Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

12 липня 2016 року [PERSON] звернулася до суду в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] із заявою про встановлення факту смерті їхнього батька [PERSON]. Заява обгрунтована тим, що вона не може отримати свідоцтво про смерть останнього у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, оскільки [PERSON] помер в м. Ровеньки Луганської області - на тимчасово окупованій території України. Встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення спадщини та пенсії по втраті годувальника неповнолітнім дітям. Просить встановити факт смерті громадянина України [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], вказавши місцем його смерті м. Ровеньки Луганської області, дату смерті 13 травня 2016 року. У судове засідання заявник та представник заінтересованої особи не зявилися, подавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі. Враховуючи, що в дане судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких пістав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвами про народження дітей серії 1-ЕГ №108175 від 28 лютого 2003 року та серії І-ЕГ №079749 від 12 червня 2001 року, а заявник [PERSON] є їхньою матірю, а отже, законним представником. Зі свідоцтва про смерть та довідки, виданих виконавчим комітетом Кленового селищна рада міста Ровеньки Луганської Народної Республіки, слідує, що [PERSON] помер 13 травня 2016 року в м. Ровеньки. Місце смерті [PERSON] у відповідності до ст. 3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" є тимчасово окупованою територією України. 12 липня 2016 року Турійський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану відмовив заявнику у державній реєстрації смерті [PERSON], оскільки нею подано документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ч. 2 ст. 49 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) смерть фізичної особи є актом цивільного стану. А згідно із частинами 3 та 4 цієї ж статті смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Частиною 1 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" передбачено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Пунктом 2 ч.4 ст. 17 цього Закону передбачено, що державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення факту смерті у судовому порядку. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч.1,4 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно заявнику для оформлення спадщини та пенсії по втраті годувальника неповнолітнім дітям. У зв'язку з тим, що смерть [PERSON] настала на тимчасово окупованій території України, отримати лікарське свідоцтво про його смерть встановленого зразка і виданого компетентним органом державної влади України є неможливим, тому, з врахуванням вищенаведеного, суд вважає за необхідне встановити такий факт, задовольнивши вимоги заявника, які є доведеними та обґрунтованими, та допустити негайне виконання рішення в силу ч.4 ст. 257-1 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved