Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] міської ради, [PERSON] сільської ради за участю третьої особи , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Центр надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування при [PERSON] ВРЕР УДАІ УМВС України у Вінницькій області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Позов мотивовано тим, що 20.11.2015 року помер син позивачки [PERSON], який до дня смерті був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [INFO]. Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина на належне йому нерухоме майно, яке складається з квартири [ADDRESS] Вольгельмут в м. Вінниці, легковий автомобіль Ауді А6, реєстраційний номер АВ 8448ВТ, 2008року випуску, земельна ділянка для ведення садівництва, площею 0,0499га №39 в СТ «Медуза», садівничого товариства «Садівничий масив [PERSON]», [PERSON] сільської ради Вінницького району Вінницької області. В установлений законом шестимісячний строк позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті сина [PERSON] 30.06.2016року постановою приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] на земельну ділянку площею 0,0499га. та на автомобіль Ауді у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів та відсутності державної реєстрації права власності на квартиру. Просить визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] Вольгельмут в м. Вінниці, загальною площею 63,0кв.м., житловою площею 37,9кв.м. та на земельну ділянку для ведення садівництва, площею 0,0499га, №39 в СТ «Медуза», садівничого товариства «Садівничий масив [PERSON]» на території [PERSON] [PERSON] сільської ради, Вінницького району Вінницької області, в порядку спадкування за законом після смерті її сина [PERSON], який помер 20.11.2015року. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судовому засіданні при винесені рішення покладається на розсуд суду. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав. Представник третьої особи в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Враховуючи думку учасників процесу, вимоги ст. 158 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність осіб, що не зявились. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] є матірю [PERSON] (а.с.18). Згідно свідоцтва на право власності на житло від 17.07.1998року на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] є власниками по 1/3 частці квартири [ADDRESS] (а.с.6). Відповідно до договору дарування частки квартири від 11.05.2004року [PERSON]В, та [PERSON]В, подарували [PERSON] 2/3 частки квартири [ADDRESS] (а.с.7). Згідно державного акту на право приватної власності на землю виданого 19.04.2000року [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0499 га на території с/т «Медуза» [PERSON] [PERSON] сільської ради для садівництва (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про смерть 20.11.2015 року помер [PERSON] (а.с.19). Постановою приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] на земельну ділянку площею 0,0499га. та на автомобіль Ауді у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів та відсутності державної реєстрації права власності на квартиру (а.с.89). Нормами ст.ст. 1217, 1218, 1223 ЦК України\~визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297\~ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Згідно ч. 5\~ст. 1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, та згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України\~встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297\~ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно до абз. 3 ч. 2\~ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3\~ ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Зі змісту статті 182 ЦК України випливає, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Нотаріус як спеціальний суб'єкт здійснює функції державного реєстратора, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими правами та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяження. Згідно зі ст. 11 ЦК України\~цивільні права виникають із дій осіб, що передбачені актами, цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права, а у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права можуть виникати з рішення суду. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання і у випадку невизнання права особи, вона згідно вимог ст. 16 ЦК України\~має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права особи є визнання такого права. Суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. За клопотанням представника позивача судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 11,15,17, 328, 331, 384, 1217, 1218, 123, 1261-1265, 1268, 1296, 1297, 1299 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, керуючи ст. ст. 10, 11, 60, 158, 212-215, 218 ЦПК України, суд

Outcome: approved