Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» грошові кошти у розмірі 10180385,00 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 17.01.2012 року між нею та ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» було укладено договір № 120/2012-222 банківського вкладу «Оберіг» в національній валюті України згідно якого вона внесла на депозитний рахунок в банк грошові кошти в сумі 1600000,00 грн. з процентною ставкою в розмірі 18% процентів річних, строк якого закінчується 17.07.2012 року, крім того 17.07.2012 року між нею та банком було укладено договір № 694/2012-222 банківського вкладу «Оберіг» в доларах США, згідно якого вона внесла на свій депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 218000,00 дол. США з процентною ставкою в розмірі 25% до 17.01.2013 року. Після спливу строків розміщення депозитів по обом договорам вона звернулася до банку з вимогою повернути її кошти, проте її законні вимоги були проігноровані і по сьогоднішній день кошти не повернуті, що свідчить про невиконання відповідачем умов договору. Крім того, оскільки кошти вчасно повернуті не були, вона вважає, що відповідач має повернути її суму коштів з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та пені. В судовому засіданні 25.03.2015 року об'єднано в одне провадження з первісним позовом зустрічний позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до [PERSON] про визнання договору недійсним, за яким позивач просить визнати недійсним договір №694/2012-222 банківського вкладу «Оберіг» в доларах США із щомісячним приєднанням (капіталізацією) процентів до суми вкладу (6 місяців) від 17.07.2012 року в сумі 218 000,00 доларів США під 25% річних та договір №120/2012-222 банківського вкладу «Оберіг» в національній валюті із щомісячним приєднанням (капіталізацією) процентів до суми вкладу (6 місяців) від 17.01.2012 р. в сумі 1 600 000,00 грн. під 18% річних, мотивуючи свої вимоги тим, що Банком встановлено, що вказані договори у банку відсутні, зобов'язання за ними на балансі не обліковувалися, жодних інших документів про розміщення коштів за договором №694/2012-222 банківського вкладу «Оберіг» в доларах США із щомісячним приєднанням (капіталізацією) процентів до суми вкладу (6 місяців) від 17.07.2012 року в сумі 218 000,00 доларів США під 25% річних та договором №120/2012-222 банківського вкладу «Оберіг» в національній валюті із щомісячним приєднанням (капіталізацією) процентів до суми вкладу (6 місяців) від 17.01.2012 р. в сумі 1 600 000,00 грн. під 18% річних у банку немає. Крім того, рахунки зазначені у договорах №26308001222/2630.2.051398.003, №26307001222/2630.3.51398.002 не відкривався у банку, зобов'язання за вказаними договорами не обліковуються на балансі банку, також на підтвердження внесення коштів за цим вкладом позивач жодного документу не надав. Договори не набирали чинності та не створюють жодних правових наслідків для сторін. Також банк ніколи не встановлював процентну ставку річних для іноземної валюти у розмірі 25%. Таким чином, відсутність реєстрації договорів у системі депозитів банку, відсутність у банку депозитних рахунків зазначених у договорі, необлікування на рахунках банку грошових коштів у сумі 218 000,00 доларів США та 1 600 000,00 грн., відсутність у [PERSON] документів про внесення коштів на вкладні рахунки слід вважати недотриманням письмової форми договорів банківського вкладу. Наслідком недотримання письмової форми є недійсність вказаних Договорів. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03.09.2015 року первісний позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» про стягнення коштів залишено без розгляду. Позивач за зустрічним позовом в судове засідання не з'явився, проте надав до суду заяву, в якій зустрічні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених в зустрічні позовній заяві та запереченнях на позовну заяву, просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач за зустрічним позовом в судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином шляхом направлення судових повісток за адресою, вказаною у позовній заяві, причини неявки суд не повідомила. На підставі ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, враховуючи думку позивача, який подав заяву про розгляд справи в заочному провадженні, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність учасників судового процесу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного. Згідно положення частини 1, 3 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. З матеріалів справи вбачається, що 17.01.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик» та [PERSON] підписано договір № 120/2012-222 банківського вкладу «Оберіг» в національній валюті із щомісячним приєднання (капіталізацією) процентів до суми вкладу (6 місяців), згідно умов якого банк зобов'язався прийняти грошові кошти в сумі 1600000,00 грн. на термін з 17.01.2012 року по 17.07.2012 року зі сплатою 18% річних. (а.с. 55-57) Крім того, 17.01.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик» та [PERSON] підписано договір № 694/2012-222 банківського вкладу «Оберіг» в доларах США із щомісячним приєднання (капіталізацією) процентів до суми вкладу (6 місяців), згідно умов якого банк зобов'язався прийняти грошові кошти в сумі 218000,00 дол. США на термін з 17.07.2012 року по 17.01.2013 року зі сплатою 25% річних. (а.с. 58-60) Відповідно до п. 5.1 вказаних договорів, вони набирають чинності з моменту підписання його сторонами та внесення власником коштів на вкладний рахунок. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу). Положення статті 1059 ЦК України врегульовує питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним. Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого Постановою правління Національного банку України від 03.12.2003 № 516 (далі - Положення) передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 1 червня 2011 року № 174, (далі - Інструкція) передбачено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірні» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ. Виходячи зі змісту ст. 1059 ЦК України, п. 1.4 Положення, п. 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції, письмова форма договору банківського вкладу (депозиту) вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту, які у свою чергу, є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 6 червня 2012 року № 6-17цс12, постанові Верховного Суду України від 29.10.2014 року № 6-118цс14). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Як доказ укладання договору банківського вкладу, відповідач надала копію відповідних договорів, однак, жодних доказів щодо внесення коштів згідно вказаних договорів, відповідачем надано не було. Тобто, матеріали справи не містять квитанцій чи інших документів, які б підтверджували внесення [PERSON] готівки відповідно до Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління НБУ від 01.06.2011 року № 174. Як зазначено позивачем в позовній заяві, жодних документів на підтвердження перерахування коштів йому також не надавалось. Згідно п. 2.1 Постанови НБУ № 516 від 03.12.2003 "Про затвердження Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами" грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті. З огляду на викладене, та враховуючи, що у справі відсутні належні та допустимі докази, які відповідають вимогам п. 8 гл. 2 роз. III Інструкції про касові операції в банках України та підтверджують внесення позивачем грошових сум за договором № 120/2012-222 від 17.01.2012 року банківського вкладу «Оберіг» в національній валюті із щомісячним приєднання (капіталізацією) процентів до суми вкладу (6 місяців) та договором № 694/2012-222 від 17.01.2012 року банківського вкладу «Оберіг» в доларах США із щомісячним приєднання (капіталізацією) процентів до суми вкладу (6 місяців), слід дійти висновку, що письмова форма спірного договору не дотримана. Недотримання сторонами договору письмової форми не створює жодних правових наслідків для сторін. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до положень ст. 204 Цивільного кодексу України правочин вважається правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний судом недійсним. Згідно положень ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п'ятою, шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Загальними вимогами чинності правочину є такі: зміст правочину не може суперечити ЦК України та іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вичинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; не може суперечити правам та інтересам осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 1059 ЦК України у разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним. Як роз'яснено в Пленумі Верховного Суду України в п. 4 Постанови № 9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. Таким чином, відсутність реєстрації оспорюваних договорів у системі депозитів банку, відсутність у банку депозитних рахунків в оспорюваних договорах, необлікування на рахунках банку грошових коштів у сумах 1600000,00 грн. та 218000,00 дол. США, відсутність у [PERSON] документів про внесення коштів на вкладні рахунки слід вважати недотримання письмової форми договору банківського вкладу. Оскільки було не дотримано письмової форми оспорюваного договору № 120/2012-222 від 17.01.2012 року банківського вкладу «Оберіг» в національній валюті із щомісячним приєднання (капіталізацією) процентів до суми вкладу (6 місяців) та договору № 694/2012-222 від 17.01.2012 року банківського вкладу «Оберіг» в доларах США із щомісячним приєднання (капіталізацією) процентів до суми вкладу (6 місяців), суд вважає за необхідне визнати недійсними вказані договори. Так, згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що зустрічний позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до [PERSON] про визнання договору недійсним є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує з відповідача [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved