Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтовання заявлених позовних вимог покликається на те, що 20.01.2006 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб та видано свідоцтво про одруження серії І-СГ №021848, яке зареєстроване Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис № 40. Від сумісного проживання у них народилась донька [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, він з моменту одруження ніколи не дбав про моральний, матеріальний та духовний розвиток в сімї, створення нормальних сімейних стосунків, взаємоповагу один до одного, а навпаки його ставлення призвели до розладу і фактичного припинення шлюбних відносин. Внаслідок постійних сімейних конфліктів спільне проживання з відповідачем стало неможливим. Сімя розпалась, оскільки припинились між ними почуття взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Вважає, що подальше збереження шлюбу і спільне життя суперечить інтересам сімї та унеможливлює примирення з відповідачем. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, додатково пояснила, що сімейне життя не склалось, між сторонами часто виникають конфлікти, злагоди у сімейному житті не має. Вважає, що подальше збереження сімї є недоцільним і неможливим, шлюб носить формальний характер, примирення категорично заперечує. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «Грабельська». В судовому засіданні [PERSON] проти позовних вимог заперечив, оскільки вважає, що причини викладенні у позові є безпідставні та необґрунтовані, просив надати суд термін у шість місяців для примирення сторін та збереження шлюбу. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1\~ст. 51 Конституції України\~закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.\~Стаття 24 СК України\~визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. З матеріалів справи вбачається, що 20.01.2006 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб та видано свідоцтво про одруження серії І-СГ №021848, яке зареєстроване Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис № 40. (а.с.4) Від подружнього життя у сторін народилась донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується наявним у матеріалах справи свідоцтвом про народження (а.с.5). Статтею 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно ч.2\~ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Однією із основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, зокрема, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. В судовому засіданні встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, вони конфліктують та сваряться. Свідком таких сімейних суперечок стає донька, що негативно впливає на її психологічний стан і має істотне значення при вирішенні питання про розірвання шлюбу. Суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про надання терміну для примирення, оскільки таке є необґрунтованим, ним не доведено можливість примирення з метою збереження шлюбу між сторонами. Позивач остаточно визначилась розірвати шлюб, при цьому покликається, що в відповідач в побуті проявляє агресію, яка проявляється в застосуванні до неї сили, що підтверджується матеріалами справи (а.с.13-34). Наведене, на думку суду, свідчить про відсутність підстав вважати, що надання строку для примирення є доцільним і не порушуватиме прав та законних інтересів позивача. Згідно ч. 1 ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, які знайшли своє підтвердження у процесі розгляду справи, причиною розірвання шлюбу є відсутність бажання позивача будувати у подальшому сімейні відносини, внаслідок чого припинилось між сторонами почуття взаємної любові, поваги та дружби. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Крім того, згідно\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що не має підстав для подальшого збереження формального шлюбу, у звязку з чим доцільно є такий розірвати, а позов задовольнити. Відповідно до ч.1\~ст.88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved