Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

[PERSON] 03 липня 2015 року звернувся до суду з позовом до відповідача Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет» про зобов'язання провести перерахунок стипендії та стягнення недоплачених сум, позовні вимоги не змінювалися і не уточнювалися. Позивач в своєму позові в ході судового засідання посилається на те, що його, як неповнолітнього, порушуються права з боку ДВНЗ «Національний гірничий університет» стосовно не отримання ним передбаченого законом розміру стипендії а саме: з серпня 2014 року є студентом вказаного ВУЗу прийнятим на навчання за державним замовленням на гірничий факультет, його батько має стаж роботи на підземних роботах з повним робочим днем у шахті з видобутку вугілля понад 20 років, а тому по закону його син має право на отримання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановленому для працездатних осіб, але фактично з вересня 2014 року по грудень 2014 року, а потім і по червень 2015 року включно стипендія [PERSON] університетом виплачувалася в значно нижчому розмірі, що є порушенням. Така ж ситуація склалася і нового навчального року в 2015 році х вересня місяця. Позивач вважає такі дії відповідача неправомірними і наполягає на виплаті стипендії в більшому розмірі і поверненні не до виплачених сум за попередній вказаний час. На звернення позивача до відповідача з цим питанням фактично отримано відмову. Вважає вказані дії відповідача протиправними і просив позивач стягнути з університету не нараховану і не виплачену йому стипендію за період з вересня 2014 року фактично по червень 2015 року включно та зобов'язати відповідача в подальшому виплачувати йому стипендію в розмірі прожиткового мінімуму до закінчення [PERSON] навчання в цьому навчальному закладі, задовольнивши позов у повному обсязі. Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 02 листопада 2015 року тпозов задоволено частково. Стягнуто з ДВНЗ «Національний гірничий університет» на користь [PERSON] недонараховану та невиплачену стипендію в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб за період з 01 вересня 2014 року по 30 червня 2015 року (за виключенням періоду з січня по травень /включно/ 2015 року) включно в розмірі 1720 гривень 90 копійок. Зобов'язано ДВНЗ «Національний гірничий університет» виплачувати на користь [PERSON] до закінчення ним навчання стипендію в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, за наявності передбачених законом підстав. В задоволенні решти позовних вимог [PERSON] до ДВНЗ «Національний гірничий університет», третя особа Міністерство освіти і науки України про зобов'язання провести перерахунок стипендії та стягнення недоплачених сум відмовлено. Також судом було вирішено питання щодо розподілу судових витрат по справі. В апеляційній скарзі [PERSON] посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду та просить ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню в частині відмови у задоволенні решти позовних вимог, відповідно до ч.3 ст.303, ст. 309 ЦПК України, з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. При ухваленні рішення суд зобов'язаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. Проте зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає не в повному обсязі. За нормою статті 51 Закону України «Про освіту», студенти мають гарантоване державою право на забезпечення стипендіями у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 5 статті 62 Закону України «Про вищу освіту» розмір академічної та соціальної стипендій, порядок їх призначення і виплати встановлюються Кабінетом Міністрів України. Такий Порядок затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2004 року № 882 «Питання стипендіального забезпечення». ДВНЗ «Національний гірничий університет» неодноразовими листами в 2013-2014 років звертався з цього питання до Міністерства освіти і науки України. Міністерство освіти і науки України дало відповідь, що навчальні заклади України керуються положеннями зазначеного Порядку, якими підвищена стипендія передбачена тільки для студентів з числа дітей шахтарів, що навчаються за гірничими спеціальностями. Такі видатки забезпечені коштами Державного бюджету. Зміни, які враховують вимоги ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», і які б були забезпечені коштами Державного бюджету, до Порядку призначення і виплати стипендій не внесені. Відповідно до ч. 2 ст. 62 Закону України «Про вищу освіту» від 01 липня 2014 року № 1556-VII особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, мають право на отримання стипендій у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 62 цього ж Закону України «Про вищу освіту» особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання, можуть отримувати інші стипендії, призначені фізичними (юридичними) особами. Відповідно до ч. 1 ст. 5 закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02 вересня 2008 року № 345-V1, шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, діти, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Як було встановлено місцевим судом, батько [PERSON] - [PERSON] працює на підземних роботах. Станом на час подання позову стаж його роботи під землею складає 20 років 01 місяць, що підтверджується відповідною довідкою № 615 від 11 червня 2014. Відповідно до наказу № 1355-л від 11 серпня 2014 року [PERSON] було зараховано з 01 вересня 2014 року до складу студентів, прийнятих на навчання за денною формою навчання на гірничий факультет. З вересня 2014 року по грудень 2014 року позивач отримав стипендію відповідно до наказу про призначення стипендії. Вирішуючи спір в частині вимог про зобов'язання провести перерахунок стипендії та стягнення недоплачених сум та стягуючи з ДВНЗ «Національний гірничий університет» на користь [PERSON] недонараховану та невиплачену стипендію в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб за період з 01 вересня 2014 року по 30 червня 2015 року (за виключенням періоду з січня по травень /включно/ 2015 року) включно в розмірі 1720 гривень 90 копійок та зобов'язуючи ДВНЗ «Національний гірничий університет» виплачувати на користь [PERSON] до закінчення ним навчання стипендію в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, місцевий суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині ґрунтуються на вимогах закону і обґрунтовано задовольнив позов в цій частині. Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції, як з таким, що зроблений у відповідності до норм матеріального та процесуального права, сторонами у вказаній частині рішення суду не оспорюється. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення недонарахованої та невиплаченої стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб за період з січня по травень 2015 року суд першої інстанції виходив з тих обставин, що середній бал успішності позивача по підсумкам екзаменаційної сесії не був достатній для призначення академічної стипендії. Отже [PERSON] з січня по травень 2015 току включно не має права вимагати виплати йому підвищеної стипендії, через не призначення за цей період стипендії взагалі. Проте, колегія суддів не може погодитися із вказаними висновками з огляду на наступне. Положення "Порядку призначення виплати стипендій", затвердженого Постановою КМУ від 12 липня 2004 року № 882, щодо розміру стипендій не можуть бути застосовані до даного випадку, оскільки пізніше прийнятим законом "Про підвищення престижності шахтарської праці", який має вищу юридичну силу по відношенню до зазначеної постанови, встановлено інший більш високий рівень стипендії для категорії студентів з числа дітей шахтарів. Виходячи із конституційного принципу верховенства права, при встановленні конкретного розміру пільги Кабінет Міністрів, не вправі його встановлювати у меншому розмірі, ніж це визначено нормою закону. За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення недонарахованої та невиплаченої стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб за період з січня по травень 2015 року включно в сумі 6090 грн., в задоволенні яких судом першої інстанції було відмовлено - підлягають задоволенню, а в решті рішення суду підлягає залишенню без змін.

Outcome: approved