Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

19 січня 2015 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та про зняття з реєстраційного обліку, мотивуючи його тим, що він є власником житлового будинку, за адресою: [ADDRESS], разом з ним за даною адресою зареєстровані [PERSON] та [PERSON]. З 2005 року відповідачі за вищевказаною адресою не проживають та не з'являються. Просив суд [PERSON], 1994 року народження та [PERSON], 1990 року народження такими, що втратили право користування житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS], знявши їх з реєстраційного обліку В судове засідання позивач [PERSON] та його представник за дорученням не з'явилися, попередньо надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримують в повному обсязі, просять задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за їх відсутності на адресу суду не надходило. Суд вважає можливим слухати справу у відсутності осіб, що не з'явилися в судове засідання з постановленням заочного рішення. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ААЕ №737466 від 21.01.1997 року (а.с.5), Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 28085446 від 14.10.2014 року (а.с.6) та рішення Київського районного суду м.Полтави від 03.11.2014 року (а.с.7) [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки № 54/74, виданої КП "ЖЕО №2" 13.10.2014 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON], [PERSON] (а.с.8). Як встановлено в судовому засіданні, що підтверджується заявами [PERSON] (а.с.9), [PERSON] (а.с.10) та [PERSON] (а.с.11) [PERSON], та [PERSON] в будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] не проживають з 2005 року та протягом цього часу жодного разу за даною адресою не з'являлися. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім?ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Частиною 2 ст.405 ЦК України передбачено, що член сім?ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім?ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] в частині визнання [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. В задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині зняття з реєстраційного обліку [PERSON] та [PERSON] слід відмовити за безпідставністю, виходячи з наступного. Частиною 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, наявність судового рішення про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим будинком, є самостійною підставою для зняття таких осіб із реєстраційного обліку, та окреме вирішення даного питання законодавством не передбачено. Враховуючи встановлені судом факти та відповідні їм відносини,

Outcome: partial