Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою посилаючись на те, що з вересня 2010 року [PERSON] проживав однією сім'єю з [PERSON]. У [PERSON] не залишилося прямих родичів та людей, котрі могли б піклуватися про неї. Через похилий вік [PERSON] немогла забезпечити власне існування, вона потребувала допомоги заявника. [PERSON] здійснював постійний догляд за [PERSON], як за членом сім'ї, допомагав їй у побуті, купував їй ліки, продукти харчування та одяг за спільні кошти, вони вели спільне домашнє господарство, вели спільний бюджет, до самої її смерті, взяв на себе також всі витрати по похованню. У судове засідання [PERSON] не з'явився подав заяву про слухання справи без його участі, заяву про встановлення факту проживання однією сім'єю просив задовольнити з підстав вказаних в заяві. Заінтересована особа Третя Харківська державна нотаріальна надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення заяви не заперечувала. До суду надійшли пояснення свідка [PERSON] та [PERSON] в яких викладені обставини, що підтверджують викладені заявником факти. Дослідивши заяву, пояснення свідків та матеріали справи, суд дійшов висновку задовольнити заяву з огляду на наступне: Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК Українив судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю. У п. 21 вищевказаної Постанови зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК Українипро те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини, і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також: інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Згідно роз'яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім'ї») визначено таку обов'язкову ознаку члена сім'ї, як ведення спільного господарства. Згідно вимог ч. 4СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім'єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 Сімейного Кодексу України. В судовому засіданні встановлено, що дійсно [PERSON] та [PERSON] з вересня 2010 року і до смерті [PERSON], яка померла [INFO], проживали однією сім'єю як мати та син, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, за час спільного проживання спільно ним користувалися, витрачаючи кошти на харчування, придбання одягу тощо, що підтверджується поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] З листів Третьої Харківської державної нотаріальної контори,від 31.03.2017 р. № 579/02-14 та від 05.05.2018 р. № 946/02-14, також встановлено, що [PERSON] звернувся до нотаріальної контори, проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки він не надав документів, що підтверджують факт родинних відносин. З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про її заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, її показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним доказам у справі. Факт про встановлення якого просить заявник має для нього юридичне значення, оскільки дає право на спадкування після смерті [PERSON]. За наведеного вище, вимоги заявника обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved