Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в листопаді 2016 року до Івано-Франківського міського суду з позовною заявою до ПП Москаль [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 17860грн. та моральної шкоди в розмірі 20000грн. У позовній заяві зазначено, що 18.08.2016р. нею були привиті 9-ть цуценят породи німецької вівчарики, що належать позивачу, вакциною Вангард 5 придбаною у відповідача, а саме у ветеринарній аптеці (на ринку). Через 3 дні після вакцинації захворіло одне цуценя (ознаки жовтизни), через 2 дні друге, обидва загинули, хоча перше цуценя за рекомендацією відповідача лікувалось антибіотиком та вітаміном В12. Після чого, 02.09 захворіло знову цуценя, а 03.09.2016р. ще 2-є, у яких також появилася жовтушність. За рекомендацією ветеринарного лікаря, позивач колола глюкозу та давала таблетки алохолу. 05.09.2016р. одне цуценя знову загинуло. Підозри про хворобу цуценят від вакцини позивач висловила відповідачу, останній порекомендував здати аналіз на лептоспіроз (за ознаками жовтушності). 06.09.2016р. у хворого цуценяти в лабораторії взяли аналізи крові на лептоспіроз, на пропозицію позивача взяти ще аналізи крові на виявлення інших хворіб, повідомили про те, що інші вони не роблять, порадили в приватну клініку здати аналіз на піроплазмоз (укус кліща). Результат регіональної державної лабораторії ветеринарної медицини на лептоспіроз відємний (а.с.16), результат приватної клініки на піроплазмоз відємний. Хворому цуценяті в подальшому стало краще. Разом з тим, у ветеринарній книжці з відміткою відповідачем, не було зазначено ні серії вакцини, ні серії розчинника, а тому позивач впевнена про продаж відповідачем саме фальсифікату чи неякісних вакцин. В подальшому, відповідач продиктував на вимогу позивача номери вакцини та розчинника, але копію сертифікату якості вакцин та копію накладної на прихід товару у аптечний кіоск, надав їй тільки на другий день, а не в той день що вимагала позивач. 12.09.2016р. знову захворіло цуценя, яке загинуло на другий ж день, його труп позивач передала в лабораторію ветеринарної медицини для дослідження, і відповідно до протоколу розтину трупа від 14.09.2016р. та звіту про результати від 20.09.2016р. виявлено «лістеріоз» (а.с.19-21). Водночас, за зверненням позивача до Головного управління Держпродспоживслужби була проведена перевірка в аптечному кіоску відповідача, в ході якої встановлено, що вакцини зберігаються з дотриманням температурного режиму, ведеться журнал руху біопрепаратів, вакцина Вангард Плюс 5/Л (яку придбала позивач), кількістю 12 доз поступила в реалізацію 11.08.2016р. з терміном придатності до 21.02.2017р., яких на день перевірки уже в наявності не було. Разом з тим, в копії накладної №48, виданої відповідачем позивачу, зазначено про поступлення 30 доз вакцин, а тому позивач впевнена, що відповідач займається і оптовою, і роздрібною торгівлею ветеринарних препаратів. На звернення щодо цього позивача до Держфінвідділу в м.Івано-Франківську, останній повідомив про відсутності повноважень перевірки приватних підприємців. Позивач також зверталася щодо даного питання і на пряму Урядову лінію, яке переадресувало розгляд звернення в Державну службу з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів, відповідь отримана 29.10.2016р. позивачем. Матеріальна шкода оцінена від ринкової вартості цуценят даної породи 15000грн., та за хворобу одного яке одужало 2000грн., а також вартість витрат на придбання вакцин 860грн. Моральна шкода в сумі 20000грн. завдана їй через душевні страждання, повязані з хворобами та смертю цуценят. Позивач та її представник просили позов задовольнити. Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали, з підстав зазначених в запереченні та поясненнях в судовому засіданні, просили в задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки вони є недоведеними та такими, що задоволенню не підлягають. Суд, отримавши пояснення сторін, свідків, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, приходить до висновку що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 18.08.2016р. були привиті 9-ть цуценят породи німецької вівчарики, які народилися 07.07.2016р., що належать позивачу, вакциною Вангард Плюс 5/Л яка була придбана у відповідача, а саме у ветеринарній аптеці на ринку в м.