Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

13.05.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку площею 103,37 кв.м., в тому числі під будівлями - 52,2 кв.м., під землею - 51,15 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. У судове засідання представник позивача не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала і просила задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнали. Представники третіх осіб - Реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції та Миколаївської міської ради надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечували. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником 1/4 частини житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі- продажу від 01.10.1985 року за №2-3984. 28.11.1997 року рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради №716 передано у сумісну власність (співвласникам житлового будинку [ADDRESS]) [PERSON], [PERSON] та [PERSON] для обслуговування індивідуальних житлових будинків, господарських будівель земельну ділянку, площею 870 кв.м., що розташована по [ADDRESS]. На підставі вищевказаного рішення, 29.01.1998 року Миколаївською міською радою було видано громадянам України [PERSON], [PERSON], [PERSON] державний акт на право сумісної власності на землю серії І-МК №025398 від 29.01.1998р., зареєстрований в книзі записів державних актів за №1417, розміром 0,0870 га за адресою: [ADDRESS]. Судом також встановлено, що станом на січень-лютий 1998 року в Миколаївській міській раді були відсутні бланки державних актів на право сумісної власності у зв'язку із чим, посадовими особами Миколаївської міської ради, видавались державні акти на право сумісної власності на землю на бланках державних актів на право приватної власності на землю, шляхом внесення коректування засобами машинописного друку в слово «приватна», та заміну його на «сумісна». 19.10.2012 року рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва було визначено частки співвласників у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0870 га, розташовану у [ADDRESS], у наступному порядку: [PERSON] - 42/100 часток, [PERSON] - 22/100 часток, [PERSON] - 36/100 часток. Визнано за [PERSON] право власності на 18/100 часток земельної ділянки, що розташована по [ADDRESS]. Рішення набрало законної сили 30.10.2012р. [INFO] померла співвласниця земельної ділянки [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть 21.11.2001р. зроблено актовий запис №5485. її спадкоємцем є відповідачка [PERSON] . [INFO] померла співвласниця земельної ділянки [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть 21.08.2008р. зроблено актовий запис №3951. її спадкоємцями є відповідачі [PERSON] та [PERSON]. 22.11.2013 року рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва було розділено між співвласниками [PERSON], [PERSON], [PERSON] Миколаївсною, [PERSON] земельну ділянку загальною площею 0,0870 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Виділено [PERSON] земельну ділянку площею 103,37 кв.м., в тому числі під будівлями - 52,2 кв.м., під землею 51,15 кв.м. Рішення набрало законної сили 03.12.2013р. Згідно ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Тобто власник отримує призначену йому частку у приватну власність. 10.12.2013 року вищевказаній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 4810136300:01:012:0019, що підтверджується відповідною довідкою. При зверненні до Реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції представника позивача із заявою про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, їй було усно відмовлено у прийнятті документів на підставі ч. 2. ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», згідно якої не приймаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме право власності на нерухоме майно, тобто право власності на земельну ділянку. Відповідно до п. 57 Постанови КМУ №868 від 17.10.2013р. «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», державна реєстрація права власності на об'єкт нерухомого майна, що утворився у результаті поділу, виділу частки з об'єкта нерухомого майна або об'єднання об'єктів нерухомого майна, проводиться державним реєстратором органу державної реєстрації прав з видачею свідоцтва на кожний новостворений об'єкт нерухомого майна. Пунктом 59 вказаного Порядку №868, встановлено, що для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новосформовану земельну ділянку в разі формування земельної ділянки шляхом поділу або об'єднання раніше сформованих земельних ділянок заявник подає документ, що підтверджує виникнення права власності на раніше сформовану земельну ділянку. У відповідності до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про Державний земельний кадастр», документи, які є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, мають відповідати таким вимогам документи не мають містити підчищення або дописки, закреслені слова чи інші не обумовлені в них виправлення, орфографічні та арифметичні помилки, бути заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст. Згідно п. 2.4. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), затвердженої наказом Державним комітетом України по земельних ресурсах N28 від 15.04.1993р., що діяв на час складання державного акту про право сумісної власності від 29.01.1998р., при заповненні бланків державних актів на право власності на землю, постійного користування землею і договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) всі записи мають бути зроблені чітко і акуратно, помарки і виправлення не допускаються. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Чинним законодавством України не передбачено порядку внесення виправлень до правовстановлюючих документів, до дублікатів зазначених документів, в тому числі й до інших примірників цих документів. Таким чином, на теперішній час, орган, що видав державний акт про сумісне право на землю не може самостійно внести зміни до такого акту, що нададуть змогу вважати його дійсним. Разом з тим, неможливим є й отримання дублікату або нового державного акту на землю, оскільки з 1 січня 2013 року набув чинності Закон України «Про державний земельний кадастр», відповідно до якого, державні акти на право власності на землю не видаються. Документом, що посвідчує право власності, є свідоцтво на право власності, отримане у територіальному органі Державної реєстраційної служби (Держреєстрі), а також витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно або Державного земельного кадастру (ст. 30 Закону України «Про Державний земельний кадастр», ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", п. 4. ст. 32 Закону України «Про Державний земельний кадастр»). Згідно з положеннями статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, на підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме за позивачем належить визнати право власності на земельну ділянку площею 103,37 кв.м., в тому числі під будівлями - 52,2 кв.м., під землею - 51,15 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved