Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Перечинської районної кредитної спілки «Тур'я» про стягнення боргу. Позовні вимоги мотивовано тим, що 16 грудня 2010 року між, [PERSON] та Виноградівською філією №3 Перечинської районної кредитної спілки "Тур'я" (МФО 351005 Код ЕДРПОУ 34032573 рр 26500040217200 АТ Укрсиббанк) був укладений договір №8/3 про строковий внесок члена кредитної спілки на депозитний рахунок, в розмірі 10 000,00 грн. строком з 16 грудня 2010 року по 08 квітня 2012 року, з нарахуванням 24% річних на внесок. Відповідно до умов договору позивач передав, а відповідач прийняв на депозитний рахунок кошти в розмірі 10 000,00 грн. на умовах договора. Станом на 20.12.2013 р. відповідач боргує суму 15 372,67 гривень, що стверджується довідкою відповідача. Оскільки, відповідач не повернув позивачу у визначені договором строки суму внеску та не сплатив суму нарахованих за користування ним процентів, то відповідач порушив умови договору, оскільки такий його обо'язок був ним передбачений. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з»явилася, але подав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала повністю, просила такі задовольнити з підстав, наведених в позовній заяві, та розглянути справу без її участі. Представник відповідача перечинської районної кредитної спілки «Тур'я» який належним чином повідомлений про день і час розгляду справи, в судове засідання не з»явився, але подав до суду заяву в якій позовні вимоги визнав та розглянути справу без його участі. Обстеживши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй заяві. Судом встановлено, що 16 грудня 2010 року між, [PERSON] та Виноградівською філією №3 Перечинської районної кредитної спілки "Тур'я" (МФО 351005 Код ЕДРПОУ 34032573 рр 26500040217200 АТ Укрсиббанк) був укладений договір №8/3 про строковий внесок члена кредитної спілки на депозитний рахунок, в розмірі 10 000,00 грн. строком з 16 грудня 2010 року по 08 квітня 2012 року, з нарахуванням 24% річних на внесок. Відповідно до умов договору позивач передав, а відповідач прийняв на депозитний рахунок кошти в розмірі 10 000,00 грн. на умовах договора. Оскільки строк дії договору закінчився, то звернулась до відповідача з письмовою перетензією про виплату боргу. Однак, на даний час заявлена претензія залишена відповідачем без задоволення, що є порушенням умов договору. Станом на 20.12.2013 р. відповідач боргує суму 15 372,67 гривень, що стверджується довідкою відповідача. Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитору певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Суд констатує, що правовідносини, які відповідають встановленим фактам, врегульовані нормами ЦК України та умовами укладеного договору №8/3 строком з 16.12.2010 року по 08.04.2012 року, укладеного між сторонами. Так, у відповідності до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. В свою чергу ч.2 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, яка регламентує, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У відповідності до ст.88 ч.3 ЦПК України розподіл судових витрат між сторонами, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. Оцінюючи надані докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що вимоги позову є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved