Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

26 травня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилався на те, що він є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], у відповідності до свідоцтва про право на спадщину хза законом від 26 листопада 2008 року. Позивач зазначив в заяві, що нещодавно йому стало відомо, що в будинку зареєстрована [PERSON]. [PERSON] ні він, ні члени його сім'ї не знають, яким чином вона буда зареєстрована в житловому будинку, він не знає. З зазначеним питанням він звернувся до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, на що отримав лист, в якому зазначалося, що [PERSON] була зареєстрована в спірному будинку з 15 вересня 2005 року працівниками Сектора громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Новомосковського МВ УМВС України в Дніпропетровській області. В зв'язку з ліквідацією зазначеної установи, неможливо встановити підстави реєстрації [PERSON] в будинку. В зв'язку з наведеним, посилаючись на вимоги ст. 405 ЦК України, позивач [PERSON] просив суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - житловим будинком розташованим за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлена, в зв'язку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. Представник третьої особи - Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], у відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 листопада 2008 року. Судом встановлено, що в спірному житловому приміщенні зареєстрована [PERSON]. Згідно листа Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 02 жовтня 2013 року, [PERSON] була зареєстрована в будинку по [ADDRESS] з 15 вересня 2005 року працівниками Сектора громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Новомосковського МВ УМВС України в Дніпропетровській області. В зв'язку з ліквідацією зазначеної установи, неможливо встановити підстави реєстрації [PERSON] в будинку. Згідно до акту, складеного головою квартального комітету кварталу № 30 м. Новомосковськ 19 травня 2014 року, [PERSON] не проживає в будинку. На підставі ст. 391 ЦК України, власник має права вимагати усунення перешкод його права, хоч вони і не поєднані з позбавленням володіння. Згідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей. Член сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним в будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Судом не встановлено наявності між сторонами угод про порядок користування жилим приміщенням. У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Враховуючи те, що [PERSON] не проживає в спірному житловому приміщенні понад один рік, не надала суду доказів наявності поважних причин, які перешкоджали їй користуватися житловим приміщенням, суд приходить до переконання, що відповідачка може бути визнана такою, що втратила право користування спірним житлом, в зв'язку з чим, вимоги в зазначеній частині підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Статтею 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі., в тому числі, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Outcome: approved