Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідачки, про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що остання не цікавиться її долею, не приймає будь-якої участі у її вихованні, будь-які кошти на утримання не надає тощо… Ухвалою суду від 13.05.2021 року залучено до участі у справі орган опіки та піклування за місцем фактичного проживання відповідачки - виконавчий комітет Сатанівської селищної ради Городоцького району Хмельницької області (а.с.47). В судовому засіданні позивачка та її представниця позовну заяву підтримали у повному обсязі, вказують, що відповідачка не приймає жодної участі у вихованні дитини, не цікавиться її життям, а отже не виконує своїх жодних обов`язків, як матір. Крім того, вказують що відповідачка допускала фізичне та психологічне насильство по відношенню до доньки, не сплачує присудженні їй судом аліменти, залишила дитину проживати з батьком, а сама влаштовує своє особисте життя у іншому населеному пункті. Відповідачка проти задоволення позову заперечила у повному обсязі, вважає його надуманим та безпідставним. Вказує, що вона бажає спілкуватись із дитиною, але на даний час між ними існує конфлікт, оскільки донька не бажає щоб її хтось контролював у повсякденному житті. Окремо від дитини вона змушена проживати, оскільки її вигнав із будинку чоловік. Аліменти дійсно не сплачувала, оскільки довгий час не знала про існування такого судового рішення, а на даний час здійснює догляд за хворим батьком та не працевлаштована і не має доходів. Крім того вказує, що донька відмовляється брати у неї будь-які кошти. Представниця третьої особи без самостійних вимог на предмет спору виконавчого комітету Городоцької міської ради Хмельницької області Маршалок Л.В. в судовому засіданні проти позову заперечила, вказує, що донька в силу перехідного віку має конфлікт із матір`ю, обставини, які б свідчили про необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав органом опіки не встановлені. Представниця третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - виконавчого комітету Сатанівської селищної ради Городоцького району Хмельницької області в судове засідання не з`явилася, проте подала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову заперечила (а.с. 76). Суд, заслухавши пояснення сторін (їх представників), дослідивши матеріали справи в межах наданих доказів, приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження позивачки - [PERSON] [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Позивачка зареєстрована та проживає з батьком за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Городоцької міської ради Хмельницької області (а.с.6). З вищевказаної довідки також вбачається, що разом із донькою зареєстрована її матір - [PERSON] , однак за вказаною адресою на даний час не проживає. Як вказує відповідачка, вона змушена була залишити зареєстроване своє місце проживання через конфлікти з чоловіком, на даний час проживає у іншому населеному пункті в будинку свого співмешканця. Вказує, що стосунки із донькою погіршились протягом останніх двох років, остання почала допізна затримуватись на прогулянках, негативно реагувала на спробу контролю за її поведінкою зі сторони матері. У свою чергу, позивачка вказує, що матір забороняла їй довго гуляти, надміру її контролювала, примушувала допомагати по господарству, застосовувала до неї фізичне та психологічне насильство. Натомість батько її не контролює, дозволяє бути самостійною. В той же час сторони визнають, що із молодшою дитиною відповідачки - сином [PERSON] , в матері складаються приязні стосунки, останній періодично проживає з матір"ю, вона ним опікується та допомагає йому, через що в нього погіршились стосунки із сестрою, бабусею та батьком, і нещодавно він втік з дому та пішов проживати до матері. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] (бабуся позивачки по батьковій лінії) у своїх показаннях зазначила, що повернулась проживати разом із сином 2020 року, раніше проживала тут до 2011 року, з невісткою не спілкується, перебуває у неприязних стосунках. Раніше обоє батьків дитини зловживали алкогольними напоями, однак на даний час про такі факти їй не відомо. Вказала, що онука телефоном скаржилась їй на те, що матір била її та батька, приходила додому в стані алкогольного сп`яніння, саме тому вона повернулась сюди проживати. Свідок вказала, що її також бив її син (чоловік відповідачки), однак вона вважає винуватою у цьому саме її невістку - [PERSON] . Також свідок вказує негативно охарактеризувала свого молодшого онука [PERSON] , оскільки він слухається лише матір, а не її. Також свідок вказала, що матір не опікується дітьми, жодним чином їх не підтримує. Проте, на уточнюючі запитання вказала, що відповідачка дійсно приносила певні продукти харчування дітям, але це було не часто. Допитана у якості свідка [PERSON] (хрещена матір та тітка позивачки) вказала, що у 2020 році вона приїхала в село, по місцю проживання [PERSON] , де була відсутня і не проживала з 2011 року. З відповідачкою перебуває у неприязних стосунках. Їй відомо зі слів позивачки, що стосунки з матір"ю у неї погіршились з 2020 року, коли вона побила її та батька. Також вказує, що [PERSON] до сина завжди ставилась краще ніж до доньки. Допитана у якості свідка [PERSON] (класний керівник позивачки) у своїх показаннях в суді вказала, що їй відомо зі слів позивачки, що матір із нею не проживає з червня 2020 року, а батько постійно на заробітках. Дитина проживає з бабусею, сама себе доглядає, виконує домашні обов`язки. Свідок вказала, що на її думку матір не достатньо цікавиться протягом останніх двох років життям дитини, однак підтвердила, що минулого року матір відвідувала батьківські збори, однак в подальшому їх перестали проводити через карантинні обмеження і з батьками вчителі спілкуються лише дистанційно. Також зі слів свідка, [PERSON] їй декілька разів телефонувала та цікавилась питаннями щодо ЗНО, однак на думку свідка мати сама могла взнати відповідні відомості в мережі Інтернет чи у доньки. Також між ними була розмова на підвищених тонах, оскільки свідок відпустила [PERSON] в період навчання у поїздку до м. Львова із її хрещеною [PERSON] без відома матері. Свідок вказує, що між донькою та матір`ю має місце конфлікт, можливо це такий спосіб протесту підлітка. Проаналізувавши показання свідків, суд приходить до висновку, що показання свідків [PERSON] та [PERSON] є суб`єктивними та упередженими оскільки дані свідки перебувають у неприязних стосунках із відповідачкою, що ними визнається. З цих підстав вони, в тій частині, у якій не узгоджуються з рештою здобутих доказів у справі, не можуть бути взятими судом до уваги. Зокрема це стосується ніби то численних випадків насильства з боку матері по відношенню до дитини, а також підстав залишення відповідачкою місця проживання (що ніби то [PERSON] залишила проживати дітей з батьком власної волі). Згідно постанови судді Городоцького районного суду Хмельницької області від 30.04.2020 року вбачається, що [PERSON] притягалась до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП за вчинення психологічного насильства відносно її доньки [PERSON] та сина [PERSON] (а.с. 8). Також, згідно постанови судді Городоцького районного суду Хмельницької області від 02.11.2020 року вбачається, що [PERSON] притягалась до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП по факту ухилення від виконання батьківських обов`язків відносно своїх дітей. Однак, як вбачається із резолютивної частини вказаної постанови суддею не вирішено питання про винуватість чи невинуватість останньої, а провадження у справі закрито за ст.38 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності (а.с.9). З характеристики навчального закладу Великояромирського ліцею відносно учениці 11 класу [PERSON] вбачається, що остання характеризується виключно позитивно. В той же час вказується, що матір з 27.03.2020 року з дитиною фактично не проживає, не цікавиться успіхами дитини та її стосунками з однолітками. В січні-лютому поточного року матір неодноразово у телефонних розмовах грубила класному керівнику, погрожувала поліцією (а.с. 12). Оцінюючи вказаний доказ, суд вважає, що така характеристика має розбіжності із показаннями свідка [PERSON] , яка в суді спростувала факт того, що мати зовсім не цікавиться життям та навчанням доньки. В той же час вбачається, що між матір"ю та свідком (класним керівником її доньки) має місце конфлікт з приводу поїздки доньки у м. Львів без відома матері у навчальний період з дозволу [PERSON] . За таких обставин і показання свідка [PERSON] є відносно об`єктивними, та приймаються судом лише в тій частині, в якій вони не суперечать та узгоджуються з іншими здобутими у справі доказами. З довідки-розрахунку по виконавчому провадженню №62636992 вбачається, що [PERSON] заборгувала аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей на загальну суму 19366 грн. 44 коп. (а.с.14). Відповідачка вказує, що про судове рішення з цього приводу дізналась лише при отриманні копії позовної заяви, до органів ДВС її не викликали. Також вказує, що на даний час здійснює догляд за хворим батьком, ніде не працює, отримує тимчасові заробітки допомагаючи людям по господарству. Також вказує, що донька у категоричній формі відмовляється приймати від неї будь-яку допомогу. Дану обставину підтвердила і сама [PERSON] , вказавши, що не бажала від матері отримувати будь-яких коштів. В матеріалах справи також міститься висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Городоцької міської ради Хмельницької області від 17.06.2021 року, з якого вбачається, що орган опіки та піклування вважає за недоцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] . На засіданні вказаного органу було встановлено, що на даний час між донькою та матір`ю склались неприязні стосунки, що і слугувало підставою для даного позову. Однак задоволення такого позову може призвести до остаточного руйнування зв`язків між матір`ю та донькою. (а.с.77-79). У відповідності до ст.165 СК України, право звернутися з позовом до суду про позбавлення батьківських прав має в тому числі і сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч.1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення п..2 ч.1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. На підставі ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень… В той же час, ч.6 ст.81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). За обставин недоведеності свідомого нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками, а також наявності конфлікту між колишнім подружжям, які не можуть дійти порозуміння у питаннях виховання спільної дитини, а також те, що матір дитини проти позбавлення батьківських прав заперечує, суд не вбачає однозначних та очевидних обґрунтувань для висновку про наявність правових підстав для позбавлення її батьківських прав. Сам факт створення відповідачкою сім"ї з іншим чоловіком, що слугувало основою конфлікту з колишнім чоловіком, і як наслідок з донькою, не може ставитись в основу неналежного виконання відповідачкою батьківських обов`язків. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 (зі змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку про безпідставність заявленого позову, оскільки позивачкою не доведено належними та допустимими доказами умисних фактів ухилення відповідачки від участі у вихованні дитини в такій мірі, що давало б підстави для застосування до неї такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав.

Outcome: dismissed