Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

[PERSON], інтереси якої представляє адвокат [PERSON], звернулася в суд із позовом до Козарівської сільської ради про визначення їй додаткового строку для подання в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті її тітки [PERSON], яка померла 14 березня 2006 року. У позовній заяві зазначено, що 14 березня 2006 року в с. Журавеньки Рогатинського району Івано-Франківської області померла тітка позивачки [PERSON], якій на праві приватної власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, у землі, яка перебуває у колективній власності ВАТ «Дністер», яка розташована на території Букачівської селищної ради Рогатинського району Івано-Франківської області. За життя тітка склала заповіт, яким все своє майно заповіла їй [PERSON] (станом на сьогоднішній день вона змінила своє прізвище на [PERSON]). Інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно немає. В даний час позивачка бажає оформити право власності на спадкове майно, однак не може цього зробити через те, що вона пропустила строк для прийняття спадщини. Протягом строку, встановленого для прийняття спадщини вона перебувала на тимчасових роботах за межами України, через що не змогла вчасно подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Просить вважати причини пропуску строку прийняття спадщини поважними та визначити їй додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. У судове засідання позивачка, представник позивачки, не прибули, направили на адресу суду письмове клопотання про слухання справи у їхній відсутності. Позовні вимоги підтримали повністю, просили позов задовольнити. Представник відповідача сільський голова Козарівської сільської ради у судове засідання не прибув, направив на адресу суду письмове клопотання про слухання справи без його участі. Позовні вимоги визнає повністю та не заперечував щодо задоволення позову.\~ \~ \~ \~ За ст.43 ЦПК України участь у судових засіданнях є правом, а не обовязком сторін по справі. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON]померла 14 березня 2006 року в с. Журавеньки Рогатинського району Івано-Франківської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-НМ № 261926 повторно виданим 27.02.2018 р. Рогатинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. Судом встановлено, що [PERSON] була власником земельної частки (паю) розміром 5,15 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебуває у колективній власності ВАТ «Дністер» в смт. Букачівці Рогатинського району Івано-Франківської області, що підтверджується копією сертифіката серії РН № 307660 виданого 12 лютого 2001 року на підставі рішення Рогатинської РДА № 11 від 12.02.2001 р., зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 391. Згідно довідки виконавчого комітету Козарівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області № 157 від 16.04.2018 р., [PERSON], на день смерті проживала одна в [INFO]. Заповіт від імені [PERSON], посвідчений у Козарівській сільській раді 30.01.1988 р. за реєстровим № 1 не змінений і не скасований. Згідно заповіту, посвідченого [PERSON], секретарем виконавчого комітету Козарівської сільської ради 30 січня 1988 року, за реєстровим № 1, [PERSON] все належне їй майно і все майно на яке вона матиме право на день смерті, заповіла [PERSON]. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серія 1-СГ № 074172 повторно виданого 28.07.2011 р. Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції вбачається, що після реєстрації розірвання шлюбу 27.03.1990 року [PERSON] змінила своє прізвище на [PERSON]. Приватним нотаріусом\~Рогатинського районного\~нотаріального округу\~[PERSON]\~27\~лютого 2018 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у зв'язку з пропуском строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. За статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вбачається зі\~ст. 1270 ч.1 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України "Здійснення права на спадкування") та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України "Оформлення права на спадщину"). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судовий порядок продовження даного строку застосовується у випадках, коли інші спадкоємці, які прийняли спадщину, або хоча б один із них, заперечують проти вступу у спадщину особи, що пропустила вказаний строк, якщо спадщина перейшла до територіальної громади і немає інших спадкоємців або усі спадкоємці, крім позивача, відмовилися від спадщини. За частинами першою та третьою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Законодавцем не надається ніякого значення тривалості періоду, який пройшов з дня закінчення строку для прийняття спадщини, що не виключає можливості одержання своєї частки спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, також і після спливу значного строку. Підставами для прийняття судом рішення про визначення спадкоємцеві, який пропустив строк для прийняття спадщини, додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, є визнання причин пропуску строку на прийняття спадщини поважними. Відповідно до розяснень, даних у п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування, особа, яка не прийняла спадщини в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. За наведених вище обставин, суд приходить до висновку, що причини пропуску позивачкою строку для прийняття спадщини є поважними, бере до уваги те, що протягом строку, встановленого для прийняття спадщини позивачка перебувала на тимчасових заробітках за межами України, тому позов слід задовольнити і визначити їй\~додатковий строк для подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved