Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що заочним рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12.12.2018 року з відповідача по справі на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1600 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 19.09.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Зазначила, що на даний час їхня з відповідачем донька продовжує проживати разом з нею та вона несе увесь тягар її утримання та виховання. Через ухилення від добровільного виконання судового рішення, 18.12.2018 у місцевому суді вона отримала виконавчий лист та планувала подати його до виконавчої служби. Відповідач пояснював нерегулярність сплати аліментів своєю невеликою пенсією по інвалідності 2 групи і пообіцяв сплатити заборгованість з виплати аліментів на утримання дитини у вересні, коли надійдуть кошти від орендної плати за користування належної йому на праві власності земельної ділянки, розміром 4,8266 га, кадастровий № 6323981500:03:000:0493, Державний акт на право власності на земельну ділянку сер. ЯД № 023409, що виданий 25.11.2009 року. За рахунок орендної плати Орендаря, ПОСП «Агросвіт», за користування паєм в 2019 році борг частково було погашено, як і за перебігом часу в 2020 році. Але подібне виконання судового рішення позивачку не влаштовує, оскільки на утримання дитини необхідні витрати щоденно і щомісячно. Тому на даний час вона звернулась із заявами до Міжрайонного відділу ДВС по Близнюківському, Лозівському районах та м. Лозова Східного міжрегіонального управління МЮ(м. Харків) про відкриття виконавчого провадження та проведення розрахунку заборгованості. Також встановленого судом розміру аліментів, на даний час, навіть з індексацією, явно не вистачає на утримання дитини, на розвиток її здібностей на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, що визначено Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1989 року. Зазначила, що у червні 2021 вона довідалася, що [PERSON] окрім земельної ділянки, розміром 4,8266 га, фактично має у одноособовій власності ще й земельну ділянку розміром 4,8330 га, кадастровий № 6323981500:03:000:0194, як спадкоємець майна батька, [PERSON] (Державний акт на право власності на земельну ділянку сер. ЯД № 023409, що виданий 25.11.2009 року) та є заява сестри батька дитини, [PERSON] , датована 04.09.2012, про відмову у прийнятті спадщини. Станом на завершення осінньо-польового сезону 2020 року, орендна плата ПОСП «Агросвіт» за користування земельною ділянкою 4,8266 га [PERSON] склала 16000 грн. Відповідно орендна плата за дві земельні ділянки складала 32000 грн. Тому з урахуванням відрахувань із пенсії по інвалідності [PERSON] , які до цього часу жодного разу не проводились у зв`язку з його лікуванням, його доходу від оренди двох паїв було б цілком достатньо для мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину, який повинен становити розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час [PERSON] перебуває в КУ «Панютинський психоневрологічний інтернат». Зазначила, що задля розвитку здібностей дитини, у КЗ «Лозівський ліцей №1» Лозівської міської ради Харківської області, два роки поспіль вона несе витрати на додаткову підготовку дитини у вивченні англійської мови. Також [PERSON] має художньо-естетичні здібності і прагне відвідувати Лозівський будинок дитячої та юнацької творчості, але коштів на придбання вбрання та взуття, наприклад, для відвідування Зразкового ансамблю танцю «Веснянка», або ж, для відвідування гурту образотворчого мистецтва, до чого дитина прагне, не вистачає. Крім цього, [PERSON] щорічно потребує оздоровлення та три роки поспіль позивачка самостійно несе такі витрати у відсутність розміру аліментів, який би відповідав прожитковому мінімуму. У свою чергу, вона є підприємцем і має нестійкий невеликий дохід, мінімальний розмір якого в 2020-2021 пов`язано з існуючим карантином. Тому позивачка просила збільшити стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , аліментів на утримання, з розміру 1600 грн., встановленого судом, за достатності доходу до розміру 2510 грн., починаючи стягнення з 30.07.2021, і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та надали пояснення, аналогічні викладеним в позові. Крім того, позивачка пояснила, що виконавчий лист про стягнення аліментів з відповідача перебуває на виконанні у виконавчій службі. Також пояснила, що будинок в [ADDRESS] був придбаний у шлюбі з відповідачем. Зазначила, що вона приватний підприємець та її середньомісячний дохід без врахування податків становить близько 7000 -8000 грн. Пояснила, що у померлого [PERSON] двоє дітей - [PERSON] та [PERSON] , яка відмовилася від прийняття належної їй частки у спадковому майні, а отже земельна ділянка, належна [PERSON] , перейшла у спадкування відповідачу. Представник позивача пояснив, що він направив адвокатський запит до виконавчої служби про розрахунок заборгованості по аліментах, але до теперішнього часу з виконавчої служби відповіді не надійшло. Також пояснив, що наразі земельна ділянка відповідача перебуває в оренді у ФОП та за рахунок орендної плати частково погашено заборгованість по аліментних зобов`язаннях відповідача. За рахунок орендної плати за оренду земельної ділянки, державний акт на яку видано на батька відповідача [PERSON] заборгованість по аліментам стягнути наразі не можливо, оскільки вказана земельна ділянка відповідно до вимог чинного законодавства належним чином не переоформлена на відповідача, але фактично вказана земельна ділянка належить відповідачу як спадкоємцю померлого [PERSON] . Зазначив, що в 2021 році орендна плата за земельні ділянки в с. Катеринівка збільшилася, та приблизно становить 18000-20000 грн., а отже збільшився і дохід відповідача. Пояснив, що відповідно до чинного законодавства України щомісячно збільшується прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, та у зв`язку з інфляцією у позивачки збільшуються і витрати на утримання, виховання, лікування та оздоровлення дитини, а відповідач перебуває на повному утриманні за рахунок коштів обласного бюджету, та дохід відповідача після ухвалення судового рішення про стягнення з нього аліментів, збільшився за рахунок наявності у його власності земельних паїв, отже він має можливість сплачувати аліменти в розмірі 2510 грн. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав. Представник КУ "Панютинський психоневрологічний інтернат" надав заяву, за змістом якої рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16.12.2020 по справі № 629/3686/20 [PERSON] було визнано недієздатною особою та встановлено строк дії рішення -до 18.01.2023. В зв`язку з тим, що [PERSON] не призначено опікуна, опіку над ним здійснює установа на підставі ст. 66 ЦК України. Враховуючи вищезазначене, просив розглянути справу за його відсутності та заперечував проти збільшення розміру стягнення аліментів. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого виконавчим комітетом Катеринівської сільської ради Лозівського району Харківської області, актовий запис №8 від 13.08.2013 ( а.с.10). З копії заочного рішення Лозівського міськрайонного суду Харківскої області від 12.12.2018 року вбачається, що з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1600 грн., з індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 19.09.2018 і до досягнення дитиною віку повноліття (а.с.12-13). На виконання вказаного рішення суду видано виконавчий лист (а.с. 11). Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 20.07.2021 за адресою: [ADDRESS] до складу сім`ї зареєстрованих входять: [PERSON] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 14). Відповідно до копії довідки ФОП [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , регулярно відвідує Дитячий центр «Розумнички» з напрямку «Іноземна мова» з вересня 2018 року. Щомісячна абонентна плата на 2021 становить 350 грн.(а.с. 27). В копій виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] , [INFO] , вбачається, що дитина 02.08.2021 обстежена лікарем ФОП [PERSON] та їй встановлено діагноз L85, № 99, погіршення стану за останні 2 роки, коли посилилась боль у хребті та нижніх кінцівках, на консультацію до спеціалістів не зверталась, консервативне лікування не проводилося через відсутність коштів. Стан здоров`я задовільний; рекомендації: консультативний огляд ортопеда, використання ортопедичного корсету впродовж року, лікувальна гімнастика щоденно, сеанси голковколювання циклами по 10 днів щоквартально впродовж року, при потребі -перехід на стаціонарне лікування; дитина потребує довготривалої реабілітаційної терапії(а.с. 31-34,36). Позивачка возила дитину влітку 2021 року на відпочинок та оздоровлення в пансіонат « Чайка » сел. Щасливцеве Генічеського району Херсонської області, що підтверджено копіями квитків на суму- 3481,70 грн.(а.с. 28-30, 37). З копії розписки (а.с.35) вбачається, що [PERSON] у рахунок заборгованості по аліментах [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , отримала від суборендатора паю ФОП [PERSON] суму 16000 грн. за 2020 рік. Відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку сер. ЯД № 023409 від 25.11.2009 року, виданого [PERSON] на підставі розпорядження Лозівської РДА Харківської області від 27.06.2008 № 270, відповідач є власником земельної ділянки площею 4,8266 га на території Катеринівської сільської ради Лозівського району Харківської області, земельна частка(пай), ділянка № [NUMBER] ; кадастровий № 6323981500:03:000:0493 (а.с. 15). Відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку сер. ЯД № 023406 від 25.11.2009 року, виданого [PERSON] на підставі розпорядження Лозівської РДА Харківської області від 27.06.2008 № 270, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,8330 га на території Катеринівської сільської ради Лозівського району Харківської області, земельна частка(пай), ділянка № [NUMBER] ; кадастровий № 6323981500:03:000:0194(а.с. 16). Згідно копії заяви [PERSON] , посвідченої секретарем виконавчого комітету Катеринівської сільської ради Лозівського району Харківської області 04.09.2012,- [PERSON] відмовляється від прийняття належної їй частки у спадковому майні, яке залишилось після смерті її батька, [PERSON] , померлого [INFO] (а.