Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

22.11.2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заподіяну внаслідок дорожньо - транспортної пригоди матеріальну шкоду в розмірі 9799, 95 грн. та моральну шкоду 7000 грн., а усього 16799,95 грн. В процесі розгляду справи 30 січня 2014 року позивач надав суду уточнену позовну заяву, в якій просить відшкодувати йому за рахунок відповідача [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 5456,62 грн., франшизу у розмірі 1000 грн. та моральну шкоду в розмірі 7000 грн., а усього 13456,61 грн. та понесені судові витрати у розмірі 573грн 50 коп. У судове засідання позивач та представник позивача не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали до суду заяву щодо розгляду справи у їх відсутність, при розгляді справи по суті в минулих судових засіданнях позов підтримали, просять його задовольнити, стягнути з відповідача різницю вартості між фактично заподіяними йому збитками пов'язаними з поновлювальним ремонтом пошкодженого автомобіля та сплаченою сумою страхового відшкодування, та заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди моральну шкоду, яка виразилася у пережитому стресі внаслідок ДТП, який привів до безсоння та постійного почуття тривоги, позивач втратив спокій та надію на відшкодування збитків. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву щодо розгляду справи у його відсутність. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечує, оскільки відповідальність [PERSON] була застрахована в СК «Юнивес» з лімітом відповідальності у розмірі 50000 грн. тобто у разі визнання розміру фактично заподіяної шкоди страховою компанією, ліміт її дозволяє виплатити. Крім того, надані позивачем копії чеків є неналежним доказом, оскільки в них не зазначено, що кошти сплачено саме позивачем і саме як оплата за ремонт автомобіля, заподіяння моральної шкоди позивачеві також належними доказами не підтверджено. Просить при визначенні розміру заподіяної шкоди, врахувати, що відповідач є інвалідом 3 групи, та на підставі ст.1193 ЦК України зменшити розмір шкоди, яка підлягає стягненню, проти стягнення франшизи у розмірі 1000 грн. а моральної шкоди у розмірі 1000 грн. не заперечує Представник третьої особи суду пояснив, що позивачеві СК «Юнивес» було виплачено страхове відшкодування у розмірі 7828,05 грн. відповідно до аварійного сертифікату № ГО-0836, за вируванням розміру франшизи - 1000 грн. Розмір отриманого страхового відшкодування позивач не оспорював, перед початком відновлювального ремонту на СТО кошторис відновлювального ремонту зі страховою компанією узгоджений не був, вважає, що СК «Юнивес» зі свого боку були виконані обов'язки щодо сплати страхового відшкодування у повному обсязі, виплаченого страхового відшкодування достатньо для здійснення ремонту пошкодженого транспортного засобу, вважає. що стягненню підлягає франшиза та моральне відшкодування. Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши пояснення представників сторін, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно з п. 3, 4 ст. 61 ЦПК України "Постанова суду про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких бере участь особа, щодо якої встановлено ці обставини та є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду". Судом встановлено, що 19.05.2013 року о 21 год.10 хв. [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ 21011. держномер 69180 НА, який належить йому на праві власності, на 0-15 км автомобільної дороги Запоріжжя-Біленьке, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечний інтервал руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем CHEVROIET -AVEO держномер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] В результаті ДТП автомобіль, належний позивачеві [PERSON], пошкоджено: розбитий задній правий ліхтар, пошкоджені багажник, задня панель, задній бампер, тріщина на передньому бампері та передній решітці . Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя [PERSON] визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 340 грн. Зазначена постанова набрала законної сили 22.06.2013 року. Цивільна-правова відповідальність [PERSON] застрахована в СК «Юнивес» на підставі полюсу АЕ/0087588. Згідно зазначеного полісу встановлений розмір ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну майну у розмірі 50000грн., розмір франшизи становить 1000 грн. 21.05.2013 [PERSON], як потерпілий, звернувся до СК «Юнивес» з питань відшкодування збитків. 21.05.2013 року у присутності [PERSON] складений акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість). 27.05.2013 року у присутності [PERSON] складений акт догляду транспортного засобу. Зауважень при ознайомлені з актом потерпілий [PERSON] не зазначив. Догляд пошкодженого транспортного засобу був здійснений на СТО ТОВ «Бриллиант АВТО». 27.05.2013 року [PERSON] сплатив СТ ТОВ «Бриллиант АВТО» авансовий внесок у розмірі 5000 грн. за відновлювальний ремонт автомобілю. Перед початком відновлювального ремонту на СТО пошкодженого транспортного засобу, з метою визначення повної вартості ремонту повну калькуляція (кошторис) відновлювального ремонту [PERSON] зі страховою компанією не узгоджував. 14.06.2013 року [PERSON] відремонтував свій пошкоджений автомобіль на СТО ТОВ «Бриллиант АВТО». Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу складає з ПДВ 17628 грн. Зазначені обставини підтверджені заказом-нарядом № Ар-4306/1 від 14.06.2013 року, актом здачі - прийняття робіт від 14.06.2013 року та квитанцію від 14.06.2013 року на суму 12628 грн. (що з урахуванням раніш сплаченого авансового внеску у розмірі 5000 грн. підтверджує сплату позивачем відновлювального ремонту 17628 грн.), які позивач надав СК «Юнивес», що підтверджується матеріалами страхової справи. 25.06.2013 року аварійним комісаром [PERSON] складено аварійний сертифікат №ГО-0836, згідно якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням визначено зносу у розмірі 52% для автомобілю CHEVROIET - AVEO держномер [NUMBER], пошкодженого 19.05.2013 року на час ДТП становить 828,04 грн. Згідно страхового акту № ГО - 0836 по договору страхування № АЕ 87588 від 23 листопада 2012 року Дорожньо-транспортна пригода за участю водіїв [PERSON] та [PERSON] кваліфікована як страховий випадок та прийнято рішення про виплату [PERSON] за шкоду майну відшкодування у розмірі 7828,04 грн. 30.09.2013 року згідно розпорядження № 2569 [PERSON] СК «Юнивес» здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 7828,04 грн. Розмір отриманого страхового відшкодування [PERSON] не оспорив. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку, страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна страхувальнику в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За загальним правилом та з огляду на положення статті 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] сплатив вартість ремонту пошкодженого автомобіля СТО ТОВ «Бриллиант АВТО» за квитанціями №12 від 27.05.2013 та № 53 від 14.06.2013 року суму 17628, 00 грн.. Виходячи з вищенаведених вимог закону, відповідач [PERSON].4 є особою, відповідальною за шкоду, завдану автомобілю CHEVROIET -AVEO держномер [NUMBER], результаті пошкодження даного автомобіля при ДТП, а тому має відповідати в тій частині, що не підлягає відшкодуванню СК «Юнивес» як страховиком. Відповідно до ч.4 ст. 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоду завдано вчиненням злочину. [PERSON] є інвалідом третьої групи внаслідок загального захворювання та отримує пенсію в Хортицькому Пенсійному фонді України. Різниця між фактичними та відшкодованими збитками, з вирахуванням з суми фактичних затрат вартості замінених заднього багажнику та заднього бамперу у розмірі 3343,33 грн. замість необхідного ремонту становить 5456,61 грн. (16 628.00 грн. - 7828,05грн.) та франшиза - 1000 грн. Але враховуючи, що при здійсненні розрахунку різниці між фактичними та відшкодованими збитками, позивачем не був врахований коефіцієнт фізичного зносу пошкодженого автомобілю 52%, з урахуванням матеріального стану відповідача, суд вважає за можливе зменшити вартість використаних при здійснені ремонту запчастин ( відповідно до таблиці 3 - а.с.102). Таким чином суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] 1000 грн. франшизи та 3736,25 грн. в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди: Згідно таблиці 3 вартість використаних при здійснені ремонту запчастин без ПДВ становить 5443, 32 грн., тобто з урахування ПДВ - 5443,32 х 0,2 дорівнює 6651,98 грн. Із суми 6651,98 підлягає відрахуванню вартість замінених заднього багажнику та заднього бамперу у розмірі 3343,33 грн., різниця становить 3308,65 грн. Таким чином, суд відрахував вартість з ПДВ використаних при відновлювальному ремонті запасних частин. Як зазначалося вище, суд вважає за необхідне врахувати коефіцієнт фізичного зносу пошкодженого автомобілю 52% до вартості з ПДВ використаних при відновлювальному ремонті запасних частин, таким чином сума становить 1588, 15 грн. ( 3308, 65 х (1-52) = 1588,15). Таким чином, відшкодуванню підлягає франшиза 1000 грн. та 3376, 25 грн. ( 5456,61 - 3308,65 + 1588,15 = 3736,25) грн. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням її майна. У п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Суд вважає, що позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Виходячи із характеру вчиненого правопорушення, пережитого стресу внаслідок ДТП, пошкодженням внаслідок ДТП автомобілю, глибини душевних страждань, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, зокрема виплати страхового відшкодування до звернення до суду з позовом, та стан здоров'я відповідача, який є інвалідом 3 групи, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд оцінює її у 2000 грн., вважаючи таку суму достатньою та справедливою сатисфакцією за заподіяне. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з [PERSON] пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 286, 75 грн., виходячи з 50% задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, та

Outcome: partial