Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

[PERSON], в інтересах якої діє [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту приналежності правовстановлюючого документу, а саме просить встановити факт належності чоловіку заявниці [PERSON], який помер 07.03.2016 року правовстановлюючого документу, а саме Державного акту на право власності на землю від 09.04.1997 року, виданого Микитинецькою сільською радою народних депутатів. В заяві зазначено, що на праві приватної власності [PERSON] належала земельна ділянка у селі Микитинці по вулиці Лугова 36 Івано-Франківської міськради, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю від 09 квітня 1997 року. На даній земельній ділянці знаходиться домоволодіння, яке на праві приватної власності належало [PERSON]. За життя [PERSON] 05 лютого 2014 року склав заповіт, в якому все належне майно заповідав своїй дружині [PERSON] та своєму синові [PERSON]. Між [PERSON] та [PERSON] досягнуто домовленість, що останній у майбутньому відмовиться від спадкування майна після смерті батька [PERSON] на користь своєї матері та відповідно дружини померлого [PERSON] Після смерті чоловіка з метою прийняття спадщини [PERSON] звернувся до нотаріуса. Під час огляду документів нотаріус виявила, що у державному акті на земельну ділянку, яка належала спадкодавцю [PERSON], допущена помилка в його прізвищі, де замість «Матійшин» зазначено «Матіїшин». Така розбіжність у документах не дає їй можливості успадкувати земельну ділянку. Заявник в судове засідання не з'явилася, представник заявниці подав заяву про розгляд справи без його участі та підтримання вимог заяви у повному обсязі. Представник Микитинецької сільської ради в судове засідання не прибув, про причини неявки не повідомив. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 07.03.2016 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 07.03.2016 року (а.с. 9). На випадок своєї смерті 05.02.2014 року [PERSON] складено заповіт. Згідно із заповітом [PERSON] заповів в рівних частинах [PERSON] та [PERSON] все належне йому майно, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось (а.с. 10). Встановлено, що заявницею подано заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Однак нотаріусом виявлено, що у державному акті на земельну ділянку, яка належала спадкодавцю [PERSON], допущена помилка в його прізвищі, де замість «Матійшин» зазначено «Матіїшин», з огляду на що така розбіжність у документах перешкоджає заявниці можливості успадкувати земельну ділянку. Як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення виконавчого комітету, видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, яке розташована по вул.Лугова, 36, с.Микитинці, на ім'я [PERSON] (а.с. 13). Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку по вул.Лугова, 36, в с.Микитинці виданий на ім'я [PERSON] (а.с. 12). З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що при виготовленні правовстановлюючого документу державного акту на право приватної всласності на земельну ділянку по вул.Лугова, 36, в с.Микитинці, видане на дану земельну ділянку, мала місце помилка в написанні прізвища померлого [PERSON], де зазначено " Матіїшин ", тоді як в паспорті громадянина [PERSON], свідоцтві про одруження та свідоцтві про смерть прізвище вказано " Матійшин " (а.с. 6-9, 15). Згідно пункту 5 частини 2статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Як передбачено пунктом 6 частини 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»визначено, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Частинами 1 та 2 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За таких обставин, оцінивши всебічно, повно та обєктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, суд вважає встановленим факт належності [PERSON] державного акту на право власності на земельну ділянку, серії І-ІФ № 018354 від 09.04.1997 року, оформлений на ім'я [PERSON] На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved