Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі- Відповідач) про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги мотивує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] .. Від шлюбу вони мають спільну дитину, [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 07.09.2020 шлюб між нею та Відповідачем розірвано. [PERSON] , в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, хоча має таку можливість, тому просить суд стягнути з Відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) [PERSON] , починаючи із дня пред`явлення позову - 09 жовтня 2020 року, до досягнення дитиною повноліття та допустити до негайного виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Ухвалою суду від 21 жовтня 2020 року відкрито спрощене провадження у даній справі, сторонам по справі було направлено зазначену ухвалу суду, а відповідачу - копію позовної заяви разом з доданими до неї документами. Згідно поштового повідомлення №4140006454519 відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження у справі 29 жовтня 2020 року. 12 листопада 2020 року від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги Позивача про стягнення аліментів визнає частково, погоджується на сплату аліментів у розмірі однієї чверті його заробітку (доходу). Зазначає, що після розірвання шлюбу з [PERSON] вимоги законодавства щодо зобов`язання утримувати дитину він виконував добровільно, добросовісно та в повному обсязі. Просить врахувати наведені ним обставини та згоду сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі 1/4 заробітку (доходу). Позивачем відповіді на відзив не подано. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до частини третьої статті 12 та частини першої статті 13 ЦПК України, сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, судом встановлено, що сторони 10 липня 2006 року у Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції у Чернігівській області зареєстрували шлюб, актовий запис № 212 (а.с.9). У шлюбі у них народилася донька, [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 07 вересня 2020 року шлюб між Позивачем та Відповідачем розірвано (а.с.10-11). Згідно довідки про підтвердження місця проживання дитини, дитина проживає з матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с.22). З позовної заяви вбачається, що відповідач добровільно кошти на утримання дитини не дає. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В статті 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно частини другої статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За змістом положень статей 1, 2 Закону України "Про прожитковий мінімум", статей 1, 6 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", прожитковий мінімум є базовим соціальним стандартом, який визначає рівень інших соціальних стандартів і соціальних гарантій, зокрема, у сфері доходів населення. Судом при визначенні розміру аліментів враховано обставини, зазначені у статті 182 СК України. Вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісячно на утримання дитини, на думку суду, є необґрунтованою та надмірною і не підтверджена доказами достатності заробітку (доходу) Відповідача. Суд вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки Відповідач спроможний сплачувати аліменти у такому розмірі. Визначаючи розмір аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та той факт, що обоє з батьків мають утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а отже позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В даному випадку позов подано до суду 09 жовтня 2020 року. На підставі пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до статті 141 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням позову про стягнення аліментів та в зв`язку із тим, що за даною категорією справи Позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає необхідним стягнути з Відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial