Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить розірвати договори купівлі - продажу та стягнути з [PERSON] відповідача на їх користь суму заборгованості за невиконання договірних зобов'язань у розмірі 627 920,98 грн. (шістсот двадцять сім тисяч дев'ятсот двадцять гривень 98 коп.) грн. та судові витрати у справі. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.04.2013р. було прийнято позовну заяву до розгляду, та відкрито провадження по цивільній справі № 638/5761/13 - ц н/п 2/638/3213/13 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання договорів купівлі - продажу та стягнення заборгованості. [PERSON] було залучено до участі в справі №638/5761/13 - ц н/п 2/638/3213/13 Відповідачем, як правонаступника Боржника, у зв'язку з загибеллю суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи [PERSON] 09.11.2012р.. Присутній представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив позов та уточнення до нього задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про день та час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Між Позивачем, [PERSON], та суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою [PERSON] були укладені наступні договори: · Договір № 12-05-31-01 від 31.05.2012р. згідно до п.1.1 та 2.6 якого продавець (Боржник) зобов'язується передати у власність Покупцеві (Позивачу), а покупець прийняти та оплатити Продавцю партію товару, а саме кухню LAGUNA (згідно ескізу); · Договір № 12-05-31-02 від 31.05.2012р, згідно до п.1.1 та 2.6 якого продавець (Боржник) зобов'язується передати у власність Покупцеві (Позивачу), а покупець прийняти та оплатити Продавцю партію товару, а саме стільницю для кухні ARROW WCOD(згідно ескізу); · Договір № 12-06-06-01 від 06.06.2012р. відповідно до п.1.1, 2.6 та додатку №1 якого продавець (Боржник) зобов'язується передати у власність Покупцеві (Позивачу), а покупець прийняти та оплатити Продавцю партію товару, а саме техніку для кухні (духову шафу BOSH HBG76R550F, посудомийну машину SMEG STA 6539L, електричну поверхню BOSH PIF651T14E, холодильник LIEBHERR SBSes 7165, витяжку BEST P580 (1000 m3), мийку кухонну BLANCOMEDIAN XL6S, змішувач BLANCOMERCUR-S); · Договір № 12-06-26-01 від 26.06.2012р., відповідно до п.1.1 та 2.6 якого продавець (Боржник) зобов'язується передати у власність Покупцеві (Позивачу), а покупець прийняти та оплатити Продавцю партію товару, а саме меблі для їдальні (вітрина DESIREE art. 00060 колір 37L, креденс DESIREE art. 00067 колір 37L, стіл DESIREE art. 02120 колір 37L, стільці DESIREE art. 02022/А колір 37L); · Договір № 12-07-19/01 від 19.07.2012р., відповідно до п.1.1 та 2.6 якого продавець (Боржник) зобов'язується передати у власність Покупцеві (Позивачу), а покупець прийняти та оплатити Продавцю партію товару, а саме меблі для спальні та кабінету згідно до додатку №1; Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Свої зобов'язання за вище переліченими договорами позивач виконав належним чином: передав авансовий платіж у розмірі 573 773,00 грн. (п'ятсот сімдесят три тисячі сімсот сімдесят три грн..) передплати ціни товару відповідно до п.2.2 та 2.3 даних Договорів на момент їх підписання, а саме: · Згідно п.2.2 Договору № 12-05-31-01 від 31.05.2012р. оплата товару здійснюється двома платежами: авансовим платежем у момент підписання цього договору та остаточним платежем. Позивачем, відповідно до п.2.3. цього договору була проведена оплата товару авансовим платежем, що склало 80% вартості товару, а саме 69 485,00 грн. (шістдесят дев'ять тисяч чотириста вісімдесят п'ять грн.. 00 коп.); · Згідно п. 2.2. Договору № 12-05-31-02 від 31.05.2012р, оплата товару здійснюється двома платежами: авансовим платежем у момент підписання цього договору і остаточним платежем. Позивачем, відповідно до п.2.3. цього договору була проведена оплата товару, авансовим платежем, що склало 100% вартості товару, а саме 22 141,00 грн. (двадцять дві тисячі сто сорок одна грн. 00 коп.); · Згідно п.2.2. Договору № 12-06-06-01 від 06.06.2012р.. оплата товару здійснюється двома платежами: авансовим платежем у момент підписання цього договору і остаточним платежем. Позивачем, відповідно до п.2.3. цього договору була проведена оплата товару авансовим платежем, що склало 100% вартості товару, а саме 76 777,00 грн. (сімдесят шість тисяч сімсот сімдесят сім грн.. 00 коп.); · Згідно п.2.2 Договору № 12-06-26-01 від 26.06.2012р., оплата товару здійснюється двома платежами: авансовим платежем у момент підписання цього договору і остаточним платежем. Позивачем, згідно п.2.3. цього договору була проведена оплата товару авансовим платежем, що склало 76% вартості товару, а саме 82 400,00 грн. (вісімдесят дві тисячі чотириста грн.. 00 коп.); · Згідно до п.2.2 Договору № 12-07-19/01 від 19.07.2012р., оплата товару здійснюється двома платежами: авансовим платежем у момент підписання цього договору і остаточним платежем. Позивачем, згідно п.2.3. цього договору була проведена оплата товару авансовим платежем, що склало 80% вартості товару, а саме 322 973,00 грн. (триста двадцять дві тисячі дев'ятсот сімдесят три грн.. 00 коп.). Про фактичне виконання зобов'язання Позивача відповідно до п.2.2. за вищенаведеними Договорами свідчить укладання та підписання цих договорів та квитанції прибутково касових ордерів, які збереглись на цей час, а саме: · Квитанція прибутково касового ордеру №б/н від 06.06.2012р. за договором № 12-06-06-01 від 06.06.2012р. по придбанню побутової техніки для кухні (копія додається); · Квитанція прибутково касового ордеру №б/н від 06.06.2012р. за договором № 12-06-26-01 від 26.06.2012р. по придбанню меблів для їдальні (копія додається). Тобто свій обов'язок Позивач щодо авансового платежу в момент підписання даних Договорів виконав належним чином. Відповідно до ст. 11 ЦК України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які відповідно до ст.14 ЦК України мають виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, договору. Відповідно до ч.1 ст. 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно п. 4.9 вищевказаних Договорів продавець зобов'язаний інформувати покупця про поставку товару, передбаченою дійсним договором, на склад першого. Відповідно до п. 3.1 Договорів купівлі продажу укладених між Позивачем, [PERSON], та Боржником, суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою [PERSON], поставка товару на склад продавця повинна була бути здійснена в строки визначені цими пунктами, а саме: · Згідно п.3.1. Договору № 12-05-31-01 від 31.05.2012р. поставка товару на склад продавця (Боржника) здійснюється в строк не пізніше 127 днів після отримання авансового платежу, тобто не пізніше 4 жовтня 2012; · Згідно п. 3.1. Договору № 12-05-31-02 від 31.05.2012р, поставка товару на склад продавця (Боржника) здійснюється в строк не пізніше 67 днів після отримання авансового платежу, тобто не пізніше 6 серпня 2012.; · Згідно п.3.1. Договору № 12-06-06-01 від 06.06.2012р.. поставка товару на склад продавця (Боржника) здійснюється в строк не пізніше 97 днів після отримання авансового платежу, тобто не пізніше 10 вересня 2012 року; · Згідно п.3.1 Договору № 12-06-26-01 від 26.06.2012р., поставка товару на склад продавця (Боржника) здійснюється в строк не пізніше 97 днів після отримання авансового платежу, тобто не пізніше 1 жовтня 2012.; · Згідно п.3.1 Договору № 12-07-19/01 від 19.07.2012р., поставка товару на склад продавця (Боржника) здійснюється в строк не пізніше 67 днів після отримання авансового платежу, тобто не пізніше 24 жовтня 2012 року. Відповідач не виконав цей обов'язок належним чином, з настанням першого із вище перелічених строків, а саме 6 - го серпня 2012р. за Договором № 12-05-31-02 від 31.05.2012р., та на час звернення до Суду, Відповідач фактично припинив стосунки з Позивачем, тобто суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа [PERSON] не перебував на орендованій ним площі та не виходив на зв'язок з [PERSON]. Посилання представника Відповідача в запереченнях на позовну заяву, усних поясненнях в судовому засіданні та відзиву на уточнену позивну заяву, щодо неукладання вищеперелічених договорів у зв'язку з відсутністю на деяких з них відбитку печатки та відсутності підтвердження оплати за договорами, не відповідає дійсності виходячи з наступного: Згідно до п. 8 Постанови №9 Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до частини першої статті 215 ЦК (435-15) підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. У зв'язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205 - 210, 640 ЦК України (435-15) тощо). Виходячи з вищенаведеного, Суд дійшов висновку, що відповідно до ст.ст. 203, 205, 206, 207, 208, 209, 210, 640 ЦК України, вище перелічені договори купівлі - продажу між [PERSON] та суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою [PERSON] укладені в письмовій формі, сторони дійшли згоди за всіма істотними умовами даних договорів, що підтверджується змістом самих договорів та додатків до них. Щодо вимог до письмової форми правочинів, а саме відсутності відбитку печатки в договорах купівлі - продажу (Договір № 12-05-31-01 від 31.05.2012р., Договір № 12-05-31-02 від 31.05.2012р., Договір № 12-06-06-01 від 06.06.2012р.), які укладені між [PERSON] та суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою [PERSON], Судом встановлено: Відповідно до ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Таким чином, скріплення печаткою договору є імперативною нормою для юридичних осіб, оскільки договір підписується не самою юридичною особою, а особами уповноваженими на це установчими документами цієї юридичної особи, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Також треба зауважити, що згідно з частиною першою статті 128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб'єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу. При цьому, юридичний статус "фізична особа - підприємець" сам по собі не впливає і ніяким чином не обмежує будь-які правомочності особи, які випливають з її цивільної право-, та дієздатності. Тобто, виходячи з вищенаведеного посилання представника Відповідача щодо неукладання вищеперелічених договорів у зв'язку з недотриманням письмової форми правочину, а саме відсутністю на деяких з них відбитку печатки, є необґрунтованим та таким, що суперечить діючим нормам законодавства України і тому судом до уваги не береться. Також Судом встановлено, що належно було отримано акцепт стороною, що направила оферту. Тобто передано майно [PERSON], а саме грошові кошти (авансові платежі) для здійснення суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою [PERSON] для придбання відповідного товару, поставки його до магазину або складу та передання у власність безпосередньо Покупцю. Про що свідчить п.2.2 та п.2.3. даних Договорів, згідно яких укладання та підписання цих договорів відбулось після перерахунку авансового платежу, та квитанції прибутково касових ордерів, які збереглись на цей час. Також слід зауважити, що відповідно до ч. 2 ст. 206 ЦК України юридичній особі, що сплатила за товари та послуги на підставі усного правочину з другою стороною, видається документ, що підтверджує підставу сплати та суму одержаних грошових коштів. Таким чином, видача документів, що підтверджують підставу сплати та суму одержаних грошових коштів, є обов'язковим саме для юридичних осіб. Тобто під час отримання пропозиції щодо укладання вищезазначених договорів [PERSON], та обговорювання всіх істотних умов даних правочинів та сплати авансових платежів документи, щодо підтвердження підстав сплати та сум одержаних грошових коштів, могли не надаватись суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою [PERSON]. Фактичним підтвердженням отримання коштів за авансовими платежами є п.2.2 та п.2.3. даних Договорів, згідно яких укладання та підписання цих договорів відбулось після перерахунку авансового платежу. Дана позиція також знайшла своє підтвердження в розділі «Докази» Аналізу судової практики з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів (2009-2012 рр.) Верховного суду України де зокрема зазначено, що про факт придбання, замовлення товарів (послуг) у звичайний спосіб засобом доказування є розрахунковий документ - квитанція, товарний чи касовий чек, квиток, талон, ін. (пп. 7 ч. 1 ст. 1 Закону № 1023-XII); письмовий правочин; стосовно товару на який встановлено гарантійний строк - технічний паспорт чи інший документ, що його замінює, з позначкою про дату продажу (п. 11 ст. 8 Закону № 1023-XII). Виходячи з вищенаведеного, посилання представника Відповідача щодо неукладання вище перелічених договорів у зв'язку з не переданням грошових коштів, а саме відсутністю підтвердження оплати за договорами, є не обґрунтованим та таким, що суперечить діючим нормам законодавства України. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно з ч.5 ст.653 ЦК України якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Відповідно статті 638 ЦК України № 435-IV від 16.01.2003р. істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Виходячи з вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 530, 655, 662, 663 ЦК України строк (термін) виконання зобов'язання, обов'язок продавця передати товар покупцеві є необхідними умовами для договорів даного виду тобто істотними. Згідно ч.1. ст.665 ЦК України у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Опираючись на вищевикладене, у зв'язку з тим, що Боржник не перебував на орендованої площі та не виходив на зв'язок, своєю недбалою поведінкою не виконав зобов'язання з поставки товару на склад в строки визначені вище переліченими Договорами, Позивач змушений згідно до ст.ст. 651 та 653 ЦК України звернутись до Суду, щодо розірвання відповідних договорів у зв'язку з порушенням істотних умов та відшкодуванням збитків. Як вбачається з матеріалів справи факт виконання зобов'язання з поставки товару на склад або магазин в строки визначені вище переліченими Договорами відсутній. За таких обставин, враховуючи доведеність факту порушення відповідачем умов діючого законодавства, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню в частині розірвання договорів купівлі - продажу, а саме: Договору № 12-05-31-01 від 31.05.2012р., Договору № 12-05-31-02 від 31.05.2012р., Договору № 12-06-06-01 від 06.06.2012р., Договору № 12-06-26-01 від 26.06.2012р., Договору № 12-07-19/01 від 19.07.2012р., які були укладені між [PERSON] та суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою [PERSON] Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. За змістом ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається. Частиною 3 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно відлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно п.4.12. вищевказаних Договорів Продавець зобов'язаний в разі неможливості поставки товару повернути Покупцю суму в розмірі 100% від отриманого їм авансового платежу в термін 2 - вох тижнів з моменту підписання Покупцем договору. Як вбачається з матеріалів справи факт виконання зобов'язання з поставки товару на склад або магазин в строки визначені вище переліченими Договорами відсутній. За таких обставин, враховуючи доведеність факту порушення відповідачем умов діючого законодавства, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню в сумі заборгованості у розмірі 573 773,00 грн., саме: · За Договором № 12-05-31-01 від 31.05.2012р. сума основного боргу - 69 485,00 грн. · За Договором № 12-05-31-02 від 31.05.2012р. сума основного боргу - 22 141,00 грн. · За Договором № 12-06-06-01 від 06.06.2012р. сума основного боргу - 76 777,00 грн. · За Договором № 12-06-26-01 від 26.06.2012р. сума основного боргу - 82 400,00 грн. · За Договором № 12-07-19/01 від 19.07.2012р. сума основного боргу - 322 973,03 грн. Окрім того, позивач просить суд стягнути на його користь --- проценти за безпідставне користування чужими грошовими коштами у розмірі: · За Договором № 12-05-31-01 від 31.05.2012р. сума основного боргу - 4 239,54 грн. · За Договором № 12-05-31-02 від 31.05.2012р. сума основного боргу - 1 619,33 грн. · За Договором № 12-06-06-01 від 06.06.2012р. сума основного боргу - 5 063,08 грн. · За Договором № 12-06-26-01 від 26.06.2012р. сума основного боргу - 5 078,32 грн. · За Договором № 12-07-19/01 від 19.07.2012р. сума основного боргу - 18 378,49 грн. --- пеню у розмірі: · За Договором № 12-05-31-01 від 31.05.2012р. сума основного боргу - 375,22 грн. · За Договором № 12-05-31-02 від 31.05.2012р. сума основного боргу - 305,55 грн. · За Договором № 12-06-06-01 від 06.06.2012р. сума основного боргу - 690,99 грн. · За Договором № 12-06-26-01 від 26.06.2012р. сума основного боргу - 494,00 грн. За Договором № 12-07-19/01 від 19.07.2012р. сума основного боргу - 839,73 грн. --- збитки від інфляції у розмірі: · За Договором № 12-05-31-01 від 31.05.2012р. сума основного боргу - 347,42грн. · За Договором № 12-05-31-02 від 31.05.2012р. сума основного боргу - 132,85грн. · За Договором № 12-06-06-01 від 06.06.2012р. сума основного боргу - 460,66грн. · За Договором № 12-06-26-01 від 26.06.2012р. сума основного боргу - 412,00грн. · За Договором № 12-07-19/01 від 19.07.2012р. сума основного боргу - 1 614,86грн. --- 3% річних від простроченої суми у розмірі: · За Договором № 12-05-31-01 від 31.05.2012р. сума основного боргу - 1738,30грн. · За Договором № 12-05-31-02 від 31.05.2012р. сума основного боргу - 662,77грн. · За Договором № 12-06-06-01 від 06.06.2012р. сума основного боргу - 2 075,95грн. · За Договором № 12-06-26-01 від 26.06.2012р. сума основного боргу - 2 082,17грн. · За Договором № 12-07-19/01 від 19.07.2012р. сума основного боргу - 7 536,85грн. Частиною 1 ст.611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Так відповідно до ст.624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Договором може бути встановлено обов'язок відшкодувати збитки лише в тій частині, в якій вони не покриті неустойкою. Договором може бути встановлено стягнення неустойки без права на відшкодування збитків або можливість за вибором кредитора стягнення неустойки чи відшкодування збитків. Відповідно до п. 3.1 Договорів купівлі продажу укладеного між Позивачем та Боржником, поставка товару на склад продавця (Боржника) повинна була бути здійснена в строки які були перелічені вище. Згідно до п. 4.9 вищевказаних Договорів продавець (Боржник) зобов'язаний інформувати покупця (Позивача) про поставку товару, передбаченою дійсним договором, на склад першого. Виходячи з вищенаведеного, порушення строків поставки товару на склад Продавця (Боржника), передбачених в п.3.1. Договорів, вважається порушенням зобов'язання. Згідно п.4.12. вищевказаних Договорів Продавець зобов'язаний в разі неможливості поставки товару повернути Покупцю суму в розмірі 100% від отриманого їм авансового платежу в термін 2 (двох) тижнів з моменту підписання Покупцем договору. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно до ч.1 та 2 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання, проценти на неустойку не нараховуються. Відповідно до ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Згідно ч. 1. ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно ч. 2. ст. 536 ЦК України розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Таким чином, при несвоєчасному повернені авансового платежу Продавцем він зобов'язаний сплатити проценти за користування чужими грошовими коштами. При цьому норма відносно обов'язковості сплати процентів за користування чужими грошовими коштами носить диспозитивний характер тільки для відносин між фізичними особами. Інші суб'єкти господарювання змінити правила ч.1 ст. 536 ЦК України не можуть, проценти за прострочення оплати товару нараховуються в обов'язковому порядку відповідно до закону (імперативна норма). В силу вимог ч.2 ст.625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Перевіривши нарахування процентів за безпідставне користування чужими грошовими коштами, штрафу, збитків від інфляції, пені та 3% річних суд приходить до висновку, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства, інтересам сторін та підлягає задоволенню. Крім того, суд відмовляє в частині позовних вимог про стягнення суми одноразовим платежем та про звернення часткового або повного стягнення на майно (пропорційно до суми боргу), що входить до складу спадщини Боржника через відсутність підстав, передбачених діючим законодавством України.

Outcome: partial