Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Хорольської міської ради Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно (гараж), в обгрунтування якого вказав, що 05.01.2016 року [PERSON] звернувся до Хорольської міської ради із клопотанням про надання йому в користування земельну ділянку загальною площею 0,0030 га для гаражного будівництва, яка розташована по [ADDRESS] 29.01.2016року рішенням шостої сесії сьомого скликання Хорольської міської ради № 135 „Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON]." позивачу було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,0035 га. для будівництва індивідуальних гаражів в [ADDRESS] із земель житлової та громадської забудови не наданих у власність або користування для передачі в оренду. Пунктом 2 вищевказаного рішення позивача було зобов'язано в шестимісячний термін надати на чергову сесію міської ради виготовлений проект землеустрою на земельну ділянку площею ,0035 га. для будівництва індивідуальних гаражів для розгляду та затвердження та подальшої передачі земельної ділянки в оренду. 08.02.2016року між позивачем [PERSON] та землевпорядною організацією, а саме фізичною особою - підприємцем [PERSON] (виконавець робіт) був укладений договір ПЗ-№08/02/16/9 на проведення землевпорядних робіт. Відповідно до пункту 1.1. даного договору виконавець робіт приймає на себе обов'язок виконати землевпорядні роботи по виготовленню проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розташованої в [ADDRESS] цільове призначення: для будівництва індивідуальних гаражів. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явився, але в заяві прохав суд провести розгляд справи у його відсутність. Відповідач Хорольська міська рада Полтавської області в судове засідання свого представника не направила, подала заяву про розгляд справи за відсутності представника міської ради, зазначивши, що позов визнає повністю. Суд, дослідивши матеріали справи, з"ясувавши позицію сторін, взявши до уваги визнання відповідачем позову, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч.3 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». У відповідності до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права або інтересу і суд може захистити порушене право способом передбаченим договором або законом. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено , що Рішенням 14 сесії 7 скликання Хорольської міської ради від 29.07.2016 року № 379 „Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. [PERSON]." було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] загальною площею 0,0035 га., (кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]) для будівництва індивідуальних гаражів в [ADDRESS], гараж № 1 та надано дану земельну ділянку в оренду терміном на 5 років. До проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки додано висновок Відділу Держгеокадастру у Хорольському районі. Відповідно до даного висновку Відділ Держгеокадастру у Хорольському районі погоджує проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування громадянину [PERSON] для будівництва індивідуальних гаражів в межах [ADDRESS] на території Хорольської міської ради Хорольського району Полтавської області. До проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки додано також висновок відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та будівництва Хорольської районної державної адміністрації, відповідно до якого обмеження містобудівного характеру та інформація про обтяження прав на земельну ділянку та наявні земельні сервітути - відсутні. 16.03.2016року позивачем було замовлено у фізичної особи підприємця [PERSON] технічний паспорт на гараж [ADDRESS] 30.09.2016року між позивачем [PERSON] та Хорольською міською радою в особі голови було укладено договір оренди землі. Відповідно до пункту 2 вищевказаного договору об'єктом оренди було визначено земельну ділянку не сільськогосподарського призначення: для будівництва індивідуального гаража, площею 0.0035 га, з кадастровим номером [NUMBER] згідно рішення 14 сесії Хорольської міської ради 7 скликання від 29.07.2016 № 379, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] Даний договір оренди землі зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 11.10.2016 року. На земельній ділянці площею 0,0035 га, позивачем за власний кошт було збудовано гараж площею 23,3 кв.м., який на даний час перебуває у користуванні позивача. На даний час позивач має намір оформити своє право власності на нерухоме майно (гараж) площею 23,3 кв.м., у відповідності до вимог чинного законодавства. Оскільки відсутність документа про право, власності на відповідне нерухоме майно створює для позивача безліч перепон в державних службах та установах. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Отже, з огляду на наведене, беручи до уваги неможливість оформлення своїх прав у іншому порядку, враховуючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов [PERSON] до Хорольської міської ради Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно (гараж), слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved