Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

29 січня 2018 року позивач звернувсь до суду із позовною заявою до Холминської селищної ради, третя особа на боці позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Корюківська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно та просить: визнати його власником спадкового майна [PERSON], померлого 20 грудня 2004 року, а саме - визнати його власником спадкового майна [PERSON], померлого 20 грудня 2004 року, а саме - визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями розташований за адресою смт. Холми, Корюківського району Чернігівської області вул. Сільська №118.; визнати за ним право власності на земельну частку (пай) розміром 3,81 умовних кадастрових гектарів, право на які посвідчується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧН №028269; визнати за ним право власності на земельні ділянки, відповідно до державних актів на право власності на земельні ділянки: - серії ЧН №086384 від 07.05.2004 року площею 0,39 га, сіножаті, для ведення особистого селянського господарства; - серії ЧН №085999 від 07.05.2004 року площею 0,15 га, пасовище, для ведення особистого селянського господарства; - серії ЧН №110094 від 07.05.2004 року площею 1,96 га, рілля, для ведення особистого селянського господарства. В судове засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи без їх з позивачем участі, позовні вимоги підтримав та просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання подав письмову заяву про слухання справи без їх участі, заперечень не мають. Від Корюківської районної державної нотаріальної контори в судове засідання надано заяву про розгляд справи у їх відсутності, в рішенні покладаються на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. По справі встановлено, що 20 грудня 2004 року батько позивача - [PERSON] у віці 66 років помер, про що Корюківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області видано свідоцтво про смерть (серія І-ЕЛ №316834) та складено 21.12.2004 року відповідний актовий запис №74. 06 квітня 2014 року померла його мати - [PERSON] у віці 70 років, про що Корюківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області видано свідоцтво про смерть (серія І-ЕЛ №316835) та складено 07.04.2014 року відповідний актовий запис №21. За життя покійні були членами колективного сільськогосподарського підприємства на території Холминської селищної ради, тому до спадкового майна належать земельні ділянки та земельна частка (пай) власність на які: у покійного [PERSON] підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧН №028269 розміром 3,81 умовних кадастрових гектарів. У покійної [PERSON] підтверджується державними актами на паво власності на земельні ділянки серії ЧН №№ 110094, 085999, 086384, до яких увійшли земельні ділянки: - земельна ділянка площею 0,39 га, сіножаті, для ведення особистого селянського господарства; - земельна ділянка площею 0,15 га, пасовище, для ведення особистого селянського господарства; - земельна ділянка площею 1,96 га, рілля, для ведення особистого селянського господарства. Також його покійний батько мав у власності житловий будинок з надвірними будівлями розташований за адресою смт. Холми, Корюківського району Чернігівської області вул. Сільська №118 (раніше вул.Чапаєва, №119). (підтверджується довідкою Корюківського районного комунального підприємства «РАМПА» №12/01-18 від 17.01.2018 року). Саме на дане майно після смерті спадкодавців відкрилась спадщина. На момент смерті батьки проживали разом за адресою смт. Холми, вулиця Сільська, б. 118 (раніше вул. Чапаєва, №119) та з ними проживав його брат [PERSON] та дочка [PERSON] (довідка виконавчого комітету Холминської селищної ради №239 від 25.01.2018 року). Тому спадщину, яка відкрилась після батька фактично прийняла його мати та брат із сестрою. На той час за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом вони не звернулися. Дочка [PERSON] 15 червня 2007 року померла, мати [PERSON] також у віці 70 років також померла, за життя оформити не встигли свідоцтва про право на спадщину за законом, про що Корюківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області видано свідоцтво про смерть (серія І-ЕЛ №316835) та складено 07.04.2014 року відповідний актовий запис №21. Його брат [PERSON] відмовляється від прийняття спадщини, що підтверджується заявою про відмову від прийняття спадщини виданою Холминською селищною радою 12.01.2018 року та зареєстровано в реєстрі за №16. На момент смерті мати проживала разом з його братом [PERSON] за адресою смт. Холми, вулиця Сільська, 118 (раніше вул. Чапаєва, №119) (довідка виконавчого комітету Холминської селищної ради №238 від 25.01.2018 року ), але брат відмовляється від прийняття спадщини, що підтверджується заявою про відмову від прийняття спадщини виданою Холминською селищною радою 12.01.2018 року та зареєстровано в реєстрі за №16. Тому фактичним власником спадкового майна є він, але коли виявив бажання реалізувати своє право власності, а саме розпорядитися майном, виявилося, що без свідоцтва про право на спадщину він цього зробити не може. Оригінали правовстановлюючих документів були втрачені. Коли, він звернувся до Корюківської районної державної нотаріальної контори, то нотаріус пояснила, що за відсутності правовстановлюючих документів, відмовить у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно. Письмової відмови державний нотаріус не надав, проінформував, що ці обставини є загальновідомими фактами, що неможливо видати свідоцтво про право на спадщину за відсутності правовстановлюючих документів. Тому для вирішення даного спірного питання він змушений звернутися до суду. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов до суду про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або подав заяву до нотаріальної контори у встановлені законом строки, вважається таким, що прийняв спадщину. Вона проживала разом з бабою та дідом на день їх смерті, що підтверджується довідкою Корюківської міської ради Чернігівської області від 29.11.2017 року № 604. Згідно пункту 211 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», що затверджена наказом міністерства юстиції України № 20/5 від 03.03.2004 р. особи, які постійно проживали разом зі спадкодавцем вважаються такими, що прийняли спадщину. Факт спільного проживання за цією інструкцією може бути підтверджений зокрема довідка відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем. Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України (що діяв на час набуття померлими права власності на земельні ділянки), право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. При набутті права власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід. Порядок проставляння відмітки про перехід права власності затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2009 року №439. Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об'єднання земельних ділянок" від 05.03.2009 року, передбачено вилучення державного акту на право власності на земельну ділянку, на підставі якого відбувся перехід права власності, із справ нотаріальної контори, проставляння відмітки про перехід права власності на неї, та долучення державного акту на право власності на землю до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно із ст. 126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У звязку зі смертю її діда у неї немає можливості провести реєстрацію права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та земельні ділянки. Так як державний реєстратор не може видати свідоцтво про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та свідоцтва про право власності на земельні ділянки за відсутності правовстановлюючих документів на вищезгаданий житловий будинок з надвірними будівлями та земельні ділянки. З викладеного видно, що позивач є спадкоємцем, тобто власником майна померлого і має право успадкувати державний акт на право власності на земельну ділянку, так як відповідно до норм ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1225 ЗК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з вимогами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких умов суд вважає, що за даних обставин справи, вимоги позивача про визнання за ним права власності на спадкове майно, не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Згідно положень ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 671 гривні 97 коп. Решту судового збору сплаченого позивачем залишити за ним.

Outcome: approved