Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

[PERSON] заявник по справі, народився 13.03.1947 року в с. Перепильченці Копайгородського району Вінницької області. У свідоцтві про його народження серії УК №129528, виданому 15.03.1947 року він зазначений як «Бондар Олександр Олексович», а його батьками [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). 16.02.1955 року його батьки одружились, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії ЯУ №047169, виданим Чкаловською сільською радою Криворізького району Дніпропетровської області, в якому відомості про подружжя зазначені російською мовою як «Боднар Алексей Федорович» та «Черний Татьяна Константиновна», спільне прізвище їх «Боднар», обидва народились в с. Перепильченці Кпайгородського району Вінницької області (а.с.8). Натомість як слідує з копії паспорту громадянина України та закордонного паспорту, виданих [PERSON] (рос.), українською мовою її анкетні дані пишуться як «Боднар Тетяна Костянтинівна», що народилася в с. Перепильченці Кпайгородського району Вінницької області (а.с.9, 10). 18.09.1997 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть, виданим 19.09.1997 року Виконкомом Вільнянської сільської Ради народних депутатів Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис №24 (а.с.11). Після смерті [PERSON], 1/2 частку належного йому за життя житлового будинку з надвірними побудовами, розташованого за адресою: вул. Зелена буд.12, с. Радгоспне, Криворізький район, Дніпропетровська область, успадкувала [PERSON] як його дружина, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом від 27.03.1998 року (а.с.12). 25.07.2016 року [PERSON] померла, свідченням чому є свідоцтво про її смерть серії 1-КИ №705125, видане 25.07.2016 року Виконавчим комітетом Вільненської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис №09 (а.с.13). За життя [PERSON] складено заповіт, посвідчений секретарем виконкому Вільненської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області за №58 від 06.08.2002 року, за яким все належне їй на момент смерті майно вона заповіла [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних долях. Заповіт є чинним, що слідує з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти / спадкові договори) (а.с.14, 44-45). Дослідженням витребуваної судом спадкової справи №647/2016 щодо спадщини [PERSON] (а.с.42-55) слідує, що після смерті [PERSON] із заявами про прийняття спадщини звернулися [PERSON] та [PERSON] Нотаріусом заведено спадкову справу, встановлено обсяг спадкового майна (житловий будинок з надвірними побудовами, розташований за адресою: вул. Зелена буд.12, с. Радгоспне, Криворізький район, Дніпропетровська область, а.с.52), місце відкриття спадщини, коло спадкоємців. Натомість постановою від 27.07.2018 року у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину спадкоємцю [PERSON] було відмовлено у звязку з тим, що із поданих ним документів, які підтверджують факт родинних відносин між ним та спадкодавицею [PERSON] вбачаються розбіжності, що унеможливлюють встановлення між ними родинних звязків як між матірю та сином (а.с.54). Як вказував заявник, що не спростовано в ході судового розгляду, саме при зверненні до нотаріуса було встановлено наявність розбіжностей у відомостях про батьків з його анкетними даними, де в одному випадку мати заявника зазначена як «Боднар Тетяна Костянтинівна», а батько «Бондар Олекса Федорович», а в іншому «[PERSON] / [PERSON]» (рос.) та «Боднар Олексій Федорович», що ускладнює встановлення між ними факту родинних відносин як між матірю, батьком та сином, що має істотне значення для прийняття ним спадщини після їх смерті. Спотворення прізвища та по-батькові батьків заявника в документах ставить під сумнів наявність між ними споріднення, кровного походження. Встановлення даного факту в судовому порядку надасть йому можливість довести дійсність наявності між ними родинних стосунків. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли від нього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника, зокрема права на спадщину. В розумінні ст.ст.2, 3 СК України, Рішення Конституційного Суду України № 5-рп/99 від 03.06.1999 року, мати, батько та син є близькими родичами кровного споріднення І ступеню. Той факт, що заявник [PERSON] та [PERSON] є сином та матірю, а [PERSON] та [PERSON] є сином та батьком підтверджується обсягом наданих заявником документів, проаналізованих судом, з яких чітко вбачається дійсність наявності між ними близьких родинних стосунків. Сам факт наявності у заявника свідоцтва про їх смерть, інших документів стосовно вказаних осіб (трудової книжки, пенсійного посвідченням, копій паспортів), зазначення спадкодавців в свідоцтві про його народження як батьків, територіальне походження його матері, батька та місце народження [PERSON] в своїй сукупності слугують черговим підтвердженням факту родинних відносин між померлими та заявником, що підтвердили не тільки заінтересовані особи, а й допитані судом свідки [PERSON], [PERSON] Відмінність в\~зазначенні прізвища\~заявника та\~його батьків,\~відомостей по-батькові\~дійсно має\~місце в\~документах,\~що стосуються\~їх особи.\~Аналізом документів,\~що видавались\~як на\~імя [PERSON],\~так і\~стосовно його\~рідних -\~батьків,\~суд приходить\~до висновку,\~що відмінності\~у написанні\~прізвища,\~по-батькові\~[PERSON],\~[PERSON]\~виникли в результаті помилкового перекладу по-батькові з російської мови на українську та допущення описки в прізвищі. Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у п.45 рішення у справі "Бочаров проти України" від 17.03.2011 року та у рішенні по справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року « … суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів…». Аналізом встановлених судом обставин справи та доказів, наданням їм оцінки в сукупності, суд приходить до висновку про доведеність факту родинних відносин між [PERSON], [INFO], та [PERSON] і [PERSON], а саме, що [PERSON], померлий 18.09.1997 року, та [PERSON], померла 25.07.2015 року, є батьками [PERSON], [INFO]. Зазначені обставини ніким не оспорюються, будь-яких заперечень чи доказів в їх спростування щодо родинних відносин між заявником та спадкодавцями суду не надано, а в ході судового розгляду не встановлено. З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що встановлення\~\~вказаного факту необхідно заявникові для реалізації своїх спадкових прав\~\~після смерті матері на належне їй за життя майно, у тому числі успадковане після смерті чоловіка [PERSON] батька заявника, а встановити даний\~\~факт в позасудовому порядку неможливо, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог із встановленням вказаного факту, який знайшов своє підтвердження належними, допустимими та достатніми доказами в їх сукупності та має для заявника істотне юридичне значення. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує ч.7 ст.294 ЦПК України, п.51 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати в цивільних справах», у звязку з чим понесені заявником судові витрати по справі відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved