Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

23.03.2018 року позивачі звернулися до суду з вищезазначеним позовом, яким просять визнати: за кожним з позивачів право власності на 1 / 5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, що розташовані по вул.Бессарабська,61, у с.Криничне Болградського району Одеської області, мотивуючи вимоги тим що, зареєструвати за собою право власності на свої частки вищезазначеного домоволодіння, що належать їм, як членам колгоспного двору, вони на даний час не можуть через відмову реєстраційною службою Болградського районного управління юстиції Одеської області в реєстрації цього їхнього права з-за відсутності правовстановлюючого документу, а за позивачем [PERSON] - ще й визнати право власності на 1 / 5 частину цього ж будинку, - як за спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], що померла 03.04.2004року, мотивуючи тим, що нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину з-за тієї ж причини - за відсутністю належних правовстановлюючих документів на спадкове майно. У судове засідання позивачі не з'явилися, надавши суду заяву про слухання справи за їхньою відсутністю, підтримали свої позовні вимоги, просили задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] сільська рада Болградського району Одеської області до суду надіслала заяву про слухання справи за відсутністю її представника, не заперечуючи проти задоволення позовних вимог позивачів. Розглянувши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: - 03.04.2004 року померла [PERSON] (свідоцтво про її смерть серії ІІІ-ЖД №374845, видане 03.04.2004 року [PERSON] сільською радою Болградського району Одеської області, актовий запис №31 ; - станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок з господарськими будівлями і дворовими спорудами за адресою: вул.Бессарабська,61, що у с.Криничне Болградського району Одеської області, на праві власності належав колгоспному двору, до складу двору входили: [PERSON], яка померла 03.04.2004 року, позивачі: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]; кожному члену цього колгоспного двору на праві власності належало по 1 / 5 частині вищезазначеного житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради Болградського району Одеської області від 05.12.2017р. за №1144 (а.с.24); - згідно свідоцтва про народження позивача [PERSON] (ЯХ №540515 від 23.08.1949р.), яка змінила прізвище після укладення шлюбу з "Дімчева" на "Златєва" (свідоцтво про укладення шлюбу серії І-АБ № 129326 від 12.02.1980 року, видане [PERSON] сільською радою Болградського району Одеської області, а/з 10, а.с.41), її матірю є [PERSON] (а.с.37), тому позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги майна [PERSON]; - згідно довідки секретаря ВК Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області від 05.12.2017 року за №1143, спадкодавець [PERSON], [INFO], постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO], - з 01.01.1977 року по день смерті - 03.04.2004 року (а.с.22); - з технічного паспорту на садибний житловий будинок від 26.04.2017р., спірне домогосподарство розташоване по вул.Бессарабська,61 у с.Криничне Болградського району Одеської області (а.с.11- 14); - рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно №39994109, №39996283, №39996736 та № 39992693 від 05.03.2018 року, позивачам: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності на їхні частини вказаного житлового будинку через відсутність правовстановлюючого документу на цей будинок (а.с.43-46); - постановою приватного нотаріуса [PERSON] від 15.12.2017 року за №639/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку, що вона успадкувала після смерті матері - спадкодавця [PERSON], - у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спірну нерухомість (а.с.48); - згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.07.2015 року, - позивачу належить майно, яке вона успадкувала після смерті її матері [PERSON] (а.с.47); - згідно звіту оціночна (ринкова) вартість 1 / 5 частини спірного житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, що розташовані по вул.Бессарабська,61, у с.Криничне Болградського району Одеської області, станом на 22.03.2018 р, з урахуванням ПДВ, - складає 26124грн.; - згідно відповіді завідуючої Одеського держаного нотаріального архіву [PERSON] на запит суду від 18.04.2018р., спадкова справа щодо майна спадкодавця [PERSON], яка померла 03.04.2004р., - заводилася, спадкоємцем її майна за законом є дочка спадкодавця - [PERSON], що прийняла спадщину шляхом проживання зі спадкодавцем на момент її смерті, на частину спадщини вона вже має свідоцтво про право на спадщину за законом (зареєстроване в реєстрі за №3585); - відповідно до заяви представника [PERSON] сільської ради Болградського району Одеської області - її голови, - сільська рада вимоги позивача визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення. Пленумом Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснено щодо правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність», - застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до вказаної дати, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, що належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст.120 ЦК України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснювалося за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена колгоспного двору встановлювався з огляду на рівність часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних (ч.2ст.123 ЦК України в редакції 1963 року). Відповідно до ст.ст.1216,1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, а відповідно до ст.1268ч.5 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, - вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. Згідно вимог діючого законодавства на час розгляду справи, порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (ч. 4 ст. 182 ЦК України). Відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості, регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV, із змінами і доповненнями. Відповідно до абзацу другого частини другої статті 15 названого Закону, перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року № 703. За п.26 Порядку для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, необхідними документами є ті, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є укладений в установленому законом порядку договір, свідоцтво про право власності на спадщину, свідоцтво про право власності на нерухоме майно, державний акт на право власності на земельну ділянку, рішення суду, що набрало законної сили щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно, а також інші документи, визначені пунктом 27 Порядку. Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1ч.2ст.16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути їх визнання. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.200ч.3 ЦПК України, в разі, якщо відповідач позов визнав, суд ухвалює рішення у підготовчому судовому засіданні. За результатом розгляду даної справи судом встановлено, що в даному випадку мають місце обставини, передбачені ст.392 ЦК України, оскільки позивачі, будучи як члени колгоспного двору власниками житлового будинку з господарськими будівлями і дворовими спорудами при ньому за адресою: вул.Бессарабська,61, у с.Криничне Болградський район, Одеська область, та не можуть зареєструвати своє право власності на цю нерухомість у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу, тому, внаслідок цього порушуються їх права як власників користуватися, володіти та розпоряджатися своїм нерухомим майном, і це порушене їх право потребує захисту у судовому порядку. Таким чином, розглянувши спір всебічно, повно та обєктивно на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що право власності позивачів підтверджується доказами, вказаними судом, а також іншими матеріалами справи, що були досліджені судом. Відповідно до ст.ст.1216, 1220, 1268ч.5 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, розглянувши спір всебічно, повно та обєктивно на підставі вищевикладених письмових доказів, суд дійшов висновку, що право власності позивачів на вищезазначений житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, підтверджується вищевикладеними відомостями та доказами, а також іншими доказами, дослідженими судом, що містяться в матеріалах справи та ніким й нічим не спростовані. Відомостей того, що задоволенням позовних вимог будуть порушені права третіх осіб, - судом не встановлено.

Outcome: approved