Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] ,\~Білинської сільської\~ради Рахівського\~району Закарпатської\~області,\~виконавчого комітету\~Білинської сільської\~ради Рахівського\~району Закарпатської\~області про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом та визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивує тим, що за свого життя її мати, [PERSON] , як спадкодавець, склала заповітне розпорядження (заповіт), посвідчений 21 березня 2001 року нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори Закарпатської області за №442, згідно якого в разі відкриття спадщини все її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належатиме матері на день її смерті, і на що вона матиме право, вона заповіла їй, [PERSON] . [INFO] її мати, [PERSON] , померла, про що виконавчим комітетом Білинської сільської ради Рахівського району, Закарпатської області було вчинено відповідний запис акта про смерть за №5 від 03 липня 2017 року. Після її смерті, у відповідності до частин 1-2 статті 1220 Цивільного кодексу України (від 16.01.2003\~№435-IV) відкрилася спадщина на все спадкове майно, належне їй на праві приватної власності, в тому числі, на те, на яке вона має відповідне право. Таким майном, являється, в тому числі й зокрема, житловий будинок № [NUMBER] сім) [ADDRESS] . Являючись спадкоємцем за заповітом від 21 березня 2001 року вона, у відповідності до положень частини 1 статті 1269 Цивільного кодексу України, подала нотаріусу за місцем розташування спадкового майна заяву про прийняття спадщини за заповітом та проконсультувалася щодо порядку отримання нею свідоцтва про право на спадщину за законом після спливу строку, встановленого статтею 1270 цього ж Кодексу. Після того, зокрема, 06 лютого 2018 року, вона звернулася із заявою до нотаріуса Рахівської державної нотаріальної контори Закарпатської області про отримання у відповідності до Розділу 5 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері, [PERSON] . Однак, у видачі такого свідоцтва їй було відмовлено в зв`язку з існуванням заповіту, складеного від імені її матері, [PERSON] , 05 листопада 2013 року секретарем виконавчого комітету Білинської сільської ради Рахівського району, Закарпатської області за №120 на ім`я/користь громадянина [PERSON] . Згідно даного заповіту, спадкодавець, [PERSON] , на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті, і на що вона за законом матиме право, а також належний їй на праві особистої власності житловий будинок № [ADDRESS] ( [ADDRESS] ), [ADDRESS] знаходиться [ADDRESS] села Білин, [ADDRESS] району [ADDRESS] , заповіла [PERSON] . Не погоджуючись із даними обставинами, вона звернулася через Рахівський районний суд Закарпатської області до відповідачів [PERSON] , виконавчого комітету Білинської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета\~ спору: Рахівська державна нотаріальна контора Закарпатської області, [PERSON] про визнання заповіту недійсним, посилаючись на те, що положеннями ч.2 ст.215 ЦК України встановлені обставини, за якими недійсним є правочин, якщо його недійсність встанавлена законом (нікчемний правочин). Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 12.06.2018 по справі №305/268/18, провадження по справі 2/305/339/18 у позові про визнання заповіту недійсним їй було відмовлено з тих підстав, що нею перед судом ставилася вимога саме про визнання заповіту недійсним, однак, в ході судового розгляду нею не доведено, а матеріалами справи не встановлено підстав для визнання недійсності оспорюваного заповіту, тому у задоволенні заявлених позовних вимог щодо недійсності заповіту слід відмовити, як у недоведених. Разом з тим, суд першої інстанції, з посиланням на правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 06.09.2017 по справі №6-2424 цс 16, проаналізувавши вище наведені правові норми та дійсні обставини цивільної справи №305/268/18 встановив, що заповіт, складений від імені [PERSON] на користь [PERSON] та посвідчений 05.11.2013 посадовою особою органу місцевого самоврядування - секретарем виконкому Білинської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області Кабаль О.В., складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, отже в силу ч.1 ст.1257 ЦК Укаїни, є нікчемним та не потребує визнання його таким судом. Тобто, судовим рішенням по справі №305/268/18, провадження №2/305/339/18, зокрема, його мотивувальною частиною встановлено нікчемність заповіту, складеного від імені [PERSON] на користь [PERSON] та посвідченого 05.11.2013 секретарем виконкому Білинської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області. Рішення, в силу положень ч.1 ст.273 ЦПК України, набрало законної сили і у відповідності до положень ч.4 ст.82 цього ж Кодексу, містить в собі обставини, які встановлені рішенням суду в цивільній справі, яке набрало законної сили та не доказується при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Зважаючи на наведені обставини та на те, що рішенням суду першої інстанції встановлений висновок щодо нікчемності заповіту №120, посвідченого 05.11.2013 секретарем виконкому Білинської сільської ради від імені [PERSON] на користь [PERSON] , нею, 03.08.2018, до Рахівської ДНК подано заяву про повторний розгляд її питання щодо видачі їй, як спадкоємцю за заповітом від 21.03.2001 №442, свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно в цілій частині, яким являється 1/1 (одна ціла) частина спадкового майна, а саме - житлового будинку разом із надвірними спорудами та господарськими прибудовами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який до дня смерті належав спадкодавцю, а саме її матері, [PERSON] . Постановою нотаріуса №5 від 13.02.2019, державним нотаріусом Рахівської ДНК, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з тим, що на спадкове майно, яке являється предметом спору, Рахівською ДНК 20.12.2018 за реєстром №1-1073 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім`я [PERSON] . Ввважає, що нотаріус в порушення вимог ст.215 ЦК України, не взяв до уваги нікчемності заповіту, складеного на ім`я відповідача, видавши останньому свідоцтво про право на спадщину за нікчемним заповітом. В зв`язку з наведеним таке свідоцтво підлягає скасуванню у відповідності до положень ст.1301 ЦК України. Згідно фактичних обставин цього цивільного спору в даному випадку спадкування здійснюється за заповітом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві, [PERSON] , на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті. Заповіт, складений 21.03.2001 від імені [PERSON] її ім`я, який посвідчений та зареєстрований в реєстрі за №442 державним нотаріусом Рахівської ДНК, на даний час є чинним, що підтверджується дійсним витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №55865747, виданим 16.04.2019 Рахівською ДНК. Спадщина в порядку вимог ст.1268 ЦК України нею прийнята. Її звернення до суду із вимогою визнання за нею права власності на спадкове майно, в цілій частині, зумовлене порушенням, її права на оформлення власності в порядку спадкування за заповітом, зокрема у видачі їй свідоцтва про право на спадщину в її користь. Згідно інвентаризаційної справи №46, зокрема, зі зведеного акту оцінки одноквартирного (садибного) житлового будинку, плану будинку, експлікації приміщень до плану будинку [ADDRESS] , даний спадковий будинок на сьогоднішній час технічно придатний для його використання за цільовим призначенням. Згідно виписки з погосподарської книги №13 за 2011-2015 роки с. Білин, №207, Рахівського району, Закарпатської області, виданої Білинською сільською радою, Рахівського району, Закарпатської області, виданої Білинською сільською радою, Рахівського району, Закарпатської області 18.04.2019 за №116, рік побудови будинку - 1980, а за останнім рахується земельна ділянка, площею 0,25 гектара, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. На підставі наведеного, просила венести рішення, яким свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 20.12.2018 державним нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори Закарпатської області та зареєстроване за реєстром №1-1073 на ім`я [PERSON] , визнати недійсним в цілому. Визнати за громадянкою [PERSON] , право власності на 1/1 (в одній цілій) частині на житловий будинок [ADDRESS] , з надвірними [ADDRESS] та господарськими спорудами, [ADDRESS] земельною ділянкою, площею, [ADDRESS] гектара [ADDRESS] селі Білин [ADDRESS] Рахівського району, Закарпатської області. Разом з\~позовною заявою,\~позивачем [PERSON] подано заяву про забезпечення позову. Ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 24.04.2019 заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову - задоволено частково. Накладено арешт на житловий будинок [ADDRESS] ( [ADDRESS] разом [ADDRESS] та господарськими спорудами та на [ADDRESS] земельну ділянку площею 0,25 [ADDRESS] цілих [ADDRESS] сотих) гектара, [ADDRESS] розташовані по [ADDRESS] імені [ADDRESS] селі [ADDRESS] . Заборонено громадянину [PERSON] , вчиняти особисто чи через третіх осіб будь-які дії, які б були направлені на перебудову, добудову, прибудову, розбудову, демонтаж, розібрання, знищення будь-яким способом житлового будинку [ADDRESS] (двісті дев`яносто сім), його надвірних споруд та/чи господарських будівель, що розташовані по [ADDRESS] , виготовлення правовстановлюючих документів, в тому числі, вчинення дій, направлених на відчуження майна будь-яким способом. Заборонено Білинській сільській раді Рахівського району Закарпатської області та її виконавчому комітету на вчинення дій, які б були направлені на виготовлення будь-яких документів чи на прийняття будь-яких рішень стосовно земельної ділянки площею 0,25 (нуль цілих двадцять п`ять сотих) гектара, яка відведена під будівництво та обслуговування житлового будинку № [ADDRESS] (двісті дев`яносто сім), господарських будівель та споруд, що знаходиться на [ADDRESS] села Білин [ADDRESS] району, Закарпатської області. Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області Марусяк М.О. від 08.05.2019, відкрито провадження у справі. Вирішено розглядати справу у порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 10:30 годину 10 червня 2019 року. Залучено до участі у справі: Рахівську державну нотаріальну контору Закарпатської області, [PERSON] ,\~ як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета\~ спору. Надано відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження для подачі відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 10.06.2019 підготовче провадження у справі закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні, позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позовній заяві. Представник позивача [PERSON] зазначила, що рішенням суду від 12.06.2018 по справі №305/268/18, яке набрало законної сили 24.07.2018 встановлено, нікчемність заповіту складеного від імені [PERSON] на користь [PERSON] . В зв`язку з наведеним, її довірителька 03.08.2018 звернулася до Рахівської ДНК із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21 березня 2001 року за №442. Однак, у цьому їй було відмовлено у зв`язку з видачею 20 грудня 2018 року відповідачу [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05 листопада 2013 року за №120. Враховуючи ту обставину, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом відповідачу [PERSON] видано на підставі недійсного (нікчемного) заповіту, просила визнати таке свідоцтво недійсним та визнати за її довірителькою [PERSON] право власності в цілій частині на все майно належне на праві власності громадянці [PERSON] . Питання про відшкодування судових витрат позивачем [PERSON] та її представником [PERSON] в судовому засіданні не ставилося. Відповідач, [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Вважає їх безпідставними та необгрунтованими. Просив відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача, [PERSON] в судовому засіданні, позовні вимоги заперечила. Зазначила, що визнання заповіту недійсним заповіту, у відповідності до ст.1254 ЦК України, не відновлює чинність попереднього заповіту. В разі визнання заповіту недійсним, спадкування здійснюється за законом. Разом з тим, позивачем та її представником не надано доказів того, що [PERSON] у момент підписання заповіту не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними чи заповіт складений під впливом насильства. Також зазначила, що саме державний натаріус, повинна була встановити нікчемність заповіту складеного 05 листопада 2013 року [PERSON] на користь [PERSON] . Однак, державний нотаріус цього не зробила та, відповідно видала її довірителю свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Просила взяти до уваги той факт, що позивачем та її представником не надано жодного доказу, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті її матері [PERSON] . З вище викладених підстав просила відмовити у задоволені позову. Представники відповідачів Білинської сільської та виконавчого комітету Білинської сільської ради, в судове засідання не з`явилися. Були належним чином повідомлені про день, час та місце підготовчого засідання. Про причину своєї неявки суд не повідомили. Відзив на позов не подавали. Представник третьої особи без самостійних вимог, Рахівської ДНК в судове засідання не з`явився. Державний нотаріус, Кицка М.М. надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. Позовні вимоги залишає на розсуд суду. Третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета\~ спору [PERSON] , в судове засідання не з`явилися. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд, приходить до наступного висновку. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 03 липня 2017 року виконавчим комітетом Білинської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, актовий запис №5, [PERSON] , померла [INFO] . Спадщина за померлою [PERSON] відкрилася [INFO] , отже цивільні правовідносини слід врегульовувати положеннями Книги шостої "Спадкове право" ЦК України (в редакції 2004 року). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України). Судом встановлено, що 21 березня 2001 року, [PERSON] , склала заповіт, відповідно до якого, на випадок своєї смерті, заповіла усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, та взагалі все те, що їй належатиме на день смерті і на що вона матиме за законом право - [PERSON] . Поряд з цим, 05 листопада 2013 року, [PERSON] , склала заповіт, відповідно до якого, на випадок своєї смерті, заповіла усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, та взагалі все те, що їй належатиме на день смерті і на що вона матиме за законом право, а також житловий будинок [ADDRESS] , [ADDRESS] - [PERSON] . Даний заповіт посвідчено секретарем виконкому Білинської сільської ради - Кабаль О.В. та зареєстровано в реєстрі за №120. Частиною другою статті 215 ЦК України передбачено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно ч.1 ст.1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 12.06.2018 по справі №305/268/18, провадження по справі 2/305/339/18, яке набуло законної сили 24.07.2018, зокрема його мотивувальною частиною встановлено, що заповіт, складений від імені [PERSON] на користь [PERSON] та посвідчений 05.11.2013 посадовою особою органу місцевого самоврядування - секретарем виконкому Білинської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області Кабаль О.В., складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, отже в силу ч.1 ст.1257 ЦК Укаїни, є нікчемним та не потребує визнання його таким судом. У відповідності до положень ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно подожень ст.1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Так, державний нотаріус Рахівської ДНК Закарпатської області, [PERSON] О.І [PERSON] , в порушення вимог ст.215 ЦК України, не взяла до уваги висновок суду про нікчемність заповіту складеного [PERSON] на користь [PERSON] , посвідченого 05.11.2013 секретарем виконкому Білинської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області Кабаль О.В. та видала 20.12.2018 [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за недійсним заповітом, яке підлягає визнанню судом недійсним. Поряд з цим, суд не погоджується з позицією позивача [PERSON] , що у зв`язку з недійсністю заповіту, складеного 05.11.2013 [PERSON] на користь [PERSON] , вона має право на спадкування за заповітом від 21 березня 2001 року, складеного [PERSON] на її ( [PERSON] ) користь, виходячи з наступних правових підстав. У відповідності до ч.4 ст.1254 ЦК України, якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу. Позивачем та\~її представником,\~не надано\~жодного доказу\~того,\~що спадкодавець [PERSON] у момент підписання заповіту на користь [PERSON] не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, чи доказів того, що заповіт складений під впливом насильства. Згідно ч.4 ст.1257 ЦК України, у разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. У зв`язку з наведеним, суд констатує, що відповідач [PERSON] , який був позбавлений права на спадкування за заповітом від 05.11.2013, має право на спадкування після смерті своєї матері, як спадкоємець першої черги за законом. Згідно ч.1 ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Позивач, [PERSON] , [INFO] є рідною дочкою нині померлої [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , отже, у відповідності до ст.1261 ЦК України, являється спадкоємцем першої черги за законом спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] . Іншими спадкоємцями першої черги за законом, являється діти померлої [PERSON] : [PERSON] , [INFO] , відповідач по справі та дочка [PERSON] , [INFO] , третя особа без самостійних вимог на предмет спору, що стверджується довідкою виконавчого комітету Білинської сільської ради Рахівського району Закарпатської області від 02.01.2018 за №4. При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно звертається увага на зміну редакції ч.4 ст.331 і ч.4 ст.334 ЦК України та інших норм цивільного законодавства і застосовується редакція закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Судом встановлено, що після смерті громадянки [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їй майно, в тому числі, і на житловий будинок [ADDRESS] , позначений на плані літерою А, загальною площею 59,65 кв.м., [ADDRESS] , позначеною на плані літерою Б, сараєм, позначеним на плані літерою В та сараєм, позначеним на плані літерою Г, що розташовані [ADDRESS] . При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно звертається увага на зміну редакції ч.4 ст.331 і ч.4 ст.334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовується редакція закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов`язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, оскільки до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Країні (УРСР) із 1979 року, в яких при визначення року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку, тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно виписки з погосподарської книги №13 за 2011-2015 роки с. Білин, спірний будинок побудований у 1980 році. За таких обставин, суд констатує, що вище зазначений житловий будинок з господарськими спорудами не можна розцінювати, як об`єкт самочинного будівництва. Стаття 1268 ЦК України проголошує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач, [PERSON] , у відповідності до ч.1 ст.1269 ЦК України, прийняла спадщину, після смерті своєї матері [PERSON] , оскільки [INFO] , подала у строк, передбачений ч.1 ст.1270 ЦК України, до Рахівської ДНК Закарпатської області заяву про прийняття спадщини (номер у спадковому реєстрі 61356078) (номер у нотаріуса - 331/2017), що стверджується заявою від 03.08.2018. Відповідачем та її представником не надано жодних доказів на спростування того, що позивач [PERSON] не прийняла спадщину, після смерті своєї матері. Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] прийняв спадщину, після смерті своєї матері [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 20.12.2018 (спадкова справа №331/2018, зареєстрована в реєстрі за №1-1073). Натомість позивачем та її представником, ця обставину не заперечувалась. Поряд з цим, у матеріалах справи відсутні докази того, що третя особа без самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Узв`язку з тим, що третя особа [PERSON] проживає на території АР Крим, яка є непідконтрольна Україні, суд не мав можливості повідомити її про розгляд справи, в якій вирішувалося питання про спадщину, яка відкрилася після смерті її матері [PERSON] . З метою захисту прав третьої особи [PERSON] на спадщину, суд залишає відкритим питання про прийняття 1/3 частини спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] . Беручи до уваги вище наведене, суд прийшов до висновку, що спадкування після смерті [PERSON] , повинно здійснюватися за законом. Позивач, [PERSON] , відповідач [PERSON] та третя особа, [PERSON] мають право на спадщину за законом (по 1/3 частині за кожним). Таким чином, враховуючи, що позивачка по справі являється спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом, спадщину прийняла, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання права власності на на житловий будинок [ADDRESS] с [ADDRESS] Білин, Рахівського району, Закарпатської області слід задовольнити частково, визнавши за [PERSON] право власності на 1/3 частину вказаного будинку з надвірними та господарськими спорудами. Поряд з цим, суд, відмовляє у задоволенні позовної вимоги позивачки про визнання за нею права власності на присадибну земельну ділянку площею 0,25 га, що розташована по [ADDRESS] , оскільки останньою та її представником не надано належних та допустимих доказів того, що вказана земельна ділянка належала на праві приватної власності померлій [PERSON] . Суд не бере до уваги, як належний да допустимий доказ виписку з погосподарської книги №13 за 2011-2015 роки с. Білин, оскільки у відповідності до ст.126 Земельного кодексу, право власності, на земельну ділянку оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Натомість позивачкою не надано державного акту, свідоцтва про право власності, витягу чи Інформації з Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~Реєстру прав\~власності на\~нерухоме майно,\~іншоїцивільно-правової угоди щодо відчуження земельної ділянки, які би посвідчували право власності за померлою [PERSON] . 24.04.2019, Рахівським районним судом Закарпатської області постановлено ухвалу про забезпечення позову. У частині 7 ст.158 ЦПК України зазначено, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Питання про відшкодування судових витрат, позивачем та його представником у судовому засіданні не ставилося.

Outcome: partial