Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

27.04.2015 року до суду із даним позовом звернулася [PERSON]. Посилається на те, що 13.05.2013 року близько 16:00 год. на сільській дорозі в селі Мельничне Турківського району Львівської області [PERSON] кинув каменем у її неповнолітнього сина [PERSON], чим спричинив йому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я. Просить суд стягнути солідарно з відповідачів, батьків малолітнього [PERSON], на її користь в інтересах її неповнолітнього сина, [PERSON], відшкодування спричиненої моральної шкоди в сумі 25000 гривень. В судовому засіданні позивачка та неповнолітній [PERSON] позов підтримали і надали суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. В судовому засіданні відповідачі позов не визнали і пояснили, що неповнолітній [PERSON] своєю неправильною поведінкою спровокував заподіяння їх сином шкоди. Вважають, що їх вина у заподіянні їх сином шкоди неповнолітньому [PERSON] відсутня: вони сумлінно виховували свого сина, не ухилялися від здійснення його виховання та нагляду, і їх не притягувалося до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання обов'язків щодо забезпечення необхідних умов навчання, життя та вихованя їх сина. В судовому засіданні малолітній [PERSON] пояснив, що 13.05.2013 року о 16:00 год. на сільській дорозі до нього пристали старші хлопці, в тому числі [PERSON], зняли із нього шапку та стали нею кидатися, кинули у болото, і він зі злості кинув у [PERSON] каменем. Вислухавши сторони, неповнолітнього [PERSON] та малолітнього [PERSON], дослідивши обставини справи, всі подані суду сторонами докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 13.05.2013 року близько 16:00 год. малолітній [PERSON] в ході конфлікту із неповнолітнім [PERSON], який є старшим за нього на чотири роки та першим розпочав конфлікт, кинув у останнього каменем, спричинивши легкі тілесні ушкодження. Заподіяна шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення відповідачів, батьків малолітнього, від здійснення виховання та нагляду за своїм сином. Кримінальне провадження за постановою слідчої [PERSON] закрито за відсутністю складу злочину - [PERSON] не досяг віку притягнення до кримінальної відповідальності, на час вчинення злочину мав 12 років. Наведені вище обставини підтверджуються матеріалами кримінального провадження № 12013150340000249 від 14.05.2013 року. Не довіряти даним доказам у суду підстав немає. Згідно зі статтею 55 Конституції України кожна особа має право захищати свої права і свободи будь-якими незабороненими законом способами від порушень і протиправних посягань. Відповідно до статті 23 Цивільного Кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. В Постанові Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року "Про судову практику розгляду судами цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди" зазначено, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, а також роз'яснено судам, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. В силу ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яа її завдала, за наявності її вини. Згідно зі ст. 1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою, відшкодовується її батьками, якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою. Враховуючи вік малолітнього [PERSON] на час вчинення злочину, обставини вчинення злочину, викладені малолітнім, які також підтверджуються матеріалами кримінального провадження (а.пр. 63), а також те, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення відповідачів, батьків малолітнього [PERSON], від здійснення виховання та нагляду за малолітнім сином: до своїх батьківських обов'язків вони ставилися і ставляться сумлінно, про що свідчить факт відсутності притягнення їх до адміністративної відповідальності, а також характеристики на сина із місця навчання та проживання, а тому суд вважає, що підстави для відшкодування батьками малолітнього заподіяної шкоди відсутні. Враховуючи наведені вище обставини у їх сукупності та вимоги закону, суд вважає, що відсутні законні підстави для задоволення позову. В силу п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" у зв'язку із тим, що позивачка звільнена від сплати судового збору, судові витрати підлягають віднесенню на рахунок держави.

Outcome: dismissed