Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

29 січня 2020 року на розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» просить стягнути з [PERSON] заборгованість за спожиту електричну енергію за період з 01.01.2019 року по 31.06.2019 року в сумі 5310,24 гривень, відшкодувати судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» є офіційно зареєстрованою юридичною особою, яка є ліцензіатом з передачі електричної енергії місцевим (локальним) електричним мережам, виконує функції постачальника універсальної послуги (постачання електричної енергії побутовим споживачам) на території Донецької послуги. На підставі договору про користування електричною енергією відкрито особистий рахунок № 0121/28 за адресою: [ADDRESS] на ім`я побутового споживача [PERSON] . Розрахунки за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) на підставі фактичних показань приладів обліку. Станом на 31.06.2019 року заборгованість за спожиту електроенергію за особовим рахунком № 0121/28 на показання засобу комерційного обліку 22835 кВт/г становить 5310,24 гривень, виникла з огляду на відсутність оплати з боку споживача за розрахунковий період з 01.01.2019 року по 31.06.2019 року. Ухилення відповідача від виконання договірних зобов`язань шкодить майновим інтересам ТОВ «Донецькі енергетичні послуги», негативно впливає на безперебійне і якісне постачання електроенергії іншому населенню. За таких обставин, посилаючись на ст. ст. 509, 526 ЦК України, ст. ст. 67, 68 ЖК України, Закон України «Про ринок електричної енергії», Правила роздрібного ринку електричної енергії, - позивач просить стягнути виниклу заборгованість в судовому порядку (а.с. 2-3). Ухвалою суду від 03.02.2020 року за позовом ТОВ "Донецькі енергетичні послуги" до [PERSON] порушено справу, між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення судді; розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України (а.с. 20). 15 травня 2020 року на адресу суду [PERSON] надіслано заперечення проти позову ТОВ «Донецькі енергетичні мережі». Позиція ґрунтується на тому, що відносини з позивачем в спірний період відсутні, оскільки відповідачем 07 серпня 2017 року житловий будинок [ADDRESS] ) відчужено шляхом укладення договору купівлі-продажу. Одночасно з припиненням права власності відповідач припинила проживання за вказаною адресою та 07.07.2017 року знята з реєстрації місця проживання. Вказані обставини підтверджують, що споживачем житлово-комунальних послуг, а саме постачальної електричної енергії в період з 01.01.2019 - 31.06.2019 рр., за який виставлено заборгованість, - [PERSON] не являється. Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином відповідно до ст. ст. 128, 130 ЦПК України. Представник позивача ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» Гула І.О. (уповноважений довіреністю), в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43, ст. 58 ЦПК України, суду адресував заяву про розгляд справи в його відсутність, вимоги підтримано, просить ухвалити рішення про задоволення позову. Інших доказів на обґрунтування заявлених вимог сторона позивача не надає, будь-яких клопотань та заяв не заявляє. Відповідачем [PERSON] заявлено клопотання про розгляд справи в її відсутність, що узгоджується з ч. 3 ст. 211 ЦПК України, просить ухвалити рішення про відмову в заявлених вимогах з урахуванням долучених до матеріалів справи письмових пояснень (заперечень). Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено такі факти та відповідні правовідносини. Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - 24.04.2018 року проведено реєстрацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги», основний вид економічної діяльності - торгівля електроенергією (а.с. 12). Згідно зі Статутом ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» - учасником (засновником) Товариства є ПАТ «ДТЕК «Донецькобленерго» (а.с. 13). 11 серпня 2011 року між ВАТ «Донецькобленерго» в собі Красноармійських електричних мереж та [PERSON] укладено договір № 0121 про користування електричною енергією (а.с. 15). 20 червня 2017 року між Красноармійським РЕМ та [PERSON] укладено договір про користування електричною енергією (а.с. 16). За умовами вказаних договорів енергопостачальною компанією прийнято зобов`язання постачати за адресою: [ADDRESS] електричну енергію у необхідних обсягах, споживач зобов`язується оплачувати одержані послуги за обумовленими тарифами (цінами), у терміни, передбачені договором. На час укладення вказаних договорів № 0121 від 11.08.2011 року, № б/н від 20.06.2017 року - житловий будинок за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності належав [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 15.07.2008 року (а.с. 13, 15). Відповідно до розрахунку заборгованості за спожиту електричну енергію за особовим рахунком № [NUMBER] , відкритим на ім`я [PERSON] , обліковуються наступні суми боргу за 2019 рік: січень - 2907,36 гривень, лютий - 678,00 гривень, березень - 755,28 гривень, квітень - 370,56 гривень, травень - 599,04 гривень, всього - 5310,24 гривень (а.с. 17) Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Позивачем ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» висловлюється позиція, що [PERSON] як споживач зобов`язана сплачувати за надані за адресою: [ADDRESS] комунальні послуги електроенергії. Виконання таких зобов`язань відповідача відповідає положенню ст. ст. 67, 68 ЖК України, ст. 526 ЦК України, п. 4.10, п. 4.12, п. 4.19, п. 5.2.1, п. 5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 року. Заперечення проти позову ґрунтується на доводах, що споживачем послуг електроенергії, які постачалися ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» в 2019 році за адресою: [ADDRESS] , - [PERSON] не являється в спірний період між сторонами відсутні договірні відносини. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог. Таким чином, при з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом. Надаючи оцінку обґрунтованості позовних вимог ТОВ «Донецькі електричні мережі» - суд приймає до уваги наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги»: - п. 2 ч. 1 ст. 5: до житлово-комунальних послуг належить комунальна послуга - послуга з постачання та розподілу електричної енергії; - п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; - п. 6 ч. 1 ст. 1: індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Статтею 19 Закону України № 2189-VIII від 09.11.2017 року передбачено, що коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа. Участь інших осіб, які проживають у жилому приміщенні у таких випадках визначається його власником і обов`язки з оплати вказаних послуг виникають у них лише перед останнім. (ст. 156 ЖК України). Відповідно до п. 4.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії (затвердж. постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 року) розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів. Згідно з п. 5.5.5 Правил споживач електричної енергії зобов`язаний: користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); сплачувати за електричну енергію здійснювати оплату рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтями 610, 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання; боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Як свідчать матеріали справи, на ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок № 0121/18 як побутового споживача електричної енергії за адресою: [ADDRESS] . ТОВ «Донецькі електричні мережі» нараховано заборгованість за надані послуги електроенергії за період з січня - жовтень 2019 року в сумі 5310,24 гривень (розрахунок боргу проведений на підставі тарифів на електроенергію, що відпускається населенню, затверджений постановою НКРЕКП № 220 від 26.02.2015 року). 29 листопада 2019 року ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» зверталося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиту енергію. В ухвалі судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13.12.2019 року по справі № 235/8421/19 (НП 2-н/235/1033/19) про відмову у видачі судового наказу відповідно до ч. 9 ст. 165 ЦПК України зазначено, що згідно відповіді Центру надання адміністративних послуг м. Покровськ від 11.12.2019 року [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 10.03.2015 року по 07.09.2017 року, знята з реєстраційного обліку (а.с. 18). ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» не вжито заходів для отримання відомостей про зареєстрованих осіб за адресою: [ADDRESS] та знову ініційовано судовий процес до відповідача [PERSON] в позовному провадженні. Згідно довідки Приватного нотаріуса Покровського міського нотаріального округу - 07.08.2017 року [PERSON] відчужено (продано) будинок [ADDRESS] згідно Договору купівлі-продажу будинку, посвідченого 07.08.2017 року приватним нотаріусом за реєстрованим № 1904 (а.с. 32). Згідно копії паспорта [PERSON] 07.07.2017 року знята з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 33). З урахуванням вказаного, суд приходить до переконання, що матеріалами справи спростовано доводи, на які посилається позивач ТОВ "Донецькі енергетичні послуги" як на підставу вимог. