Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

28 липня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить: -визнати недостовірною поширену [PERSON], [PERSON] відносно позивача інформацію у інформаційному бюлетені ДІСТАЛО! Кандидата від «Народного контролю» [PERSON], а саме: «ВАЖЛИВО» «ОБУШНИЙ відповість за свій злочин перед громадою», у якому зазначив: «… 1 липня за вказівки і прямої участі депутат облради, очільника Укрпошти в [PERSON] [PERSON] було припинено діяльність приймальні «Комітету соціального захисту населення». Ця приймальня була відкрита в рамках створеної за ініціативи «Народного контролю» тимчасової комісії з перевірки законності та обґрунтованості тарифів… Та, напевно, це було не до вподоби для таких негідників з владних кабінетів, як [PERSON]. Саме він дав вказівку змінити замки в кабінеті 412 в облраді. Мотив, який він вигадав, це те, що вданому кабінеті розташовується його депутатська група злодіїв та казнокрадів. Коли про це стало відомо 1 липня, команда «Народного контролю» разом з нашим кандидатом [PERSON] вирушила до [PERSON] на роботу. Але цього прохіндея не виявилося на місці воно було на власному дні народження. В приймальні повідомили, що цей діяч і наступного дня буде відсутній, бо взяв вихідний, відходити від святкування. Народний контроль та [PERSON], як ініціатори створення цього комітету і самої комісії, з усією відповідальністю заявляємо, що жоден дармоїд [PERSON] не стане нам на заваді. Ми винесено цього негідника, що стає на шляху допомоги простим людям.»; -зобовязати відповідачів не пізніше наступного дня від набрання рішенням у даній справі законної сили, спростувати інформацію, вказану в попередньому пункті, шляхом опублікування і розповсюдження у той же спосіб, у який здійснено наклеп: у інформаційному бюлетені ДІСТАЛО! та у газеті «Деснянка» із зазначенням у ньому такого тексту: «ВАЖЛИВО» Стаття у інформаційному бюлетені ДІСТАЛО! Кандидата від «Народного контролю» [PERSON] щодо [PERSON] містить недостовірні відомості. Рішенням Новозаводського районного суду міста [PERSON] [PERSON] та [PERSON] А натолія Володимировича зобовязано спростувати відомості відносно [PERSON]» та публічно вибачитись; -стягнути з відповідачів у солідарному порядку компенсацію за моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити з наведених у позовній заяві підстав. Відповідачі позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні. Позивач до суду не зявився, про час і місце розгляду справи оповіщений, про причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 02 липня 2015 року було випущено інформаційний бюлетень «ДІСТАЛО», в якому міститься стаття під назвою «[PERSON] відповість за свій злочин перед громадою». Зокрема, стаття містить такі цитати: «1 липня за вказівки і прямої участі депутат облради, очільника Укрпошти в [PERSON] [PERSON] було припинено діяльність приймальні «Комітету соціального захисту населення». Ця приймальня була відкрита в рамках створеної за ініціативи «Народного контролю» тимчасової комісії з перевірки законності та обґрунтованості тарифів… Та, напевно, це було не до вподоби для таких негідників з владних кабінетів, як [PERSON]. Саме він дав вказівку змінити замки в кабінеті 412 в облраді. Мотив, який він вигадав, це те, що вданому кабінеті розташовується його депутатська група злодіїв та казнокрадів. Коли про це стало відомо 1 липня, команда «Народного контролю» разом з нашим кандидатом [PERSON] вирушила до [PERSON] на роботу. Але цього прохіндея не виявилося на місці воно було на власному дні народження. В приймальні повідомили, що цей діяч і наступного дня буде відсутній, бо взяв вихідний, відходити від святкування. Народний контроль та [PERSON], як ініціатори створення цього комітету і самої комісії, з усією відповідальністю заявляємо, що жоден дармоїд [PERSON] не стане нам на заваді. Ми винесено цього негідника, що стає на шляху допомоги простим людям». Позивач, вважаючи поширену відповідачами інформацію недостовірною та такою, що порушує його немайнові права, звернувся до суду з позовом до відповідачів про спростування такої інформації та відшкодування завданої йому моральної шкоди. Статтями 3, 34 Конституції України визначено честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та встановлено, що кожен має право на повагу до його гідності. Відповідно до положень\~ст. 277 ЦК України\~фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією\~слід розуміти документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі. Як розяснено в п. 15 постанови\~\~Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року\~\~№ 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного звязку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила. В інформаційному бюлетні «Дістало!» зазначено, що він належить кандидату в народні депутати [PERSON], а відповідальним за випуск є [PERSON], друк на власному обладнанні, тираж 100\~000 (а.с. 10). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» (далі Закон) під друкованими засобами масової інформації (пресою) в Україні розуміються періодичні і такі, що продовжуються, видання, які виходять під постійною назвою, з періодичністю один і більше номерів (випусків) протягом року на підставі свідоцтва про державну реєстрацію. Згідно частин 1 та 2 ст. 11, ст. 14 Закону \~друкований засіб масової інформації може видаватися після його державної реєстрації. \~Державній реєстрації підлягають всі друковані засоби масової інформації, що видаються на території України, незалежно від сфери розповсюдження, тиражу і способу його виготовлення. Державній реєстрації не підлягають: \~1) законодавчі, офіційні нормативні та інші акти, бюлетені судової практики, що видаються органами законодавчої, судової та виконавчої влади; \~2) інформаційні матеріали та документація, що видаються підприємствами, організаціями, навчальними закладами і науковими установами з метою використання їх у своїй діяльності; \~3) видана за допомогою технічних засобів друкована продукція, не призначена для публічного розповсюдження, або машинописна, розмножувана на правах рукопису. Статтею 32 закону передбачено, що \~у кожному випуску друкованого засобу масової інформації повинні міститися такі вихідні дані: \~1) назва видання; \~2) засновник (співзасновники); \~3) прізвище та ініціали редактора (головного редактора); \~4) порядковий номер випуску і дата його виходу в світ; \~4-1) прізвище та ініціали особи, відповідальної за випуск відповідного номера видання; \~5) індекс видання, розповсюджуваного за передплатою; \~6) тираж; \~7) ціна або помітка "Безкоштовно"; \~8) адреси редакції, видавця, друкарні; \~9) серія, номер і дата видачі свідоцтва про державну реєстрацію; \~10) видавець (співвидавці). \~Розповсюдження продукції друкованого засобу масової інформації без вихідних даних забороняється. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З викладеного суд робить висновок, що зазначення в інформаційному бюлетені «Дістало!» відповідачів [PERSON] як особи, якій належить бюлетень, та [PERSON] як особи, відповідальної за його випуск, не дає достатні підстави вважати їх поширювачами надрукованої в інформаційному бюлетені інформації, що згідно ст. 277 ЦК України є обовязковою умовою для покладення на них обовязку спростувати недостовірну інформацію, оскільки такі дані про засновника та відповідальну за випуск видання особу можуть вважатися достовірними лише в тому випадку, якщо вони містяться у друкованому засобі масової інформації, зареєстрованому у встановленому законом порядку. Даних же про державну реєстрацію інформаційного бюлетеня «Дістало!» матеріали справи не містять. Крім того, відповідно до положень частин 2 та 6 ст. 68 Закону України «Про вибори народних депутатів України передвиборна агітація може проводитися у таких формах: 1) проведення зборів громадян, інших зустрічей з виборцями; 2) проведення мітингів, походів, демонстрацій, пікетів; 3) проведення публічних дебатів, дискусій, "круглих столів", прес-конференцій стосовно положень передвиборних програм та політичної діяльності партій - суб'єктів виборчого процесу чи політичної діяльності кандидатів у депутати; 4) оприлюднення в друкованих та аудіовізуальних (електронних) засобах масової інформації політичної реклами, виступів, інтерв'ю, нарисів, відеофільмів, аудіо- та відеокліпів, інших публікацій та повідомлень; 5) розповсюдження виборчих листівок, плакатів та інших друкованих агітаційних матеріалів чи друкованих видань, в яких розміщено матеріали передвиборної агітації; 6) розміщення друкованих агітаційних матеріалів чи політичної реклами на носіях зовнішньої реклами; 7) проведення концертів, вистав, спортивних змагань, демонстрації фільмів та телепередач чи інших публічних заходів за підтримки партії - суб'єкта виборчого процесу чи кандидата у депутати, а також оприлюднення інформації про таку підтримку; 8) публічні заклики голосувати за або не голосувати за партію - суб'єкта виборчого процесу, кандидата у депутати або публічні оцінки діяльності цих партій чи кандидатів у депутати; 9) встановлення агітаційних наметів; 10) в інших формах, що не суперечать\~Конституції України\~та законам України.Передвиборна агітація здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, виділених на забезпечення ведення передвиборної агітації відповідно до цього Закону, коштів виборчих фондів партій, кандидатів у депутати в одномандатних округах. Кандидати у депутати, зареєстровані у загальнодержавному окрузі, можуть здійснювати передвиборну агітацію за кошти виборчого фонду партії. Використання власних коштів партій, кандидатів у депутати чи коштів з інших джерел для проведення передвиборної агітації, у тому числі з ініціативи виборців, забороняється. Як убачається з виписки Чернігівського обласного управління АТ «Ощадбанк» від 18.09.2015, кандидат в народні депутати [PERSON] за період з 01 липня по 07 серпня 2015 року не фінансував друк інформаційного бюлетеня «Дістало!». Отже, суд вважає, що позивач не виконав вимоги ст. 60 ЦПК України та не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів про те, що інформацію, яку він просить визнати недостовірною та спростувати, поширено саме відповідачами [PERSON] та [PERSON] З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги, в тому числі і про відшкодування моральної шкоди, які є похідними від вимог про визнання недостовірною та спростування інформації, предявлені до [PERSON] та [PERSON], не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed