Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

20.05.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Василівської сільської ради Болградського району, третя особа - [PERSON] , та просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: [ADDRESS] в таких частках: - на 2/3 частки, як спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] ; - на 1/3 частку, як за членом колгоспного двору. При цьому позивач посилається на те, що вищезазначений будинок відносився до колгоспного двору до складу якого входили його батько [PERSON] , який помер [INFO] , його мати [PERSON] , яка померла [INFO] та він позивач, тобто кожний придбав право власності на 1/3 частину житлового будинку. Після смерті батька його частку в житловому будинку успадкувала дружина, мати позивача. Після смерті [PERSON] позивач прийняв спадщину у встановленому законом порядку, але постановою приватного нотаріуса йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на ім`я померлої. Окрім цього позивачу рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно відмовлено в проведенні реєстрації права власності на його частку будинку, через відсутність правовстановлюючого документу на будинок. Тому позивач звернувся до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] в позовній заяві просить розглядати справу у його відсутності. Представник відповідача Василівської сільської ради Болградського району Одеської області до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , належав до типу колгоспного двору та до його складу входили члени цього двору: [PERSON] (помер [INFO] ), [PERSON] (помер [INFO] ) та [PERSON] - позивач по справі. На підставі ст.123 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла станом на 14 квітня 1991 року, кожен член колгоспного двору придбав право власності на майно цього колгоспного двору в рівних частках, тобто по 1/3 частки будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами. Це підтверджується довідкою №256 від 06.02.2019 року, виданою Василівською сільською радою (а.с.23). Відповідно до абз.2 п.6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, яка втратила чинність в 1996 році, не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. У сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних будинків) станом на 1991 рік здійснювалось шляхом внесення відповідного запису у погосподарській книзі сільської ради та відкриття особового рахунку на ім`я власника. Згідно ч.1 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року зі змінами та доповненнями, державна реєстрація прав є обов`язковою. В ч.4 ст.3 цього ж Закону визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Згідно із абз. 3 частини 3 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав власності, з подальшою видачею свідоцтва про право власності на об`єкти (індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них) , що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року, щодо яких раніше не здійснювалась державна реєстрація прав власності для осіб, за якими закріплені особові рахунки в погосподарських книгах відповідних сільських рад, здійснюється на підставі поданої заяви та виписки із зазначених книг, наданої виконавчим органом сільської ради (у разі, якщо такий орган не створений, - сільським головою) або відповідною архівною установою, а також інших документів, визначених у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно № 45538560 від 15.02.2019 року позивачу відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності на вищевказану частину житлового будинку через відсутність у нього правовстановлюючого документу на цю частину будинку (а.с.25). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Також, відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17.09.1999 року, виданого Василівською сільською радою Болградського району Одеської області, а/з 58, [PERSON] , помер [INFO] (а.с.14). Спадщину після його смерті прийняла дружина [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 05.11.1955 року (а.с.15), фактичним вступом в управління або володіння спадковим майном, відповідно до ст.549 ЦК Української РСР, що підтверджується довідкою Василівської сільської ради Болградського району № 256 від 06 лютого 2019 року (а.с.23) та спадковою справа № 802/00, заведеною державним нотаріусом Болградської районної державної нотаріальної контори, яка на деяке майно отримала свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с.16). Після цього відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 30.10.2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області, а/з №921, [PERSON] , померла [INFO] (а.с.13). Після її смерті відкрилась спадщина на усе належне померлій майно, в тому числі на 1/3 частину, яка належала їй та 1/3 частину, яку вона успадкувала після смерті чоловіка, а тому її частка в будинку склала 2/3. Позивач по справі [PERSON] є сином спадкодавця, що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28.03.1968 року, а/з №22, тобто відповідно до ст. 1261 ЦК він позивач являється спадкоємцем за законом першої черги, який прийняв спадщину фактом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини відповідно до ст. 1268 ч.3 ЦК України, що підтверджується довідкою Василівської сільської ради №256 від 06.02.2019 року (а.с.23) та матеріалами спадкової справи № 17Б/2019, заведеною державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса, з якої також вбачається, що на деяке майно спадкоємець вже отримав відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у м.Одеса від 16.01.2019 року, позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, у зв`язку з відсутністю документів що посвідчують право власності на житловий будинок та відсутня реєстрація права власності на житловий будинок за померлою. Іншій спадкоємець - дочка [PERSON] , яка є третьою особою по справі, спадщину у встановлені строки після смерті батьків не приймала, позовні вимоги [PERSON] визнала в повному обсязі, заперечень не має. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 82 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved