Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

17.06.2021 позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 16.08.2016 у розмірі 87540 грн. станом на 09.04.2021, яка складається з наступного : 66851,31 грн. заборгованість за кредитом; 20689,35 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, а також судові витрати в розмірі 2270 грн. В обґрунтування позову вказує на те, що 16.08.2016 [PERSON] приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в A-Банку з метою укладання кредитного договору №б/н та отримання кредитної картки. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, відповідачу, було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, на вимоги про погашення заборгованості не реагувала, внаслідок чого станом на 09.04.2021 утворилася вказана заборгованість. 13.07.2021, 14.07.2021 від відповідача надійшла заява розгляд справи без її участі, заява про застосування строків позовної давності з тих підстав, що правовідносини виникли 16.08.2016, тому станом на час подачі позовної заяви давність вже спливла. Разом з тим, надійшов відзив на позов, де відповідач просить у позові відмовити. Зокрема вказує, що позивач не довів факту передачі грошових коштів. Матеріали справи не місять підписаного договору, де б обома сторонами було узгоджено та скріплено підписаними та печаткою позивача істотні умови договору, які чітко передбачені нормами Цивільного кодексу України. Матеріали справи містять розрахунок заборгованості, однак не додано документів, які підтверджують цього розрахунку. Сам по собі розрахунок сторона відповідача трактує як елемент позовної заяви, тобто обґрунтований розрахунок суми, що стягується. Решта документів : анкета, копія паспорта, банківська ліцензія не доводять факту передачі грошових коштів в борг. Поряд з цим, зазначає, що оскільки копія позову і ухвала отримана нею 09.07.2021, просить поновити строк на подачу відзиву. Відповідачем зазначено, що копію таких заяв надіслано на електронну почту відповідача, про що долучено скріншоти. 16.07.2021 відзив та заяву про застосування строків позовної давності від відповідача судом отримано як поштове відправлення. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позові просив розглядати справу без його участі. Відповідач просила про розгляд справи без її участі, подавши відзив та заяву про застосування строку позовної давності. 26.07.2021 від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача. Додатково зазначено, що окрім інших документів, а саме позову від позивача нею не отримано. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 26.07.2021 не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 6 ст. 259 ЦПК України і ч. 5 ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст. 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку наступного висновку: Відповідно до\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Так, судом встановлено, що між сторонами - Акціонерним товариством "АКЦЕНТ-БАНК" ( раніше ПАТ "АКЦЕНТ-БАНК", скорочена назва А-БАНК) та [PERSON] було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у А-БАНКУ, згідно умов якої відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.8). Згідно з наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №SAMABWFC00000560705 від 16.08.2016, за відповідачем станом на 09.04.2021 наявна заборгованість в розмірі 87540 грн., яка складається з : 66851,31 грн. заборгованості за кредитом; 20689,35 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом ( а.с. 5-7). Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України(далі ЦК України). Згідно з частиною першою\~статті 1 ЦК України\~цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої\~статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст.509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом\~статті 1056-1 ЦК України\~розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1ст.\~1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Разом з тим, суд звертає увагу на те, що анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у А-БАНКУ, яка підписана сторонами, не містить даних щодо розмірів процентної ставки за кредитом. Судом встановлено, що такі дані зазначені в Умовах та правилах надання банківських послуг та Тарифах користування кредитною карткою « Універсальна», які розміщені на відповідному сайті, однак останні не були підписані відповідачем, що підтверджуються наявними в матеріалах справи витягах з них. Дана обставина, на переконання суду, позбавляє можливості встановити, що саме ці витяги з Тарифів та з Умов розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у А-БАНКУ. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовій формі розмір процентів за користування кредитними коштами. Крім того Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ « АКЦЕНТ-БАНК» розміщені на відповідному сайті належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. За таких обставин, за відсутності у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та з Умов не можуть розцінюватися як складова частина кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем. Таким чином банк не надав належних доказів на підтвердження правомірності нарахування відповідачу процентів за користування позиченими коштами. Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 по справі №342/180/17, провадження № 14-131цс19 зазначено, що з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. З огляду на зазначене, в задоволенні позовних вимог в частині стягнення прострочених відсотків за користування кредитом в розмірі 20689,35 грн. слід відмовити. При цьому, судом досліджено розрахунок заборгованості з якої встановлені операції за договором, зокрема, сума погашення за кредитним договором (а.с. 5-7). Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що надані ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК», у теперішній час АТ «АКЦЕНТ-БАНК», по справі докази про користування кредитними коштами є належними та допустимими, у розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України, та у своїй сукупності підтверджують те, що відповідач [PERSON] відповідно до наданого позивачем розрахунку, з серпня 2016 року користувалася кредитними коштами, наданими їй ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» (АТ «АКЦЕНТ-БАНК») Отже, враховуючи, що фактично отримані у розмірі 66851,31 грн. та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «АКЦЕНТ-БАНК» не повернуті, а також вимоги частини другої\~статті 530\~ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає за необхідне задоволити позовні вимоги частково та стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 66851,31 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог необхідно відмовити. Відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності. Відповідно до\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України\~передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України). Початок перебігу позовної давності визначається\~статтею 261 ЦК України: за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша\~статті 261 ЦК України); а за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Разом з тим, зважаючи на правову позицію\~Великої Палати\~Верховного Суду,\~висловлену у\~постанові №\~342/180/17 від 03.07.2019, та як строки повернення кредиту в заяві-анкеті не визначені, тому в такому разі слід застосовувати\~ст. 530 ЦК України. Відповідно до приписів ч.2\~ст.530 ЦК України,\~якщо строк\~(термін)\~виконання боржником\~обов`язку\~визначений моментом\~пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. У такому разі строк позовної давності починає спливати з моменту вимоги. Доказів про висуванням банком попередньої вимоги до відповідача в позасудовому порядку матеріали справи не містять. Тому вимогою у даній справі є, наразі, саме звернення до суду з цим позовом до відповідача про стягнення заборгованості. А відтак, строк позовної давності в цьому випадку не може бути пропущеним банком щодо тіла кредиту. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (рішення Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2011 року у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» («Yukos shareholders v. Russia»), п. 570). [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту використовується та поповнюється в міру його погашення, а тому клієнт фактично може користуватись кредитними коштами ним у межах дії картки. Як вбачається із розрахунку заборгованості, останній платіж відповідачем було здійснено 07.04.2020 в сумі 1530 грн., згідно з графою « Сума погашення за кредитним договором» ( а.с. 6 зворот). Тобто позичальником здійснювалося часткове виконання взятих на себе зобов`язань, що підтверджується розрахунком заборгованості. Часткова сплата відповідачем заборгованості вказує на вчинення дій, що свідчать про визнання нею боргу. Відповідно до ст.264\~ЦК України такі дії переривають перебіг позовної давності. Від так, заява про застосування строку позовної давності задовленню не підлягає. Відповідно до ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищенаведене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1733,51 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі та

Outcome: approved