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає (рішення у справі «Краска проти Швейцарії»). Під час розгляду справи встановлено, що [PERSON] не є власником приміщення за адресою: [ADDRESS] , відповідач в зазначеному житловому будинку не проживає, споживачем послуг електричної енергії, що постачалися позивачем в спірний період з січня - жовтень 2019 року, за який утворена заборгованість, - не являється. Доказів того, що [PERSON] фактично користувалася будинком, проживала без реєстрації та споживала надані позивачем послуги з електропостачання, зокрема надіслання відповідачу платіжних документів, або ж сплата ним рахунків за електроенергію, суду також надані ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» не надано. Суд звертає увагу, що між АТ «Донецькобленерго» та [PERSON] існували договірні відносини про постачання послуг електричної енергії за адресою: [ADDRESS] відповідно до договору № [NUMBER] від 11.08.2011 року (а.с. 15). Згідно з п. 3 Правил користування електричною енергією, для населення, затверджених постановою КМУ № 1357 від 26.07.1999 р. (діяли на момент укладення договору), споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричної енергії між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електроенергією. Відповідно до п. 7 Правил користування електричною енергією наймач (власник) квартири або іншого об`єкта повинен звернутися до енергопостачальника для укладення зговору про користування електроенергією. Пунктом 29 Договору № 0121/28 від 11.08.2011 року визначено, що цей договір укладається на три роки та вважається продовженим на один рік, якщо за місць до закінчення терміну його дії жодна із сторін не висловить наміру внести до нього зміни або доповнення. Тобто сторонами погоджено загальний строк дії договору 4 роки, а відтак дія договору закінчилася 11.08.2014 року. Крім того, 20.06.2017 року [PERSON] укладено договір про користування електричною енергією, за яким послуги енергопостачання надаються Красноармійським РЕМ за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16). Строк дії в даному договорі не зазначено. За таких обставин, відсутні підстави вважати, що на період спірних відносин сторін (нарахування заборгованості за послуги енергопостачання за січень - жовтня 2019 року) діяли вищевказані договори № 0121/28 від 11.08.2011 року, № б/н від 20.06.2017 року. Підлягають також відхиленню доводи ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» зазначені в позовній заяві, що з відповідачем [PERSON] існують договірні відносини відповідно до п. 7 Правил роздрібного ринку електричної енергії, за яким договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії, опублікованого в засобах масової інформації та веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії, або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг До матеріалів справи долучено типову форму Договору про постачання електричної енергії (а.с. 14-16), з додатком до Договору Комерційна пропозиція «Побудова» постачальника універсальних послуг ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» для побутових споживачів (а.с. 17), які розміщено на офіційному сайті ТОВ «Донецькі енергетичні послуги». Відповідно до положень Правил роздрібного ринку електричної енергії фактом приєднання споживача до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, зокрема повернення (надання) підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора системи розподілу та/або документально підтверджене споживання електричної енергії. Докази постачання електричної енергії ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» адресою: [ADDRESS] саме [PERSON] в спірній період (січень - жовтень 2019 року), електроспоживання, надання рахунків на його оплату та їх оплата відповідачем, які б у встановленому порядку підтверджували правовідносини між споживачем і енергопостачальною організацією, в матеріалах справи відсутні. За таких обставин, суд приходить до переконання, що позивачем не підтверджено право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Суд, розглянувши справу, вирішивши питання, які відповідно до статті 264 ЦПК України підлягають врахуванню під час ухвалення рішення, - приходить до висновку про відмову в позові ТОВ «Донецькі енергетичні послуги». Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1, ч. 2, ч. 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачем при пред`явлені позовної заяви сплачено в дохід місцевого бюджету судовий збір в сумі 2102, 00 гривень (квитанції - а.с. 1, 2), - підстави для присудження відшкодування таких судових витрат позивачу - відсутні, оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 15, 16, 509, 714 ЦК України,

Outcome: dismissed