Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 08.04.2014 року він та [PERSON] уклали договір позики, згідно якого остання отримала грошові кошти у розмірі 119712 грн., які зобов'язалась повертати почергово відповідно до затвердженого ними графіку, з кінцевим терміном повернення 08.04.2014 рік. В забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним іпотечним договором, сторони уклали договір іпотеки від 08.04.2014 року. Згідно договору [PERSON] надала в іпотеку квартиру [ADDRESS]. 10.07.2014 року між [PERSON] та [PERSON] були внесені зміни до іпотечного договору щодо суми позики, яка становила 180961,20 та графіку її погашення. В порушення норм закону та умов договору відповідач взяті на себе зобов'язання за вищевказаним договором позики не виконала, станом на 11.12.2014 рік заборгованість відповідача перед позивачем склала 409391,10 грн. У зв'язку з чим [PERSON] просив суд в рахунок погашення заборгованості за вищевказаним договором звернути стягнення на предмет іпотеки. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав на підставах зазначених в позові, а також збільшив, просивши виселити [PERSON] та усіх осіб, що мешкають у спірній квартирі а також усунути перешкоди в користуванні квартирою, шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку та стягнути з відповідача судові витрати по справі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, причину неявки суду не повідомлено. Заяв про відкладення розгляду справи не надходило. Суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 квітня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір позики, відповідно до умов якого остання отримала грошові кошти в сумі 119712 грн., що за курсом НБУ на день укладання Договору еквівалентно 10320 доларів США, строком користування до 08 квітня 2015 року (а.с. 8, 9). З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] між позивачем та відповідачем укладений іпотечний договір від 08.04.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Воєводіною Н.М. та зареєстровано в реєстрі за № 239 (а.с. 14-17), відповідно до умов якого позивачу в іпотеку передано нерухоме майно - однокімнатну квартиру [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 19.03.2014 року. Як договором позики так і іпотечним договором сторонами узгоджено та затверджено графік повернення позивальником грошових коштів. 10.07.2014 року між сторонами було укладено договір про внесення змін № 1 до іпотечного договору, за умовами якого збільшилась сума позики, яка склала 180961,20 грн., що за курсом НБУ на день укладання договору еквівалентно 15480 доларів США, та відповідно графік повернення позики. Зазначений договір також посвідчено приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Воєводіною Н.М. Позивач свої зобов'язання за договором позики виконав в повному обсязі, видавши [PERSON] грошові кошти в обумовлених сумах, що підтверджується розписками останньої про отримання коштів (а.с. 12, 13). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Проте [PERSON] свої зобов'язання не виконала, в результаті чого заборгованість перед позивачем станом на 11.12.2014 становить 409391,10 грн., з яких: - заборгованість по поверненню позики - 180 961,20 грн.; - пеня за порушення термінів повернення позики з 08.08.2014 р. по 11.12.2014 р.- 167283,90 грн.; - знецінення суми позики внаслідок інфляції та девальвації гривні - 61146 грн., передбачена п.3.2 договором позики. За змістом ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми позики є право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Відповідно до вимог ст. 572 ЦК України, ст.ст. 1, 33 Закону України «Про іпотеку» в силу застави (іпотеки) кредитор має право у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою (іпотекою), одержати задоволення за рахунок заставленого майна. Частиною 5 ст. З Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. За змістом ч.1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. За умовами п. 5.3. Договору іпотеки, який був укладений між сторонами, іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступник засобів: - на підставі рішення суду; або - на підставі виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до ст. 37 ч. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договором іпотеки , а саме п.5.4.1 також передбачені підстави щодо задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачі іпотекодержателю предмета іпотеки у власність та визнання на нього права власності за позивачем. Частиною 1 ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» та п.5.2 Договору іпотеки передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Позивач же надіслав письмову вимогу [PERSON] лише 18.11.2014 р., а 12.12.2014 р. вже звернувся до суду, не дочекавшись тридцяти денного строку. Порушення визначеного строку не позбавляє позивача права на звернення до суду, оскільки відповідно до п. 37 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду. Проте унеможливлює задоволення вимог щодо виселення відповідача. Якщо порядку звернення стягнення на предмет іпотеки не дотримано, то виселення відповідача у відповідності до вимог ст. 39 Закону України «Про іпотеку» з житлового приміщення не може проводитись на підставі Закону України «Про іпотеку», в порядку усунення перешкод у зверненні стягнення на предмет іпотеки, як просить позивач. Право власності захищено законом, і особа, укладаючи будь-які договори стосовно забезпечення зобов'язань нерухомим майном та його реалізації, має розраховувати, що їх умови будуть виконуватися. Реалізація майна боржника у процесі виконання рішення суду про стягнення боргу передбачена Законом України «Про виконавче провадження». За таких обставин, позовні вимоги про виселення відповідача зі зняттям з реєстраційного обліку та інших осіб, які до того ж конкретно не зазначені і не отримали письмової вимоги щодо звільнення нерухомості з підстав, передбачених ст. 40 Закону України «Про іпотеку», задоволенню не підлягає. Таким чином, позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати відносяться на рахунок відповідача. На підставі ст.ст. 525,611,1050 ЦК України, ст.ст.1, 3, 33, 35, 39, 40 ЗУ "Про іпотеку", ст.ст. 10, 57-60, 88, 213-215, 224 ЦПК України суд, --

Outcome: partial