Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], третя особа ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк, КП ОМБТІ та РОН, ТОВ Кредитні ініціативи про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності на частку в домоволодінні. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач в період з 2004 по 2008р. проживав однією сімєю з [PERSON]. В період з 2006р. по 2007р. він з відповідачкою за спільні кошти побудували будинок за адресою м. Одеса, вул. Мелітопольська б. 11, літера З, загальною площею 404 кв.м.. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 29.05.2013р. за [PERSON] було визнано право власності на вищевказаний житловий будинок, проте [PERSON] не повідомила суд про факт спільного проживання з позивачем. Крім того, [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину отримала право власності на будинок під літ. А, за адресою м. Одеса, вул. Мелітопольська б. 11, який вони також реконструювали, внаслідок чого він істотно збільшився у своїй вартості. На підставі викладеного, позивач просить визнати домоволодіння № 11 по вул.. Мелітопольська в м. Одесі обєктом спільної сумісної власності, а також визнати за ним право власності на ? частку будинку літ. А, та літ. З по вул. Мелітопольська, 11 в м. Одесі та поділити будинок в натурі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги в частині визнання права власності на ? частку будинку літ. А, та літ. З по вул. Мелітопольська, 11 в м. Одесі, а також поділу будинку в натурі просив залишити без розгляду, а в іншій частині просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не зявилась, згідно поданої заяви визнала позовні вимоги у повному обсязі, а також просила розглянути справу у її відсутності. Представники ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк, КП ОМБТІ в судове засідання не зявились, про розгляд справи були повідомлені належним чином. Представник ТОВ Кредитні ініціативи просив відмовити у задоволенні позовних вимог, вважаючи їх необґрунтованими. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні. Так судом встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси було встановлено, що від 29 травня 2007р. по цивільній справі за позовом [PERSON] до Виконавчого комітету Одеської міської Ради про визнання права власності на самочинно збудоване майно, а також за позовом [PERSON] до Одеської міської Ради, [PERSON] про визнання право власності на самочинно збудоване майно, що [PERSON] самочинно збудувала будинок, що розташований за адресою м. Одеса, вул. Мелітопольська, 11 та позначений на технічному плані під літ. „З. Домоволодіння № 11 по вул. Мелітопольська в м. Одесі належить позивачці [PERSON], на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину ВСХ №282425 від 29. 05. 2005 р. реєстровий №1-1810. Вищевказане домоволодіння, складається з одного житлового будинку зазначеного в схематичному плані літерою „А" житловою площею 28,2 кв. м, та надвірних будівель та споруд: "Г"- вбиральня, 1-6 - огородження, 1-цистерна, 2-мостіння, розташованого на земельній ділянці площею 514 кв. м., яка знаходиться у фактичному користуванні. [PERSON] успадкувала домоволодіння від [PERSON], якому була відведена земельна ділянка на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки, посвідченого Першою Одеською нотаріальною конторою 29.08.1956р., за реєстровим №34-6286, зареєстрованому в комунальному господарстві „Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості" в книзі: 59-52 номер запису: 18, реєстраційний номер з реєстру прав власності на нерухоме майно - 14845339. Крім того, додатково [PERSON] На підставі рішення виконкому Суворовської райради м. Одеси №50/14 від 20. 01. 1989 р. були надані в безстрокове користування надлишки земельної ділянки площею 352 кв. м. Таким чином загальна площа земельної ділянки, що знаходиться в постійному користуванні [PERSON] складає 866 кв. м. Однак на час розгляду даної справи відомості, що [PERSON] перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] були відсутні. Під час розгляду справи, суд виходив з того, що згідно з ч. 5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Таким чином, оскільки [PERSON] була користувачем земельної ділянки, на якій було збудований самочинно збудований будинок, то, на підставі ч. 5 ст. 376 ЦК України суд визнав право власності на даний будинок. Відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Частиною 2 ст. 74 СК України на майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. В судовому засіданні представник позивачів пояснив, що позивач приймав активну участь у будівництві нового житлового будинку літ. «З», у тому числі надав кошти на його будівництво, а також будівельні матеріали. Факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сімєю, як дружини та чоловіка підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON]. У відповідності до ч. 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Суд вважає, що оскільки позивач проживав однією сімєю з відповідачкою під час будівництва будинку, а також, що набуття права власності на житловий будинок під літ. «З», що розташований на території домоволодіння № 11 по вул. Мелітопольська в м. Одесі істотно збільшило вартість всього будинку, то він повинен бути визнаний обєктом спільної сумісної власності сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved