Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

26.12.2017 до суду звернувся позивач [PERSON] до Лімнянської сільської ради Турківського району Львівської області про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він є спадкоємцем свого батька, який помер [INFO] . До складу спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] входить будинковолодіння за адресою [ADDRESS] , в яке входить будинок зі всіма допоміжними приміщеннями, перерахованими в технічному паспорті, які розташовані на території Лімнянської сільської ради Турківського району Львівської області. Проте, через відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій змушений звернутись до суду. За результатами повторного автоматизованого розподілу справи між суддями, оформленого відповідним протоколом від 30.07.2020, для розгляду цієї справи визначено суддю Турківського районного суду Львівської області Кшик О.І. Ухвалою суду від 12.08.2020 цивільна справа прийнята до провадження, визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. В підготовче засідання позивач [PERSON] не. з`явився, 17.12.2020 подав до суду через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю. В підготовче засідання представник відповідача Лімнянської сільської ради Турківського району Львівської області не з`явився, відзив на позов не подав, 06.10.2020 через канцелярію суду подав заяву, в якій просить суд розглядати справу без їх участі, позов визнають. В підготовче засідання представник третьої особи Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З урахуванням того, що відповідач визнає позов, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній матеріалів у підготовчому засіданні. Водночас у зв`язку з неявкою в підготовче засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Згідно свідоцтва про народження позивача [PERSON] серії [NUMBER] від 09.11.1972, батьком позивача є [PERSON] , а матір`ю є [PERSON] (а.с.16). [INFO] помер [PERSON] , про що 26.12.2016 Виконавчим комітетом Лімнянської сільської ради Турківського району Львівської області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.83). За життя [PERSON] склав заповіт, який був посвідчений 07.03.2006 секретарем Лімнянської сільської ради Турківського району Львівської області, яким на випадок своєї смерті розпорядився належними йому на праві власності житловий будинок, господарські будівлі, земельну ділянку, заощадження та все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право заповів своєму сину [PERSON] , [INFO] (а.с.84). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме: будинковолодіння за адресою [ADDRESS] , в яке входить будинок зі всіма допоміжними приміщеннями, перерахованими в технічному паспорті, розташовані на території Лімнянської сільської ради Турківського району Львівської області. Згідно з довідкою виконавчого комітету Лімнянської сільської ради Турківського району Львівської області від 03.10.2017 №1773, [PERSON] , який помер [INFO] до дня смерті був зареєстрований та проживав за адресою [ADDRESS] , разом з сином [PERSON] (а.с. 13). Згідно з довідкою виконавчого комітету Лімнянської сільської ради Турківського району Львівської області від 03.10.2017 №1774, [PERSON] , [INFO] згідно погосподарської книги №1, стор.205 за 2016 - 2017 роки до дня смерті [INFO] був зареєстрований та являвся власником житлового будинку (1965 р. побудови) за адресою [ADDRESS] (а.с.12). Після смерті [PERSON] , на підставі поданої заяви, постановою в.о. завідувача Турківської державної нотаріальної контори Поливка В.І. від 17.08.2017 №292/02-31 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , так як не представлено правовстановлюючі документи на спадкове майно (а.с. 14). Відтак, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини, які є спадковими, а позивач, через відсутність правовстановлюючих документів на спірний будинок, позбавлений права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав, а тому звернувся до суду. Вирішуючи спір суд виходить з наступного. Відповідно до абз.3 п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Так, відповідно до ст.1216,1218 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).\~До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Відповідно до ст.1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до ст. 1261 Цивільного Кодексу України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Як зазначено у п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року (далі - Інструкція). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". У період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної ради. Суд встановив, що спірний будинок є збудований в 1965 році, що доводиться технічним паспортом (а.с.\~8-11), та такий не містить відмітки про самочинне будівництво, будинок знаходиться в задовільному стані, тобто конструктивні елементи та будівля в цілому придатні до експлуатації, встановлено її відповідність вимогам надійності та безпечної експлуатації, чинним державним будівельним нормам і правилам, що доводиться технічним звітом від 18.04.2018 №5 (а.с.59\~-\~68), а належність будинку покійному [PERSON] доводиться довідкою виконавчого комітету Лімнянської сільської ради Турківського району Львівської області. Також суд встановив, що право власності на такий житловий будинок не зареєстровано у встановленому законом порядку в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Проте, як зазначено у п. 3.3. згаданого вище Листа ВССУ, перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Відтак, суд дійшов до висновку, що позивач, як спадкоємець майна покійного підставно просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно, так як інший правовий механізм оформлення таких прав у нього відсутній. При цьому, сам факт відсутності правовстановлюючого документу на ім`я спадкодавця не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог про оформлення права власності, за умов доведення таких обставин як належність спадкодавцю цього майна. За таких обставин справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових прав, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі\~ст.\~1216, 1218, 1220,\~1222, 1223, 1261 ЦК\~України,\~ст ст. 4, 10, 12, 13, 200, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved