Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Великоростівської сільської ради Оратівського району Вінницької області про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права на земельну частку (пай) та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи в судове засідання не з'явився, надавши заяву, щоб справу розглянули без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача голова Великоростівської сільської ради Оратівського району Вінницької області Дорощук Н.М., будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 158 ЦПК України, у зв'язку з чим в силу ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст.174 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із слідуючого. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26.01.1998 року виданого Великоростівською сільською Радою Оратівського району Вінницької області [INFO] року в с. Велика Ростівка Оратівського району Вінницької області померла баба позивача [PERSON], яка на час смерті проживала в [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17.11.2004 року виданого Великоростівською сільською радою Оратівського району Вінницької області [INFO] року в с. Велика Ростівка Оратівського району Вінницької області помер син [PERSON] та батько позивача [PERSON], який на час смерті проживав в [ADDRESS]. Згідно із дублікатом заповіту що має силу оригіналу від 17.02.2000 року посвідченого головою Великоростівської сільської ради Оратівського району Вінницької області Паюк О.М. та зареєстрованого в реєстрі за №2 [PERSON] все своє майно заповів синам позивачу [PERSON] та [PERSON]. На день смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай) площею 2,96 га, розташовану на території Великоростівської сільської ради сільської ради Оратівського району Вінницької області, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданого Оратівською районною державною адміністрацією Вінницької області 05.03.1997 року. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з права власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського призначення площею 2,7686 га, яка розташована на території Великоростівської сільської ради Оратівського району Вінницької області за межами населеного пункту, відповідно до державного акту на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого Оратівською районною державною адміністрацією Вінницької області та Оратівським районним відділом земельних ресурсів Вінницької області 02.04.2004 року. До осіб, які відповідно до ст. 1241 ЦК України мають обов'язкову долю у спадщині належить [PERSON], яка від обов'язкової долі у спадщині відмовилась, написавши 04.06.2006 року відповідну заяву, справжність підпису на якій посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Непечій Н.М. 04.08.2006 року та зареєстровано в реєстрі за № 1735 та належить [PERSON], який від обов'язкової долі у спадщині відмовився, написавши 24.03.2015 року відповідну заяву, справжність підпису на якій посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бережна Т.Л. 24.03.2015 року та зареєстровано в реєстрі за № 522. Відповідно до свідоцтва про народження (повторного) серії [NUMBER] від 22.05.1985 року [PERSON] народилася [INFO] року. Відповідно до посвідки про народження [NUMBER] від 1936 року [PERSON] народився [INFO] року батьками якого є: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про одруження [NUMBER] від 05.07.1962 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], одружились 05.07.1962 року, прізвище дружини після одруження змінено на «[PERSON]». Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.07.1969 року [PERSON] народився [INFO] року батьками якого є: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про одруження [NUMBER] від 10.04.1988 року [PERSON] та [PERSON] одружились 10.04.1988 року, прізвище дружини після одруження змінено на «[PERSON]». Відповідно до Витягу про реєстрацію запису в Спадковому реєстрі № 40289190 від 30.04.2015 року до Спадкового реєстру реєстраційний запис про видачу дубліката заповіту заповідача [PERSON] . Згідно із сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданим Оратівською районною державною адміністрацією Вінницької області 05.03.1997 року, [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Колос» розміром 2,96 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки у натурі (на місцевості). Згідно із державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданим 02.04.2004 року Оратівською районною державною адміністрацією Вінницької області та Оратівським районним відділом земельних ресурсів Вінницької області, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,7686 га, цільове призначення земельної ділянки - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Великоростівської сільської ради Оратівського району Вінницької області, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]. Відповідно до витягу № НВ-0502714172015 від 17.03.2015 року з Державного земельного кадастру про земельну ділянку виданого відділом Держземагентства у Оратівському районі Вінницької області земельна ділянка площею 2,7686 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Великоростівської сільської ради Оратівського району Вінницької області належить на праві приватної власності [PERSON]. Відповідно до виписки № 31-28-0.3-423/2-15 від 06.03.2015 року відділу Держземагентства у Оратівському районі Вінницької області із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), яка затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1995 року №801 і видана Оратівською райдержадміністрацією Вінницької області по КСП "Колос" с. В. Ростівка Оратівського району Вінницької області сертифікат серії [NUMBER] за порядковим № 507 зареєстровано 07.03.1997 року на [PERSON], яка проживала на [ADDRESS]. Розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах становить 2,96 га. Вартість земельної частки (паю) становить 91658 грн. Сертифікат видано на підставі розпорядження голови Оратівської РДА від 04.10.1996 року за №230. Вартість земельної частки (паю) на день смерті [PERSON] [INFO] року становить 26235 грн. Відповідно до витягу №603 від 20.05.2015 року виданого відділом Держземагентства у Оратівському районі Вінницької області з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 27686 кв.м., яка розташована на території Великоростівської сільської ради Оратівського району Вінницької області є [PERSON], який проживав в [ADDRESS]. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 91658 грн. Грошова оцінка земельної ділянки на день смерті становить 31492 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п. 6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Встановлення зазначеного факту заявнику [PERSON] необхідно для оформлення спадкових прав, тому враховуючи вище викладене, суд вважає, що вимоги заявника є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. До правовідносин, що виникли необхідно застосувати норми ЦК УРСР від 18.07.1963 року, так як спадщина після померлої [INFO] року [PERSON] відкрилась до 01.01.2004 року. Відповідно до положень ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Оскільки дочка спадкодавця від прийняття спадщини відмовилася, про що написала відповідну заяву, спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син [PERSON], бо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Статтею 548 ЦК УРСР (1963 року) передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР (1963 року), якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно ((п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин). Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а ч. 3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» передбачений ст.549 ЦК УРСР шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку. На підставі ст.ст. 524-527, 534, 548,549, 550 ЦК УРСР (в ред. 1963 року),

Outcome: approved