Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

20 грудня 2016 року позивач [PERSON] державний університет внутрішніх справ звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення витрат, повязаних з утриманням відповідача у ВНЗ МВС України. В обґрунтування позову зазначає, що 25.08.2009 року між сторонами було укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України. Наказом ЛьвДУВС від 31.08.2011р. №345 о/с курсанта третього курсу ПЮІ ЛьвДУВС [PERSON] було зараховано для подальшого проходження служби та навчання до ЛьвДУВС. Згідно п.п.2.36 та 3.2 договору, відповідач [PERSON] зобов'язаний був у випадку звільнення з органів внутрішніх справ протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати витрати, затрачені на його утримання у ВНЗ МВС України. Наказом УМВС України у Чернівецькій області від 29.01.2015р. №22 о/с [PERSON] було звільнено з ОВС за власним бажанням згідно ст. 64 п. «ж» «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ». Згідно з проведеним розрахунком сума фактичних витрат, повязаних з утриманням курсанта [PERSON] в ПЮІ ЛьвДУВС за період з 01.09.2009р. по 31.08.2011р. становить 2751,50 грн., а за час утримання в ЛьвДУВС за період з вересня 2011р. по серпень 2012р. 7736,49 грн. Оскільки 29.01.2015 року відповідач звільнився з органів внутрішніх справ, то з нього підлягає до стягнення сума відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця, яка становить 10487,99 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак подав заяву про розгляд справи без участі представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з'явився, але був належним чином повідомлений про день та час слухання справи, заяви про розгляд справи у його відсутності суду не надав, доводів позивача не спростував. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).\~ Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до наказу Прикарпатського юридичного інституту [PERSON] державного університету внутрішніх справ від 25.07.2009 року № 219 [PERSON] зараховано з 06.08.2009 року курсантом першого курсу денної форми навчання за напрямом підготовки 6.030401 «Право» (а.с.4). 25.08.2009 року між Прикарпатським юридичним інститутом львівського державного університету внутрішніх справ та відповідачем [PERSON] було укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України (а.с.5). Відповідно до п. 2.3.6 та 3.2. даного договору відповідач зобов`язаний у випадку звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, відшкодувати витрати на утримання у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. В пункті 3.2. Договору визначено, що підставою для відшкодування фактичних витрат на підготовку є відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. Строк дії договору сторони визначили до серпня 2016 року (п.7.4 Договору). На підставі наказу [PERSON] державного університету внутрішніх справ від 31.08.2011р. №345 о/с курсанта третього курсу рядового міліції [PERSON] зараховано для подальшого проходження служби та навчання у [PERSON] державному університеті внутрішніх справ з 30 серпня 2011 року, факультет громадської безпеки за напрямом підготовки «Правоохоронна діяльність», термін навчання 4 роки. В подальшому, між [PERSON] державним університетом внутрішніх справ та відповідачем [PERSON] також було укладено договір про підготовку фахівця у навчальному закладі МВС України, відповідно до п. 2.3.5 якого відповідач зобов`язувався після закінчення навчання прибути до місця призначення і приступити до виконання службових обов`язків за посадою, на яку призначений замовником, та відпрацювати не менше 3 років. Відповідно до п. 2.3.6. вказаного договору відповідач зобов`язався у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі. відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком (а.с.7-8). Строк дії договору сторони визначили до 30.06.2016р. (п.7.4 Договору). Крім того, судом встановлено, що 02.07.2013р. між Прикарпатським юридичним інститутом [PERSON] державного університету внутрішніх справ та [PERSON] державним університетом внутрішніх справ був укладений договір відступлення права вимоги (цесії) (а.с.13). Відповідно до п. 2 цього договору [PERSON] державний університет внутрішніх справ набув право вимагати від випускників установи Прикарпатського юридичного інституту [PERSON] державного університету внутрішніх справ належного та повного виконання усіх обовязків боржників відповідно до укладеного з кожним із них договору. 01.08.2013р. між Прикарпатським юридичним інститутом [PERSON] державного університету внутрішніх справ та [PERSON] державним університетом внутрішніх справ був укладений додатковий договір №1 до договору відступлення права вимоги, згідно якого сторони виклали п. 2 договору відступлення права вимоги в наступній редакції: «За цим договором [PERSON] державний університет внутрішніх справ набуває право вимагати від випускників установи Прикарпатського юридичного інституту [PERSON] державного університету внутрішніх справ належного та повного виконання усіх обовязків боржників відповідно до укладеного з кожним із них договору про підготовку фахівців у вищому навчальному закладі МВС України (а.с. 12). З матеріалів справи вбачається, що відповідно до наказу начальника УМВС України в Чернівецькій області від 29.01.2015 року № 22 о/с лейтенанта міліції [PERSON] дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Хотинського районного відділу УМВС звільнено з органів внутрішніх справ на підставі п. 64 «ж» згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ за власним бажанням з 31.01.2015 року. Відповідно до п. 1.1. Положення про вищі навчальні заклади МВС, затвердженого наказом МВС України від 14 лютого 2008 року № 62 (далі - Положення) вищі навчальні заклади МВС України є державними навчальними закладами, які підпорядковані МВС. Фінансування ВНЗ здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, призначених для фінансування МВС, та інших джерел фінансування, не заборонених чинним законодавством (п 9.1 Положення). Бюджетні асигнування та надходження спеціального фонду не підлягають вилученню та використовуються виключно за призначенням відповідно до вимог чинного законодавства (п. 9.9. Положення). Вищі навчальні заклади самостійно використовують кошти загального та спеціального фондів державного бюджету відповідно до кошторису, що затверджується МВС (п. 9.10. Положення). Отже, кошти на утримання курсантів виділялись з державного бюджету та перераховувались ВНЗ МВС України, який ними розпоряджається на підготовку фахівців для МВС України. У разі відмови осіб, які навчалися за державним замовленням, від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку (п.6.28 Положення). Згідно до приписів ст.18 Закону України «Про міліцію», що була чинна на час виникнення спірних правовідносин, особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються зі служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС України, у тому числі, за власним бажанням відшкодовують витрати, повязані з їх утриманням у вищому навчальному закладі. Механізм відшкодування особами, які навчалися за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС (далі - особи), витрат, повязаних з їх утриманням у таких закладах визначений Порядком відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 березня 2007 р. № 313 (надалі Порядок). Відповідно до п. 3 Порядку витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку (абз.1 п. 6 Порядку). Таким чином, вирішуючи спір по суті, судом враховується, що розпорядником коштів, які виділяються із бюджету для підготовки спеціалістів органів внутрішніх справ є університет, а кошти, які просить стягнути позивач з відповідача, відшкодовуються МВС України або підпорядкованим йому підрозділам, яким у даному випадку виступає університет. Судом встановлено, що згідно довідки-розрахунку № 44 від 06.03.2016 року сума фактичних витрат пов'язаних з утриманням у львівському державному університеті внутрішніх справ випускника [PERSON] за період з вересня 2011-серпень 2012р. складала 7736,49 грн. Крім того, згідно довідки-розрахунку №10 від 24.04.2015р. сума витрат, повязаних з утриманням у прикарпатському юридичному інституті ЛьвДУВС рядового міліції [PERSON] за період з 01.09.2009р. по 31.08.2011р. складала 2751,50 грн. Всього разом сума витрат становить 10487,99 грн., в яку зараховано витрати на грошове забезпечення, речове забезпечення та оплату комунальних послуг та енергоносіїв. Судом встановлено, що довідки-розрахунки складені у відповідності до "Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах", затвердженого спільним наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справи України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Адміністрації державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України № 419/831/240/605/537/219/534 від 16.07.2007р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.07.2007 р. за №863/14130, містять інформацію з предмету доказування та є належними і допустимими доказами у даній справі. При цьому судом враховується, що [PERSON] не спростував того факту, що під час навчання у позивача, ним отримувалася стипендія, надавалося речове забезпечення та комунальні послуги. Правильності здійсненого позивачем розрахунку витрат відповідач також не спростовує. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. За таких обставин, враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 1378,00 гривень. На підставі ст.ст.509, 525, 526, 611 ЦК України, Закону України "Про міліцію", наказу Міноборони України, Мінфіну України, МВС України, Мінтрансу України, Адміністрації ДПС України, СБ України від 16.07.2007 N419/831/240/605/537/219/534, Положення про вищі навчальні заклади МВС, затвердженого наказом МВС України від 14.02.2008 року №62, Порядок відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 року № 313,

Outcome: approved