Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

26.12.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив суд встановити факт тотожності місця знаходження та нумерації житлового будинку з надвірними будівлями, вказаного у свідоцтві про право особистої власності на будівлю с. Велика Данилівка 18 жовтня 1957 року виконкому Велико-Данилівської селищної ради, яке знаходиться в [ADDRESS] , виправленого без застережень на [NUMBER], яке дійсно належить [PERSON] , що помер [INFO] , житловому будинку з надвірними будівлями у [ADDRESS] , а також визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , що помер [INFO] та після смерті матері [PERSON] , що померла [INFO] , на житловий будинок з надвірними будівлями загальною площею 75,4 кв.м., жилою площею 44,7 кв.м. по [ADDRESS] (колишні [ADDRESS] , на підставі ст.ст.1216-1218, 1220-1223, 1261, 1268, 1269 ЦК України. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 25.12.2018 було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 28.03.2019 року задоволено клопотання представника позивача, витребувано з Восьмої Харківської державної нотаріальної контори (м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 26 (колишня вул. Петровського) належним чином завірену копію спадкової справи за № 940/2015 заведену за заявою [PERSON] , 1950 р.н., рнокпп [NUMBER] , зареєстрованого в [ADDRESS] ). 21.08.2019 до суду подано відзив Харківської міської ради, в якому відповідач просить в задоволенні позову відмовити, оскільки за матеріалами інвентаризаційної справи в цьому домоволодінні є самочинні будівлі. 14.11.2019 до суду подано уточнену позовну заяву правонаступника [PERSON] - [PERSON] , що прийнята судом до розгляду. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 05.02.2020 витребувано докази: з 5 ХДНК м. Харкова копію спадкової справи № 940/2015 року, заведеної після смерті [PERSON] , та копію спадкової справи № 212/2019, заведеної після смерті [PERSON] . Відповідні справи відносно спадкодавців у будинку [ADDRESS] ; з КП "Харківське бюро технічної інвентаризації" копії інвентаризаційних справ на будинкі [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] по [NUMBER] (колишня [ADDRESS] ). Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями Київського районного суду м.Харкова від 21.04.2020 вказана справа розподілена в провадження судді Губської Я.В. Згідно ухвали Київського районного суду м. Харкова від 09.06.2020 року підготовче провадження по вищевказаній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що [PERSON] 29.10.2019 одержала постанову нотаріуса 5-ої ХДМНК № 1041 /02-31 про відмову у видачі свідоцтва про спадщину після смерті батька з тих самих підстав, що одержав відмову у видачі свідоцтва про спадщину за законом [PERSON] після смерті свого батька, тобто через наявність виправлення у правовстановлювальному документі. Спадщина складається з житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться по [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право особистої власності на будівлю, видане виконавчим комітетом Великоданилівської селищної ради депутатів трудящих від 18.10. 1957 року на ім`я [PERSON] та зареєстроване міжміським БТІ Харкова 20.10 1957 року № 1-42 також за [PERSON] . Вказаний документ містить незастережні виправлення, а саме номер будинку «20» виправлений кульковою ручкою іншого кольору на номер «22». [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] . Його дружина, їх син, і її батько [PERSON] , продовжували постійно мешкати у будинку, але назва вулиці неодноразово змінювалася: [ADDRESS], [ADDRESS] , номер будинку теж змінили з № [NUMBER] на [NUMBER]. Сестра [PERSON] , [PERSON] , не прийняла спадщину після смерті батька, про що подала заяву до нотаріальної контори. Інших спадкоємців, передбачених законом не було. [INFO] померла мого батька [PERSON] , яка на день смерті постійно мешкала в [ADDRESS] . Тільки батько [PERSON] - [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері, що підтверджується матеріалами спадкової справи за №941/2015, що зберігається у 5-ої ХДНК(колишня 8-а ХДНК). Таким чином, спадщина після обох батьків [PERSON] складалася з житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] . Державний нотаріус у відповідь на запит одержав з ХМР підтвердження зміни назви [ADDRESS], на який був розташований у 1957 році спірний будинок у листі від 01.12.2017 року. Що стосувалося інформації про зміну нумерації їх будинку з [ADDRESS] на [ADDRESS] , то ця інформація відсутня у Державному архіві Харківської області (лист від 20.01.2018 року), та в КП «ХМБТІ» (довідка від 26.06.2017 року). Вищеозначене виправлення номеру будинку у свідоцтві про право власності на ім`я діда, відсутність інформації про перенумерацію будинку, з`явилося підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом покійному [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] одержав 13.03 2018 року письмову відповідь на заяву від нотаріуса , у якої визнається факт прийняття тільки ним спадщини після батьків, тобто на жилий будинок в цілому, але відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через виправлення без застереження номеру будинку у свідоцтві про право власності на будинок на ім`я [PERSON] а також відсутності відомостей про зміну нумерації спадкового будинку. В матеріалах спадкової справи, яку необхідно витребувати суду, знаходиться уся інформація про перевірку даних про включення [ADDRESS] . Після запитів нотаріуса до ХМР, архіву, КП «ХМБТІ» підтвердилося перейменування вулиці, але відсутня інформація про зміну нумерації будинку з номера [NUMBER]. У матеріалах справи знаходиться копія технічного паспорту на будинок станом на 21 червня 2017 року, де адреса будинку вказана [ADDRESS] , а також копія листа з Державного архіву Харківської області за N2 01-29/0-3276 про відсутність у протоколах засідань Великоданилівської селищної ради Харківського району Харківської області за 1958 рік рішення про зміну нумерації будинку [NUMBER] 13.06.1979 року сусідка [PERSON] отримала свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок [ADDRESS] , видане їй виконкомом Київської райради депутатів трудящих. Сусід з будинку під номером [ADDRESS] ) [PERSON] , одержав свідоцтво про право на спадщину за законом 13.03.1998 року. Колишній номер будинку [PERSON] став номером будинку [PERSON] . Таким чином, ще до 1979 року відбулася зміна нумерації будинків на їх вулиці, що підтверджується правовстановлюючими документами сусідів [PERSON] та [PERSON] . Сусіди зліва та з правової сторони їх будинку мають змінену нумерацію будинків у правовстановлюючих документах, в тому числі їх колишній номер будинку [INFO] , на який [PERSON] одержав свідоцтво про право власності. Будинки не можуть мати однакову реєстрацію будинків з [PERSON] , оскільки це окремі два сусідніх будинки. У паспортах [PERSON] реєстрація проживання за 07.06.1972 по [ADDRESS] , матері позивачки, позивача за 1991р. теж вказана [ADDRESS] . В будинковій книзі, вказана адреса їх [ADDRESS] , а вже не 20 номер будинку, де перелічені позивач та її родичі, які проживають та зареєстровані в ньому. Перший запис у будинковій книзі зроблений за 1964 рік. Це запис робітника міліції про відсутність правопорушень. Позивачу необхідно доказати факт тотожності місця знаходження будинку під [ADDRESS] будинку під [ADDRESS] у свідоцтві про право власності покійного діда [PERSON] для підтвердження права на спадщину як покійного батька, так і її права. Для захисту свого спадкового права на житловий будинок, який належав на праві власності покійному діду [PERSON] , права на який перейшли до покійного батька [PERSON] - [PERSON] , вимушена звернутися до суду з вимогою про визнання за нею права власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування. Суб`єктом оціночної діяльності вартість будинку з надвірними будівлями та спорудами становить 559393 грн. Згідно витягу з Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності, убачається відсутність відомостей про державну реєстрацію спірного будинку. Згідно технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] , виготовленого станом на 21 червня 2017 року КП «ХМБТІ», вбачається відсутність самовільних будівель. В технічному паспорті вказано, що будинок А-1 побудований в 1977/1989р., житлова прибудова А1-1 у 1977 році., а також інші споруди, надвірні будівлі побудовані до 1990 року. Вимоги про ввід будинку в експлуатацію не розповсюджувалися на будівлі. побудовані до 05.08.1992 року. До цього часу в Україні була відсутня нормативна база, котра вимагала обов`язкове введення в експлуатацію приватних споруд. 05.08.1992 року була прийнята постанова КМУ № 449 «Про порядок прийняття до експлуатації закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення», яка зробила ввід в експлуатацію споруд обов`язковим для усіх забудовників. ДАБК у своєму листі від 01.09.2011 року № 40-12-2409 відносно прийняття до експлуатації об`єктів закінченого будівництва до 05.08. 1992 року чітко підтверджує відсутність необхідності введення до експлуатації будівель до 05.08. 1992року. З довідки «КП ХМБТІ» від 26 червня 2017року, вбачається, що після обстеження житлового будинку у [ADDRESS] , він відповідає переліченим характеристикам. З інформації про власника станом на 31.12.2012 року ним є [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом В. Данилівської селищної ради 18.10.1957 року б/н, обтяження, обмеження об`єкту відсутні. Назва [ADDRESS] змінено згідно розпорядження ХОДА від 17.06.2016 року №181.Таким чином [PERSON] вимушена звернутися до суду з цим позовом, бо не має іншої можливості отримати у оформити в порядку спадкування житловий будинок, який належав її діду, а потім батьку в порядку спадкування. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи завчасно повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи судовими повістками, подав на адресу суду відзив, в якому проти задоволення позову заперечував. Суд, вислухавши учасників справи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини і відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] , виданого Жовтневим відділом РАЦС., [INFO] помер [PERSON] . Як вбачається зі свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] .(а.с.14) Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.10.1985 [PERSON] померла [INFO] , що була дружиною [PERSON] , згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER] , виданого 12.04.1967 Київським РАЦС.(а.с. 15-16) Згідно свідоцтва про право власності на будову від 18.10.1957 року, домоволодіння в [ADDRESS] (виправлено:22) належить на праві приватної власності [PERSON] , на підставі рішення виконкому В.Данилівської селищної ради від 18.10.1957 року.(а.с.18) Відповідно довідки про реєстрацію місця проживання від 05.04.2018 [PERSON] з 07.06.1972 по дату смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] .(а.с.17) У відповідності до ст. ст. 528, 529 Цивільного Кодексу УРСР, діючого на момент відкриття спадщини, [PERSON] з матір`ю фактично прийняли спадщину після смерті батька та чоловіка, оскільки проживали та були зареєстровані у будинку, що підтверджується записами будинкової книги. Згідно відповіді від 13.03.2018 року №1143/02-14 [PERSON] . Восьмої ХДНК відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , [PERSON] , оскільки у правовстановлювальному документі на житловий будинок, що належав на праві власності спадкодавцям наявне незастержне виправлення. (а.с.19) За матеріалами спадкової справи №940/2015, що зберігається у Восьмій Харківській державній нотаріальній конторі встановлено, що: [INFO] в м. Харкові помер батько [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , який на день смерті постійно мешкав в [ADDRESS] .Після його смерті залишилася спадщина. Спадкоємцем всього майна в 1/2 його частці є син спадкодавця - [PERSON] , а спадкоємицею іншої 1/2 частки спадкового майна є дружина спадкодавця - [PERSON] , яка померла [INFO] і яка спадщину після свого чоловіка фактично прийняла, але не встигла оформити своїх спадкових прав.Спадщину [PERSON] та дружина спадкодавця прийняли, оскільки були зареєстровані та мешкали за однією адресою зі спадкодавцем на день його смерті у спадковому житловому будинку. Дочка спадкодавця - [PERSON] спадщину після свого батька - [PERSON] , який помер [INFO] , та матері - [PERSON] не прийняла, про що подала відповідні заяви до нотаріальної контори. (а.с.107-128) Відповідно до ст. 356 Цивільного кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно стаття 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] позивача [PERSON] , [INFO] , виданого Палацом новонароджених 2808.1991, актовий запис №5300, свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 03.08.2013 вона є дочкою спадкодавця [PERSON] .(а.с.159-167) Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру № 59498081 від 19.02.2020 від надану 2 ХДНК після смерті [PERSON] , померлого [INFO] заведена спадкова справа №940/2015, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] заведена спадкова справа №212п/2019 зберігається у справах відокремленого підрозділу 5 ХДНК.(а.с.182-183) Відповідно до постанови від 29.10.2019 №1041/02-31 П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори, встановлено, що інших спадкоємців [PERSON] крім позивачки [PERSON] не має, однак їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок по [ADDRESS] , оскільки наявне виправлення у право встановлювальному документі на цей будинок на ім`я спадкодавців, підтвердити відповідність нумерації, назв вулиці неможливо. У відповідності до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також і інші факти, крім перелічених у ч. 1 ст. 315, від яких залежить виникнення, зміна, припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.0.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з матеріалами інвентаризаційної справи №782, витребуваної вході розгляду даної справи по [ADDRESS] наявні виправлення в зазначенні нумерації буд. [ADDRESS] , однак не міститься розбіжностей щодо власника домоволодіння - [PERSON] на буд. [NUMBER] по вказаній вулиці(а.с.1-63) Вказані дані не суперечать нумерації поряд існуючих будинків, [ADDRESS] та [ADDRESS] , належних іншим особам, згідно матеріалів інвентаризаційних справ №781 та №783, копії яких надані на виконання ухвали суду КП «ХМБТІ».(т.с.2) Допитані в якості свідків в судовому засіданні [PERSON] та сусідка померлого [PERSON] (сина [PERSON] ) [PERSON] повідомили, що крім змін назви [ADDRESS] , відбулася перенумерація будинків. Таким чином. номер будинку [ADDRESS] став після приєднання до м.Харкова даної території будинком [ADDRESS] , згідно акту поточних змін 27.05.1985 та зводного оціночного акту на домоволодіння [PERSON] (а.с.19-29 т.с.3) Згідно технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] , виготовленого станом на 21 червня 2017 року КП «ХМБТІ», вбачається відсутність самовільних будівель. В технічному паспорті вказано, що будинок А-1 побудований в 1977/1989р., житлова прибудова А1-1 у 1977 році., а також інші споруди, надвірні будівлі побудовані до 1990 року. Вимоги про ввід будинку в експлуатацію не розповсюджувалися на будівлі, побудовані до 05.08.1992 року. Таким чином, посилання представника відповідача про наявність підстав для відмови в позові, з огляду на самовільні будівлі не знайшло свого підтвердження. 05.08.1992 року була прийнята постанова КМУ № 449 «Про порядок прийняття до експлуатації закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення», яка зробила ввід в експлуатацію споруд обов`язковим для усіх забудовників. ДАБК у своєму листі від 01.09.2011 року № 40-12-2409 відносно прийняття до експлуатації об`єктів закінченого будівництва до 05.08. 1992 року чітко підтверджує відсутність необхідності введення до експлуатації будівель до 05.08. 1992року. З довідки «КП ХМБТІ» від 26 червня 2017року(а.с.64 т.с.3) вбачається, що після обстеження житлового будинку у [ADDRESS] ,він відповідає переліченим характеристикам. З інформації про власника станом на 31.12.2012 року ним є [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом В. Данилівської селищної ради 18.10.1957 року б/н, обтяження, обмеження об`єкту відсутні. Назва [ADDRESS] змінено згідно розпорядження ХОДА від 17.06.2016 року №181. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відомості про зареєстровані права власності та їх обтяження на будинок [ADDRESS] на час розгляду справи - відсутні. Відповідно до ч. 4 Прикінцевих та Перехідних Положень ЦК України, ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До [PERSON] перейшли права на будинок [ADDRESS] після смерті його батька [PERSON] , до [PERSON] також переходять спадкові права після прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] .. Єдиним спадкоємцем після [PERSON] , померлого [INFO] , який прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] , що помер [INFO] та після смерті матері [PERSON] , що померла [INFO] є дочка [PERSON] - [PERSON] , яка підтвердила свої спадкові права в судовому порядку, у зв`язку з чим суд задовольняє її позовні вимоги в повному обсязі. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорює або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати їм документа, який засвідчує його права власності. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування"зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З тексту відмови нотаріуса 5 ХДНК у вчиненні нотаріальної дії від 29.10.2019 вбачається, що нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із виправленням у зв`язку із не встановленням тотожності у право встановлювальному документі на спадкове майно, що підлягає доведенню в судовому порядку. Таким чином, протягом судового розгляду на підставі наданих доказів встановлена тотожність місцезнаходження та нумерації житлового будинку з надвірними будівлями, вказаного у свідоцтві про право особистої власності на будівлю 18 жовтня 1957 року виконкому Велико-Данилівської селищної ради, яке знаходиться в [ADDRESS] , виправленого без застережень на [NUMBER], яка дійсно належить [PERSON] , що помер [INFO] , житловому будинку з надвірними будівлями у [ADDRESS] . Вимоги ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачають, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 16. Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1 ч1 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Таким чином, дослідивши усі надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні.

Outcome: approved