Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

: 16 вересня 2020 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] в інтересах [PERSON] про позбавлення батьківських прав, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28 січня 1998 року між ними з відповідачем, [PERSON] , укладений шлюб, який зареєстрований відділом РАЦС м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження вчинено запис №73. Вказаний шлюб розірвано відділом РАГС Бердянського міського управління юстиції Запорізькій області 08 червня 2010 року актовим записом № 221, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. Від шлюбу мають з відповідачем спільних повнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] та неповнолітню [PERSON] , [INFO] , відповідач є батьком неповнолітньої дитини, що вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 23 грудня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську Бердянського міськуправління юстиції Запорізької області. Відповідач, починаючи з червня 2010 року, проживає окремо в іншому місці та не виконує обов`язки по вихованню та утриманню дитини, не приймає участі у її житті, не цікавиться успіхами. Починаючи з 2016 року припинив спілкування з дитиною. На підставі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області по справі №310/7259/17, з відповідача користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.10.2017 року до повноліття дитини. Відповідно до розрахунку заборгованості боржника, здійсненного державним виконавцем Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Паскарь К.М., за виконавчим листом №310/7259/17 від 15.05.2018 року заборгованість по аліментам за зведеним виконавчим провадженням №56502346 станом на 14.11.2019 року становить 48558,00 грн., у тому числі заборгованість по виплаті аліментів на утримання доньки, [PERSON] , відповідно до розрахунку заборгованості державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 18.11.2019 року у розмірі 25308,60 гривень. Розрахунок заборгованості по аліментам у встановленому законом порядку не оскаржувався. Відповідач є злісним неплатником аліментів. Заочним рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області по справі № 310/9357/19 від 11 червня 2020 року, яке набрало законної сили 14 липня 2020 року, позовні вимоги задоволено та ухвалено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по виплаті аліментів на утримання [PERSON] , [PERSON] , та пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 48558 грн. Бердянським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області були винесені постанови, ВП №56415868, про встановлення тимчасового обмеження боржника, [PERSON] , у праві керування транспортними засобами, у праві виїзду за межі України, у праві полювання, у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядження гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії. Проте сума заборгованості за аліментами збільшується. Питання щодо виховання вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача. Додатково [PERSON] займається в гуртках, вивчає польську та англійську мови, займається у різноманітних позашкільних навчальних закладах, приймає участь у мовних конкурсах інших країн. Для розвитку дитини позивач прикладає зусилля та можливості. Вважає, що у відповідності до ст. ст. 164 Сімейного кодексу України є підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] , тому просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 березня 2021 року підготовче судове засідання закрито та справа призначена до судового розгляду. У судове засідання 24 червня 2021 року, позивач не з`явилася, разом з тим, матеріали справи містять заяву від 16 березня 2021 року про розгляд справи без її участі та задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, 15 березня 2021 року на адресу суду надійшла заява про визнання позовних вимог та не заперечення проти позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Представник третьої особи у судове засідання не прибула, разом з тим, направила на адресу суду висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої [PERSON] . Згідно висновку органу опіки та піклування Бердянської міської ради Запорізької області про доцільність позбавлення батьківських прав, затвердженого рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради за № 195 від 11 травня 2021 року, діючи виключно в інтересах дітей, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] . Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 січня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] , укладений шлюб, який зареєстрований відділом РАЦС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №73, що вбачається з копії витягу з Державної реєстрації актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с. 7.) Вказаний шлюб розірвано, що вбачається з копії свідоцтва про шлюб, виданого ВРАЦС по місту Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізькій області 08 червня 2010 року актовим записом № 221(а.с. 8). Від шлюбу сторони мають спільних повнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] та неповнолітню [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області по справі №310/7259/17, з відповідача користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.10.2017 року до повноліття дитини. (а.с. 19, 20). Відповідно до розрахунку заборгованості боржника, здійсненного державним виконавцем Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Паскарь К.М., за виконавчим листом №310/7259/17 від 15.05.2018 року заборгованість по аліментам за зведеним виконавчим провадженням №56502346 станом на 14.11.2019 року становить 48558,00 грн., у тому числі заборгованість по виплаті аліментів на утримання доньки, [PERSON] , відповідно до розрахунку заборгованості державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 18.11.2019 року у розмірі 25308,60 гривень. Розрахунок заборгованості по аліментам у встановленому законом порядку не оскаржувався.(а.с. 21). Судом встановлено, що відповідач є злісним неплатником аліментів, так заочним рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області по справі № 310/9357/19 від 11 червня 2020 року, яке набрало законної сили 14 липня 2020 року, позовні вимоги задоволено та ухвалено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по виплаті аліментів на утримання [PERSON] , [PERSON] , та пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 48558 грн. (а.с. 24-26). Бердянським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області були винесені постанови, ВП №56415868, про встановлення тимчасового обмеження боржника, [PERSON] , у праві керування транспортними засобами, у праві виїзду за межі України, у праві полювання, у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядження гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії.(а.с.22, 23) Проте сума заборгованості за аліментами збільшується, питання щодо виховання вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача. Додатково [PERSON] займається в гуртках, вивчає польську та англійську мови, займається у різноманітних позашкільних навчальних закладах, приймає участь у мовних конкурсах інших країн. Для розвитку дитини позивач прикладає зусилля та можливості (а.с. 27-31). Статтею 150 Сімейного кодексу України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі зобов`язання піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти. Відповідно до ч.4 ст.155 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У порушення вимог ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України відповідач [PERSON] не виконує належним чином батьківські обов`язки щодо виховання та розвитку доньки, а саме: не піклується про здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Таким чином, встановлено, що відповідач повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дитини, оскільки не приймає участь у їх житті, утриманні та вихованні. Згідно висновку органу опіки та піклування Бердянської міської ради Запорізької області про доцільність позбавлення батьківських прав, затвердженого рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради за № 195 від 11 травня 2021 року, діючи виключно в інтересах дітей, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] . За приписами п.15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема становлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише з підстав, передбачених наст.164 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських прав. Ухилення від виконання своїх обов`язків - це акт свідомої поведінки, тобто особа має реальну можливість виконати його, або не вчиняє відповідних дій. У пп. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, і судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Виходячи з вищенаведеного достовірно з`ясовано, що в порушення вимог ст. 150, 180 СК України, [PERSON] усунувся від виконання Конституційного обов`язку, передбаченого ст.51 Конституції України щодо належного виховання своєї неповнолітньої дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи вищевказане, суд приймає до уваги, те, що на підставі рішення суду з відповідача у примусовому порядку стягуються аліменти на користь позивача [PERSON] на утримання [PERSON] . Аналізуючи всі докази по справі, вбачається, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, належного утримання, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; спілкування припинено з 2016 року; не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до внутрішнього світу, тощо. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як самоусунення відповідача від своїх батьківських обов`язків по відношенню до доньки, а відтак заявлені позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved