Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 25 вересня 2009 року між [PERSON], було укладено шлюб з [PERSON]. про що свідчить відповідний актовий запис № 1371 в книзі реєстрації шлюбів зареєстрований відділом РАЦС Луцького МУЮ Волинської області. [INFO] від спільного шлюбу у них народився син - [PERSON]. Впродовж останніх декількох років подружнє життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен із них має абсолютно протилежні погляди на шлюб та сім'ю, що унеможливлює продовження подружнього життя. Відповідач під час їхнього спільного проживання постійно нехтував сімейними цінностями, з його ініціативи між ними виникали сварки. Відповідач не розуміє та не хоче зрозуміти сутності проблем, котрі виникають між ними. [PERSON] не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу у сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між ними на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Спільно вони не проживають близько місяця, а, відтак, спільного побуту не ведуть, взаємними правами та обов'язками не користуються. Спір між сторонами щодо місця проживання дитини на сьогоднішній день відсутній. Просить розірвати шлюб. Стягнути з відповідача на її користь кошти на утримання [PERSON] в розмірі 1 500 гривень щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнути з відповідача судові витрати. Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. Позивач в судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялася належним чином. Подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Заявлений позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги визнає частково, просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] зареєстрований 25.09.2009 року відділом РАЦС Луцького МУЮ Волинської області, стягувати з нього аліменти на утримання малолітнього сина в сумі 400 гривень щомісячно в твердій грошовій сумі до досягнення сином повноліття, стягнути з нього на користь позивача судовий збір в сумі 243,60 грн., в решті позову просить відмовити. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Щодо позовної вимоги про розірвання шлюбу, то вона підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд, з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом при розгляді справи встановлено, що 25 вересня 2009 року між сторонами було укладено шлюб (а.с. 9). Сімейне життя подружжя не склалося, відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, кожен із них має абсолютно протилежні погляди на шлюб та сім'ю, між ними виникали сварки, відносини між ними погіршилися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що сімейне життя подружжя не склалося, шлюбні відносини між сторонами припинено, кожен з них проживає окремо. Спільного бюджету та домашнього господарства не ведуть, сім'я існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про розірвання шлюбу. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 гривень на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] то вона підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч. 1-2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом при розгляді справи встановлено, що [PERSON] являється батьком [PERSON] - [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 6). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] немає постійного місця роботи, його дохід є нерегулярним, за станом здоров'я є працездатний і спроможний сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі на утримання дитини - [PERSON] в розмірі 600 гривень. Враховуючи при цьому, що прожитковий мінімум для дитини віком становить 1032 гривні, а також потреби дитини дана сума аліментів є обґрунтованою і задовольнятиме потреби дитини. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи матеріальне становище відповідача та його реальну спроможність сплачувати аліменти, його вік, повну працездатність, а також звичайні потреби неповнолітньої дітини. А також те, що будучи батьком дитини, відповідач не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання дитини, що ставить позивача у важке матеріальне становище та залежність від відповідача щодо утримання дитини. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення даної вимоги та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень, починаючи з 26.02.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд, вважає можливим допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судом при розгляді справи встановлено, що [PERSON] як позивач по справі звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" при подачі позовної заяви про стягнення аліментів. Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 80 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року № 3674-VІ передбачено, що при зверненні до суду із позовною заявою майнового характеру, сплачується ставка судового збору в розмірі 1 % від ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, що в гривневому еквіваленті становить 243,60 - 3 654 гривень. Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом заявлено одну позовну вимогу майнового характеру. Сукупність виплати аліментів за 6 місяців становить 3600 гривень. При цьому 1 % від ціни позову становить 36,00 гривень. Однак мінімальний розмір судового збору при зверненні до суду із позовною заявою майнового характеру становить 243,60 гривень. А тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243,60 гривень. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, а тому він стягується з відповідача в дохід держави. При цьому 1 % від ціни позову становить 36,00 гривень. А мінімальний розмір судового збору з позову майнового характеру становить 243,60 гривень. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави судового збору в сумі 243,60 гривень. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду було понесено і документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 гривень. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в сумі - 243,60 гривень. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що позивачем при зверненні до суду було понесено і документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 гривень. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в сумі - 243,60 гривень.

Outcome: partial