Івано-Франківську. Придбання саме цієї вакцини сторони визнають, що і підтверджено записом у паспорті сімох цуценят (а.с.6-12). Позивач доводила про настання смерті 5-ти цуценят з 9-ти прищеплених, саме через неякісні вакцини придбані у відповідача 18.08.2016р., які на її переконання про що і зазначено в позові, були заражені бактерією лістерії, саме таке захворювання одного з них було підтверджено розтином трупа. Заперечуючи позовні вимоги відповідач та його представник письмово (а.с.38-43) та усно поясненнями зазначив, те, що всі вакцини завозяться централізовано, зберігаються при відповідному температурному режимі, їх рух заноситься в журнал обліку вакцин, в нього у продажі велика кількість вакцин для різних тварин, на всі в т.ч. вакцину Вангард 5 є Сертифікат якості, це все підтверджено проведеними перевірками, які жодних порушень не виявили. Однак, позивач після придбання вакцини повинна була її зберігати при відповідній температурі, перед щепленням вакцину доводиться до іншої температури, перевіряється стан здоровя цуценят перед вакцинацією відповідним фахівцем, як і щеплення має робити саме ветлікар, що не враховано та не дотримано позивачем. Одразу після появи скарги позивача, відповідач для перевірки якості вакцини забезпечив щеплення цією ж вакциною іншого цуценяти (третіх осіб), на що долучив відповідний доказ до справи вт.ч. Акт проведення діагностичного дослідження від 12.09.2016р. (а.с.49,126), жодних наслідків захворювання після цієї вакцинації не було, як і не було скарг від будь-яких інших покупців купівлі аналогічних вакцин щодо будь-яких хворіб тварин. Також, для зясування питань можливості причин захворювання цуценят позивача, хоча така бактерія лістерія передається тільки виключно іншими тваринами (гризуни, кліщі) відповідач зателефонував в м.Київ, в установу що централізовано придбає для України дану вакцину (виробник Файзер інк, США) і після надання їм інформації про встановлення причин смерті цуценяти (а саме від лістеріозу), фахівці повідомили, що таке захворювання не може бути наслідком вакцинації взагалі. Жодної матеріальної, а тим паче моральної шкоди позивачу через продаж якісної вакцини вважає, що не спричиняв, також відсутній будь-який наслідковий зв'язок між продажем вакцини і смертю цуценят, які самостійно щепила позивач разом з своїм чоловіком, без попереднього огляду тварин та невідомо при яких умов зберігання придбаних у нього вакцин, в т.ч. самостійно позивач лікувала тварин при захворюванні, а не у ветлікарнях. Щодо розбіжності у кількості вакцин по накладних, то позивачу було видані тільки ту накладну яка стосувалась поступлених в певний день вакцин, але у дві належні йому аптеки (центральна аптека в м.Рогатин та аптечний кіоск у м.Івано-Франківську), тому розбіжностей про які нібито вказує позивач немає. Додатково звернув увагу на те, що для запису серії вакцини №119257, позивач надала тільки один паспорт, а не всі, тому тільки в одному і здійснено запис такої серії яка відповідає всім документам (а.с.11). Допитані судом свідки пояснили таке. Свідки: [PERSON] (керівник регіональної держлабораторії ветеринарної медицини), [PERSON] (зав.патоморфологічним відділом), [PERSON] (зав.хіміко-токсикологічним відділом, вет.лікар), [PERSON] (зав.серологічним відділом), [PERSON] (вет.лікар міс.лікарні ветеринарної медицини), [PERSON] (нач.міської лікарні вет.медицини), [PERSON] (провідний лікар-бектеріолог) суду пояснили, що позивач надавала свідкам дослідний матеріал (кров хворої собаки, труп собаки) для проведення досліджень. Всі свідки підтвердили, що вакцина не може бути наслідок виявленого захворювання «лістеріоз» у померлого цуценяти, кров здана від хворого цуценяти на підозру хвороби «лептоспіроз» - не підтверджено. Лістеріоз це хвороба є рідкісною, передається виключно іншими тваринами через укус або слиновиділення, має скритий період розвитку (від 7 до 40 днів), при чому інші тварини, що поряд із хворими, можуть і не заразитися. До вет.лікарні позивач для проведення фахівцями вакцинації (щеплення) не зверталася. Свідок [PERSON] (колишній вет.лікар) вказав на те, що також купляє приблизно один раз в місяць вакцини і ліки у відповідача для собак (також цуценята німецької вівчарки). Жодних випадків після придбання вакцини Вангард Плюс 5/Л у відповідача, в т.ч. придбаних у серпні-вересні 2016р., на захворювання тварин у нього не було. Свідок [PERSON], яка працює продавцем у відповідача в аптечному кіоску з 24.05.2012 року (а.с.60), підтвердила той факт, що позивач придбала в серпні 2016р. у неї 9 доз вищевказаної вакцини, нею було розяснено позивачу використання їх за інструкцією. В подальшому [PERSON] прийшла (приблизно через 2 дні) до свідка для вклеєння етикетки від використаної після щеплення нею вакцини в паспорт цуценяти, свідок це і зробила, про що свідчить вклейка в паспорті, підпис та печатка. Вакцину дану (12 доз із 30 доз, решта яких - в аптеку в м.Рогатин, що також належить відповідачу) отримали з відповідними документами від фірми «Квест» (накладна від 11.08.2016р. №48 копія якої на вимогу позивача їй було надано), яка її постачає, поставила свідок всі вакцини на відповідне зберігання, занесла дані в журнал по накладних. В той час, отримувались і інші вакцини по інших накладних. Будь-яких скарг свідку, окрім від позивача, жодні покупці не заявляли. Результати перевірки жодних правопорушень у аптеці не виявили. Судом встановлено з пояснень самої позивачки, що вакцинацію цуценят придбаними у відповідача вакцинами, проводив самостійно її чоловік, оскільки вони займаються розведенням тварин, і це робили неодноразово. Жодної освіти щодо вет.медицини ні вона, ні її чоловік немають. На звернення позивача до головного управління Держпродспоживслужби, в Державну службу з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів, їй надані відповіді від 23.09.2016р. (а.с.18), 17.10.2016р. (а.с.22), 12.12.2016р. (а.с.32, 33-35), проведена перевірка діяльності відповідача що має відповідну ліцензію на роздрібну торгівлю вет.медикаментами та препаратами у м.івано-Франківську та м.Рогатин (а.с.51, 53-59) щодо продажу вакцин позивачу, за результатами яких встановлено: централізовану закупівлю відповідачем у ТОВ «Квест НВ» (м.Львів) за договором поставки від 08.12.2015р. дійсного до 31.12.2016р. (а.с.45) з відповідними належними документами (а.с.46), зберігання вакцин з дотриманням температурного режиму в холодильнику, придатність вакцини Вангард Плюс 5/Л яка поступила до відповідача у аптечний кіоск м.Івано-Франківськ на реалізацію 11.08.2016р. за накладною №4- дійсної до 21.03.2017р. серії вакцини №119257 (на час перевірки уже реалізовано), на дану вакцину є наявне Реєстраційне посвідчення (яке на вимогу позивача їй надавалось) дійсне до 24.12.2017р. (а.с.13-14) та сертифікат відповідності (також за листом головного управління Держпродспоживслужби надане позивачу), скарг, рекламацій, звернень з приводу побічної дії вакцини або неспецифічної реакції на введення вакцини не поступало. Перевіркою також встановлено про відсутність звернень позивача до закладів держветмедицини по питанню вакцинації, рекомендовано [PERSON] (обидвома службами які розглядали скарги позивача) вакцинацію проводити тільки після клінічного огляду цуценят спеціалістом ветмедицини згідно постанов та інструкцій які додаються до вакцини. Не заслуговують на увагу суду доводи позивача про приховування відповідачем вакцин при перевірці з метою не вставнолення ях на переконання порзивача не якості, оскільки як вже зазначалось вище, у відповідача було 30 доз вакцин Вангард Плюс 5/Л поступлених умережу аптек належних відповідачу, з них 12 доз поставлених за видатковою накладною від 13.07.2016р. (9 з яких саме куплених позивачем), оскільки по журналу руху біопрепаратів відповідача (а.с.63), з 30 доз відчужено 28 доз за період з 12.08 по 14.09.2016р., в т.ч. 9 доз позивачу 16.08.2016р., та 2 дози вколено 12.09.2016р. пробно відповідачем іншим цуценятам за Актом з метою перевірки скарг позивач щодо якості вакцини. Доводи про те, що така хвороба за Наказом Держкомітету ветмедицини України №264 від 19.11.2008р. (а.с.113-115) як лістеріоз підлягає повідомленню, не є предметом даного спору, разом з тим, як встановлено судом з пояснень в т.ч. свідків-спеціалістів зараження 5-ти цуценят від даної хвороби (хоча підтверджено тільки по одному трупу цей вид захворювання) таке захворювання передається укусом гризуна або ж кліща, не є масовим, а тільки у тварин позивача, доречі яка у поясненнях зазначала що розводить і інших тварин, а не тільки собак. Сама позивач на запитання сторони опонента підтвердила, що цуценят від зовнішніх паразитів не обробляла, бо вважає за необхідне обробляти тільки після 3-х місяців, вакцину придбану у відповідач отримала у льоді (охолоджену), перед вакцинацією жодних препаратів які мають підготовлюючий (зміцнюючий) ефект не вводить, вет.лікар до якого вона зверталася в приватному порядку (на пенсії завжди консультує позивача при потребі) рекомендувала алохол і глюкозу після захворювання, з інструкцією вакцини не ознайомлювалась бо її не надала продавець відповідача (хоча така їй розяснювала). Разом з тим на переконання суду, позивач зобовязана знати таку інструкцію, оскільки самостійно вводить вакцини. Всі інші доводи позивача є тільки припущеннями, що спростовано належними доказами у справі. Підстави та порядок відшкодування майнової та (або) моральної шкоди, яка завдана внаслідок порушення особистих немайнових прав, відшкодовується на загальних підставах та в порядку, що передбачені відповідно для моральної шкоди - в ст. ст. 22, 23, 1166, п.3 ч.2 1167 ЦК України. Стаття 1166 вказує на те, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. З врахуванням того, що судом встановлено правомірність дій відповідача про продажу вакцини позивачу, яка не є неякісною чи зараженою як стверджувала позивача бактерією лістерією, на спростування такого висновку інших доказів матеріали справи немістять, відповідачем доведено відсутність будь-якої його вини у захворюванні цуценят позивча та їх смерті 5-ти з 9-ти, вимога позову про відшкодування матеріальної шкоди як оцінена позивачем від ринкової вартості цуценят даної породи 15000грн., за хворобу одного яке одужало 2000грн., а також вартість витрат на придбання вакцин 860грн., є недоведеною та задоволенню не підлягає. Згідно з ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із душевними стражданнями, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України ( п.3, 9) N 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної шкоди одразу оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві. Остаточне рішення про розмір компенсації моральної шкоди приймається судом. Дана стаття встановлює певні критерії, які суд має оцінювати при визначенні розміру моральної шкоди. До таких критеріїв відносяться: характер правопорушення; глибина фізичних та душевних страждань, яка визначається в залежності від особистих властивостей психіки потерпілого та характеру шкоди, яка йому завдана; погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації (тут мова йдеться як про професійну працездатність потерпілого, так і про інші навички, які втрачаються внаслідок, наприклад, заподіяння шкоди здоров'ю); ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування. Отже суд має брати до уваги як форму вини завдавача шкоди (умисел або необережність), так і наявність вини самого потерпілого; інші обставини, що мають істотне значення (тривалість страждань, істотність вимушених змін у способі життя потерпілого, можливість усунення негативних наслідків, які виникла в результаті посягання на права особи тощо). Позивач оцінила таку завдану відповідачем моральну шкоду в розмірі 20000грн. на підтвердження якої подано позивачем її загальне захворювання не повязане з випадком придбання вакцини (а.с.124-125), однак в звязку з відсутністю вини відповідача, а також і причинно-наслідкового звязку між діями та наслідками, суд не вважає також обґрунтованою вимогу і про стягнення з відповідача моральної шкоди, яка разом з тим і не була обґрунтованою саме в такому розмірі. Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.61 цього Кодексу. Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому зсіданні дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»). Пленум Верховного Суду України у п.11 постанови від 18.12.2009 р. №11 «Про судове рішення у цивільній справі» розяснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів. На підставі вищевикладеного, ст. 22, 23, 1166 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України ( п.3, 9) N 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" та

Outcome: dismissed