Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

09 жовтня 2013 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом зазначаючи, що 01 грудня 2012 року він передав відповідачу грошові кошти в розмірі 16000 гривень, який зобов'язався повернути зазначені грошові кошти у строк до 01.06.2013 року, що підтверджується розпискою від 01.12.2012 року. Відповідно до норм Цивільного кодексу розписка є договором позики. Проте, в зазначений строк відповідач грошові кошти не повернув. На всі вимоги позивача щодо повернення боргу, відповідач відповідав відмовою, посилаючись на відсутність грошових коштів. Крім того, позивачу стало відомо, що [PERSON] виїхав за межі України з метою працевлаштування. У зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язання просив стягнути з [PERSON] на його користь суми боргу в розмірі 16000 гривень, а також 3% річних від простроченої суми боргу за період з 02.06.2013 року по 10.10.2013 року. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи відповідач у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи у його відсутність або про відкладення розгляду справи з певних причин до суду не звертався. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з винесенням заочного рішення у порядку ст.224 ЦПК України, проти чого не заперечував позивач в своїй заяві. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 01 грудня 2012 року відповідач отримав від позивача в борг грошові кошти в розмірі 16000 гривень (еквівалентні 2000 доларів США) та зобов'язався повернути в строк до 01 червня 2013 року, що підтверджується розпискою (а.с.8). Проте, відповідач взяті на себе договірні зобов'язання не виконує. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За цих обставин суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути борг в сумі 16000,00 грн., а також 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в сумі 172,27 грн. за період з 02.06.2013 року по 10.10.2013 року за наступною формулою розрахунку: 16000х3%:100:365х"КД", де 16000 сума боргу, "КД" - кількість днів прострочення в періоді, а саме: 172,27=(16000х3%:100:365х131). За правилами ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 229,40 грн. судового збору згідно квитанції, що міститься в матеріалах справи. До складу судових витрат відносяться витрати на правову допомогу (п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК). Відповідно до статті 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. У зв'язку з ненаданням позивачем розрахунку надання правової допомоги погодинно, а лише розрахункової квитанції на загальну суму 500 гривень, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу.

Outcome: partial