Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

[PERSON] а звернулась до суду із позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, та з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просить визнати за [PERSON] в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя право власності на автомобіль HYUNDAI ACCENT 1,4; 2011 року випуску, номер шасі (кузова) [NUMBER], державний номер [NUMBER], ринковою вартістю на день подання заяви 320 653 грн., що в еквіваленті становить 12 023 доларів США долари США; врахувати вартість автомобіля КІА SPORTAGE 2,0 І при поділі майна подружжя та компенсувати половину його вартості позивачу у розмірі 178 022 грн., що в еквіваленті становить 6 675 доларів США за рахунок відповідача [PERSON]; визнати за [PERSON] в порядку поділу майна право особистої приватної власності на двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS]; визнати за [PERSON] в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя право власності на наступні речі: розташовані у великій кімнаті: тумба під телевізор-2200 грн., тренажер «Орбітрек» - 3500 грн., пилосос - 1800 грн., шафа кімнатна - 7000 грн., розташовані у дитячій кімнаті: стіл дитячий вартістю 4000 грн., диван - 6000 грн., телевізор - 1200 грн.; розташовані у кухні: стіл зі стільцями вартістю 200 грн., холодильник - 4300 грн., газова плита - 1900 грн., кухонна стінка - 1000 грн., коридорна шафа - 1000 грн, на загальну суму - 34 100 грн.; визнати за [PERSON] в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя право власності на наступні речі: розташовані у великій кімнаті: диван та крісло вартістю 13800 грн., електрична праска - 350 грн., відеокамера - 8000 грн., телевізор - 6500 грн.; розташовані у дитячій кімнаті: шафа - 4700 грн., розташовані у кухні: мікрохвильова піч - 1000 грн., електрична м'ясорубка - 1000 грн., блендер - 1500 грн., мультиварка - 2500 грн., автоматична пральна машина - 1000 грн. на загальну суму - 40 350 грн.; стягнути з відповідача різницю поділеного спільного набутого майна подружжя 179 544 грн., що в еквіваленті становить 6 732 доларів США, та суму судових витрат - 4141, 20 грн (а.с.222-227, т.2). Позов обґрунтовує тим, що відповідач та позивач зареєстрували шлюб 14.08.1999 року, від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина [PERSON]. Після одруження мати позивача [PERSON] подарувала своїй дочці гроші на купівлю квартири у розмірі 8 (восьми) тисяч доларів США. Вказані кошти склали 80% вартості придбаної однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS], решту - сторони доклали з грошей, подарованих на весілля. Вказаний факт свідчить про те, що [PERSON] була одноосібною власницею 80% однокімнатної квартири. Так, у Позивача виникло право особистої приватної власності на 4/5 частки (80%) однокімнатної квартири. Інша 1/5 частка (20%) вказаної кватири знаходилась у спільній сумісній власності подружжя. У 2005 році подружжя продало однокімнатну квартиру, та на отримані кошти придбаває двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS]. Продаж однокімнатної квартири був здійснений за 35 (тридцять п'ять) тисяч доларів США, а двокімнатна квартира придбана за 45 (сорок п'ять). Різницю у розмірі 10 (десять) тисяч доларів США дала сім'ї [PERSON] мати відповідача [PERSON]. Таким чином, особистою приватною власністю Позивача є 3/5 частки (60%) двокімнатної квартири, 2/5 частки (40%) вказаною квартири перебуває у спільній сумісній власності подружжя. Крім цього, за час шлюбу було придбано два автомобілі: КІА SPORTAGE 2,0 I; 2008 року випуску, номер шасі (кузова) [NUMBER] [NUMBER], державний номер [NUMBER] вартістю 118295 грн.; HYUNDAI ACCENT 1,4; 2011 року випуску, номер шасі (кузова) [NUMBER], державний номер [NUMBER] вартістю 136323,04 грн. Також, за час подружнього життя куплені наступні речі: розташовані у великій кімнаті: диван, крісло, тумба під телевізор, тренажер «Орбітрек», електрична праска, відеокамера, пилосос, шафа кімнатна; розташовані у дитячій кімнаті: стіл, диван, шафа, телевізор; розташовані у кухні: стіл, холодильник, газова плита, мікрохвильова піч, м'ясорубка, блендер, мультиварка, кухонна стінка, автоматична пральна машина, коридорна шафа. З огляду на викладене, враховуючи відсутність можливості добровільного вирішення спору, [PERSON] була вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Відповідачем по справі [PERSON] було подано зустрічний позов, в подальшому, в судовому засіданні представником відповідача було уточнено позовні вимоги. З урахуванням уточнень, позовні вимоги [PERSON] такі: просить визнати за ним право особистої приватної власності на 62/100 частки в двокімнатній квартирі [ADDRESS], загальною площею 45,20 кв.м.; визнати за ним в порядку поділу майна, що перебуває в спільній сумісній власності подружжя, право власності на 19/100 частки в двокімнатній квартирі [ADDRESS], загальною площею 45,20 кв.м.; визнати за ним в порядку поділу майна, що перебуває в спільній сумісній власності подружжя, право власності на 1/2 частини автомобіля Hyundai Accent, державний номер [NUMBER]; визнати за ним в порядку поділу майна, що перебуває в спільній сумісній власності подружжя, право власності на 1/2 частини готових коштів в розмірі 3 000 доларів США, які розміщені на депозиті в банку ПАТ «Легбанк»; суму судових витрат покласти на відповідача (позивача за основним позовом) (а.с. 56-72, т.1). Зустрічний позов обґрунтовує тим, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено та зареєстровано шлюб 14.08.1999р., що підтверджується Свідоцтвом про шлюб від 14.08.1999р., [NUMBER], виданого Ульяновским районним відділом реєстрації актів громадського стану Кіровоградської області. Від шлюбу в подружжя є спільна неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO]. Під час шлюбу придбавалось таке майно: 26.11.2001р.: однокімнатна квартира в [ADDRESS], загальною площею 32,10 кв.м.; 24.06.2005р.: продана вищезазначена однокімнатна квартира та придбана двокімнатна квартира в [ADDRESS], загальною площею 45,20 кв.м., 16.09.2008р.: автомобіль КІА Spoilage, держ.номер [NUMBER]; 03.11.2011р.: автомобіль Hyundai Accent, держ.номер [NUMBER]; побутова техніка і меблі, а саме: які розташовані у великій кімнаті: диван, крісло, тумба під телевізор, тренажер "Орбітрек", електрична праска, пилосос, шафа кімнатна; які розташовані у дитячій кімнаті: стіл, диван, шафа, телевізор; які розташовані у кухні: стіл, холодильник, газова плита, мікрохвильова піч, м'ясорубка, блендер, мультиварка, кухонна стінка, автоматична пральна машина, коридорна шафа. Крім того, [PERSON] зазначає, що ним особисто придбавались такі речі: у 1999 - 2003 pp.: - золотий жіночий ланцюжок масивний з браслетом, вартість якого в еквіваленті становить 1 000 (одна тисяча) доларів США; жіночий золотий годинник, вартість якого в еквіваленті становить 200 (двісті) доларів США; декілька золотих кілець і ланцюжків на загальну суму в еквіваленті 300 (триста) доларів США; у 2004-2014 pp.: браслет жіночий золотий із дорогоцінним камінням вартістю в еквіваленті 600 доларів США; золоте кільце з брильянтом вартістю в еквіваленті 200 доларів США; сережки жіночі круглі золоті два комплекти вартість в еквіваленті 100 доларів США. [PERSON] зазначає, що протягом спільного життя [PERSON] особисто не придбавала цінного майна чи інших цінних речей. Протягом шлюбу та спільного проживання сторонами накопиченні заощадження, частину з яких в розмірі 3 000 (три тисячі) доларів США [PERSON] на своє ім'я розмістила на банківському депозиті в банку ПАТ "Легбанк". [PERSON] зазначає, що під час подружжя [PERSON] фактично весь час працювала на одному робочому місці без суттєвого збільшення її доходів. В основному усі витрати по утриманню сім'ї здійснювалися позивачем (відповідачем по основному позову). З огляду на викладене, враховуючи відсутність можливості добровільного вирішення спору, [PERSON] звернувся із зустрічним позовом та просить задовольнити запропонований ним варіант розподілу майна. В судовому засіданні [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві. В зустрічному позові просили відмовити. Представник [PERSON] в судовому засіданні (заперечував проти задоволення позовних вимог. Зустрічний позов просив задовольнити у повному обсязі. Зазначив, що [PERSON] та він визнають оцінку майна, підготовлену [PERSON], за виключенням оцінки автомобіля КІА SPORTAGE 2,0, наголошуючи на наявності в матеріалах справи довідки-рахунку, що підтверджувала ціну автомобілю за яку його було продано (а.с.85, т.1). Свідок [PERSON], яка є матір'ю [PERSON], підтвердила, що в 2011 році вона подарила доньці кошти на однокімнатну квартиру в сумі, еквівалентної 7500 доларів США, їй відомо, що за квартиру були сплачені грошові кошти в еквіваленті 9000доларів США, решту суми було взято з коштів, подарованих на весілля та подаровано батьками чоловіка. При цьому для купівлі цієї квартири [PERSON] надала 5500, 00 доларів США власних коштів, а 2500,00 доларів США - позичила. В подальшому свідку відомо, що одноквінматна квартира була продана за 38000,00 доларів США, куплена інша квартира за 45000,00 доларів США, різницю, нас кіль їй відомо було одарено з боку рідних чоловіка. Суд, заслухавши пояснення позивача, її представника,представника відповідача, свідка, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджені тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, дійшов до таких висновків. