Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], третя особа орган опіки та піклування в особі Тячівської РДА про позбавлення батьківських прав відносно малолітніх дітей - сина [PERSON] та доньки [PERSON]. Посилається на те, що з 24.02.2005 р. по 30.03.2015 р. вона перебувала в шлюбі з [PERSON], який є батьком їхніх неповнолітніх дітей. Протягом останніх трьох років вони проживають окремо, так як відповідач почав проживати з іншою жінкою і 30.03.2015 року шлюб між ними було розірвано. Відповідач не дбає про дітей, не цікавиться і не приймає участь у їхньому вихованні, не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей, ухиляється від сплати аліментів на їх утримання та навіть не спілкується з дітьми в телефонному режимі. Представник органу опіки та піклування в особі Тячівської РДА позовні вимоги підтримала. Пояснила, що заява [PERSON] розглядалася на засіданні органу опіки та піклування. Усесторонньо вивчивши вказану заяву орган опіки прийшов до висновку, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав щодо сина [PERSON] та доньки [PERSON], як такого, що не приймає ніякої участі у вихованні та утриманні дітей. Відповідач у судове засідання не з'явився і не повідомив суду причини неявки. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Прокурор Дьолог Я.В. вважає, що позов підлягає задоволенню, так як позивачка довела, що відповідач ухиляється від участі у вихованні та утриманні дітей. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови від 30.03.2007 р. № "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р., у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. В судовому засіданні встановлено, що позивачка та відповідач мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні позивачки. Рішенням Тячівського районного суду від 11.03.2015 р. шлюб між сторонами розірвано, а рішенням цього ж суду від 04.12.2012 р. на утримання неповнолітніх дітей з [PERSON] було стягнуто аліменти в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення ними повноліття. Розрахунком відділу ДВС Тячівського районного управління юстиції № 03-28/2012 від 25.02.2015 р. стверджено, що [PERSON] має заборгованість по аліментах на користь [PERSON] на утримання двох дітей в розмірі 28000 грв. Орган опіки та піклування Тячівської РДА дав висновок про те, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав щодо сина [PERSON] та доньки [PERSON], так як він тривалий час не підтримує ніяких відносин із дітьми і не приймає участі у їхньому вихованні. Згідно ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов'язані виховувати і утримувати дитину до досягнення повноліття, піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України. Позивачка належними та допустимими доказами довела, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків з виховання дітей. Наведене дозволяє зробити суду висновок про те, що для захисту прав та інтересів неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] позов слід задовольнити та позбавити [PERSON] батьківських прав відносно них. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки судові витрати у сумі 243.6 грв. Тому,

Outcome: approved