с. 17). Після смерті [PERSON] 10.08.2012 заведено спадкову справу, номер у спадковому реєстрі 53222418, що підтверджено копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі(а.с. 18). За відомостями відділу з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб та ведення реєстру громади Лозівської міської ради Харківської області від 05.08.2021 вих. № 6149 місце проживання [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] в період з 04.06.2013 по 13.09.2019, та в період з 13.09. 2019 по теперішній час місце його проживання зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 24). Згідно копії довідки до акта огляду міжрайонної спеціалізованої психіатричної МСЕК Ковальову О.С. встановлено 2 групу інвалідності з 27.05.2019 до 01.06.2021 із загального захворювання(а.с. 19). Згідно копії довідки до акта огляду міжрайонної спеціалізованої психіатричної МСЕК серія 12 ААБ № 739679 [PERSON] встановлено 2 групу інвалідності з 01.06.2021 до 01.06.2023 із загального захворювання. Відповідно до рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16.12.2020 у справі № 629/3686/20, визнано недієздатним [PERSON] , мешкаючого в Комунальній установі «Панютинський психоневрологічний інтернат», розташованій за адресою: смт. Панютине, м.Лозова, Харківської області, вул.Івана Середи, буд.10. Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною становить два роки з дня набрання рішенням законної сили. [PERSON] , інваліда 2 групи із загального захворювання, було оглянуто 27.05.2019 та направлено міжрайонною спеціалізованою психіатричною МСЕК в будинок-інтернат, що підтверджено копією довідки. З довідки КУ «Панютинський психоневрологічний інтернат» від 13.12.2021 вих. № 01-35/201413 вбачається, що [PERSON] , інвалід 2 групи, загальне захворювання, дійсно зареєстрований та проживає в КУ «Панютинський психоневрологічний інтернат» з 12.07.2019. Наказом № 193 від 12.07.2019 знаходиться на повному державному забезпеченні по теперішній час. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 78912 від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення. Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З положень ст.181 та ст.192 СК України вбачається, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Таким чином, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, що були раніше визначені рішенням суду. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" установлено на 2021 рік прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Як визначено в ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Отже нормами діючого законодавства України передбачено, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Відповідно доположень ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З матеріалів справи судом встановлено, що після винесення заочного рішення Лозівського міськрайонного суду Харківскої області від 12.12.2018 року, яким з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1600 грн., з індексацією відповідно до закону, погіршився стан здоров`я дитини та значно погіршився стан здоров`я батька дитини-відповідача у справі, який є інвалідом 2 групи, рішенням суду від 16.12.2020 визнаний недієздатним, та знаходиться на повному державному забезпеченні. Також судом встановлено, що відповідач є та був власником земельної ділянки площею 4,8266 га; кадастровий № 6323981500:03:000:0493, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку сер. ЯД № 023409 від 25.11.2009 року, ще до ухвалення рішення суду від 12.12.2018 про стягнення з нього аліментів. Власником земельної ділянки площею 4,8330 га; кадастровий № 6323981500:03:000:0194, відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку сер. ЯД № 023406 від 25.11.2009 року, є [PERSON] , а не відповідач. Суд відхиляє доводи позивача про те, що після звернення із заявою [PERSON] від 04.09.2012 про відмову від прийняття належної їй частки у спадковому майні, яке залишилося після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , земельна ділянка [PERSON] , перейшла у власність [PERSON] , оскільки належними та допустимими доказами вказана обставина не підтверджена. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження покращення матеріального становища відповідача чи погіршення її матеріального становища після винесення рішення Лозівського міськрайонного суду Харківскої області від 12.12.2018 року. Враховуючи, що позивачкою не було доведено погіршення матеріального чи сімейного стану позивача, покращення матеріального чи сімейного стану відповідача, або виникнення інших обставин, які відповідно до вимог ст. 192 СК України є підставою для збільшення визначеного судом розміру аліментів, суд прийшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги про збільшення розміру аліментів на утримання доньки є такими, що не підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір у розмірі 908,00 грн слід віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed