Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

14.03.2017\~року позивач\~[PERSON] акціонерне\~товариство КБ\~«ПриватБанк» звернувся\~в суд\~з позовом\~до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором про стягнення заборгованості у сумі 29644,37 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 10.09.2010 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали договір, за яким останній отримав кредит у розмірі 1300,00 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту Позивач керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою Відповідача щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Копії Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою додаються до позовної заяви. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbanlc.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 "Правил користування платіжною карткою". Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 1.1.2.3 до обовязків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. ПАТ КБ « ПриватБанк» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг, - У разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Відповідач зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надавав своєчасно Позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Відповідач [PERSON] станом на 31.12.2017 р. порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість на загальну суму 29644,37 грн., яка складається з наступного: -324,30 грн. - заборгованість за кредитом; -23332,24 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; -4100,00 грн. заборгованість за пенею. а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина). -1387,83 грн. - штраф (процентна складова). Розрахунок заборгованості додається до позовної заяви. Позивач просить також покласти на [PERSON] судові витрати. В судові засідання представник позивача не зявлявся, надав суду письмові пояснення щодо заперечень відповідача, просить суд розглянути зазначену справу без участі представника позивача, та стягнути заборгованість в повному обсязі. Представник відповідача, заперечив проти заявленого позову, надав письмові пояснення та розрахунки де зазначив, що даний позов відповідач визнає частково. З нарахованими процентами за користуванням кредитом не погоджується з наступних підстав: Відповідачем будо подано заяву про застосування строків позовної давності щодо нарахованих відсотків за користування кредитом, які були нараховані до 24 лютого 2015 року. Відповідно до наданої позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 10.09.2010 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанком» та клієнтом [PERSON], станом на 31.12.2017 року (надалі розрахунок), який наявний в матеріалах цивільної справи вбачається, що базова процентна ставка станом на 24.02.2015 року була встановлена у розмірі 34,8% річних (2,9 % у місяць); з 01.04.2015 року було змінено процентну ставку за користування кредитом на 43,2% (3,6% у місяць). Заборгованість по тілу кредиту становить 324 грн. 30 коп., з 24.02.2015 року по 01.04.2015 року (36 днів) діяла процентна ставка 2,9% у місяць, з 01.04.2015 року по 31.12.2017 року (1005 днів) діяла процентна ставка 3,6% у місяць. Розрахунок процентів за карткою відбувається за кожен день використання кредитних коштів за формулою, передбаченою Умовами та Правилами, крім того формула по розрахунку нарахування відсотків розміщена на офіційному сайті ПАТ КБ «ПриватБанк» за посиланням https://privatbank.ua/0670 (зазначений доказ є публічно доступний та наявний у позивача): Тіло кредиту * кількість днів у періоді * місячну процентну ставку * 12 місяців /360 днів у році / 100% Відповідно до п. 2.1.1.12.6 Умов та Правил встановлено, що відсотки нараховуються із розрахунку 360 календарних днів у році. 12 постійна величина (кількість місяців у році) -324 грн. 30 (сума заборгованості по кредиту) Х 36 днів (кількість днів використання коштів за щомісячною відсотковою ставкою 2,9%) Х 2,9 - величина відсоткової ставки за тарифами в цей період) Х 12 місяців / 360 / 100 = 11 грн. 29 коп. -324 грн. 30 (сума заборгованості по кредиту) Х 1005 дня (кількість днів використання коштів за щомісячною відсотковою ставкою 3,6%) Х 3,6 - величина відсоткової ставки за тарифами в цей період) Х 12 місяців / 360 / 100 = 391 грн. 11 коп. Загальна заборгованість по процентам за користування кредитом складає: 402 (чотириста дві) грн. 40 коп. Вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом підлягають частковому задоволенню, лише в сумі 402 (чотириста дві) грн. 40 коп. Заборгованість по пені. Як вбачається з матеріалів цивільної справи позивач просить стягнути з відповідача пеню починаючи з 01 серпня 2014 року по 31 грудня 2017 року. Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до суду лише 24 лютого 2018 року. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідачем до канцелярії суду було подано заяву щодо застосування строків позовної давності до вимог позивача щодо стягнення з [PERSON] заборгованості по пені та комісії. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як вбачається з розрахунку який міститься в матеріалах цивільної справи, сума пені яка нараховується за один місяць складає 100 грн. Як вбачається з матеріалів цивільної справи розрахунок заборгованості складений станом на 31.12.2017 року до суду позивач звернувся лише 24 лютого 2018 року, отже період в межах одного року до дня предявлення позову до суду складає 11 місяців. З цього роблять наступний розрахунок 100 грн. Х 11 місяців = 1100 грн. Заборгованість за пенею та комісією, яка підлягає стягненню складає 1100 грн. В іншій частині заборгованості за пенею та комісією просить відмовити. В своєму позові позивач просить стягнути штраф (фіксована частина) 500 грн. та штраф (процентна складова) 1387 грн. 83 коп. Враховуючи, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме правопорушення (правова позиція Верховного суду України викладена у постанові від 21.10.2015 року справа № 6-2003цс15). Вважає враховуючи те, що позивачем заявлені позовні вимоги щодо стягнення пені то позовні вимоги щодо стягнення штрафів не підлягають задоволенню. Відповідач зазначив враховуючи те, що проценти за користування кредитом підлягають лише частковому задоволенню та ним заявлено клопотання щодо застосування строку позовної давності отже загальна сума, яка підлягає стягненню складає: 324 грн. 30 коп. заборгованість за тілом кредиту; 402 грн. 40 коп. заборгованості за процентами; 1100 грн. пеня. Отже загальна сума яка підлягає стягненню становить 1826 грн. 70 коп.; Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено позовні вимоги на 29644 грн. 37 коп. загальна сума яка підлягає стягненню 1826 грн. 70 коп. що є 6,16 % від заявленої суми позову. Позивачем було понесено судові витрати у розмірі 1762 грн. 00 коп. Підлягає стягненню з відповідача судовий збір у розмірі 6,16 % від сплаченого позивачем пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 108 грн. 54 коп. Суд, вислухавши думку та доводи представника відповідача, дослідивши надані письмові пояснення (відповідь) на заперечення представника позивача, матеріали справи, прийшов до наступного. Сторонами не заперечується, що відповідно до укладеного договору № б/н від 10.09.2010 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали договір, за яким останній отримав кредит у розмірі 1300,00 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач не надавав своєчасно Позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. Відповідно до Договору та змісту зазначених правових норм, що у випадку неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів процентів та за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. До також самого правового висновку дійшов І Верховний суд України в постанові «Про стягнення заборгованості за кредитним договором» від 06.11.2013 року у справі № 6-116цс13, а також у постанові від 09.11.2016 року у справі № 6-1457цс16. Відповідно до ст. 256 Цивільного Кодексу України (надалі - ЦК України) позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята\~статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу. Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 22 жовтня 2014 року по цивільній справі № 6-127 цс14. З матеріалів цивільної справи вбачається, що позивач звернувся до суду 24 лютого 2018 року. Ураховуючи, що відсотки за користування кредитом повинні сплачуватись щомісячно, останній платіж за кредитом було зроблено 02.04.2014 року, у позивача виникало право вимоги щодо несплати відсотків відносно цих платежів щомісяця, підстав для поновлення строку позовної давності не вбачається. Новий договір з банком відповідач не укладав, та після закінчення строку дії картки нового кредиту банк [PERSON] не надавав та грошові кошти з картки він не знімав, та взагалі нею не користувався. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме правопорушення (правова позиція Верховного суду України викладена у постанові від 21,10.2015 року справа № 6-2003цс15). Суд вважає що, зазначені позовні вимоги щодо стягнення штрафів взагалі не підлягають задоволенню. Понесені судові витрати на момент подання відзиву - відсутні. Дослідивши відповідь на заперечення де позивач зазначає, що відповідно до п. 1.1.7.31 Умов та правил строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років, зазначене посилання позивача є хибним оскільки матеріали справи не місять додаткової угоди до кредитного договору про збільшення позовної давності за наданим кредитом підписану позивачем та позичальником. Умови та правила, які містяться в матеріалах цивільної справи, в яких установлено збільшену позовну давність, не містять підпису позичальника, а відтак ці Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору та відповідною письмовою угодою сторін про збільшення позовної давності. Аналогічна правова позиція зазначена судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України у постанові від 1 липня 2015 року по справі N 6-757цс15. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Така правова позиція висловлена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, який є обовязковим для застосування за правилами ст. 360-7 ЦПК України. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 15, 16, 256, 258, 261, 267, 551, 549, 1054, 1056-1 ЦК України,

Outcome: partial