Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом у якому просить розірвати шлюб з [PERSON] зареєстрований 30 вересня 2006 року, посилаючись на те, що від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]; шлюбні відносини з відповідачем припинилися через постійні сварки, неадекватну поведінку та погрози з боку [PERSON], що негативно впливає на психіку дитини; однією сім"єю з відповідачем не проживають та не мають спільного бюджету, побуту і господарства, спільних планів, відпусток, свят, кожен з них живе окремим життям на власний розсуд, продовжувати таке життя вона не бажає. В судовому засіданні позивач підтримала позов та обставини, викладені у заяві, доповнила, що з відповідачем проживають за різним адресами, конфліктна ситуація у їхній сім"ї існує вже не один рік, часу на примирення було достатньо, вона не бажає відновлювати стосунки з відповідачем, її рішення про розірвання шлюбу є обдуманим та виваженим. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, пояснив, що викладені у позові обставини не відповідають дійсності, спільно з позивачем він проживав до 04.01.2015 року, після чого дружина у вхідних дверях квартири замінила замки, тому до житла потрапити не міг, він любить позивача та доньку, сімейні цінності для нього являються пріоритетними, він постійно жив для сім"ї, про яку дбав та матеріально забезпечував. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року сторонам надавався строк для примирення. Як убачається із матеріалів справи сторони зареєстрували шлюб 30 вересня 2006 року, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайоннного управління юстиції Чернігівської області зроблений відповідний актовий запис за № 393. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не мають спільного бюджету, не ведуть спільне господарство, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально; у позивача до відповідача склалося негативне відношення, намагання суду примирити сторони успіху не мали, строк, який надавався судом для примирення, позитивних результатів не дав, сімейно-шлюбні стосунки між сторонами не відновились, примирення не відбулося; позивач наполягає на розлученні, оскільки вважає, що збереження шлюбу бути не може, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, оскільки існування сім"ї носить формальний характер протягом тривалого часу, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved