Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

Адвокат Вялова Ірина Михайлівна звернулася до суду в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів, посилаючись на те, що позивач та відповідач 19 травня 2001 року зареєстрували шлюб у Чистопільській сільській раді Вільшанського району Кіровоградської області. Від даного шлюбу у сторін є дві неповнолітні доньки - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 01 березня 2017 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. На підставі судового наказу від 22 квітня 2019 року, виданого Вільшанським районним судом Кіровоградської області, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання двох доньок. На даний час [PERSON] проживає з батьком [PERSON] та знаходиться на його утриманні. Враховуючи зазначені обставини, позивач просить припинити з 27 грудня 2019 року стягнення аліментів з позивача на утримання доньки [PERSON] на підставі судового наказу від 22.04.2019 та стягнути з відповідача щомісячно на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , починаючи з дня подачі до суду заяви і до досягнення нею повноліття. Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 29 грудня 2020 року позовну заяву про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів залишено без руху. Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 18 січня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у вказаній справі. Підготовче засідання призначено на 26 лютого 2021 року. 26 лютого 2021 року підготовче засідання було відкладено на 24 березня 2021 року у зв`язку з неявкою учасників справи. 24 березня 2021 року підготовче засідання відкладено на 09 квітня 2021 року у зв`язку з клопотанням представника позивача. Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 09 квітня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 21 квітня 2021 року. 21 квітня 2021 року судове засідання було відкладено на 06 травня 2021 року у зв`язку з неявкою учасників справи. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином. Представник позивача подала до суду клопотання, в якому просила справу слухати у її відсутність, позов підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Відзив на позовну заяву до суду не надіслала. Згідно зі ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Зі згоди позивача, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10 квітня 2012 року Чистопільською сільською радою Вільшанського району Кіровоградської області. У вказаному свідоцтві її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано за рішенням Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 01 березня 2017 року (а.с.7). Судовим наказом Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 22 квітня 2019 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї третини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку на кожну дитину (а.с.10). Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікованої Україною 27.02.1991 року), Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі ст. 51 Конституції України, ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Положеннями ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Як вбачається з довідки, виданої виконкомом Чистопільської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області за №130 від 27 жовтня 2020 року, [PERSON] проживає разом з донькою [PERSON] , 2012 року народження, з 27 грудня 2019 року за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Враховуючи те, що обставини, на підставі яких було видано судовий наказ Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 22 квітня 2019 року змінилися та на даний час [PERSON] проживає разом із батьком, суд вважає за необхідне припинити стягнення аліментів з [PERSON] . В той же час, позивач просить припинити стягнення аліментів з [PERSON] з моменту початку проживання доньки [PERSON] разом з батьком, тобто з 27 грудня 2019 року. Відповідно до ч. 1 ст. 179 Сімейного кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Згідно ч. 2 ст. 445 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів, а також у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача. З огляду на викладене, позовна вимога щодо припинення стягнення аліментів з позивача з 27 грудня 2019 року підлягає частковому задоволенню. Крім цього, позивачем заявлено вимогу про стягнення з [PERSON] , [INFO] , аліментів на користь позивача на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. З цього приводу суд зазначає наступне. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Отже, дана норма надає тому з батьків з ким проживає дитина право вибору способу сплати аліментів - у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з вимогами ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні встановлено, що відповідач по справі добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Враховуючи те, що дитина, яка потребує матеріальної допомоги, проживає з батьком, відповідач зобов`язана утримувати її до досягнення повноліття. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, тому суд дійшов висновку, що відповідач має змогу утримувати власну дитину та сплачувати аліменти в розмірі однієї чверті заробітку (доходу). Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При цьому, згідно з ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Згідно з ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача слід стягнути 840 грн. 80 коп. судового збору на користь держави. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial