Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-27 00:00:00

26 грудня 2019 року [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з заявою про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] вказала, що перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 01 квітня 2015 року. Від шлюбу колишнє подружжя має трьох дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] . Вказує, що з [PERSON] не проживаємо разом вже більше 5-ти років. При цьому аліменти на утримання дітей він не сплачує, у їх вихованні участі фактично не бере, але систематично навідується до них, та виключно з мотивів вчинення домашнього насильства щодо неї. Зазначає, що при цьому останнім часом дії [PERSON] набувають все більш небезпечного характеру, а саме за останній рік він вже двічі здійснив напад на неї та вчинив фізичне насильство, спричинив тілесні ушкодження, про подано заяви до правоохоронних органів. Зазначає, що [PERSON] злісно ухиляється від сплати аліментів на дітей. 31.07. 2019 року приблизно о 15- 16 год. в її робочий час [PERSON] прийшов до неї на роботу в магазин Ватсонс та почав лаятись та кидати в неї предмети. Зупинився він лише після того, як прибула служба безпеки магазину та поліція, та останні забрали його до відділку поліції. В серпні 2019 року по дорозі на роботу, [PERSON] почав кидатися на неї, погрожувати, намагався віддерти телефон із рук, при спробі викликати поліцію. Захистили прохожі люди. 14.10.2019 року [PERSON] приходив до неї на роботу, потім очікував її під будинком після роботи. 03.11.2019 року на протязі дня телефонував, та ображав. Прийшов на роботу і влаштував скандал, зробив вигляд що викликав поліцію. 04.11.2019 року знову приходив на роботу, через скляні двері, з вулиці показував середній палець. 07.11.2019р. [PERSON] приходи до неї на роботу, принижував. Потім очікував під будинком. 11.11.2019 року без попередження забрав молодшого сина [PERSON] із дитячого садка - ДНЗ №83, для провокування зустрічі з нею щоб повернути дитину. При поверненні дитини почав ображати, принижувати, обзивати нецензурними словами при дитині. Був виклик патрульної поліції, до їх приїзду [PERSON] пішов геть. 14.11. 2019 року подала заяву до Служби у справах дітей та сім`ї №10223/00-607. 30.11.2019 року приблизно о 21 год. 30 хв. [PERSON] підстеріг її біля роботи, а саме біля магазину Ватсонс, та коли вона сіла в таксі, підбіг до неї, схопив дверцята авто та її за руку, почав ображати та принижувати, лаятись нецензурною лайкою, потім рукою вдарив в обличчя, застосовуючи фізичну силу витяг з автомобілю, почав штовхати і бити, навіть коли впала на асфальт. В цей час таксист та невідомий перехожий відтягли його від неї, вона сіла в таксі та поїхала додому. Наступного дня вона подала Заяву про цю подію до Деснянського УП ГУ НП в м Києві. Вхідний номер заяви №84862 від 1.12.2019р. Зазначає також, що нещодавно [PERSON] влаштував в школі (школа І-ІІІ ступенів №308) скандал із вчителькою, лаявся на неї нецензурною лайкою при дітях. 22.12.2019 року [PERSON] знову піджидав її біля ї роботи, але оскільки вона була не сама, а зі співробітницею, яку зустрічав її чоловік, [PERSON] не підходив, тільки спостерігав. Вказує, що час від часу [PERSON] стоїть у неї під вікнами (живуть на першому поверсі) та слідкує за ними. Часто слідкує за нею навпроти входу в магазин, де вона працює, а після останнього нападу вона його там бачила вже кілька разів. Також після останнього нападу вона частіше бачить його під вікнами, коли повертається з роботи, змушена просити брата зустрічати її із зупинки, а коли йде на роботу - перевіряє, чи не очікує [PERSON] її у дворі. Крім того, [PERSON] часто дзвонить їй за телефоном та погрожує та ображає, дзвонить з незнайомих та прихованих номерів, та надсилає смс-повідомлення. Вважає, що такими своїми діями [PERSON] позбавляє її нормального життя, вона боїться за себе та за дітей, знаходиться постійно в стані страху, боїться виходити на вулицю сама, при цьому вона повинна ходити на роботу, відводити дітей до школи та дитячого садка, на гуртки, до лікарні тощо. Саме у зв`язку з цим змушена звернутись із цією Заявою. Враховуючи викладене, заявник вважає, що лише шляхом видачі обмежувального припису можна припинити насильницькі дії, що вчиняються заінтересованою особою відносно неї. Ухвалою суду від 26 грудня 2019 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження на 11:00 год. 28 грудня 2019 року про що повідомлено учасників справи. Заявник [PERSON] надала суду пояснення, аналогічні до викладених у заяві про винесення обмежувального припису. Просила заяву задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] заперечував проти задоволення заяви про винесення обмежувального припису. Представник заінтересованої особи [PERSON] заперечувала проти задоволення заяви про винесення обмежувального припису, посилаючись на її безпідставність. В задоволені заяви просила відмовити. Частина 1 ст.350-5 ЦПК України передбачає, що справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб, але неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, дослідивши всі зібрані по справі докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису визначений главою 13 розділу ІV «Окреме провадження» ЦПК України. Відповідно до ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - колишнє подружжя, батьків (мати, батько) і дитину (дітей). Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Відповідно до п. п. 3, 7, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Враховуючи положення Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству",обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Наявність чи відсутність ризиків в поєднанні з доведеним фактом вчинення особою домашнього насильства є основною і фактично єдиною підставою для застосування чи не застосування обмежувального припису. «Оцінка ризиків» та «наявність ризиків» - є основними обставинами, які повинні бути встановленні судом для ухвалення законного та обґрунтованого рішення в справах про видачу обмежувального припису. Так, судом встановлено, що учасники справи є колишнім подружжям, мають спільних дітей, проживають окремо, місцем проживання дітей є місце проживання матері. З досліджених в судовому засіданні доказів убачається наявність конфлікту, неприязного відношення заінтересованої особи до заявника. Стосунки між сторонами напружені і неприязні. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" на строк від одного до шести місяців. Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявниці, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно [PERSON] . В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі викладеного та

Outcome: approved