Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі по 800 гривень щомісяця на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. В позовній заяві зазначила, що з відповідачем одружилися 18.02.1997 р., шлюб зареєстрували у відділі РАЦС Городенківського районного управління юстиції, актовий запис № 11. У шлюбі в сторін народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. [PERSON] та [PERSON] є неповнолітніми, проживають з позивачкою, перебувають на її вихованні та утриманні. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області по справі № 342/880/15-ц від 25.12.2015 р. шлюб між сторонами розірвано, сторони проживають окремо. Всупереч вимогам ст. 180 Сімейного Кодексу України, відповідач ухиляється від виконання свого обов'язку щодо утримання дітей, матеріально не допомагає. Позивачка не має можливості належним чином самостійно, без участі батька утримувати дітей. На час звернення до суду з позовом між сторонами не досягнуто згоди з приводу способу виконання відповідачем свого обов'язку щодо утримання неповнолітніх дітей. В даний час відповідач фізично здоровий, інших утриманців не має, офіційно не працює, матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, тому позивачка просить призначити аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 800 грн. щомісяця на кожну дитину. Позивачка в судове засідання не з'явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги визнає частково згідно поданого заперечення на позов. В запереченні зазначив, що не дивлячись на те, що з серпня 2015 р. вони з позивачкою спільно не проживають, він продовжував піклуватися про дітей, надсилав їм грошові кошти через відділення «Укрпошти» на ім'я позивачки. Так, за період з 20.08.2015 р. по 26.07.2016 р. відповідач надав дітям фінансову допомогу в розмірі 5232 грн. Відповідач не відмовляється від обов'язку утримувати своїх дітей, однак зазначив, що в даний час не працює, перебуває у важкому матеріальному становищі, а тому немає можливості сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі по 800 грн. щомісяця на кожну дитину, згідний сплачувати по 500 грн. щомісяця на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 25 грудня 2015 року по справі № 342/880/15-ц (провадження № 2/342/544/2015), яке набрало законної сили 05 січня 2016 р., шлюб між сторонами, який зареєстрований 18.02.1997 року у Городенківському відділі реєстрації актів громадянського стану, - розірвано. Від шлюбу в сторін народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], яка в даний час є повнолітньою, [PERSON], [INFO], що стверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 18 вересня 1999 р. відділом реєстрації актів громадянського стану м. Городенки Івано-Франківської області, та [PERSON], [INFO], що доводиться копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 07 вересня 2002 р. відділом реєстрації актів громадянського стану Городенківського районного управління юстиції. Вищезгаданим рішенням суду неповнолітніх дітей залишено проживати з матір'ю. Частиною 3 статті 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Конституцією України визначено основні права й обов'язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону - батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до положень ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України. Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Судом встановлено, що неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з позивачкою. Відповідач, який проживає окремо від сім'ї, в достатній кількості коштів на утримання дітей не надає. Він не працює, отже має нерегулярний, мінливий дохід, тому є підстави для стягнення з нього аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі. Враховуючи обставини, визначені ст. 182 СК України, роз'яснення, що містяться у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 3 від 15 травня 2006 р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" та заперечення відповідача, суд прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі у розмірі по 600 грн. щомісячно на кожну дитину. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивачка звернулася до суду з позовом 08.07.2016 року, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід звернути до негайного виконання. Питання судових витрат суд вирішує згідно вимог ст.88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial