Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

27.05.2019 року позивач звернулася до суду з даним позовом та просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 8000 грн. щомісячно, але не менше встановленого законом мінімуму для дитини відповідного віку та до досягнення донькою повноліття. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем підтримували фактичні шлюбні стосунки. Мають спільну малолітню доньку [PERSON] . Відповідач проживає окремо, участі в вихованні та утриманні доньки не бере. Працює та проживає на даний час в м.Нерюнгрі, Республіка Саха (Якутія), Російська Федерація, має стабільний заробіток, працює АО «Гірничо-збагачуваному комплексі «Денисовський». Донька повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач інших утриманців не має. З метою захисту майнових прав змушена звернутись до суду. В судове засідання позивач не з`явилася. В заяві просила справу розглянути без її участі, наполягала на задоволенні позову. Надала квитанції про переказ коштів, які здійснював відповідач (а.с. 27). У відповідності до ч.3 ст.498 ЦПК України, судом було направлено до компетентного суду Російської Федерації судове доручення з метою вручення відповідачу копії позовної заяви та допиту його з приводу позовних вимог. 22.11.2019 року до суду надійшли документи в ході виконання судового доручення (а.с. 22-25). Згідно протоколу судового засідання відповідач позовні вимоги не визнає, в письмовій заяві зазначив, що буде добровільно надавати допомогу на утримання дитини. Не заперечує щодо проведення судового розгляду без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах, судом встановлено наступне. Сторони з 2012 року перебували в цивільному шлюбі, мають спільну малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , яка згідно довідки, виданої Піщівською сільською радою від 22.05.2019 року, зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4). Відповідно до довідки від 16.05.2019р. №1814-5000125714 [PERSON] перебуває на обліку внутрішньо переміщеної особи та проживає разом з донькою за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6,7). Згідно вимог ст. 180 СК України [PERSON] як батько, зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання доньки до досягнення нею повноліття. Відповідно роз`яснень Пленуму ВСУ України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частинами 2, 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Адаптуючи названі міжнародні норми до законодавства України, в Конституції України та ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 141 СК України та зазначеної Конвенції з прав дитини, батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини, не залежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів своєї дитини. Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, а за відсутності такої домовленості - судом. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. Положеннями ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та обмежено мінімальний розмір аліментів та встановлено, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так як відповідач має нерегулярний, мінливий дохід роботи, відповідно до вимог ст. 183 СК України позивач визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Одночасно при постановленні рішення суд зважає на ту обставину, що відповідач є здоровим, працездатним, отримує регулярний дохід в середньому 36 000 грн. на місяць, щомісячно, відповідно до квитанцій про переказ коштів у вересні, жовтні та листопаді надсилав позивачу кошти в сумі 5200 грн. щомісячно, а тому суд вважає, що він має можливість сплачувати аліменти на утримання своєї неповнолітньої доньки у такому розмірі. Виходячи з позиції якнайкращого забезпечення інтересів дитини, враховуючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, вимоги закону щодо мінімального рекомендованого розміру аліментів, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог. Одночасно позивач, всупереч вимог ст. 81 ЦПК України, не надала доказів, що відповідач має можливість сплачувати щомісячно на утримання доньки аліменти в розмірі 8000 грн. щомісячно, тому суд вважає доцільним визначити стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 6000 грн. Відтак позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до положень ст.191 СК України стягнення аліментів потрібно проводити з дня пред`явлення позову, тобто з 27.05.2019 року. Рішення в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Також, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", то відповідно до вимог статті 141 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: partial