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави. За нормою статті 4 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, у т.ч. самостійно обирати спосіб захисту свого права. Право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором, належить виключно позивачеві (ч. 1 ст. 20 ЦК України, ст.ст. 3,4 ЦПК України). Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, а також сприяти особам, які беруть участь у справі у здійсненні ними їхніх прав. Тобто, процесуальний закон покладає на суд обов'язок сприяти сторонам у здійсненні ними їх прав, а не вчиняти дій, спрямованих на реалізацію ними їх прав, зокрема, в обранні ними способу захисту своїх прав. Судовим розглядом встановлено, що згідно зі свідоцтва про одруження [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 14.08.1999 року (а.с. 11). Згідно з рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 20 травня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. В судовому рішення було зазначено, що сторони останній рік не підтримують сімейно-шлюбних і подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, не мають єдиного бюджету. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 24.06.2005 р. [PERSON] продала, а [PERSON] купив квартиру №145, що знаходиться за адресою: місто Київ, Проспект Академіка Корольова. будинок №6 за ціною 121987,26 грн, що еквівалентно 20 000,00 євро (а.с. 12-13, т.1). Згідно з договором купівлі продажу від 24.06.2005 р. [PERSON], що діяв від свого імені та від імені [PERSON] та [PERSON] передали у власність [PERSON] кватиру №171 у будинку №24 по вул. Жмеринська в м. Києві зі сплатою грошової суми в розмірі 234000,00 грн (а.с. 14-15, т.1). Згідно з висновком про вартість, вартість квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] станом на 27.02.2017 року складає 867240 грн. 00 коп. (а.с. 11, т.3). Покази свідка, яка є рідною матір'ю [PERSON] суд не може визнати беззаперечним та належним доказом використання коштів [PERSON] з продажу однокімнатної квартири при купівлі двокімнатної та, відповідно, збільшення частки її особистої приватної власності у спірній квартирі. Таким чином, суд першої інстанції вважає встановленим, що квартиру за адресою: [ADDRESS] було придбано сторонами за час перебування у шлюбі, докази того, що майно набуто за кошти, що належали одному із подружжя відсутні, а тому суд дійшов висновку, що спірна квартира є спільною власністю подружжя. Відповідно до п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. З підстав вищевикладеного, суд дійшов висновку про необхідність визнання квартири за адресою: м. Київ, вул. Жмеринська, буд. 24, кв. 171спільною частковою власністю подружжя та виділення в порядку поділу майна подружжя у власність позивачці та відповідачу по 1/2 частини квартири кожному без її реального поділу, оскільки сторонами не вчинено дій, направлених на надання згоди на присудження одному з подружжя грошової компенсації вартості частини квартири, не погоджено та не визначено у встановленому порядку вартість даної квартири, не внесено на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. Щодо поділу автомобіля Hyundai Accent, слід зазначити, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [PERSON] є власником автомобіля Hyundai Accent, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 16, т.1). Вказаний автомобіль було придбано за 108208,33 грн згідно з рахунком-фактурою №16377 від 26.10.2011 року (а.с.106, т.1). Відповідно до висновку оціночного дослідження від 27 лютого 2017 року середня ринкова вартість транспортного засобу HYUNDAI ACCENT 1,4; 2011 року випуску, станом на 27.02.2017 року складає 10150 доларів США, що за курсом НБУ на 27.02.2017 року складає 273745 грн. грн. 50 коп. (а.с. 10, т.3). Відповідно до ст.60, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним контрактом. З огляду на викладене, в порядку поділу майна подружжя визнати право власності на Hyundai Accent, реєстраційний номер [NUMBER], в рівних частинах за [PERSON] та [PERSON] Щодо поділу речей подружжя, слід зазначити, що в судовому засіданні представником відповідача було зазначено про погодження з оцінками майна, наданими позивачем за виключенням оцінки автомобілю KIA а також, про відмову від позовних вимог за зустрічним позовом в частині поділу речей. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім обставин, передбачених ст. 61 ЦПК України. Враховуючи зазначене, позовні вимоги первісного позову в частині поділу речей підлягають задоволенню за варіантом, запропонованим позивачем зі стягненням різниці вартості поділеного спільного набутого майна подружжя. Щодо позовних вимог відносно КІА SPORTAGE, слід зазначити про таке. Згідно з рахунку на оплату за замовленням №А-03494 від 13 серпня 2008 року, КІА SPORTAGE 2.0 І. 2008 року випуску був куплений [PERSON] за 118 000,00 грн. (а.с. 97, 103-104, т.1). Відповідно до даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль КІА SPORTAGE 2.0 І. 2008 року випуску належав [PERSON] (а.с. 85, т.1). Згідно з даними довідки-рахунку від 29.10.2015 року КІА SPORTAGE 2.0 І. 2008 року випуску було продано 95430,00 грн (а.с.85, т.1). Відповідно до висновку оціночного дослідження від 27 лютого 2017 року середня ринкова вартість транспортного засобу КІА SPORTAGE 2.0 І. 2008 року випуску, станом на 27.02.2017 року складає 9990 доларів США, що за курсом НБУ на 27.02.2017 року складає 269430 грн. 30 коп. (а.с. 9, т.3). Статтею 21 СК України передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно із ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним контрактом. Згідно частин 3, 4 статті 368 ЦК України майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Згідно правового висновку Верховного Суду України викладеному у постанові від 08 квітня 2015 року №6-7цс15, при розгляді спорів про розподіл цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів з відчуження такого без письмової згоди одного з подружжя, за умови наявності іншої згоди, суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім'ї майна. Правочин з продажу автомобіля недійсним не визнавався, в судовому порядку - не оскаржував ся. При цьому суд встановив, що автомобіль було придбано в шлюбі і він був спільним сумісним майном подружжя, і хоча автомобіль було продано без згоди позивача, відновлення порушених прав позивача внаслідок продажу спірного автомобіля , може бути вирішено в порядку поділу спільного майна подружжя. Матеріалами справи підтверджується продаж автомобіля за 95430,00 грн (а.с.85, т.1). Інших доказів щодо продажу автомобілю за іншою ціною суду не надано. Враховуючи викладене, суд вважає, що доводи позивача про те, що автомобіль як спільну сумісну власність подружжя, було продано відповідачем без її згоди і вона має право на грошову компенсацію, є обґрунтованими. Разом з тим, суд вважає, що оскільки позивач не просить поділити автомобіль, а просить грошову компенсацію від його продажу, договір купівлі-продажу автомобіля не визнано недійсним, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1/2 вартості автомобіля, за яку його було продано і яка не оспорюється позивачем, 47715, 00 грн. Таким чином, позовні вимоги первісного позову підлягають задоволенню у вказаній частині. Щодо позовних вимог зустрічного позову в частині поділу грошових коштів, які за твердженням [PERSON] знаходяться на депозиті в банку ПАТ «Легбанк», слід зазначити про таке. Відповідно до довідки №12/5-3-БТ від 28.01.2015 року [PERSON] в ПАТ «Легбанк» МФО 300056, код 14291780 відкрито банківський рахунок в іноземній валюті (Долари США) (а.с. 62, т.1 ). В судовому засіданні [PERSON] пояснила, що вказані кошти були положені на депозитний рахунок після продажу батьківського будинку. Відповідно до договору купівлі - продажу житлового будинку від 28.11.2009 року, [PERSON], від імені якої діє [PERSON] передала за плату в розмірі 53868,00 грн у власність [PERSON] житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за [ADDRESS] (а.с. 94-95, т.1) Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПАТ «Легбанк» - перебуває в процесі припинення. В судовому засіданні [PERSON] пояснила, що вона зняла депозитні кошти, банк наразі перебуває в процесі припинення з огляду на що просила в цій частині вимог зустрічного позову - відмовити. Частиною 1 ст.61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя (ч.2 ст.61 СК України). Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України). Стаття 70 СК України визначає, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1). Відповідно до п.23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року за № 11 вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. З огляду на викладене суду не було надано доказів, що грошові кошти, які були розміщені на депозитних рахунках були спільним майном подружжя, так само як і доказів, підтверджуючих наявність вказаного майна, на час припинення спільного ведення господарства, з огляду на що, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи часткове задоволення первісного позову і часткове задоволення зустрічного позову, сплачений сторонами судовий збір взаємозараховується.

Outcome: partial