Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м.Черкаси з позовом до Приватного підприємства «Медіт Сервіс», директора Діский Сергія Вікторовича про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунків по день фактичного розрахунку, вказуючи, що 01 травня 2012 року він був прийнятий на посаду механіка по випуску автомобілів на приватне підприємство «Медіт Сервіс» 07 серпня 2014 року був звільнений з підприємства за власним бажанням по ст.38 КЗпП України. в день звільнення повний розрахунок з ним проведений не був, а саме: не була виплачена компенсація за невикористану відпустку( два роки, три місяці, сім днів). 07 жовтня 2014 року він звернувся до Придніпровського районного суду м.Черкаси із позовною заявою про стягнення грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку. Рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 30 жовтня 2014 року по справі № 711/10922/14-ц позов був задоволений. Як вбачається із рішення, відповідач, директор ПП «Медіт-Сервіс» Діский C.B. в судовому засіданні не заперечував проти стягнення з ПП «Медіт-Сервіс» на користь [PERSON] грошову компенсацію за невикористану відпустку в сумі 607 грн.94 коп. Рішення набрало законної сили. На виконання рішення суду ПП «Медіт-Сервіс» тільки 23 грудня 2014 року перерахувало на його картковий рахунок 607 грн. 94 коп. Таким чином вважає, що повний розрахунок, як того вимагає ст. 116 КЗпП України з ним був здійснений тільки 23 грудня 2014 року. Затримка в повному розрахунку складає 4 місяці 19 днів. Мінімальна заробітна плата з 01.01.2014 р. по теперішній час встановлена 1218 грн.00коп. Таким чином заробітна плата з а останні 2 місяці буде складати (1218 грн.00 коп. х 2 місяці - червень, липень 2014 року = 2436 грн.00 коп.). Заробітна плата за один день буде складати 2436 грн.00 коп. : 61 дні ( червень - 30, липень 31 дні = 61 дні) =39 грн. 93 коп. Таким чином з відповідача підлягає стягненню 5630 грн.67 коп.( 1218 грн.00 коп. х 4 місяці = 4872 грн.00 коп.) + (39 тгрн.93 коп. х 19 днів = 758 грн.67 коп.) = 5630 грн.67 коп. без нарахування податків і зборів. На підставі викладеного просить стягнути з приватного підприємства «Медіт-Сервіс» на його користь середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку в розмірі 5630 грн.67 коп., без нарахування податків і зборів. Рішення суду в частині стягнення коштів за один місяць допустити до негайного виконання. В судовому засіданні позивач та його представник, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просили задовольнити, надали пояснення аналогічні викладеним в позові. Представники відповідача Діский С.В., Пузир М.В., Діска С.В. позовні вимоги не визнали та пояснили, що заборгованість виникла через помилку бухгалтера при нарахуванні, позивач навмисно не приходив за отриманням компенсації. Провини ПП «Медіт-Сервіс» у невчасному розрахунку не має, оскільки підприємство бажало розрахуватись і приймало до цього всі необхідні міри. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи та матеріали цивільної справи 711/10922/14-ц, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що наказом №31 від 01 травня 2012 року [PERSON] прийнятий на роботу в ПП " Медіт-Сервіс" механіком по випуску автобусів. Наказом № 50 від 07 серпня 2014 року він був звільнений з роботи з 07 серпня 2014 року за ст.38 КЗпП України (за власним бажанням) на підставі його заяви про звільнення. В день звільнення, 07 серпня 2014 року, з позивачем не був повністю проведений розрахунок при звільненні, а саме не була виплачена компенсація за невикористану відпустку в сумі 607 грн.94 коп. Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 жовтня 2014 року, компенсація за невикористану відпустку стягнута з приватного підприємства "Медіт-Сервіс" на користь [PERSON] в сумі 607 грн. 94 коп. Відповідно до виписки з карткового рахунку в КБ «Приватбанк» [PERSON], 23.12.20014 року проведено оплату за рішенням суду в сумі 607 грн. 94 коп. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. За правилами ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Роз'яснення цієї норми права, крім наведеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, надав і Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу. Верховний Суд України в постанові «Про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, вихідну допомогу та середньомісячного заробітку за час затримки виплати заробітної плати» у справі № 6-144ц13 від 29 січня 2014 року прийшов до висновку та висловив правову позицію, що не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, передбачені ст. 116 КЗпП України є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Вказана правова позиція відповідно до ч. 1 ст.360- 7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Така ж правова позиція викладена у справі № 6-64 цс 13 від 03. 07 2013 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач не виплатив позивачу належні йому суми при звільненні, чим порушив вимоги ст. 117 КЗпП України. Невиплата власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум і вимога звільненого працівника щодо їх виплати є трудовим спором між цими учасниками трудових правовідносин. Обов'язок довести відсутність вини за затримку розрахунку при звільненні лежить на підприємстві. У відповідності до ст.60 ЦПК України «Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.» З матеріалів справи вбачається, що позивач, про порушення вимог ст. 116 КЗпП України, звертався до територіальної державної інспекції з питань праці у Черкаській області та в послідуючому з позовом до Придніпровського районного суду м. Черкаси про стягнення компенсації за невикористану відпустку. Рішенням суду від 30 жовтня 2014 року позовні вимоги задоволено та стягнуто на користь [PERSON] компенсацію за невикористану відпустку в сумі 607 грн. 94 коп. Обставин, які б перешкоджали підприємству належно виконати обов'язки перед працівником, відповідач не навів. ПП «Медіт-Сервіс» не надало суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своєчасного направлення позивачу пропозиції отримати кошти та ухилення [PERSON] від отримання компенсаційних коштів. Лише, 21 жовтня 2014 року відповідач проявив відповідну дбайливість щодо повідомлення про нарахування позивачу виплат при звільненні, надіславши листа від 21 жовтня 2014 року, але доказів отримання [PERSON] даної пропозиції не надано В свою чергу, 13.11.2014 року [PERSON] направляв до ПП «Медіт-Сервіс» рекомендований лист з заявою з зазначенням реквізитів карткового рахунку в ПАТ КБ «Приватбанк» для виконання рішення суду, але відповідач лист не отримав та він повернутий по закінченню строку зберігання. 18.12.2014 року [PERSON] повторно направив лист до ПП «Медіт-Сервіс» з зазначенням банківських реквізитів і лише 23.12.2014 року кошти були перераховані. Таким чином, затримка розрахунку при звільненні відбулась в період з 08 серпня 2014 року по 23 грудня 2014 року, які включають 96 робочих днів, з вини підприємства. Згідно ст. 27 Закону України «Про оплату праці» та п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Час, протягом якого працівники згідно з чинним законодавством або з інших поважних причин не працювали і за ними не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду. Оскільки, [PERSON] був звільнений з роботи 07 серпня 2014 року, то його середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за червень і липень 2014 року. Як вбачається із довідки про середню заробітну плату (дохід) від 23 березня 2015 року, [PERSON] отримав заробітну плату у червні 2014 року - 1218 грн. та липні 2014 року - 1250 грн. 00 коп., середній заробіток складає 40 грн. 46 коп. Суд вважає, що в судовому засіданні доведений факт несвоєчасної виплати при звільненні [PERSON], дану обставину не заперечували і представники відповідача, та не знайшло свого підтвердження відсутність вини та поважної причини невиплати в день звільнення заборгованості, а тому позов підлягає до задоволення в частині стягнення середнього заробітку. Відповідно розмір середнього заробітку за затримку розрахунку, що підлягає стягненню на користь позивача складає 3884 грн. 16 коп. (96 днів х 40 грн. 46 коп. = 3884 грн. 16 коп.) Крім того, суд вважає директора підприємства Діский С.В., є не належним відповідачем у даній справі, оскільки належним відповідачем у цивільній справі за позовом, що виник з трудових правовідносин є власник або уповноважений ним орган - роботодавець, в даному випадку ПП «Медіт-Сервіс», тому заявлені позовні вимоги до Діский С.В. до задоволення не підлягають. Також, на думку суду, позовна вимога позивача про допущення до негайного виконання рішення суду в частині стягнення коштів за один місяць, до задоволення не підлягає, оскільки на вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку вимоги ст. 367 ЦПК України не поширюються. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає до стягнення з ПП «Медіт Сервіс» на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст.11,60,88,209,213-215,367 ЦПК України,

Outcome: partial