Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

12 березня 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» (далі - АТ «Криворізька теплоцентраль») про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що вона з 2011 року перебувала у трудових правовідносинах з державним підприємством «Криворізька теплоцентраль», правонаступником якого є АТ «Криворізька теплоцентраль». 03 лютого 2017 року позивач була звільнена з підприємства на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, водночас з нею роботодавцем не було проведено повного розрахунку при звільненні. Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.02.2018 у справі № 904/7538/17 стягнуто з АТ «Криворізька теплоцентраль» на користь [PERSON] заробітну плату (матеріальну допомогу на оздоровлення) в розмірі 18095,00 грн. 05 лютого 2018 року АТ «Криворізька теплоцентраль» перерахувало позивачу, на виконання вказаного рішення суду, 14566,48 грн., що на думку позивача свідчить про неповне виконання судового рішення та про існування заборгованості із заробітної плати. У зв`язку із наведеним просить суд стягнути з АТ «Криворізька теплоцентраль» на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.02.2018 по 22.03.2019 в розмірі 242990,94 грн. 05 червня 2019 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи. 17 липня 2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву АТ «Криворізька теплоцентраль», у якому відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю. Зазначає, що АТ «Криворізька теплоцентраль» погашено заборгованість по заробітній платі та позивач безпідставно покладає на відповідача обов`язок по сплаті ПДФО та військового збору, таким чином вважаючи, що існує заборгованість по заробітній платі. Представник позивача [PERSON] - адвокат Клімовська О.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та просила їх задовольнити. Представник відповідача за довіреністю Богданова О.О. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у письмовому відзиві. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.02.2018 у справі № 904/7538/17, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 03.05.2018, стягнуто з АТ «Криворізька теплоцентраль» на користь [PERSON] заробітну плату (матеріальну допомогу на оздоровлення) в розмірі 18095,00 грн. Вказаним судовим рішенням встановлено, що позивачка - гр. [PERSON] , 1984 р.н., з 2011 року працювала на ДП "Криворізька теплоцентраль", правонаступником якого є відповідач (ПАТ "Криворізька теплоцентраль"), 25.10.2016 позивачку переведено на посаду головного юрисконсульта та 03.02.2017 наказом від 03.02.2017 звільнено на підставі ч.3 ст. 38 Кодексу законів про працю України. (а.с. 13-21) Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 21.11.2018 у справі № 904/621/18 стягнуто з АТ «Криворізька теплоцентраль» на користь [PERSON] 112 878,77 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Вказаним судовим рішенням встановлено, що несвоєчасна виплата відповідачем матеріальної допомоги позивачу і стала підставою для звернення позивача до господарського суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. (а.с. 22-29) Згідно довідки ПАТ «Криворізька теплоцентраль» № 204/06 від 27.06.2017 середньоденна заробітна плата [PERSON] за грудень 2016 - січень 2017 року складає 861,67 грн. (а.с. 30) 12 лютого 2019 року [PERSON] звернулась до Покровського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції міста Кривий Ріг у Дніпропетровській області із заявою про відкриття виконавчого провадження з виконання судового наказу господарського суду Дніпропетровської області № 904/7538/17 від 13.02.2018 про стягнення з АТ «Криворізька теплоцентраль» на користь [PERSON] матеріальної допомоги в розмірі 18095,00 грн. (а.с. 31) Із банківської виписки АТ КБ «ПриватБанк» від 11.03.2019 вбачається, що 07.03.2019 на рахунок відкритий на ім`я [PERSON] від Покровського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції міста Кривий Ріг у Дніпропетровській області було зараховано за виконавчим документом 904/7538 грошові кошти в розмірі 1007,74 грн. (а.с. 32) Із банківської виписки АТ КБ «ПриватБанк» від 28.05.2019 вбачається, що 22.03.2019 на рахунок, відкритий на ім`я [PERSON] від Покровського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції міста Кривий Ріг у Дніпропетровській області було зараховано за виконавчим документом 904/7538 грошові кошти в розмірі 4166,12 грн. (а.с. 62) У позовній заяві [PERSON] зазначає, що постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.02.2018 у справі № 904/7538/17 в частині виплати їй матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі 18095,00 грн. не виконана в повному обсязі АТ «Криворізька теплоцентраль», а тому роботодавець повинен нести відповідальність передбачену частиною 2 статті 116 КЗпП України. Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Таким чином, установивши під час розгляду справи про стягнення середнього заробітку у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівнику не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а у разі непроведення його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. У разі непроведення розрахунку у зв`язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. У разі часткового задоволення позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила в заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-114цс13. Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівнику його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статті 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Водночас за положеннями частини 5 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Так, постановою Центрального апеляційного господарського суду від 21.11.2018 у справі № 904/621/18 встановлено обставини стосовно отримання [PERSON] матеріальної допомоги за постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.02.2018 року у справі № 904/7538/17, а саме те, що 05.02.2018 року АТ «Криворізька теплоцентраль» проведено повний розрахунок з [PERSON] заборгованості по заробітній платі та встановлено, що саме 05 лютого 2018 року є днем фактичного розрахунку роботодавця з працівником. (а.с. 22-29) Встановлені судовим рішенням Центрального апеляційного господарського суду від 21.11.2018 у справі № 904/621/18 обставини щодо проведення 05 лютого 2018 року АТ «Криворізька теплоцентраль» остаточного розрахунку заборгованості по заробітній платі з [PERSON] , за рішенням Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.02.2018 у справі № 904/7538/17, спростовують твердження позивача про фактичний розрахунок з нею АТ «Криворізька теплоцентраль» саме 22 березня 2019 року. Оскільки факт повного розрахунку із заробітної плати АТ «Криворізька теплоцентраль» з [PERSON] встановлений судовим рішенням в господарській справі, яке набрало законної сили, тому він не підлягає доказуванню під час розгляду цієї справи. Водночас надані позивачем довідки АТ КБ «ПриватБанк» про зарахування певних грошових сум 07 та 22 березня 2019 року на банківський рахунок відкритий на ім`я [PERSON] не свідчать про існування заборгованості по заробітній платі АТ «Криворізька теплоцентраль» перед [PERSON] , а лише засвідчують отримання грошових коштів від державної виконавчої служби в порядку примусового виконання судового рішення. За таких обставин суд приходить до висновку, що обставини зазначені у позовній заяві не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, а тому у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити у зв`язку з їх недоведеністю. У відповідності до ст. ст., 116, 117 КЗпП України,

Outcome: dismissed