Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Офіс центр, ЛТД», [PERSON] » про захист честі, гідності, ділової репутації; визнання інформації недостовірною, а також її спростування та стягнення моральної шкоди. До початку розгляду справи по суті позивачка замінила первісних відповідачів належним відповідачем, а саме Товариство з обмеженою відповідальністю «Рік-Стар». Позовні вимоги обґрунтовані тим, що станом на день подання позову [PERSON] виконує обов`язки головного лікаря комунальної установи «Обласний центр медико -соціальної експертизи» Запорізької обласної ради. Вказану посаду вона обіймає на підставі розпорядження Запорізької обласної ради від 23.01.2015 № 10-св. Все своє життя та професійну діяльність позивачка присвятила медицині, оскільки в 1984 році закінчила Запорізький медичний інститут за спеціальністю «Лікувальна справа» та вже понад 30 років працює лікарем, постійно підвищує свою кваліфікацію як фахівець у даній галузі. Зазначає також, що з 1997 року почала працювати головним лікарем Запорізького обласного центру Медико - соціальної експертизи, який зараз має організаційно - правову форму комунальної установи «Обласний центр медико -соціальної експертизи» Запорізької обласної ради (ідентифікаційний код 19282314). [PERSON] вказує, що під її керівництвом вказаний комунальний медичний заклад акредитовано Головною акредитаційною комісією Міністерства охорони здоров`я України, що безумовно свідчить про якість проведеної роботи та її компетентність як виконуючого обов`язки головного лікаря. Також вказує, що її неодноразово нагороджено почесними грамотами та відзнаками за значний особистий внесок в організацію медико - соціальної експертної допомоги населенню області, високий професіоналізм та відданість справі. [PERSON] зазначає, що у газеті «Горожанин-Информ» випуск № [NUMBER] від [INFO] розміщена стаття з її фото та вказано наступне: /цитата/ «Запорожский ОЦМСЭ - коррупционные реалии. Последние четыре года исполняет обязанности главного врача КУ «ОЦМСЭ» [PERSON] Возглавляемое ею учреждение у многих прочно ассоциируется с коррупционными скандалами, так или иначе связанными с деятельностью ОЦМСЭ. В сети Интернет есть достаточно информации касательно деятельности медиков, напрямую связанных с вышеупомянутым учреждением. [INFO] - в Запорожье на взятке задержана заведующая отделением больницы, обещавшая пациенту оформить инвалидность. [INFO] - в Запорожье врача областной больницы судили за взятку в $ 1000. [INFO] - в Запорожье на взятке задержали врача невролога. [INFO] - в Запорожье за взятку задержали врача городской больницы. [INFO] - запорожского врача, требовавшего взятку за продление инвалидности, оштрафовали и отпустили. [INFO] - в Запорожье на взятке задержали врача. [INFO] - в Запорожье заведующая отделением больницы требовала взятку за назначение инвалидности. [INFO] - в Запорожье задержали медика, который оформлял инвалидность за $1 тыс. «Все эти скандальные публикации в СМИ связаны с коммунальным учреждением «Областной центр медико-социальной экспертизы» Запорожского облсовета, и.о. главного врача которого является [PERSON] . Спрашивается, могла ли руководитель ОЦМСЭ об этом не знать? Едва ли. В преддверии сессии Запорожского облсовета, на которой должны решатся вопросы о назначении руководителей коммунальных предприятий, кандидатура [PERSON] активно обсуждается в Интернете. [PERSON] является рекордсменом в качестве исполняющего обязанности главного врача Запорожского КУ «ОЦМСЭ» - почти четыре года. Но вот убирать приставку «и.о.» перед ее фамилией депутаты не хотят, хоть ты тресни. Что только она не делала, чтобы избавиться от нее. Даже письма в свою поддержку от подчиненных сотрудников пыталась выдавливать. Но воз и ныне там. Видимо, что-то все же не так в датском королевстве. Возможно, все потому, что чем дальше, тем больше интересных фактов открывается в трудовой биографии [PERSON]. Например, шесть лет назад два врача, которые работали в Пологовской медико-социальной экспертизе, подчиненной тогда [PERSON], были пойманы при получении взятки за назначение группы инвалидности. И что же, вместо уголовного дела оба были просто уволены в срочном порядке по собственному желанию. А уже через несколько месяцев - по-тихому восстановлены на работе. И продолжают там работать до сих пор. Видимо, именно так в КУ «ОЦМСЭ» понимают закон о противодействии коррупции. Хотя, вполне очевидно, что такие «специалисты» [PERSON] заурядно нужны. Не самой же ей брать мзду с потенциальных инвалидов. Слова из романа Ильфа и Петрова , которые мы привели в начале публикации, принадлежат некому Фунту, имеющему необычную специальность - «сидеть за других» жуликов и взяточников. Интересно, востребована ли такая профессия в нынешнее коррупционное время? Ведь пока правоохранители с коррупцией по-настоящему не борются! При том, что работы для них непочатый край - что невооруженным глазом видно из приведённых выше примеров. Что, ж теперь слово за депутатами областного совета. Но захотят ли они очистить от коррупционеров организацию, призванную помогать страдающим людям, вопрос на сегодня открытый. В любом случае крайне важно получать исчерпывающую информацию о работе ведомства [PERSON], для чего было бы логично, если бы депутаты заслушали ее отчет о работе, могли задать вопросы о том, почему за ОЦМСЭ под ее руководством тянется шлейф коррупционных скандалов. В противном случае будет очередное слепое голосование по кадровому вопросу, и человек из пришлого - а [PERSON] с разными формулировками занимает свою должность с марта 1997 года - снова будет принимать решение, от которых зависит будущее многих людей, в том числе воинов, пострадавших в АТО.» В обґрунтування своєї позиції позивачка акцентує увагу, що автор робить висновки про те, що діяльність комунальної установи пов`язана з корупційними скандалами, а вона як виконуюча обов`язки головного лікаря порушує норми закону про протидію корупції. Позивачка зазначає, що дана інформація, вказана у газеті, жодним чином не підтверджуються, є недостовірною, такою що порочить її честь, гідність і ділову репутацію, а тому вона вправі вимагати, щоб інформація була спростована, визнана недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію та за змістом позову просить суд визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] інформацію, розміщену у газеті «Горожанин-Информ» випуск № [NUMBER] від [INFO], а саме: «Все эти скандальные публикации в СМИ связаны с КУ «Обласной центр медико-социальной экспертизы» Запорожского облсовета, и.о. главного врача которого является [PERSON] . И это далеко не все материалы», «Возглавляемое ею учреждение у многих прочно ассоциируется в коррупционными скандалами, так или иначе связанными с деятельностью ОЦМСЭ», «Что она только не долала,чтобы избавиться от нее. Даже письма в свою поддержку от подчиненных сотрудников пыталась выдавливать», «Хотя вполне очевидно, что такие «специалисты» [PERSON] заурядно нужны. Не самой же ей брать мзду с потенциальных инвалидов», «За ОЦМСЭ под ее руководством тянется шлейф коррупционных скандалов». Спростувати інформацію, розміщену у газеті «Горожанин-Информ» випуск № [NUMBER] від [INFO], а саме: «Все эти скандальные публикации в СМИ связаны с КУ «Обласной центр медико-социальной экспертизы» Запорожского облсовета, и.о. главного врача которого является [PERSON] . И это далеко не все материалы», «Возглавляемое ею учреждение у многих прочно ассоциируется в коррупционными скандалами, так или иначе связанными с деятельностью ОЦМСЭ», «Что она только не долала,чтобы избавиться от нее. Даже письма в свою поддержку от подчиненных сотрудников пыталась выдавливать», «Хотя вполне очевидно, что такие «специалисты» [PERSON] заурядно нужны. Не самой же ей брать мзду с потенциальных инвалидов», «За ОЦМСЭ под ее руководством тянется шлейф коррупционных скандалов» шляхом зобов`язання відповідача опублікувати текст рішення по даній справі у газеті «Горожанин-Информ» та стягнути моральну шкоду в розмірі 60 000 (шістдесят тисяч) гривень. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити з підстав, викладених в ньому. Представник відповідача позовні вимоги не визнав в повному обсязі, надав суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову. В відзиві відповідач по-перше посилається на те, що позивачка є публічною особою та інформація критичного характеру, яку вона просить визнати недостовірною та спростувати, стосується її саме як публічної особи та її професійної діяльності на посаді керівника комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради, а тому [PERSON] повинна бути готовою до неї (критики), оскільки межа допустимої критики щодо неї є значно ширшою. По-друге, відповідач у відзиві посилається на те, що розповсюджена інформація викладена у формі оціночних суджень, які відповідно до діючого національного та міжнародного законодавства не підлягають спростуванню. Також вказує, що оспорювана інформація є лише вираженням особистого погляду автора, його особистою думкою, припущенням на ті події, які він описує, та має в собі в певній мірі оціночне судження дій публічної особи щодо її професійної діяльності. По-третє, зазначає, що позивачкою не надано доказів в обґрунтуванням розміру моральної шкоди та взагалі доказів завдання такої шкоди. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами суд встановив наступне. [PERSON] виконувала обов`язки головного лікаря комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради. [INFO] в газеті «Горожанин-Информ» № [NUMBER] (462) опублікована стаття під назвою «Запорожский ОЦМСЭ - коррупционные реалии». Далі за текстом міститься спірна публікація наступного змісту (словами оригіналу): «Последние четыре года исполняет обязанности главного врача КУ «ОЦМСЭ» [PERSON] Возглавляемое ею учреждение у многих прочно ассоциируется с коррупционными скандалами, так или иначе связанными с деятельностью ОЦМСЭ. В сети Интернет есть достаточно информации касательно деятельности медиков, напрямую связанных с вышеупомянутым учреждением. [INFO] - в Запорожье на взятке задержана заведующая отделением больницы, обещавшая пациенту оформить инвалидность. [INFO] - в Запорожье врача областной больницы судили за взятку в $ 1000. [INFO] - в Запорожье на взятке задержали врача невролога. [INFO] - в Запорожье за взятку задержали врача городской больницы. [INFO] - запорожского врача, требовавшего взятку за продление инвалидности, оштрафовали и отпустили. [INFO] - в Запорожье на взятке задержали врача. [INFO] - в Запорожье заведующая отделением больницы требовала взятку за назначение инвалидности. [INFO] - в Запорожье задержали медика, который оформлял инвалидность за $1 тыс. Все эти скандальные публикации в СМИ связаны с коммунальным учреждением «Областной центр медико-социальной экспертизы» Запорожского облсовета, и.о. главного врача которого является [PERSON] . Спрашивается, могла ли руководитель ОЦМСЭ об этом не знать? Едва ли. В преддверии сессии Запорожского облсовета, на которой должны решатся вопросы о назначении руководителей коммунальных предприятий, кандидатура [PERSON] активно обсуждается в Интернете. [PERSON] является рекордсменом в качестве исполняющего обязанности главного врача Запорожского КУ «ОЦМСЭ» - почти четыре года. Но вот убирать приставку «и.о.» перед ее фамилией депутаты не хотят, хоть ты тресни. Что только она не делала, чтобы избавиться от нее. Даже письма в свою поддержку от подчиненных сотрудников пыталась выдавливать. Но воз и ныне там. Видимо, что-то все же не так в датском королевстве. Возможно, все потому, что чем дальше, тем больше интересных фактов открывается в трудовой биографии [PERSON]. Например, шесть лет назад два врача, которые работали в Пологовской медико-социальной экспертизе, подчиненной тогда [PERSON], были пойманы при получении взятки за назначение группы инвалидности. И что же, вместо уголовного дела оба были просто уволены в срочном порядке по собственному желанию. А уже через несколько месяцев - по-тихому восстановлены на работе. И продолжают там работать до сих пор. Видимо, именно так в КУ «ОЦМСЭ» понимают закон о противодействии коррупции. Хотя, вполне очевидно, что такие «специалисты» [PERSON] заурядно нужны. Не самой же ей брать мзду с потенциальных инвалидов. Слова из романа Ильфа и Петрова , которые мы привели в начале публикации, принадлежат некому Фунту, имеющему необычную специальность - «сидеть за других» жуликов и взяточников. Интересно, востребована ли такая профессия в нынешнее коррупционное время? Ведь пока правоохранители с коррупцией по-настоящему не борются! При том, что работы для них непочатый край - что невооруженным глазом видно из приведённых выше примеров. Что, ж теперь слово за депутатами областного совета. Но захотят ли они очистить от коррупционеров организацию, призванную помогать страдающим людям, вопрос на сегодня открытый. В любом случае крайне важно получать исчерпывающую информацию о работе ведомства [PERSON], для чего было бы логично, если бы депутаты заслушали ее отчет о работе, могли задать вопросы о том, почему за ОЦМСЭ под ее руководством тянется шлейф коррупционных скандалов. В противном случае будет очередное слепое голосование по кадровому вопросу, и человек из пришлого - а [PERSON] с разными формулировками занимает свою должность с марта 1997 года - снова будет принимать решение, от которых зависит будущее многих людей, в том числе воинов, пострадавших в АТО.» Відповідно до пункту 9 постанови пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Якщо позов пред`явлено про спростування інформації, опублікованої в засобах масової інформації, то належними відповідачами є автор і редакція відповідного засобу масової інформації чи інша установа, щовиконує її функції, оскільки згідно зі статтею 21 Закону про пресу (2782-12) редакція або інша установа, яка виконує її функції, здійснює підготовку та випуск у світ друкованого засобу масової інформації. У разі, коли редакція друкованого засобу масової інформації не має статусу юридичної особи, належним відповідачем є юридична особа, структурним підрозділом якої є редакція. Якщо редакція не є структурним підрозділом юридичної особи, то належним відповідачем виступає засновник друкованого засобу масової інформації. У випадку, коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем. При опублікуванні чи іншому поширенні оспорюваної інформації без зазначення автора (наприклад, у редакційній статті) відповідачем у справі має бути орган, що здійснив випуск засобу масової інформації. Матеріали справи містять підтвердження того, що газета «Горожанін-інформ» зареєстрована Управлінням державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 18.03.2016, свідоцтво ЗЗ 1204-479-ПР видане 25.03.2016, засновник - ТОВ «Рік-Стар». В судовому засіданні представник відповідача також підтвердив, що ТОВ «Рік-Стар» є засновником газети «Горожанін-інформ», тобто ця обставина визнана сторонами та не потребує доказуванню. З огляду на що, суд приходить до висновку, що позов пред`явлено до належного відповідача. Розглядаючи спір по суті суд виходить з наступного. Відповідно до ст.28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Відповідно до ст.32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно зі ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і ч.ч. 2, 3 ст.34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватись своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками та відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб. Відповідно до ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. За приписами ч.1 ст.270 Цивільного кодексу України відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканість житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. Даний перелік прав є видами особистих немайнових прав особи, тобто право на повагу до гідності та честі є особистим немайновим правом особи. Згідно ст.274 Цивільного кодексу України обмеження особистих немайнових прав фізичної особи, встановлених Конституцією України, Цивільним кодексом України та законами України можливе лише у випадках, передбачених Конституцією України, Цивільним кодексом України та законами України. Відповідно до статей 297, 299 Цивільного кодексу України честь, гідність і ділова репутація особи є недоторканними. Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи, як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка грунтується на відповідності її діянь(поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Відповідно до ч.1 ст.277 ЦК України - фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Суд, вирішуючи питання про визнаня поширеної інформації недостовірною, визначає характер такої інформації та з`ясовує, чи вона є фактичним твердженням чи оціночним судженням. Згідно із ч.4 та ч.7 ст.277 ЦК України - спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформцацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у якій вона була поширена. Крім того, у разі якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, повинен ураховувати положення Декларації, а також рекомендації, що містяться у Резолюції № 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість особистого життя. У Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). У статтях 3,4,6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або злійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту свої репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв`язку із тим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Проте, ухвалюючи рішення в справі про захист гідності, честі чи ділової репутації публічної особи, суд також повинен дотримуватись основоположних принципів права, зокрема презумпції невинуватості. Так, згідно з ч.2 ст.6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Відповідно до ч.1 ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та не встановлено обвинувальним вироком суду. Відповідно до ч.2 ст.30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Модальні слова окремий розряд лексичних одиниць, який утворився в результаті постійного використання форм різних частин мови у вставній функції з метою вираження ставлення мовця до змісту висловлювання. Функціональна місткість модальних слів із значенням невпевненості визначається їх здатністю виражати як логіко-смислові, так і емоційно-експресивні відтінки. Використовуючи такі слова, мовець дає свою логічну оцінку достовірності висловлювання. Вона виступає як припущення про відповідність висловленого реальній дійсності або сумнів у цьому і характеризується не категоричністю, проблематичністю. Вибір мовцем тих чи інших модальних слів залежить від його здатності до вираження потрібного ступеня впевненості в конкретній ситуації. Словами, які вказують на характер припущення, є - "можливо", "мені здається", тощо. Таким чином, відповідно до ст.277 ЦК України предметом судового зажисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинних фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст.10 Конвенції (зокрема, п.46 рішення від 8 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії»). За такого, дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку, що твердження відповідача, в частині висловів «...Все эти скандальные публикации в СМИ связаны с КУ «Обласной центр медико-социальной экспертизы» Запорожского облсовета, и.о. главного врача которого является [PERSON] . И это далеко не все материалы», «Возглавляемое ею учреждение у многих прочно ассоциируется в коррупционными скандалами, так или иначе связанными с деятельностью ОЦМСЭ», «Что она только не долала,чтобы избавиться от нее. Даже письма в свою поддержку от подчиненных сотрудников пыталась выдавливать», «Хотя вполне очевидно, что такие «специалисты» [PERSON] заурядно нужны. Не самой же ей брать мзду с потенциальных инвалидов», «За ОЦМСЭ под ее руководством тянется шлейф коррупционных скандалов» в контексті пов`язаному з позивачкою, є образливими для неї, та нічим не підтвердженими, шкодять її діловій репутації, а зазначена у статті інформація є недійсною та недостовірною, а тому підлягає спростуванню. З огляду на характер статті вбачається, що відомості викладені в ній є фактичними твердженнями, оскільки у статті не оцінюються дії позивачки, а категорично зазначаються як фактичні дані певні обставини, що нібито мають відношення до позивача. Спірна інформація в статті була розповсюджена значній кількості осіб. Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем не надано жодних доказів достовірності інформації, яка була висвітлена в статті в газеті «Горожанін-Інформ» щодо позивачки. Суду також не надано доказів того, що відносно [PERSON] порушені будь-які кримінальні провадження щодо неправомірної вигоди, також не доведено факту того, що позивачка чинить тиск на своїх підлеглих або якимось іншим чином змушує їх робити те, що вони не бажають. В свою чергу, позивачкою доведено факт поширення недостовірної інформації відповідачем. Суд вважає доведеним, що внаслідок поширення цієї інформації були порушені особисті немайнові права позивачки, оскільки в ній містяться відомості щодо обставин, які не відповідають дійсності. Таким чином, суд дійшов висновку, що зазначена інформація є недостовірною і такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію позивачки, що є підставою для задоволення вимог [PERSON] в частині визнання інформації недостовірною та зобов`язання її спростувати. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди з відповідача, суд дійшов висновку, що у цій частині позов слід задовольнити частково з наступних міркувань. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, тобто заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Відповідно до п. 27 Постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Відповідно до п.3 Постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 №4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з п.9 Постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 №4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд вважає, що позивачкою доведено, що вона відчуває емоційний стрес, стан тривожності, ці обставини спричинили позивачці додаткові моральні страждання та хвилювання, саме протиправні дії відповідача змусили використати своє право на захист своїх інтересів шляхом звернення до суду. Суд зазначає, що порушення законних прав позивачки призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, а тому вважає, що є підстави для стягнення компенсації цієї шкоди, тому вимога [PERSON] про стягнення моральної є обґрунтованою. Суд також бере до уваги ту обставину, що позивачка зверталась за психологічною допомогою, про що в матеріалах справи наявний висновок спеціаліста. Разом з цим, заявлений позивачкою до відшкодування розмір моральної шкоди 60 000,00 грн. суд вважає надмірним та, з урахуванням засад розумності, справедливості та співмірності, характеру та обсягу моральних страждань їх тривалість, інших конкретних обставин справи, приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача на користь позивачки у відшкодування моральної шкоди 10 000 грн. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Дослідивши повно та всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з підстав викладених вище. На підставі статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1409 грн. 60 коп.

Outcome: partial