Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

29.12.2020 р. заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Стислий виклад позиції заявника. В обґрунтування заяви зазначив, що на підставі рішення Селидівської міської ради Донецької області від 08.08.2001 р. йому було передано у приватну власність земельну ділянку площею 4,290 гектарів, розташовану на території Селидівської міської ради Донецької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У процесі підготовки правовстановлюючих документів було встановлено наявність технічної помилки в написанні по батькові заявника в Державному акті на права приватної власності на землю серії ІІІ-ДН № 060019 від 14.08.2002 р. Оскільки внесення змін у правовстановлюючи документи не допускається, просив встановити факт належності йому - [PERSON] , Державного акту серії ІІІ-ДН № 060019 на право приватної власності на землю, розташовану на території Селидівської міської ради Донецької області від 14.08.2002 р., який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 13332. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 30.12.2020 р. відкрито провадження по справі. Заяви та клопотання сторін. Заявник надав заяву, в якій підтримав заявлені вимоги, просив розглянути справу без його участі. Заінтересована особа надала заяву, в якій просила розглянути справу у відсутності представника, рішення прийняти на розсуд суду. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом установлено, що відповідно до паспорту громадянина України серії [NUMBER] , він виданий 11.02.2002 р. Селидівським МВ УМВС України в Донецькій області на ім`я [PERSON] , [INFO] . 07.03.1997 р. до Державного реєстру фізичних осіб було занесено відомості про присвоєння [PERSON] ідентифікаційного номеру [NUMBER] . На підставі рішення Виконавчого комітету Селидівської міської ради від 08.08.2001 р. № 268 у приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва громадянам-членам КСП ім..Кірова на підставі сертифікатів було передано земельні ділянки згідно додатку. Як вбачається з архівного витягу від 21.12.2020 р., [PERSON] вийшов з членів КПС ім..Кірова Селидівської міської ради, отримав сертифікат на земельну ділянку загальною площею 4,29 га серії ДН № 0113790. Як вбачається з копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДН № 060019, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 13332 від 14.08.2002 р., він виданий на ім`я [PERSON] . Як вбачається з відповіді на запит від 24.12.2020 р. Виконкому Селидівської міської ради питання виправлення помилок та приведення документів в належний стан відноситься до компетенції суду. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч. 1, 3 ст. 294 ЦК України - фізична особа має право на ім`я. У разі перекручення імені фізичної особи воно має бути виправлене. Якщо перекручення імені було здійснене у документі, такий документ підлягає заміні. Відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" з 01.01.2013 року реєстрацію прав на нерухоме майно здійснюють структурні підрозділи територіальних органів Мін`юсту та не передбачено видачі державних актів про право власності на землю, як не передбачено і можливості внесення виправлень до вже виданих державних актів. Окрім того, порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі регулювався Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженою наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року №43 та Інструкцією про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженою наказом Держкомзему від 22 червня 2009 року №325, які втратили чинність. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що встановити даний факт іншим шляхом заявник не має можливості. Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦК України - фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям. Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Згідно зі ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно листа Верховного Суду України 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який, необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту. У даному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності державного акту на право приватної власності на землю. Згідно з законом, встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а саме: встановлення факту належності вказаного документу дає змогу заявнику реалізувати свої права щодо володіння та розпорядження належною земельною ділянкою з дотриманням вимог чинного законодавства. Аналізуючи наявні в справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що заявнику на підставі державного акту про право власності на землю серії ІІІ-ДН № 060019, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 13332 від 14.08.2002 р., належить земельна ділянка, площею 4,29 га, що розташована на території Селидівської міської ради. Однак, даний акт містить неправильне написання його по батькові як « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Усунення вказаної неправильності можливе лише шляхом встановлення факту належності заявнику вказаного правовстановлюючого документа. При цьому, суд бере до уваги, що письмові докази по справі повністю узгоджуються між собою, у зв`язку з чим суд вважає, за можливе задовольнити заяву.

Outcome: approved