Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

30.11.2018 року позивач звернулася з позовом до відповідача в якому просить збільшити розмір аліментів, який був встановлений рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16.02.2015 року у справі № 484/5189/14-ц (2/484/186/15) з 150 грн. щомісячно, на 1/4 частину заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що згідно рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16.02.2015 року було стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO], аліменти щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі по 150 грн., до повноліття дитини. Дане рішення було винесено у звязку з тим, що позивач по справі [PERSON] на той час був інвалідом 1-ї групи загального захворювання, єдиним його доходом була пенсія та за станом здоров'я він не міг працювати. Позивач з дитиною проживає в орендованому помешканні. [PERSON] ходить в басейн, займається шахами, хворіє на алергію. На лікування, виховання та розвиток дитини постійно потрібні кошти. Раніше їм допомагала мама [PERSON], але цього року вона померла і коштів їм не вистачає, не дивлячись на те, що вона багато працює, позивач має потребу в підвищенні суми аліментів на утримання сина [PERSON] до його повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для відповідного віку. Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду. Таким чином, є законні підстави для збільшення суми аліментів, які вона має отримувати щомісячно на утримання дитини. Відповідач по справі в добровільному порядку відмовляється сплачувати більшу суму по аліментам, тому вона змушена звернутися до суду. На підставі викладеного просила збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання сина. 30.01.2019 р. відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачка не надала жодного доказу того, що збільшились потреби в лікуванні, навчанні, розвитку дитини, як на підставу для зміни способу присудження та збільшення розміру аліментів. [PERSON] зазначив, що він є батьком трьох неповнолітніх дітей. Сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/10 частини його доходів. Сплачує аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON] [INFO] - щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі по 150 грн. 04.08.2017 року відповідач одружився та 07.01.2018 року в нього народилася дочка [PERSON], дружина на даний період знаходиться у декретній відпустці, а тому вони знаходяться на його повному утриманні. Окрім того, стан його здоров'я погіршується. Таким чином, матеріальний та сімейний стан, з часу ухвалення судового рішення про стягнення аліментів в сумі 150 гривень не покращився, зміна способу присудження аліментів, які позивач бажає стягнути з нього, погіршить його матеріальний стан. 28.02.2019 року на адресу суду надійшла уточнена позовна заява у якій позивач просила змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], та стягувати з нього 1/4 частину заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Представник позивача надала в судове засідання заяву про слухання справи без її участі, підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання надав заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги не визнав з підстав зазначених у відзиві на позов, поданому раніше, та додав довідку МСЕК № 557331 від 04.02.2019 року про присвоєння йому третьої групи інвалідності загального захворювання, строком до 01.03.2020 р. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16.02.2015 року у справі № 484/5189/14-ц (2/484/186/15), зменшено розмір аліментів стягнутих з [PERSON] за рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 серпня 2009 року на користь [PERSON] з 1/4 частки з усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 150 грн. щомісячно. Позивач звернулася до суду з позовом про збільшення та зміну розміру аліментів, які стягуються з відповідача, посилаючись на погіршення її матеріального стану, у звязку з тим, що вона проживає в орендованому помешканні та значними витратами на утримання сина, так як за станом здоров'я він потребує значних фінансовий затрат на лікування та профілактику хронічних захворювань. Крім того, її матеріальний стан погіршився у звязку зі смертю її матері, яка допомагала їй матеріально. Вважає, що [PERSON] є працездатною особою, так як вже немає інвалідності, може працювати, а тому є законні підстави для збільшення суми аліментів, які вона має отримувати щомісячно на утримання дитини. Згідно ст. 180, ч. 3 ст. 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір про-житкового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Крім цього, статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. З Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Положеннями ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 5 Протоколу N 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу N 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", згідно якої батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний, моральний розвиток. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. У відповідності до ч.2 ст.12, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 cт.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Дослідивши матеріали справи та враховуючи пояснення сторін, суд не знаходить підстав для збільшення аліментів в розмірі заявленому позивачкою, так як позивачкою не надано доказів того, що матеріальне становище відповідача дозволяє йому це робити. Крім того суд враховує наявність у нього інших осіб на утриманні та наявність у нього інвалідності. Суд враховує, що за останні роки в країні збільшився розмір прожиткового мінімуму на дитину, зросли ціни на споживчі товари та продукти харчування, крім того законодавством встановлено мінімальний розмір аліментів на дитину, який не може бути менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Проте судом не встановлено підстав для стягнення з відповідача мінімального рекомендованого розміру аліментів. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16.02.2015 року у справі № 484/5189/14-ц (2/484/186/15) з 150 грн. щомісячно, на 1/6 частини всіх видів доходів, щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Також на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: partial