Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

18 жовтня 2021 року [PERSON] звернулася до суду із вказаною заявою, в якій просить встановити факт народження [PERSON] , яка народилася [INFO] в м. Євпаторія, Автономної Республіки Крим від батьків: мати - [PERSON] , [INFO] , громадянка України, батько - [PERSON] , [INFO] , громадянин України. В обґрунтування поданої заяви зазначила, що вона - [PERSON] є бабою [PERSON] , яка народилася [INFO] в м. Євпаторія, Автономної Республіки Крим. Матір`ю дитини є її дочка [PERSON] . Інформація про народження громадянина України має бути внесена до Єдиного державного реєстру актів цивільного стану в України. Згідно із ч.1 ст. 144 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Невиконання цього обов`язку є підставою для притягнення їх до адміністративної відповідальності, встановленої законом. На підставі запису про народження дитини відділ державної реєстрації актів цивільного має видати свідоцтво про народження. Проте, у випадку народження дитини на тимчасово окупованій території виконати цей обов`язок неможливо. Так, згідно Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 (далі - Правила) для реєстрації факту народження дитини, яке відбулось в медичному закладі до органів реєстрації необхідно подати медичне свідоцтво про народження, форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року № 545. Це свідоцтво подається, якщо дитина народилась на території України. Оскільки Автономна Республіка Крим (м.Євпаторія) є територією України, ніякий інший документ у випадку народження дитини в медичному закладі не є підставою для отримання свідоцтва про народження. Однак, на території Автономної Республіки Крим та м. Євпаторія Російська Федерація здійснює ефективний контроль, на цій території фактично діє юрисдикція та застосовується законодавство Російської Федерації. Тому документи про народження дитини видаються за формою, встановленою Міністерством охорони здоров`я РФ, яка є неприйнятною для українських органів реєстрації актів цивільного стану. До того ж, згідно пункту 3 глави 1 розділу 3 Правил державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем народження дитини або за місцем проживання її батьків чи одного з них. Місцем народження дитини та місцем проживання батьків в даному випадку є Автономна Республіка Крим (м. Євпаторія). Батьки не мають статусу внутрішньо переміщених осіб, що перемістились на підконтрольну територію України внаслідок окупації Російською Федерацією, а тому не мають іншого документально підтвердженого місця проживання на території України, окрім Автономної Республіки Крим (м. Євпаторія). Таким чином, батьки не мають підстав для звернення до органу РАЦС на території України. Згідно зі ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Внаслідок цих обставин на сьогодні отримання свідоцтва про народження дитини в органах РАЦС Міністерства юстиції України є неможливим, а єдиним шляхом для його отримання та захисту прав дитини є звернення до суду за встановленням факту, що має юридичне значення. Факт народження дитини підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим Євпаторійським міським відділом ЗАГС Департаменту ЗАГС Міністерства юстиції Республіки Крим. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією визначається: сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій, внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України. Відповідно до ст.4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Проведення повторної реєстрації факту народження у відповідності з українським законодавством органами реєстрації цивільного стану є неможливим. Встановлення факту народження дитини є необхідним для отримання свідоцтва про народження дитини встановленого законодавством України зразка, підтвердження громадянства України дитини та реалізації в подальшому дитиною всіх належних їй прав та свобод громадянина України. Заявниця в судове засідання не з`явилася, проте через канцелярію суду від представника заявниці - адвоката Скалецького О.О. надійшла заява, в якій він просить розгляд справи провести у його та заявниці [PERSON] відсутність, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі (а.с. 27). Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, проте через канцелярію суду від начальника Погребищенського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Л. Лучук надійшов лист, в якому вона просила розглядати справу без присутності представника відділу ДРАЦС та зазначила, що не заперечує проти вирішення даного питання на розсуд суду (а.с. 19). Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, у зв`язку з чим в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд уважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією визначається: сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій, внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України. Статтею 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Проте, стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, а у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142). З огляду на наведене, суд приймає до уваги свідоцтво про реєстрацію місця проживання № [NUMBER], в якому зазначено, що [PERSON] , [INFO] , проживає в [ADDRESS] (а.с. 7), довідку про народження № Р-01194, де зазначено, що [PERSON] народилася [INFO] в м. Євпаторія, Республіка Крим, Російська Федерація (а.с. 8), свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Євпаторійським міським відділом ЗАГС Департаменту ЗАГС Міністерства юстиції Республіки Крим, де зазначено, що [PERSON] народилася [INFO] в м. Євпаторія, Республіка Крим, Російська Федерація (а.с. 9), свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 20.11.1993 року, де зазначено, що [PERSON] народилася [INFO] в м. Євпаторія, Республіка Крим (а.с. 10), свідоцтво про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] , серії [NUMBER] , видане 16.06.2016 року Відділом реєстрації шлюбу м. Сімферополя Департамента запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим (а.с. 11), паспорт громадянина України [PERSON] , [INFO] (а.с. 22-23), паспорт громадянина України [PERSON] (а.с. 24-26) та визнає їх в даному випадку достатніми доказами на підтвердження факту народження [PERSON] на тимчасово окупованій території України. Статею 293 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Статею 317 ЦПК України визначено, що заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Враховуючи, що факт народження [PERSON] в м. Євпаторія, Республіка Крим, яка народилася [INFO] , дійсно мав місце, а без свідоцтва про її народження встановленого законодавством України зразка [PERSON] не може підтвердити громадянство та реалізувати в подальшому всі належні їй права та свободи громадянина України, то факт народження [INFO] [PERSON] в м. Євпаторія, Республіка Крим, необхідно встановити судовим рішенням.

Outcome: approved