Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

30 вересня 2014 року ПАТ КБ "Приват Банк" звернулося до суду із позовом до [PERSON], в якому просять стягнути з неї на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість у розмірі 23497 грн. 62 коп. за кредитним договором № НАХRRХ14380253 від 18.05.2007 року. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 18.05.2007 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно з яким відповідач отримала кредит у розмірі 1570, 77 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, умов надання споживчого кредиту фізичним особам; погашення заборгованості здійснюється в такому порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 01.09.2014 року має заборгованість у сумі 23497 грн. 62 коп., яка складається з наступного: 1570 грн. 51 коп. - заборгованості за кредитом; 8828 грн. 65 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 423 грн. 28 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 11080 грн. 06 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1095 грн. 12 коп. - штраф (процентна складова). Представник позивача Клименко Н.С. подала заяву про розгляд справи за її відсутності в якій просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, у разі неявки [PERSON] до суду ухвалити заочне рішення по справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про причини неявки не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи, заперечень проти позову не подавала. У відповідністю з ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, повідомленої належним чином, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, проти чого не заперечував представник позивача. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: 18.05.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно якого відповідач отримала споживчий кредит у розмірі 1507 грн. 77 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. (а. с. 5-8) У відповідності з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідністю з ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1)припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3)сплата неустойки; 4)відшкодування збитків та моральної шкоди. Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв'язку з укладанням кредитного договору та наявності з боку відповідача невиконаних зобов'язань за цим договором. Так, судом встановлено, що відповідачем зобов'язання за кредитним договором, який є правочином, вчиненим у письмовій формі, не виконані. Станом на 01.09.2014 року загальний борг становить 23497 грн. 62 коп., з яких: 1570 грн. 51 коп. заборгованості за кредитом; 8828 грн. 65 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом; 423 грн. 28 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом; 11080 грн. 06 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1095 грн. 12 коп. - штраф (процентна складова). (а. с. 3) В силу ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки, може бути зменшений за рішенням суду, якщо значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Як роз'яснено у п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК України, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК України, у такому порядку не підлягають зменшенню через не співмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 року по справі № 1-12/2013, № 7-рп/2013 п. 3.2 Положеннями частини 1 , 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. В частинах третій, четвертій статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» наведено окремі несправедливі умови договору, перелік яких не є вичерпним. При цьому пунктом 4 частини першої статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що для цілей застосування цього закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. Конституційний Суд України виходить з того, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. У зв'язку із вищевикладеним, виходячи з матеріалів справи, враховуючи, що заборгованість [PERSON] за кредитом складає 1570,51 грн., а сума нарахованої пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором складає 11080,28 грн., та є явно завищеною, суд вважає за необхідне в порядку ч. 3 ст. 551 ЦК України зменшити розмір пені до 1600,00 грн. та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 1570,51 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 8828,65 грн., 42,28 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 1600,00 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 5.3 умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1095,12 грн. - штраф (процентна складова), а всього - 14017,56 грн. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial