Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

31 серпня 2018 року акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі АТ КБ «Приватбанк») в особі свого представника (за довіреністю) Кіріченка В.М. пред'явило вказаний позов, посилаючись на наступні обставини. [PERSON] з метою отримання банківських послуг 28.03.2013 р. підписала заяву без номеру, згідно якої отримала кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, та підтвердила факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування. Пунктами 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг перед- бачено зміна (зменшення або збільшення) кредитного ліміту. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кре- дитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати ко- місії на умовах, передбачених цим договором; слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту згідно п.2.1.1.5.7 договору, у відповідності до п.2.1.1.5.6 на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту, оплати винагороди бан- ку. У порушення зобов'язань за кредитним договором, відповідач станом на 13.06.2018 р. має за- боргованість в розмірі 14876,31 грн., з яких: 7558,17 грн. нараховані відсотки за користування кре- дитом; 6853,47 грн. нараховано пені; а також відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання ба- нківських послуг 500 грн. штраф (фіксована частина) та 684,59 грн. (процента складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «Приватбанк». Представник позивача у судове засідання не з'явився, надіслав заяву, в якій просив справу розглянути у відсутність представника "Приватбанку", позовні вимоги підтримав. 26 жовтня 2018 року до суду надійшла заява відповідача про застосування строків позовної давності, в якій вона просила відмовити у позові у зв'язку із спливом позовної давності, вказувала на те, що відповідно до ч.1 ст.361 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його пору- шила. На підтвердження обґрунтованості суми, що підлягає стягненню, позивач надав 2 розрахун- ки заборгованості - станом на 13.06.2018 р. та станом на 31.08.2015 р., проте, згідно роздруківки з системи «Приват 24», прострочена заборгованість за кредитом існувала ще до 31.08.2015 р. таким чином, прострочена заборгованість виникла ще у 2014 році, тобто за межами трьохрічного строку звернення позивача із позовом, що розглядається. 11 січня поточного року від представника АТ КБ «Приватбанк» до суду надійшов відзив на заяву, в якому просив відмовити у задоволенні заяви про застосування позовної давності, посилав- ся на те, що відповідно даного договору, відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку у розмірі 2000 грн., видано кредитну картку, яка є поновлювальною кредитною лі- нією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову ко- ристуватися нею в межах строку дії картки. Відповідно до Правил користування карткою, строк дії картки вказано на ліцевій стороні картки (місяць та рік), карта діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк перевипущеної картки до останнього дня грудня 2019 року. Позивач звернувся з позовом до відповідача 22.08.2018 р., тобто до спливу строку позовної давності. Таким чином, обставини, на які посилається відповідач не відповідають дійсності, а строк позовної дав- ності дотримано позивачем. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала, проте, просила застосувати строк позовної давності не до картки, а до особового рахунку. Заслухавши пояснення і доводи відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами був укладений договір без номеру від 28.03.2013 р., за яким [PERSON] отримала кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Пунктами 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено зміна (зменшення або збільшення) кредитного ліміту. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та ін- ших витрат. Договір складається із заяви [PERSON] про приєднання до умов і правил надання банків- ських послуг, витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витягу з умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку (копії а.с.а.с.8а-24). Як вбачається з копії рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 14.07. 2016 р. (а.с.70), шлюб зареєстрований 06.09.2014 року між [PERSON] та [PERSON]. розірвано, після розірвання шлюбу останній залишено прізвище «[PERSON]». Розрахунками заборгованості (а.с.5-6,7-8) підтверджується заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором без номеру від 28.03.2013 р. Так, станом на 31.08.2015 р. [PERSON] має заборгованість за кредитом в сумі 1999,121 грн. та за процентами в сумі 63,46 грн., та станом на 13.06.2018 р. в розмірі 14876,31 грн., яка складається з заборгованості: за відсот- ками в сумі 7558,17 грн., за пенею в сумі 6853,47 грн., по штрафам в сумі 1184,59 грн. Відповідно до п.2.1.1.5.5, п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг (зворот а.с. 19), позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його викори- стання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених да- ним договором. У разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу Банку виконати зобов'я- зання з повернення кредиту, оплати винагороди Банку. Пунктом 2.1.1.7.6 згаданих Умов передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, по- зичальник зобов'язується сплатити Банку штраф (зворот а.с.19). Згідно даних з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, АТ КБ «Приватбанк» пройшло останню реєстрацію у зазначеному реєстрі юридичних осіб 12.02.2018 р. і володіє банківською ліцензією на право надання банківських послуг (а.с.27-28). Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова устано- ва (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити про- центи. За змістом ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника про- центів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одер- жання процентів встановлюється договором… У разі відсутності іншої домовленості сторін про- центи виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як передбачено ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кі- лькості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно став- ляться. Згідно ст.530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як передбачено ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання грошового зобов'язання. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або викона- ння з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, вс- тановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої ві- дмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Як передбачено ч.ч.1,3 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'я- зання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошо- вого зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Судом встановлено, що [PERSON] порушила договірні зобов'язання, в результаті чого виникла заборгованість в розмірі 14876,31 грн., таким чином у банка виникло право вимагати по- вернення наданих кредитних коштів та сплати процентів із застосуванням передбачених догово- ром штрафних санкцій. Вирішуючи питання щодо застосування позовної давності до заявлених вимог банку суд дійшов висновків про таке. Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три ро- ки. Статтею 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується, зокре- ма, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За змістом ч.3 ст.254 ЦК України, строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне чис- ло останнього місяця строку. Згідно зі ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як вбачається з правових позицій, викладених у постанові Верховного Суду України від 19. 03.2014 р. у справі № 614цс14, яка була ухвалена за наслідками перегляду цивільної справи за по- зовом ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних плате- жів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії до- говору. Аналогічні правові позиції викладені і в постанові Верховного Суду від 30.05.2018 р. у сп- раві № 181/467/17, стороною в якій було ПАТ КБ «Приватбанк». Зокрема, у цьому судовому рі- шенні зазначено, що висновок судів попередніх інстанцій про початок перебігу позовної давності з моменту внесення позичальником останнього платежу на погашення кредитної заборгованості є по-милковим. Згідно з умовами та правилами, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня дії картки, а не закінченням строку дії договору. Такий висно- вок узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду України від 19.03.2014 р. у справі № 6-14цс14, від 23.11.2016 р. у справі № 6-2104 цс16. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в по- становах Верховного Суду. Правилами користування карткою передбачено, що строк дії картки вказано на лицевій сто- роні картки. Картка діє до останнього дня місяця, зазначеного на лицевому боці картки. Згідно довідки, виданої АТ КБ «Приватбанк» (а.с.63), [PERSON], згідно з кредитним договором б/н, отримала картки № [NUMBER]; № [NUMBER]; № [NUMBER]; № [NUMBER]; [NUMBER], термін дії останньої картки 12/19. Оскільки позивач звернувся до суду із вказаним позовом 31.08.2018 р, а термін дії картки до грудня 2019 року, перебіг позовної давності не сплив. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Ко- дексом. Згідно ч.3 ст.83 ЦПК України, відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог що- до предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не виконала зобов'я- зання у строк, встановлений договором, жодного доказу на підтвердження своєї позиції щодо закі- нчення строку позовної давності до суду не надала. За таких обставин, вважає суд, позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором мають бути задоволені в повному обсязі. Крім того, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем в сумі 1762 грн., відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved