Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

19.10.2016 року позивач звернувся в суд з цивільним позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що у шлюбі сторони перебувають з 01.06.2003 року, від спільного подружнього життя у них народилося двоє дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Стверджує, що протягом спільного життя з відповідачем між ними часто виникали непорозуміння, у звязку з різними поглядами на сімейне життя, виховання дітей та ведення побуту. Суперечки переростають у конфлікти, які негативно впливають на емоційний стан та здоровя дітей. Вважає, що примирення між сторонами не є можливим, оскільки між ними втрачено почуття любові та поваги. Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив суд такі задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зважаючи на відсутність згоди позивача, у відповідності із ст. 224 ЦПК України, суд вважає за доцільне не проводити судового розгляду при заочному розгляді справи. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 01.06.2003 року, який був зареєстрований у Виконкомі Винниківської міської ради м. Львова, актовий запис № 13, що підтверджено свідоцтвом про одруження серії І-СГ № 128246 від 01.06.2003 року. Під час перебування у шлюбі у сторін народилося двоє дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на предявлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. У відповідності із положеннями ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги мотиви позивача викладені у позовній заяві, відсутність згоди на примирення, те що судом сторонам було надано термін на примирення строком два місяці, однак примирення між сторонами не відбулося, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved