Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до Лохвицького районного суду Полтавської області з даною позовною заявою, в обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що він з відповідачкою 03.11.2012 року зареєстрували шлюб. 11.03.2015 року шлюб було розірвано рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає з матірю. Відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні сина з позивачем. 28.04.2016 року на підставі Висновку служби у справах дітей райдержадміністрації від 07.04.2016 року № 01-17/202 та рішення комісії з питань захисту прав дитини від 12.04.2016 року № 4/3 було винесено Розпорядження голови Лохвицької районної державної адміністрації, яким зобовязано громадянку [PERSON] надавати можливість позивачу спілкуватися з дитиною [PERSON] щомісяця у вільні від роботи будні дні з 16 до 18 години, у вихідні дні з 17 до 19 години, без права ночівлі за попереднім узгодженням з матірю дитини. Проте, з моменту винесення Розпорядження і до цього часу воно не виконується. На телефонні дзвінки відповідачка не відповідає, до будинку, де мешкає разом з сином не пускає. Просив суд зобовязати відповідачку не чинити йому перешкод брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином та визначити способи його участі у вихованні дитини: систематичні побачення з сином за адресою постійного проживання позивача, щомісяця, кожні другі та четверті вихідні: субота та неділя (з 11.00 год. до 19.00 год.), в будні дні кожного тижня - вівторок та четвер з 17.00 год. по 19.00 год.; спільний відпочинок з сином в літній період, під час відпустки позивача, та його оздоровлення з можливістю виїзду в курортні зони в межах України, строком один місяць (30 днів на літо). Позивач в судове засідання не зявився, але надіслав заяву про розгляд справи без його участі та без участі його представника, позовні вимоги повністю підтримує, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи через газету "Урядовий курєр" від 09.12.2017 року. Представник третьої особи Органу опіки і піклування Лохвицької райдержадміністрації в судове засідання не зявився, але надіслав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. Згідно з вимогами\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не надав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, ознайомившись із матеріалами справи, дослідивши та давши оцінку доказам по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. 03.11.2012 року позивач уклав шлюб з відповідачем, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Лохвицького районного управління юстиції Полтавської області, про що був зроблений актовий запис № 125. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишився проживати з матір'ю. 11.03.2015 року рішенням Лохвицького районного суду шлюб був розірваний між позивачем та відповідачем. В березні 2015 року відповідачка подала до Лохвицького районного суду заяву про позбавлення позивача батьківських прав, але в звязку з відсутністю для цього підстав відповідачем було подано заяву про залишення позову без розгляду. 16.05.2016 року Лохвицьким районним судом було винесено рішення про стягнення з позивача аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. На сьогоднішній день відповідачем дане рішення не звернуто до виконання. Позивач має бажання сплачувати аліменти, але не має змоги, так як відсутні банківські реквізити отримувача. З моменту розлучення відповідач чинить перешкоди позивачу у вихованні та спілкуванні з дитиною. На телефонні дзвінки не відповідає, до дитини не підпускає. За час окремого проживання, відповідач повністю ізолювала дитину від спілкування з позивачем. Позивач намагався урегулювати відносини з відповідачкою мирним шляхом, неодноразово звертався до неї та просив не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною. Позивач має бажання бачитися зі своїм сином, спілкуватися з ним, хоче приймати активну участь у його вихованні, приймати участь у його розвитку та житті. Не досягнувши з відповідачкою згоди щодо побачень та спілкування з дитиною, позивач був змушений звернуться до служби у справах дітей Лохвицької райдержадміністрації по питанню спілкування з дитиною. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з відповідачкою, позивач проживав окремо від них, що підтверджується довідкою про склад сімї від 04.07.2012 року, виданої квартальним комітетом №4. Згідно службової характеристики та характеристики депутата Заводської міської ради, характеристики з колишнього місця роботи позивач [PERSON] характеризується з позитивної сторони (а.с.6-8). Згідно розпорядження голови районної державної адміністрації від 28.04.2016 року про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкування з нею, зобовязано [PERSON] надавати можливість [PERSON] спілкуватися з дитиною [PERSON], [INFO], щомісяця у вільні від роботи будні дні з 16.00 до 18.00 години, у вихідні дні з 17.00 до 19.00 годині, без права ночівлі за попереднім узгодженням з матірю дитини [PERSON] Визначенння вищезазначеним розпорядженням такого часу спілкування зі своїм малолітнім сином позивач вважає занадто коротким, оскільки це може викликати у дитини відчуття того, що його батько не приділяє йому достатньої уваги, дитині треба відчувати любов від усіх його родичів постійно. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно зі ст.ст. 150, 151 СК України батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини та право обирати форми та методи виховання, крім тих які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Відповідно ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування. Відповідно до вимог статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкодити тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Форми й методи виховання дитини не повинні суперечити Конституції України (стаття 52), Конвенції про права дитини від 2 листопада 1989 року ( статті 8,12, 16, 19, 28, 31, 32, 34 , 36, 37), Декларації прав дитини, Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року. На підставі ст.153 СК України, передбачено право батьків на спілкування з дітьми незалежно від того, де вони знаходяться. Спілкування з дітьми може бути як періодичним, так і систематичним, можливість сумісного відпочинку, відвідування дитини вдома, в школі, у дитячому закладі. Крім того, згідно ч. ч. 2-4 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб; не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах; при здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Таким чином, оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позивач має гарантоване законом,\~\~рівне\~\~з матір'ю дитини\~\~право на спілкування зі своїм сином та\~\~право на його виховання, а відповідач не вправі перешкоджати йому в цьому. Тому відповідача належить зобов'язати не чинити перешкоди позивачу у спілкуванні\~\~з їх\~\~неповнолітнім сином та визначити режим спілкування згідно до встановленого порядку в судовому засіданні. Визначаючи конкретний порядок участі позивача у вихованні дитини, суд вважає, що такий запропонований графік спілкування та участі у вихованні малолітньої дитини буде відповідати інтересам дитини. Враховуючи викладене суд вважає за розумне задовольнити позовні вимоги [PERSON] в повному обємі.

Outcome: approved