Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

22 вересня 2011 року ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк"/скорочене найменування ПАТ «ВіЕйБі Банк»/звернулося до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за кредитним договором в розмірі 34 908, 66 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що між ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк"та [PERSON] -було укладено кредитний договір № 486/гр від 20 червня 2008 року. Відповідно до умов даного кредитного договору, позивач надав відповідачу кредит в сумі 16 800,00 гривень з кінцевим строком його поверненням 17 червня 2011 року, зі сплатою 24% річних за користування кредитом. В забезпечення виконання кредитного договору був укладений договір поруки, між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON], відповідно до якого [PERSON] взяв на себе на добровільних засадах зобов'язання відповідати перед банком по зобов'язаннях [PERSON] в повному обсязі цих зобов'язань, які виникають з умов кредитного договору. Відповідачі не виконали умови погашення кредиту, в результаті чого склалася заборгованість, яка станом на 20 вересня 2011 року становить 34 908, 66 грн., з яких: - заборгованість за кредитом 15 464,60 грн.; - відсотки за користування кредитом 11 112,38 грн.; - комісія за розрахункове обслуговування 5 376,00грн.; - плата за пропуск платежів 2 955,68 грн; В судове засідання представник позивача не з'явився,надав заяву про слухання справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у справі [PERSON]подав суду заяву про визнання позову ПАТ «ВіЕйБі Банк» до нього у повному обсязі в розмірі 34908,66грн,просить звільнити [PERSON] від боргу,так як його,[PERSON] та [PERSON] Банк обманув,сказавши,що [PERSON] підписується лише у підтвердження того,що він,[PERSON] є підприємцем.Просить справу слухати у його відсутність. Представник відповідача [PERSON] подав суду заперечення ,просить у задоволенні позовних вимог банку до [PERSON] відмовити ,у зв»язку з припиненням договору поруки,оскільки боржник за кредитним договором [PERSON] згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором припинив виконувати умови договору 21 листопада 2008 року,а Банк згідно п.2.3 договору поруки зобов»язаний був письмово повідомити [PERSON] ,як поручителя, про невиконання боржником [PERSON] своїх зобов»язань за кредитним договором.Оскільки Банком зазначене зобов»язання не було виконано Банк повинен був у шестимісячний строк з 21 листопада 2008 року по 21 травня 2009 року пред'явити вимогу до поручителя щодо погашення заборгованості по кредиту.Так як Банк не звернувся до [PERSON] як до поручителя в шестимісячний строк з 21 листопада 2008 року по 21 травня 2009 року з вимогою про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором,що призвело до значних нарахувань заборгованості за кредитним договором,представник позивача вважає договір поруки припиненим,просить визнати його припиненим та у задоволенні позовних вимог до [PERSON] відмовити,а стягнути заборгованість безпосередньо з боржника [PERSON]Просить слухати справу у його відсутність. Вивчивши матеріали справи суд вважає,що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного: Судом установлено, що 20 червня 2008 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір за умовами якого відповідачу було надано кредит на споживчі потреби на суму 16800гривень зі сплатою відсоткової ставки в розмірі 24 відсотків річних терміном по 17 червня 2011 року. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 20 червня 2008 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до умов якого [PERSON] зобов'язався відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором. Матеріалами справи ,наданими позивачем,підтверджено, що [PERSON] належним чином не виконував умов кредитного договору,зокрема як вбачається з доданого позивачем до позову розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається,що [PERSON] провів останній платіж на виконання умов кредитного договору 20 листопада 2008 року, у зв'язку із чим утворилась заборгованість, яка станом на 20.09.2011 року становить 34 908,66грн,із них заборгованість за кредитом 15 464,60грн; за відсотками за користування кредитом 11 112,38грн;комісія за розрахункове обслуговування-5 376,00грн;плата за пропуск платежів,зокрема відповідно до п.4.3 кредитного договору за неналежне зобов»язань передбачений штраф у розмірі 25% від суми неналежного виконання грошового зобов»язання-2955,68грн. Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором 22 вересня 2011 року. Оскільки відповідачем [PERSON] не надано суду доказів в оспорювання зазначеної заборгованості за кредитним договором,[PERSON] позов визнав у повному обсязі , суд вважає,що позовні вимоги до боржника за кредитним договором [PERSON] підлягають повному задоволенню в сумі 34 908,66грн. У зв»язку з викладеним заявлена позивачем сума заборгованості за кредитним договором в розмірі 34 908,66грн підлягає повному задоволенню та стягненню з відповідача [PERSON],із них 15 464,60 грн. заборгованості за кредитом, 11 112,38грн заборгованості по відсоткам за користування кредитом,комісії 5376,00грн,як заявлені в межах встановленого законом трьохрічного строку позовної давності,навіть якщо обчислювати початок перебігу позовної давності з 20 листопада 2008 року -останнього платежу боржника [PERSON] банку ,оскільки позов заявлено в суді 22 вересня 2011 року,тобто до закінчення передбаченого законом трьохрічного строку позовної давності по вимогам в цій частині.Також підлягає стягненню з відповідача [PERSON]сума плати за пропуск платежів в розмірі 2955,68грн,яка згідно розшифровки Банку на ухвалу суду за клопотання представника відповідача є відповідно до п.4.3.кредитного договору штрафом за неналежне виконання договірних зобов»язань,передбачених п.3.3.3. кредитного договору у розмірі 25% від суми неналежного виконаного зобов»язання.Суд вважає,що зазначена сума підлягає стягненню у повному обсязі,оскільки згідно обґрунтованої заяви банку та детального розрахунку зазначеної штрафної санкції,наданих на ухвалу суду, вбачається ,що вона розрахована відповідно до чинного законодавства та умов договору , штрафні санкції нараховані за останні дванадцять місяців на день звернення до суду з позовом про стягнення суми боргу за договором кредиту,тобто в межах річного строку позовної давності в частині стягнення штрафної санкції(неустойки). Розглядаючи позовні вимоги позивача до поручителя [PERSON] суд вважає ,що у їх задоволенні слід відмовити виходячи з наступного: Відповідно до ч. 1 ст. 553 та ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За змістом указаних норм матеріального права поручитель, хоча й пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Частиною 1 ст. 251 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом із тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251, ч. 2 ст. 252 ЦК України). Із договору поруки від 20 червня 2008 року убачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного виконання боржниками своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України, тому у цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Пунктом 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні спору суд враховує, що згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це невідповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Відповідно до п.2.7.1. кредитного договору незважаючи на інші положення цього Договору,Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов»язань в цілому,або у визначеній частині у випадку невиконання Позичальником та/або Поручителем відповідної вимоги. Відповідно до п. 2.1 Договору поруки Поручитель [PERSON] зобов»язався в разі невиконання та/або порушення Боржником [PERSON] своїх зобов»язань перед Кредитором погасити протягом 5(п»яти) днів з моменту отримання повідомлення Кредитора про невиконання Боржником своїх зобов»язань заборгованість по Кредитному договору,а саме: -погасити основну суму кредиту; -погасити суму процентів ,згідно з кредитним договором; -погасити суму штрафів ,пені,комісій,збитків,витрат по зверненню стягнення на предмет застави,та інші платежі,згідно з Кредитним договором. Відповідно до п.2.3 Договору поруки від 20 червня 2008 року Кредитор зобов»язався письмово повідомити Поручителя про невиконання Боржником своїх зобов»язань. Матеріалами справи підтверджується, що 20 листопада 2008 року боржником за кредитним договором [PERSON] було здійснено останній платіж в погашення кредиту та відсотків за кредитним договором. Але позивачем не надано суду жодного доказу виконання Банком свого зобов»язання про направлення поручителю повідомлення про невиконання позичальником зобов»язань за кредитним договором з 21 листопада 2008 року. З огляду на викладене у ПАТ «ВіЕйБі Банк» виникло право пред'явити вимогу до поручителя [PERSON] про виконання порушених зобов'язань боржника [PERSON] щодо сплати заборгованості за кредитним договором, починаючи з 21 листопада 2008 року, протягом наступних шести місяців. Банк, як убачається з матеріалів справи, звернувся з позовом до боржника [PERSON] та поручителя [PERSON] лише 22 вересня 2011 року, тобто вже після спливу шестимісячного строку, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України. Відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Установивши, що договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за кредитним договором, та що кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, зокрема у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково,оскільки кредитор не виконав своє зобов»язання згідно п.2.3 договору поруки про повідомлення поручителя про невиконання кредитного договору позичальником, не пред'явив протягом шести місяців після 21 листопада 2008 року по 21 травня 2009 року вимоги до поручителя про виконання зобов'язання, суд приходить до висновку про те, що зобов'язання [PERSON]за договором поруки від 20 червня 2008 року припинилися. Крім того, у справі також встановлено,що позивачем не надано суду докази належного повідомлення [PERSON],як поручителя, про невиконання боржником [PERSON] своїх зобов'язань за договором кредиту, що не відповідає п.2.3 договору поруки від 20 червня 2008 року (а.с.11). Враховуючи наведене суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ПАТ «ВіЕйБі Банк» до [PERSON] задоволенню не підлягають, зважаючи також на недоведеність своїх вимог в порядку ст.ст. 58-60 ЦПК України. Враховуючи викладене суд вважає,що у задоволенні позовних вимог до [PERSON] слід відмовити.

Outcome: partial