Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

17 березня 2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно. Свій позов мотивує тим, що після смерті [PERSON], яка померла 27 вересня 2008 року відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вулиці Ф. Литвинюка, 36 в селищі Головне Любомльського району Волинської області. Позивач зазначає, що являється спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON]. Спадщину прийняла, оскільки постійно проживала в будинку разом з останньою, і надалі продовжує в ньому проживати. Інших спадкоємців немає. Вказує, що оформити свої спадкові права належним чином не має можливості у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Просить визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON], а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по вулиці Ф. Литвинюка, 36 в селищі Головне Любомльського району Волинської області. В судове засідання позивач не зявилась, однак в позовній заяві просила суд розгляд справи проводити у її відсутності. Представник Головненської селищної ради Любомльського району Волинської області в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що позов підтримують. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З довідки виконкому Головненської селищної ради Любомльського району Волинської області №888 від 02 березня 2016 року вбачається, що по вулиці Ф. Литвинюка, 36 в селищі Головне Любомльського району Волинської області постійно проживала і була прописана [PERSON] (а.с.4). Остання померла 27 вересня 2008 року, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕГ №068364 (а.с.3). Отже, після смерті [PERSON], відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по вулиці Ф. Литвинюка, 36 в селищі Головне Любомльського району Волинської області. Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкодавець [PERSON] на випадок своєї смерті залишила заповіт від 28 липня 2004 року, яким все належне їй\~майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті, і на що вона за законом матиме право, заповіла своїй дочці [PERSON] (а.с. 4). В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], відповідно як донька спадкодавця. Даний факт стверджується свідоцтвом про народження серії ЯЄ №854092 та свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЕГ №268497 (а.с.5-6). [PERSON], у відповідності до ч.3 ст. 1268 ЦК України фактично спадщину прийняла, оскільки постійно проживала в будинку разом з спадкодавцем, і надалі продовжує в ньому проживати\~ (а.с.3). Проте постановою державного нотаріуса від 03.03.2016 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вулиці Ф. Литвинюка, 36 в селищі Головне Любомльського району Волинської області останньому було відмовлено, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Згідно матеріалів спадкової справи №16/2016, інших спадкоємці немає. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Частиною 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 цього Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. З копії техпаспорта вбачається, що нерухомі обєкти, які знаходяться по вулиці Ф. Литвинюка, 36 в селищі Головне Любомльського району Волинської області були побудовані в 1975, 1986, 1990 роках. На час побудови спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами питання державної реєстрації права власності на нерухоме майно регулювалося Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР, і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, що передбачала державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слід визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON], яка померла 27 вересня 2008 року, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по вулиці Ф. Литвинюка, 36 в селищі Головне Любомльського району Волинської області.

Outcome: approved