Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

28 жовтня 2019 році позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив скасувати рішення виконавчого комітету Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області № 48 від 27 вересня 2019 року про визначення йому графіку зустрічей з дитиною, а також просив встановити графік регулярних побачень із його донькою [PERSON] 25 вересня 2016 року: щосуботи з 10:00 до 10:00 наступного дня - неділі з право ночівлі за місцем його проживання без присутності матері; у будь-який робочий день тижня після відвідування дитиною дитячого садка з 17:00 до 18:00 без присутності матері; а також у свята: 7 січня (різдво Христове), Великдень, 9 Травня (День Перемоги), 28 червня (День Конституції України), 14 жовтня (День захисника Вітчизни), [INFO] (день його народження) з 10:00 до 10:00 наступного дня у ці свята; а також з 1 по 7 серпня включно для оздоровлення та відпочинку без присутності матері. Вказував, що визначення селищною графіку побачення з дочкою було здійснено тільки з урахуванням інтересів матері і порушує його права на побачення з дитиною без її присутності матері та не враховує його інтереси як батька. Відповідачка всіляко перешкоджає бачитися з дитиною, не надає дочку до нього додому. Ухвалою судді від 29 жовтня 2019 року за позовною заявою було відкрито провадження в спрощеному порядку. В той же час, виходячи з положень ч. 4 ст. 247 КПК в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті цивільні справи у спорах що виникають з сімейних відносин, тому ухвалою суду від 25 листопада 2019 року провадження в справі переведено в загальний порядок. Відповідачка подала відзив на позовну заяву, в якій просила позов задовольнити частково і визначити дні участі батька у вихованні їх дитини наступним чином: щосуботи - протягом дня в присутності матері; -в будь-який день після відвідування дитиною дитячого садка в присутності матері; -у святкові дні - почергово через рік (тато, мама); -щорічно у серпні місяці 5-7 днів для оздоровлення дитини - за домовленістю. - Вказувала, що вимога про скасування рішення селищної ради, яким встановлено графік побачення з дитиною не підлягає задоволенню, оскільки таке рішення має тільки рекомендаційний характер. А запропонований позивачем графік не відповідає інтересам дитини, оскільки виходячи з віку дитини та її прив`язаності в цьому віці до матері, не є можливими побачення дочки з батьком без її присутності. -На це вказує і той факт, що позивач тривалий час був відсутній на території України і не бачився з дитиною, тому налагодження його зв`язку з дочкою в її малолітньому віці потребує часу. В протилежному випадку це негативно буде впливати на психіку дитини та її виховання, і навіть до психотравмуючих наслідків. Своїм право на подання відзиву відповідач - Воскресенська селищна рада Вітовського району Миколаївської області не скористалася. Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив не скористався. Ухвалою суду від 21 січня 2020 року підготовче провадження було завершено і справа призначена до розгляду на 24 лютого 2020 року у відкритому судовому засіданні. В судовому засідання позивач та його представник позов підтримали та просили задовольнити, наполягали на побаченні батька з дочкою без присутності матері, оскільки між ними існують неприязні відносити, пов`язані з їх розлученням, що негативно вплине на психіку дитини у разі їх спільної присутності. Відповідачка та її представник заперечували проти задоволення позову, вказуючи, що ризиковано відпускати дитину до батька без присутності матері, бо він не відповідальний і не забезпечить належний догляд за дочкою в її малолітньому віці. Представник відповідача - селищної ради до судового засідання не з`явилася, про його час та місце була повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила. Суд, вважаючи можливим здійснити розгляд справи за відсутності представника селищної ради, заслухавши пояснення сторін та думку їх представників, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 29 вересня 2018 року Снігурівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, [PERSON] народилася [INFO] ; актовий запис про її народження вчинено цим же органом. Мати в свідоцтві зазначена - [PERSON] , тобто відповідачка, а батько - [PERSON] , тобто позивач. Вони перебувають у шлюбі, але їх відносини ускладнилися і фактично вони припинили свої шлюбно-сімейні відносини та перебувають у стадії розлучення.Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 закріплено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. Частинами 9, 10 ст. 7 СК України встановлено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно зі ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. В ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно приписів статті 3 Конвенції про права дитини та у відповідності до статті 9 Конституції України, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини, а також дитинi забезпечується такий захист i пiклування, якi необхiднi для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків. Водночас, встановлене законом право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю (ч. 1 ст. 152 СК України). В теперішній час малолітня [PERSON] , проживає та перебуває на утриманні своєї матері у смт. Воскресенське Вітовського району Миколаївської області. У відповідності до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно до частин 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. В судовому засіданні було встановлено, що між батьком та матір`ю існують деякі неприязні відносини, що потягло судовий процес по розірванню їх шлюбу. В той же час батько не відмовляється від дочки і бажає постійно брати участь у її вихованні та бачитися з нею. Мати дитини не заперечує проти цього, але вважає, що на цьому віковому етапі неможливо побачення дитини з батьком без присутності матері. За вирішенням цього спору вони звернулися до органу опіки та піклування - Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області, рішенням виконавчого комітету якого № 48 від 27 вересня 2019 року, з метою усунення перешкод у спілкування з дитиною [PERSON] , йому запропоновано наступний графік зустрічей з дочкою [PERSON] [INFO] : щосуботи - протягом дня в присутності матері; в будь-який день після відвідування дитиною дитячого садка в присутності матері; святкові дні - почергово через рік (тато, мама); щорічно у серпні місяці 5-7 днів для оздоровлення дитини - за домовленістю. В рішенні також зазначено, що у разі перешкоджання виконання цього рішення матір`ю дити, рекомендовано йому звернутися до суду. В ст. 34 Закону України "Про місце самоврядування в Україні" визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать і вирішення у встановленому законодавством порядку питань опіки і піклування. Так, статтею 15 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що у разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків, виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Однак, виконавчий комітет Воскресенської селищної ради, постановлюючи своє рішення, яким визначив дні побачення батька з дитиною вказав у ньому, що воно носить рекомендаційний характер, тобто не носить обов`язкового характеру і є фактично порадою батькам урегулювати спір щодо участі батька у вихованні дитини. Тому суд не вбачає що у разі його невиконання чи виконання сторони можуть нести негативні правові наслідки і приходить до висновку, що в задоволенні позову в частині скасування рішення органу опіки та піклування слід відмовити. В той же час, виходячи із пояснень сторін, суд вбачає, що між ними існує спір щодо порядку участі батька у вихованні своєї дочки, як наприклад визначення конкретних днів побачень, годин, та присутності/відсутності матері при цьому. В зв`язку з цим суд вбачає, що мають місце порушення прав батька щодо участі у вихованні своєї дитини. Частинами 1, 2 ст. 159 СК України встановлено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Суд вважає за необхідне захистити права позивача шляхом встановлення часу та місця його побачення з дочкою та участі в її вихованні, але його вимоги вважає можливим задовольнити частково з огляду на наступне. Погоджуючись з вимогами в частині визначення періодичних побачень після відвідування дитиною дошкільного закладу в період із 17:00 до 18:00 та у у вихідні, суд вважає можливим визначити право батька на його побачення з дочкою не кожного тижня, а періодично, щоб не порушувати права матері також на відпочинок з дочкою у вихідні дні. Також суд вважав, можливим і обґрунтованими відпочинок дитини з батьком кожного року для оздоровлення в період із 01 по 07 серпня. В той же час, враховуючи малолітній вік дитини, тривалу відсутність батька в Україні і очевидну недовіру матері про його можливість належного догляду за дочкою в її таку віці, суд вважає можливим визначити його участь у вихованні дитини та побаченні з нею періодично в присутності матері до досягнення дитиною шестирічного віку у вихідні дні, а після досягнення шестирічного віку - без присутності матері. Такий спосіб участі позивача у вихованні дитини відповідає, на думку суду, інтересам малолітньої [PERSON] . Спілкування позивача з дитиною як без участі матері, так і з її участю дозволить налагодити психологічний контакт дитини з батьком, та не порушить звичайних для дитини умов життя та тижневого розпорядку. Дане рішення не є перешкодою в подальшому визначити участь у вихованні дитини у інший спосіб, якщо зростання прихильності дитини до батька та належне виконання останнім своїх батьківських обов`язків обумовить це. До того ж, рішення не є перешкодою визначення батьками в добровільному порядку додаткових днів побачень позивача з дитиною. Також суд вважає, що визначення періодичності побачень і у святкові дні і у вихідні дні призведе до обмежень в реалізації прав інших родичів дитини на участь у їх спілкуванні та вихованні і як наслідок буде не на користь дитині, тому суд вимушений відмовити в задоволенні позову щодо визначення побачень позивача з дитиною у святкові дні. При поданні позову позивачем було сплачено судовий збір в сумі 1536 грн. 80 коп. - по 768 грн. 40 коп. за двома немайновими вимогами: подній вимозі до кожного із відповідачів. Виходячи з положень ст. 141 ЦПК України, беручи до уваги відмову в задоволенні позовних вимог до селищної ради, судові витрати з неї не стягуються, а враховуючи часткове задоволення позовних вимог до [PERSON] , з неї на користь позивача підлягає стягнення судовий збір в сумі 384 грн. 20 коп. (50 %). За врахуванням викладеного,

Outcome: partial