Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

12.08.2020 [PERSON] подав до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позовну заяву до Добротвірської селищної ради Кам`янка-Бузького району Львівської області, в якій просить визнати за ним право власності на гараж № [NUMBER] загальною площею 27 м.кв., що розташований по [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що ним було збудовано гараж по [ADDRESS] , будівництво було здійснено без відповідного погодження та належним чином затвердженого проекту, та вважається самочинним. Однак, на підставі рішення №5 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування індивідуального гаража жителя" йому безоплатно передано у власність земельну ділянку площею 0,0027 га., для будівництва індивідуального гаража в [ADDRESS] . У зв`язку з таким станом речей він змушений звернутись до суду для належного оформлення права власності на самочинно збудований гараж. Ухвалою суду від 12.08.2020 позовна заява залишена без руху. 19.08.2020 позивач усунув недоліки позовної заяви, вказані в ухвалі суду. Ухвалою суду від 19.08.2020 відкрито провадження по даній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав. Представник відповідача Добротвірської Селищної ради Кам`янка-Бузького району Львівської області в судове засідання також не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З урахуванням того, що відповідач визнає позов, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній матеріалів у підготовчому судовому засіданні. Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Як видно з технічного паспорту на гараж (машино-місце) [ADDRESS] , гараж загальною площею 27,0 кв.м., збудований 1986 року (5-6). Згідно з рішення Добротвірської селищної ради Кам`янка-Бузького району Львівської області №5 від 24.06.2020 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування індивідуального гаража [PERSON] в [ADDRESS] " [PERSON] безоплатно передано у власність земельну ділянку площею 0,0027 га., з кадастровим номером 4622155300:01:005:0049 для будівництва індивідуального гаража в [ADDRESS] (а.с.11). 26.06.2020 зареєстровано право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0027 га. з кадастровим номером 4622155300:01:005:0049, що за адресою: [ADDRESS] (а.с.12-13). За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 373 ЦК України, особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. За змістом ч.1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. У пункті 4 Постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» вказано, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Тобто, нерухоме майно класифікується як самочинно збудоване за різними критеріями, зокрема за критерієм будівництва на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво. Оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що гараж, який збудований позивачем є самовільним саме за ознакою будівництва на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво. Тому, суд не оцінює обставини, які стосуються самовільного будівництва здійсненого без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Порядок визнання за особою права власності на самовільно збудоване нерухоме майно, яке було збудоване на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво, врегульований у ч. 3 ст. 376 ЦК України. Так, відповідно до ч.3 ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Окрім цього, як передбачено ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Інших вимог для вжиття такого способу захисту закон не містить. Враховуючи те, що гараж позивачем побудований на земельній ділянці, яка була згодом надана йому з цією метою, обставин які б свідчили про те, що самочинно збудований гараж не порушує прав інших осіб судом не встановлено, а відповідач орган місцевого самоврядування позовні вимоги визнав, то суд дійшов висновку, що вимоги за даним позовом є підставними і такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved