Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з останнього аліменти на його утримання, у зв'язку з його непрацездатністю на весь її період, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача та отримуваної ним пенсії, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до 01 листопада 2015 року. Свої позовні вимоги мотивував тим, що рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 12.09.2002 р. з відповідача на користь його матері [PERSON] стягувались аліменти на його утримання до його повноліття. Оскільки на даний час він досяг повноліття, - виплата аліментів припинилась, а відповідач перестав у добровільному порядку надавати матеріальну допомогу. Звернув увагу суду на те, що він є інвалідом з дитинства, а також має ряд численних хвороб, серед яких ДЦП, спастична діплегія, підвивих стегон, порушення функцій опори та руху та інші, що потребує значних коштів на лікування та операції, необхідні кошти на оплату праці сиділки у період тимчасової відсутності його матері. Також зазначив, що самостійних доходів окрім державної допомоги по інвалідності він не має. Враховуючи вищезазначене просив суд стягнути з відповідача на його користь аліменти на його утримання, у зв'язку з його непрацездатністю на весь її період, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача та отримуваної ним пенсії, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до 01 листопада 2015 року. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю на позові наполягала, так як позивач є інвалідом дитинства I «Б» групи, постійно потребує лікування та нагляду. Оскільки на даний час стягнення аліментів припинилося, так як позивач досяг повноліття, це ставить його у скрутне матеріальне становище. Просила суд позов задовольнити повністю. Представник відповідача позов визнала частково. Звернула увагу суду на те, що відповідач надає матеріальну допомогу позивачеві на оплату операцій, купівлю ліків та інше, що підтверджується копіями квитанцій та розписок. Крім того відповідач спілкується із своїм сином та всіляко його підтримує, тобто проявляє батьківську турботу. Також зазначила, що відповідач жодного разу не ухилявся від обов'язку сплати аліментів, у результаті чого заборгованостей з яких у нього не виникало. Враховуючи викладені позивачем факти, а саме: його матеріальне становище дитини - інваліда, збільшення державної допомоги на дитину - інваліда, наявність у платника аліментів 2-ох малолітніх дітей, а також необхідність у матеріальній допомозі престарілій матері відповідача, надання матеріальної допомоги повнолітній доньці, стан здоров'я відповідача та молодшої доньки, претензії позивача на його утримання, вважає завищеними. Просила суд задовольнити позов частково, в розмір 1/8 частини з розрахунку всіх доходів відповідача, щомісячно, з дня пред'явлення позовної заяви та до закінчення позивачем загальноосвітньої школи. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що після досягнення [PERSON] повноліття йому у відповідності до довідки Вознесенської міжрайонної МСЕК № 542183 09.12.2013 року було видане посвідчення серії [NUMBER] про інвалідність на період до 01.11.2015 року, згідно з яким останній отримує державну соціальну допомогу як інвалід з дитинства на термін з 31.10.2013 р. по 31.10.2015 р. (а.с.18), що також підтверджується довідкою № 3661 виданої на ім'я його матері - [PERSON] про отримання нею державної соціальної допомоги дітям-інвалідам для [PERSON] (а.с.21). Як вбачається з висновку ВКК № 150 від 29.11.2013 р. [PERSON] має діагноз ДЦП (а.с.20). Довідкою № 4437 від 02.12.2013 р. також підтверджується факт отримання державної соціальної допомоги на ім'я [PERSON] як інваліда з дитинства, в період з 31.10.2013 р. по 31.10.2015 р. (а.с.22). Довідкою № 2586 від 26.11.2013 р. підтверджується факт отримання матір'ю позивача [PERSON]. пенсії як матері дитини інваліда (а.с.23). Як вбачається з виписки з історії хвороби (а.с.36), виписки з медичної амбулаторної картки хворого (а.с.37), виписки № 172 з медичної картки стаціонарного хворого (а.с.38), виписки №869 з медичної картки (а.с.39) та довідки огляду МСЕК (а.с.24), [PERSON] має діагноз ДЦП, спастична діплегія та є дитиною - інвалідом 1 «Б» групи інвалідності (з дитинства), термін якої встановлено до 01.11.2015 року. Судом встановлено, що рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 12.09.2002 р. з відповідача на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], стягувались аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 1/2 частки неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи з 10.09.2002 року та до досягнення останнім повноліття (а.с.25), які відповідач сплачував, про що свідчить довідка про отримання аліментів від 10.01.2014 р. у період з січня по жовтень 2013 року (а.с.91). Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження та листа відділу ДВС, стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей по виконавчому листу № 12-1052 від 12.09.2002 року станом на 02.12.2013 року припинено, у зв'язку з досягненням [PERSON] повноліття. Заборгованість відсутня (а.с.26,27). Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження та листа відділу ДВС, стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей по виконавчому листу № 12-1333 від 24.11.2009 року станом на 23.07.2013 року припинено, у зв'язку з закінченням дитиною ([PERSON]) навчання, що підтверджується заявою стягувача від 05.07.2013 року (а.с.30,31). Як вбачається з виконавчого листа виданого на підставі рішення Южноукраїнського міського суду від 03.10.2013 р., з [PERSON] на користь [PERSON] стягувались аліменти на її утримання в розмірі 600 (шістсот) грн. щомісячно, починаючи з 23.07.2013 року, які на даний момент припинені (а.с.33). Також відповідач надавав кошти матері позивача [PERSON] за її вимогою задля проведення чергових операцій для їхнього сина [PERSON], про що свідчать численні розписки (а.с.84-90). Як вбачається із квитанцій (а.с.97-102,105,109) відповідач надавав матеріальну допомогу своїй старшій доньці, [PERSON], яка навчалася у ВНЗ та регулярно надавав матеріальну допомогу синові [PERSON], що підтверджується копіями квитанцій (а.с.103,104,106-111). Згідно із висновком ВКК № 523 від 15.12.2013 р., [PERSON] потребує щорічного стаціонарного лікування (а.с.125). Як вбачається із свідоцтва про одруження відповідач та [PERSON] зареєстрували шлюб 24 грудня 2002 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, за актовим записом № 366 (а.с.119). Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей - син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с.112-113). Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Як вбачається з свідоцтва про народження (а.с.9) батьком позивача є відповідач. Для виникнення обов'язку матері, батька утримувати повнолітніх дочку, сина потрібні такі умови: - дочка, син мають бути непрацездатними; - дочка, син мають потребувати матеріальної допомоги; - мати, батько мають бути матеріально забезпеченими, здатними утримувати сина або дочку. Дані обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Дочка, син вважаються непрацездатними у разі досягнення ними пенсійного віку або настання інвалідності. Та обставина, що позивач потребує матеріальної допомоги також знайшла своє підтвердження в судовому засіданні. Крім того, судом встановлено, що відповідач має можливість утримувати свого сина - інваліда, так як має постійне місце роботи, де регулярно отримує заробітну плату, що підтверджується довідками з місця роботи (а.с.59-60). Відповідно до ст. 200 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку (сина) у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", затвердженого 16 січня 2014 року на засіданні Кабміну встановлений прожитковий мінімум з 01 грудня 2013 року в розмірі 1176 гривень. А потреба в матеріальній допомозі визначається залежно від наявності прожиткового мінімуму. При визначенні розміру аліментів, що будуть стягуватись з [PERSON], суд враховує матеріальне становище відповідача та позивача, стан здоров'я та вік відповідача, наявність у відповідача на утриманні двох неповнолітніх дітей та престарілої матері, [INFO] (а.с.116), та вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в розмірі 1/8 частки заробітку (доходу), а також пенсії відповідача, оскільки він зобов'язаний утримувати свого повнолітнього сина, у зв'язку з його непрацездатністю на весь її термін, тобто до 01 листопада 2015 року, так як відповідно до довідки до акту огляду МСЕК (а.с.24) інвалідність [PERSON] встановлена на строк до 01 листопада 2015 року. У справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місць (п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України). Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Проте, згідно із п.9 ч. 1 с. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей - інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп. Тому, в такому випадку з відповідача на користь держави підлягає стягненню повна сума судового збору у розмірі 229,40 гривень.

Outcome: partial