Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт смерті громадянина України [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], померлого в м. Стаханові, Луганської області 01.06.2016 року, допустивши негайне виконання рішення у справі. В обґрунтування своєї заяви [PERSON] посилається на те, що 01.06.2016 року в м. Стаханові, Луганської області на території непідконтрольній державної влади України помер його батько [PERSON] у віці 84 років. Підтвердженням вказаного факту є лікарське свідоцтво про смерть № 173 від 02.06.2016 року. Також зазначив, що встановлення факту смерті необхідно йому для отримання свідоцтва про смерть батька та його державної реєстрації. Враховуючи вищевикладене заявник був вимушений звернутися з заявою про встановлення факту смерті до суду (а. с. 2). Заявник [PERSON] в судове засідання не зявися, надавши суду заяву про розгляд заяви про встановлення факту смерті за його відсутності. Представник заінтересованої особи Московський відділ державної РАЦС ХМУЮ в судове засідання не зявився, про день та час розгляду заяви сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги заявника обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. На\~\~обґрунтування\~\~обставин,\~\~викладених у заяві,\~\~заявником до\~\~матеріалів справи надано наступні докази. Відповідно до свідоцтва про народження серії ЯД №957236 від 03.04.1953 року [PERSON] народився 22.03.1953 року та батьком вказаний [PERSON], українець (а. с. 8). Як вбачається з довідки про причину смерті (до форми № 106/у№ 173) № 173 від 02.06.2016 року [PERSON], помер 01.06.2016 року, у зв'язку з хронічною серцевою недостатністю ІІ-Б дифузний кардіосклероз на фоні гіпертонічної хвороби. Вказана довідка посвідчена печаткою Луганської Народної Республіки (а. с. 5). Відповідно до\~\~лікарського свідоцтва про смерть № 173 від 01.06.2016 року [PERSON], [INFO], помер 01.06.2016 року в державі ЛНР (а. с. 5). 16.08.2016 року листом № 4371/15.6-04-04 Московським районним у м. Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області [PERSON] відмовлено у проведенні державній реєстрації смерті [PERSON], який помер 01.06.2016 року у м. Стаханов, Луганської області, оскільки заявником подано документ, виданий на території, де органи державної влади\~\~України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а. с. 9). У відповідності до вимог ст. ст.\~10,\~11 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно ч. 1\~ст. 234 ЦПК України\~в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 ч. 2\~ст. 234 ЦПК України\~визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у\~постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~(далі - Постанова) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 8 ч. 1\~ст. 256 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України визначені\~ст. 257-1 ЦПК України. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану врегульовано\~Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану". Згідно\~ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану"\~державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. У відповідності до приписів Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої\~наказом МОЗ України від 08.08.2006 N 545, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 р. за N 1152/13026, для забезпечення реєстрації смерті в органах реєстрації актів цивільного стану закладом охорони здоров'я видається лікарське свідоцтво про смерть (форма N 106/о). Лікарське свідоцтво про смерть видається такими закладами охорони здоров'я: лікарнями, амбулаторно-поліклінічними закладами, диспансерами, пологовими будинками, санаторіями, патолого-анатомічними бюро, бюро судово-медичної експертизи. Факт, який просить встановити заявник, має для нього юридичне значення, оскільки встановлення факту смерті його батька є підставою для державної реєстрації смерті, отримання свідоцтва про право на спадщину та не суперечить вимогам законодавства і відповідає законним інтересам заявника. З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту смерті підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 4\~ст. 257-1 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного і

Outcome: approved