Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

[PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] звернулася до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення кошів на утримання майна. В позові вказано, що [PERSON] є співвласником житлового приміщення загальною площею 42,5 кв. м., за адресою: [ADDRESS] . Іншими співвласниками вказаного об`єкту нерухомості на праві спільної часткової власності є дружина покійного власника - відповідач [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом серія ННА №719743 від 08.03.2017 року. Позивач зареєстрований у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , однак фактично там не проживає. Відповідач також за вказаною адресою не прописана і не проживає та взагалі не з`являється, що підтверджується відповідним актом. Позивач у позові посилається на те, що відповідач з 2017 року по теперішній час не бере жодної участі в утримання зазначеного житлового приміщення, не сплачує вартість всіх комунальних послуг. Враховуючи строки позовної давності, за період 2019 року відповідач не проводив жодної оплати по утриманню житла, так само, на сьогоднішній день між позивачем та відповідачем не досягнуто жодної згоди щодо відшкодування витрат на утримання квартири. У позові вказано, що позивачем за вказаний період здійснено оплату житлово- комунальних послуг на утримання квартири, що підтверджується копіями квитанцій про сплату, на загальну суму 7858 грн. 48 коп. Позивач зазначає, що житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності ( 1/4 частина ) [PERSON] , тому вона мала б сплатити на утримання нерухомого майна вартість комунальних послуг в розмірі: 1/4 частини від суми 7858 грн. 48 коп., що становить 1964 грн. 62 коп. На підставі вищевикладеного позивач просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , кошти, сплачені за житлово-комунальні послуги по утриманню житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] в розмірі 1964 грн. 62 коп. Стягнути з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] судові витрати в повному обсязі в розмірі 15\~000грн.. В судове засідання позивач [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] до суду не з`явилася, довірила свої інтереси в суді представляти адвокату Пархеті М.А. У судове засідання представник позивача- адвокат Пархета М.А. \~не з`явився, на адресу суду подав заяву, в якій вказував, що не може з`явитися до суду, у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні в Іллінецькому районному суді Вінницької області. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явилася. 24.12.2020 відповідач подала до суду заяву, в якій вказувала, що позов визнає частково, а саме в частині стягнення коштів на утримання майна в розмірі 1964 грн. 62 коп.. Судові витрати на правничу допомогу в сумі 15000грн. відповідач не визнала та вказувала, що вона інвалід ІІ групи, має дохід в сумі 1769 грн., тому не має можливості сплачувати такі кошти. Також, відповідач просила розгляд справи проводити у її відсутність. \~\~На підставі досліджених у судовому засіданні письмових доказів, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , яка є матір`ю спадкодавця та [PERSON] , [INFO] , яка є дружиною спадкодавця успадкували Ѕ частку квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та свідоцтво про спадщину за законом видано [PERSON] 28.03.2018 державним нотаріусом Уманської міської нотаріальної контори Кравчук Т.І. на ј частку відповідної квартири. Свідоцтво про спадщину за законом зареєстровано в реєстрі за № 2-429. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 118732685 від 28.03.2018, за [PERSON] зареєстровано право власності (спільну часткову) на ј частку [ADDRESS] Комісією у складі юрисконсульта та майстра дільниці КП «Уманське РЕУ № 3» складено Акт перевірки місця проживання за адресою: [ADDRESS] , в якому вказано, що зі слів опитаних сусідів [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою, але не проживає з 2018 року по даний час. В якості доказів до матеріалів позову позивач долучила копії квитанцій про оплату за житлово-комунальні послуги. Статтями\~12,13\~ЦПК України\~передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Згідно\~ст.322 ЦК\~власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст.360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Статтею 162 ЖК\~передбачено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно з пунктом 5 частини другої\~статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. За загальним правилом, оплата комунальних послуг здійснюється щомісячно, протягом місяця наступного за місяцем, в якому надавались такі послуги. Отже, зобов`язання сторін з оплати комунальних послуг виникає щомісячно. Відповідно до ч.1\~ст.544 ЦК\~боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц (провадження № 61-26462св18). Судом досліджено надані позивачем рахунки та квитанції, що підтверджують сплату коштів за комунальні послуги. Відповідно до\~ст.526 ЦК\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст.610 ЦК\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 76\~ЦПК України\~встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, звертаючись до суду з позовом, саме на позивача покладається обов`язок з доведення належними, допустимими та достатніми доказами своїх позовних вимог з посиланням на матеріально-правову підставу своїх вимог. \~ \~ \~ \~Оцінюючи належність, допустимість, достовірність доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення коштів на утримання майна підлягають до задоволення. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь суми судових витрат ( витрат на правничу допомогу), суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1, 3\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, пов"язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи, пов"язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Згідно із\~ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію\~реальності адвокатських витрат\~(встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію\~розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Частиною 4 ст.137 ЦПК України визначено критерії, за якими визначається співмірність витрат на оплату послуг адвоката. Виходячи з положень п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України, витрати на правничу допомогу адвоката визначаються, в тому числі на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до роз`яснень викладених в п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом стягується не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (складання позовної заяви, надання консультацій). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. В підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу суду було надано\~лише квитанцію за підписом адвоката Пархети М.А. про отримання коштів у сумі 15000 грн. за надання правової допомоги, ордер та копію свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю. Будь-яких інших доказів на підтвердження надання послуг на професійну правничу допомогу позивачем надано не було (договір про надання правничої допомоги, акт виконаних робіт за договором про надання правової допомоги, квитанція до\~прибуткового касового\~ордера,\~платіжне доручення\~з відміткою\~банку або\~інший банківський\~документ про сплату коштів, тощо). На підставі\~викладеного,\~суд приходить\~до висновку,\~що долучена\~до матеріалів\~справи квитанція\~за підписом\~адвоката Пархети\~М.А.\~про отримання\~коштів у\~сумі 15000\~грн.\~та ордер\~ не\~можуть \~бути доказами\~підтвердження понесених\~позивачем витрат\~на правову допомогу у сумі 15000 грн. Оскільки документального розрахунку та обґрунтування витрат на правову допомогу, а саме які роботи були виконані, за який час, що було зроблено адвокатом для підготовки позову тощо, договору про\~надання правничої\~допомоги,\~платіжне доручення\~з відміткою\~банку або\~інший банківський\~документ про сплату коштів, позивачем не надано, суд приходить до висновку, що вимога позивача про відшкодування витрат на правову допомогу є недоведеними та задоволенню не підлягає. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: у\~разі задоволення\~позову -\~на відповідача; у\~разі відмови\~в позові\~-\~на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як встановлено судом, позивач [PERSON] звільнена від сплати судового збору, оскільки є інвалідом І групи, що підтверджується довідкою МСЭ -2017 № 0174625. Відповідач [PERSON] також звільнена від сплати судового збору, оскільки є інвалідом ІІ групи, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12ААБ № 465672. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп. Враховуючи, що сторони звільнені від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини першої\~статті 5 Закону України «Про судовий збір», то судові витрати, а саме оплата судового збору, компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. \~На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial