Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

26 січня 2015 року позивач звернувся з позовом до відповідачів про визнання Договору поруки № ДП-6515/2-980 від 31.07.2013, укладений між ПАТ «Радикал банк» та ТОВ «Ахдус» та [PERSON] недійсним, посилаючись на те, що колишніми учасниками ТОВ «Ахдус», а саме: [PERSON] та [PERSON] було прийнято ряд рішень, які викладені у протоколах, щодо діяльності товариства та зміни його майнового становища. Було прийнято рішення №11\\06 від 14.06.2013 року щодо отримання кредиту в ПАТ «Радикал банк», шляхом відкриття кредитної лінії у ПАТ «Радикал банк» з лімітом кредитування 2 000 000, 00 (два мільйони) грн. з процентною ставкою 24 % річних; передача в забезпечення зобов'язань ТОВ «Ахдус» перед ПАТ «Радикал банк» рухоме майно, що належить на праві власності ТОВ « Ахдус»; звернутись до [PERSON] та [PERSON], а також уповноваження Директора відповідача ТОВ «Ахдус» на підписання кредитного договору з ПАТ «Радикал банк», а також прийнято рішення, затвердженого Протоколом №06\\11 від 06.11.2013 року. Загальних зборів учасників ТОВ «Ахдус», щодо введення в коло учасників (засновників) Товариства третю особу [PERSON] та розподілення статутного капіталу між трьома «нібито» учасниками. Позивач посилається на те, що дані рішення було вже прийнято після підписання Протоколу № 12\\05 від 12.05.2013 року загальних зборів учасників ТОВ «Ахдус» та Договорів купівлі-продажу частки №1, №2 від 12.05.2013 року відповідно до яких ТОВ «Торговий дім «Вента» був єдиним та повноправним учасником ТОВ «Ахдус». 31.07.2013 року було укладено ряд Договорів, без відома та в супереч волі та намірів позивача, зокрема між ТОВ «Ахдус» та ПАТ «Радикал банк» укладено кредитний договір №КЛ-6515\\1-980 на суму 2 000 000, 00 (два мільйони ) гривень з процентною ставкою 24% річних за користування кредитними коштами та терміном остаточного повернення кредиту 30.07.2015 року . В забезпечення належного виконання умов кредитного договору № КЛ-6515\\1-980 від 31.07.2013 року між відповідачами був укладений договір поруки № ДП-6515\\2-980 від 31.07.2013 року, відповідно до якого ТОВ «Ахдус» та [PERSON] у повному обсязі солідарно відповідають перед ПАТ «Радикал банк» за виконання взятих на себе ТОВ «Ахдус» зобов'язань по вищевказаному кредитному договору. Таким чином позивач вважає, що рішення прийняті відносно укладення кредитного договору та договору укладеного в його забезпечення, прийняті без достатніх на те повноважень (рішення про укладення договорів було прийнято колишніми учасниками ТОВ «Ахдус», які продали свої частки у статутному капіталі ТОВ «Торговий Дім «Вента») оскільки вони були передані ТОВ «Торговий дім «Вента» на підставі протоколу № 12\\05 від 12 травня 2013 року та Договорів купівлі-продажу часток № 1, № 2 від 12.05.2013 року. Позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилається на те, що дані договори були укладені без згоди вищого органу управління ТОВ «Торговий дім «Вента». Позивач просить суд визнати договір поруки № ДП-6515/2-980 від 31.07.2013 року, укладений між ПАТ «Радикал банк», ТОВ «Ахдус» та [PERSON] недійсним, та покласти оплату судового збору на відповідачів солідарно. Представник позивача у судове засідання не з"явився надав , заяву про розгляд справи за його відсутності. У зв'язку з неодноразовим неприбуттям представника позивача за викликом до судового засідання, його явку 10 березня 2015 року було визнано обов'язковою. Представник відповідача ПАТ «Радикал банк» належним чином повідомлений про час, місце, дату розгляду справи у судове засідання не з"явився, заяв про розгляд справи за її відсутності не надавала. Представником відповідача ПАТ «Радикал банк» Демською Ю. Є. надано заперечення проти позовних вимог, згідно яких просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Своє заперечення відповідач обґрунтовує, тим, що дійсно 31.07.2013 року було укладено кредитний договір та спірний договір поруки. Зазначає, що порука є похідним зобов'язанням від основного, тобто кредитних зобов'язаннях. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК України недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим кодексом. В спірних правовідносинах основним є зобов'язання, що випливає із кредитного договору. Також зазначає, що Дніпропетровським апеляційним господарським судом розглянуто справу № 904/6911/14 за позовом ТОВ «Торговий дім «Вента» до ТОВ «Ахдус», ПАТ «Радикал банк» про визнання недійсним договору кредиту № КЛ -6515/1-980 від 31.07.2013 року укладеного між ТОВ « Ахдус» та ПАТ «Радикал банк» та винесено постанову від 12.02.2015 року про відмову у задоволенні у позовних вимогах позивача. Отже, суд визнав кредитний договір чинним. Тому зобов'язання, що виникли з нього, а також з оспорюваного договору поруки підлягають виконанню, внаслідок чого договір поруки не може бути визнаний недійсним на підставі того, що основне зобов'язання дійсне. Позивач звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою про визнання договору поруки № 6515/3-980 від 31.07.2013 року, що був укладений між ПАТ «Радикал банк» і [PERSON], з тих же самих підстав, що і просить визнати даний договір поруки. Згідно ухвали Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2014 року провадження по даній справі зупинено до вирішення господарської справи за позовом ТОВ «Торговий Дім «Вента» до ТОВ «Ахдус», ПАТ «Радикал банк» про визнання кредитного договору недійсним (а.с. 79). Представник відповідача зазначає, що до моменту укладення кредитного договору, а також протягом строку виконання зобов'язань ТОВ «Ахдус» перед ПАТ «Радикал банк», позивач не звертався до ПАТ « Радикал банк» як єдиний і повноправний учасник ТОВ «Ахдус» із повідомленням про те, що його права були порушені та наміром врегулювати спір в позасудовому порядку. На підставі викладеного, представник відповідача, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Представник відповідача ТОВ «Ахдус» належним чином повідомлений про час, місце, дату розгляду справи у судове засідання не з"явився, заяв про розгляд справи за її відсутності не надавала. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] належним чином повідомлений про час, місце, дату розгляду справи у судове засідання не з"явився, заяв про розгляд справи за її відсутності не надавала. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини: відповідно до Кредитного договору № КЛ-6515/1-980 від 31.07.2013 року укладеного між ПАТ «Радикал банк» та ТОВ «Ахдус», останній отримав кредит у сумі 2 000 000,00 (два мільйони) гривень з процентною ставкою 24 % річних з терміном остаточного повернення кредиту 30 липня 2015 року (а.с. 23) . У забезпечення виконання кредитного договору 31.07.2013 року було укладеного договір поруки № ДП-6515/2-980 між ПАТ «Радикал банк», ТОВ «Ахдус» та [PERSON] (а.с. 25-28). Згідно ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Виконання чи невиконання сторонами зобов'язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним. З договору поруки № ДП-6515/2-980 від 31.07.2013 року вбачається, що перед підписанням договору позивач належно ознайомилася з усіма умовами цього договору та кредитного договору, їх повністю і однаково із кредитором розуміє, вважає справедливими, адекватними, розумними, усвідомлює їх наслідки, обсяг своєї відповідальності та жодних заперечень не має. Договір підписано поручителем добровільно, не під впливом помилки, тиску чи тяжких обставин, договір відповідає його внутрішній волі та намірам безумовного та реального виконання взятих на себе зобов'язань. Своїм підписом на договорі поруки позивач засвідчив, що він ознайомлений з умовами договору поруки та кредитного договору, відповідно до яких повинний виконувати зобов'язання позичальника у випадку та з моменту виникнення заборгованості позичальника, усвідомлює наслідки та обсяг своєї відповідальності, а тому посилання позивача на норми ч. 1 ст. 230 ЦК України як на підставу визнання договору поруки недійсним є необґрунтованими. Пунктом 25 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року визначено, що порука є способом забезпечення виконання зобов'язання, договір поруки не створює обов'язків для будь-яких інших осіб, крім сторін договору. Згідно ст. 234 ЦК України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язань боржником. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК України недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Як вбачається із матеріалів справи, у 2014 році до господарського суду Дніпропетровської області позивач звернувся з позовом про визнання кредитного договору (тобто основного зобов'язання, за яким здійснюється забезпечення виконання) № КЛ-6515/1-980 від 31.07.2013 року укладеним між ПАТ «Радикал банк» та ТОВ «Ахдус» недійсним з підстав, що даний договір укладений особами які не мали достатнього обсягу цивільної дієздатності. Суд виніс рішення щодо відмови у задоволенні позовних вимог. Згідно постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.02.2015 року рішення суду першої інстанції було залишено без змін, дана постанова набрала законної сили 17.02.2015 року, про що свідчить напис на копії постанови (а. с. 72-78). У відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській, або адміністративній справі. Що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ. У яких беруть ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК України недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Суд апеляційної інстанції визнав дійсним основне договірне зобов'язання, на підставі чого не можна визнати договір поруки недійсним, тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог. Враховуючи те, що порука - це вид забезпечення виконання зобов'язання, що може виникати на підставі договору, суд не вбачає підстав для визнання недійсним договору поруки, укладеного в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № КЛ-6515/1-980 від 31.07.2013 року, оскільки як встановлено у судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи кредитний договір укладений з дотриманням вимог діючого законодавства, підстав визнання його недійсним та припинення виконання зобов'язань за ним судом встановлено не було. Позивачем у позові та представником позивача у судовому засіданні не наведено інших підстав визнання договору поруки недійсними. За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати відносять на рахунок позивача, та не підлягають стягненню з відповідачів. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed