Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

29 червня 2016 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом. В заяві послалася на наступне. З відповідачем по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 05 квітня 2016 року розірвано. Від вказаного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Сімейні стосунки припинили, проживають окремо. Діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач допомоги на утримання дітей не надає, просила постановити рішення про стягнення аліментів на її користь на утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача. У судове засідання позивачка не з"явилася, у своїй заяві просила суд справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково та просив вирішити заяву позивачки відповідно до вимог чинного законодавства. [PERSON] пояснив, що протягом двох років проходив військову службу у зоні АТО і у квітні цього року демобілізувався. Позивачка за цей період створила іншу сім"ю, забрала дітей та проживає разом з ними у м.Запоріжжя. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши представлені докази, суд прийшов до наступного. В силу ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.181 СК України, способи виконання батьками обов"язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. В силу ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину визначається судом. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 05 квітня 2016 року було розірвано (а.с.8). Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], про що свідчать копії свідоцтв про народження дітей серій 1-ФП №№ 086233, 151364 (а.с.6-7). Сторони припинили сімейні стосунки, проживають окремо, діти проживають разом з позивачкою в м.Запоріжжя та знаходяться на її утриманні. Відповідач є працездатною особою, але на теперішній час не працює, аліменти іншим особам не сплачує, стан його здоров"я задовільний, а тому взмозі надавати на утримання дітей матеріальну допомогу у розмірі, заявленому позивачкою. Суд вважає, що вимоги позивачки є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.79, 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обовязок по сплаті судового збору на користь держави у розмірі 551грн.20 коп.

Outcome: approved