`язання виконані у повному обсязі.(а.с. 15). Таким чином , позивачем виконані всі боргові зобов`язання в межах виконавчого провадження , відповідно до якого було накладено арешт на нерухоме майно боржника. Згідно листа в.о. начальника Заводського ВДВС у місті Запоріжжі № 23738 від 29.05.2020 року в провадженні Заводського ВДВС відсутні матеріали виконавчого провадження, відповідно якого було накладено арешт, а тому відповідач не може вчинити відповідні дії про звільнення нерухомого майна з під арешту(а.с.10). Згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»: «Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.» Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди , відповідно до закону за своєю волею , незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом власності особи відповідно до вимог ст.ст. 379, 382 ЦК України може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають можливість використовувати житло для власного проживання, членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до вимог ст. 150 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Вимогами ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований, тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved