Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

21.02.2020 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулосядо суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування свого позову АТ КБ "ПриватБанк" посилається на те, що відповідач звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 30.03.2010 року, згідно з якою отримала кредит у розмірі 5900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою, що затверджені наказом, та Тарифами Банку, які викладені на офіційному сайті позивача, складає між нею та Банком відповідний договір. Зі своєї сторони банк виконав всі умови підписаного договору, надав [PERSON] кредит у зазначеному вище розмірі, однак, відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань, своєчасно не сплачувала кредит та відсотки за користування кредитом, в результаті чого, з урахуванням внесених нею коштів на погашення заборгованості, станом на 15.01.2020 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 17 069,92 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10 883,58 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 1902,75 грн., заборгованості за пенею в розмірі 2994,55 грн., а такожфіксованої частини штрафу у розмірі 500,00 грн. та процентної складової штрафу у розмірі 789,04 грн. Зазначену суму заборгованості та судові витрати у розмірі 2102,00 грн. АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача на свою користь. Ухвалою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської областівід 31.03.2020 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувшись до суду з клопотанням про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, просить задовольнити позов у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач відзив на позов не подала, в судове засідання не з`явилася, була повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки, причина неявки суду не відома, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи, за наявними у справі доказами. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, уразі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Так, у відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого за установчими документами є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір №б/н від 30.03.2010 року про надання банківських послуг, який складається з заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів банку (а.с.11-27). Згідно з умовами договору відповідач отримала на картковий рахунок кредитні кошти у розмірі 5900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Умовами і правилами надання банківських послуг передбачено, що відповідач зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом, процентами за його користування, по перевитратам платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Тому зазначену вище заяву суд розцінює, як кредитний договір. Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання щодо надання кредиту, відповідач отримав кредит у розмірі 5900,00 грн., а позичальник, відповідно до вказаного договору зобов`язався повертати заборгованість щомісяця. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленому в договорі. З наданого суду розрахунку заборгованості за договором № б/н від 30.03.2010 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] вбачається, що відповідач не виконала зобов`язання, взяті на себе договором, в результаті чого станом на 15.01.2020 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 17 069,92 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10 883,58 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 1902,75 грн., заборгованості за пенею в розмірі 2994,55 грн., а такожфіксованої частини штрафу у розмірі 500,00 грн. та процентної складової штрафу у розмірі 789,04 грн. (а.с.5-9, 10). Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Пунктом 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до п.4 ч.2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. В свою чергу, відповідачем по справі суду не надано жодного належного та допустимого в розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України доказу на спростування обставин, викладених позивачем в позові. З огляду на викладене, суд приходить до висновку що аргументи позивача, наведені в позові, обґрунтовані та підтверджені належними, допустимими й достовірними доказами, а тому є всі підстави для задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № б/н від 30.03.2010 року у розмірі 17 069,92 грн. Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом задоволені позовні вимоги у повному обсязі, з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 2102,00 грн.

Outcome: approved