Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

[PERSON] (надалі по тексту - Позивач) звернувся в суд з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (надалі по тексту - Відповідач, АТ КБ "ПриватБанк"), в якому просив стягнути з Відповідача на його користь за договором № SAMDN25000735002881 від 07.05.2013 року у розмірі 9 447, 89 дол. США, а саме: 7 000, 00 дол. США - сума вкладу, 2 447, 89 дол. США - сума не нарахованих та невиплачених відсотків; за Договором № SAMDN25000735422322 від 24.05.2013 року у розмірі 22 933 дол. США, а саме: 17 000 дол. США - сума вкладу; 5 933 дол. США- сума не нарахованих та невиплачених відсотків; за Договором № SAMDN25000735844013 від 12.06.2013 року у розмірі 57 331, 2 дол. США, а саме 41 000 дол. - сума вкладу; 16 331, 2 дол. США - сума не нарахованих та невиплачених відсотків. В обґрунтування пред`явлених вимог позивач послався на те, що 07.05.2013 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір банківського строкового вкладу (депозиту) в іноземній валюті - Договір № SAMDN25000735002881 «Стандарт на 12 міс» із сумою вкладу 7 000 дол. США, відсотки за ставкою 8, 5 % річних. 24.05.2013 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір банківського строкового вкладу (депозиту) в іноземній валюті - Договір № № SAMDN25000735422322 «Стандарт на 12 міс» із сумою вкладу 17 000 дол. США, відсотки за ставкою 8, 5 % річних. 12.06.2013 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір банківського строкового вкладу (депозиту) в іноземній валюті - Договір № SAMDN25000735844013 «Стандарт на 12 міс» із сумою вкладу 41 000 дол. США, відсотки за ставкою 9,75 % річних. Позивач зазначив, що неодноразово звертався до Відповідача із заявами, де просив видати грошові кошти, які були внесені за вищезазначеними договорами, однак відповіді від банку отримано не було. За таких обставин, Позивач звернувся із вказаними позовними вимогами, вважаючи що його права є порушеними. Так, згідно з положеннями процесуального закону, та врахувавши пункти 1-8 частини 3 статті 274 ЦПК України, при вирішенні питання визначення порядку розгляду позовного провадження, вбачається можливість розгляду справи у загальному порядку. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Москаленко К.О. від 21.12.2017 року відкрито провадження у справі (а.с. 32). 03.05.2018 року на адресу суду надійшов відзив представника відповідача Кобзар Ю.Б. , в якому він зазначив, що доступ ПАТ КБ «ПриватБанк» до первинних документів (у т.ч. оригіналів договорів та касових документів) клієнтів Кримського РУ ПАТ КБ «ПриватБанк» є обмеженим. 02.04.2014 року було прийнято Закон РФ № 39-ФЗ «Про захист інтересів фізичних осіб», що мають вклади в банках та відокремлених структурних підрозділах банків, зареєстрованих та (чи) діючих на території Республіки Крим та на території міста федерального значення Севастополя». У відповідності до ст. 4 цього Закону, Державна корпорація «Агентство з страхування вкладів» заснувало Агента у формі автономної некомерційної організації, з метою реалізації цього федерального закону, передає йому майно, видає щодо Агента розпорядчі акти та здійснює інші повноваження, що передбачені цим Федеральним законом. Таким чином, АНО «ФЗВ» взяв на себе зобов`язання здійснювати компенсаційні виплати, у тому числі клієнтам Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк», поза волею Відповідача. За таких обставин, представник Відповідача зазначив, що зобов`язання за договорами, укладеними між ПАТ КБ «Приватбанк» в особі Кримської філії та кримськими клієнтами, виконує саме АНО «ФЗВ» за рахунок майна банку, яке знаходиться на території АРК та міста Севастополь та яке було конфісковано та націоналізовано окупаційною владою. Крім того, щодо стягнення відсотків по договору № SAMDN25000735002881 від 07.05.2013 року, позивачем нараховані відсотки невірно, оскільки, як зазначив представник Відповідача, відсотки слід розраховувати з 08.05.2013 року (день, наступний за днем зарахування коштів до Банку). Разом з цим, позивачем не надано доказів неотримання відсотків на картковий рахунок, починаючи з 08.05.2013 року та не надані відсоткові ставки, враховуючи пролонгацію договору. Отже, на думку представника відповідача, вимога Позивача про стягнення відсотків за весь період за відсотковою ставкою відповідно до умов договору, а саме 8, 5 % річних, є неправомірною. Крім того, враховуючи дострокове розірвання договору, слід застосовувати такі відсоткові ставки: відповідно до наказу № 07 від 05.01.2004 року, затвердженого головою Правління Банку була встановлена відсоткова ставка по вкладам «На вимогу» у розмірі 1 % річних. А з 04.05.2017 року відповідно до протоколу Комітету управління активами і пасивами від 25.04.2017 року була встановлена відсоткова ставка по вкладам «До запитання» у розмірі 0,01 % річних. Таку ж позицію, представник Відповідача висловив і стосовно інших договорів. На підставі вищевикладеного, просив відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.41-48). 10.05.2018 року на адресу суду надійшла відповідь представника відповідача на відзив, в якому представник Позивача не погодився із твердженнями представника Відповідача про те, що зобов`язання за договорами, укладеними між ПАТ КБ «Приватбанк» в особі Кримської філії та кримськими клієнтами, повинен виконувати АНО «ФЗВ» РФ, оскільки позивачем укладався договір з ПАТ КБ «Приватбанк», а не з відокремленим підрозділом на території АРК, при внесенні Позивачем коштів вони зараховувались на рахунок, відкритий в ПАТ КБ «Приватбанк», тому саме ПАТ КБ «Приватбанк» повинен виконувати зобов`язання перед Позивачем. Крім того, як зазначив, представник Позивача, позивач з 2014 року проживає в Одеській області. При цьому твердження Відповідача, викладені у відзиві, сторона Позивача вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи (а.с.61-63). 29.05.2018 року було здійснено повторний авторозподіл судової справи між суддями, згідно якого головуючим суддею обрано Цокол Л.І. (а.с. 76). 27.07.2018 року ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Цокол Л.І. прийнято до провадження матеріали даної цивільної справи (а.с. 80). 05.10.2018 року ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Цокол Л.І. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 87). 05.02.2019 року здійснено повторний авто розподіл судової справи між суддями, згідно якого головуючим суддею обрано Підпалого В.В. (а.с. 89). 05.02.2019 року ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Підпалого В.В. цивільну справу прийнято до провадження (а.с. 93). 19.06.2019 року на адресу суду надійшли додаткові пояснення представника Відповідача, щодо врахування положень податкового законодавства при прийнятті судом рішення у справі, та просив у випадку підтвердження Позивачем позовних вимог належними та допустимими доказами та задоволення судом таких вимог, зазначити судом у резолютивній частині рішення про те, що сума коштів, яка підлягає стягненню з Відповідача, зазначена без відрахування податків і зборів, які підлягатимуть у подальшому утриманню в установленому законом порядку (а.с.110-112). В засіданні позивач [PERSON] та представники позивача [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , позов підтримували, просили його задовольнити. Представники відповідача Кобзар Ю.Б. , [PERSON] заперечували проти задоволення позову, посилаючись на його безпідставність. Суд, вислухавши думки позивача, представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали провадження, прийшов до наступного висновку. Так, судом встановлено, що між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» 07.05.2013 року, укладено договір банківського строкового вкладу (депозиту) в іноземній валюті № SAMDN25000735002881 «Стандарт на 12 міс.» із сумою вкладу 7000,00 доларів США. Окрім того, між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» 24.05.2013 року, укладено договір банківського строкового вкладу (депозиту) в іноземній валюті № SAMDN25000735422322 «Стандарт на 12 міс.» із сумою вкладу 17000,00 доларів США. Окрім того, 12.06.2013 року, між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено договір банківського строкового вкладу (депозиту) в іноземній валюті № SAMDN25000735844013 «Стандарт на 12 міс.» із сумою вкладу 41000,00 доларів США. Так, відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад) (частина перша статті 1060 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Відповідно до Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі - Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8 Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов`язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9 Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10 Інструкції). Згідно з пунктом 8 глави 2 «Приймання банком готівки» розділу ІІІ «Касові операції банків з клієнтами» Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року № 337, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, після завершення приймання готівки клієнту видається квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ, що є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ. Також пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року № 174 (далі - Інструкція № 174), передбачено, що банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірні» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ. Таким чином, письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі. Договір банківського вкладу має своїм наслідком ту обставину, що готівкові гроші вкладника передаються ним у власність банку, а безготівкові гроші - в повне розпорядження банку. Відповідні дії вкладника є необхідною умовою виникнення зобов`язання за договором банківського вкладу, згідно з яким у вкладника виникає право вимагати від банку видачі суми вкладу і виплати відсотків на неї, а у банку - відповідний обов`язок. Із договору банківського вкладу, укладення якого обумовлено переданням коштів вкладника у власність банку, можуть виникнути лише зобов`язальні правовідносини за участю вкладника (кредитора) і банку (боржника). Вирішуючи питання щодо стягнення грошових коштів за договорами банківського вкладу, судам необхідно встановити факт укладення відповідного договору, з`ясувати повноваження сторін на його укладення, факт внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника, а також дотримання вимог, передбачених законами та іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності щодо укладення договору банківського вкладу та внесення грошових коштів. У судовому засіданні були дослідженні оригінали договорів вкладу № SAMDN25000735002881, № SAMDN25000735422322, № SAMDN25000735844013, які мають особисті підписи клієнта та працівника банку, а також відтворення відбитка печатки банку технічними печатними засобами, договори містить інформацію з реквізитами банку, що вказує на відповідність договорів вищевикладеним вимогам закону. На підтвердження внесення грошових коштів на виконання умов договорів вкладу № SAMDN25000735002881, № SAMDN25000735422322, № SAMDN25000735844013, у судовому засіданні представником наданні для дослідження оригінали квитанцій. Разом з тим, представником відповідача у судовому засіданні не було надано суттєвих доводів на спростування наданих позивачем оригіналів документів, на підтвердження внесення грошових коштів на депозитні рахунки. Із матеріалів справи вбачається, що 08.12.2017 року, [PERSON] звернувся до банку з письмовою заявою, в якій просив видати грошові кошти, які були внесені за вищезазначеними договорами банківського вкладу та дана заява залишилась без реагування, свої зобов`язання банк щодо повернення вкладу зі сплатою процентів за договорами № SAMDN25000735002881, № SAMDN25000735422322, № SAMDN25000735844013, не виконав. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або з іноземній валюті, які розмішені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно з частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ч. 2 ст. 1066 ЦК України, Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Вкладник неодноразово звертався до банку з вимогою повернути вклад, проте банк свої зобов`язання не виконав та у відзиві до позову представник відповідача посилається на положення ч. 6 ст. 5 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», відповідно до якої визначено, що відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об`єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію, оскільки договори банківського вкладу № SAMDN25000735002881, № SAMDN25000735422322, № SAMDN25000735844013, укладені в місті Керч АР Крим. Пунктом 5 постанови Національного банку України від 06 травня 2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя» зобов`язано припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, що унеможливлює діяльність відокремленого підрозділу банку на території АРК та м. Севастополя - філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк». Статтею 55 Закону України «Про банки та і банківську діяльність» встановлено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банк відповідає за своїми зобов`язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства. Згідно із ст. 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. При цьому такі заперечення відповідача є необґрунтованими, оскільки договір було укладено із ПАТ КБ «Приватбанк» як юридичною особою, що зареєстрована, станом на час укладання договору за адресою: [ADDRESS] , та його діяльність регулюється нормативно-правовими актами України. Позивач є власником наявних у нього на рахунках грошових коштів, як встановлено судом, і яке є непорушним в силу приписів ст. 41 Конституції України. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 1061 Цивільного кодексу України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. За Договором № SAMDN25000735002881 від 07.05.2013 року, на суму вкладу нараховуються проценти за ставкою 8,5 % річних. За Договором № SAMDN25000735422322 від 24.05.2013 року на суму вкладу нараховуються проценти за ставкою 8,5% річних. За Договором № SAMDN25000735844013 від 12.06.2013 року на суму вкладу нараховуються проценти за ставкою 9,75% річних. Період нарахування відсотків за всіма депозитними договорами однакові - 1 місяць. Також, оскільки банк повинен був повернути вклад - 14.12.2017 року, а не повернув вклад, належним способом захисту права у вказаній частині буде застосування ч. 5 ст. 1061 ЦК України, згідно якої проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав, що відповідає правовій позиції викладеній в постанові Верховного Суду України № 6-247цс14 від 28.01.2015 року. З огляду на зазначене, суд оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку, що доводи позовної заяви знайшли своє підтвердження наявними доказами у справі, а відтак підлягає стягненню з відповідача грошові кошти, що складаються з залишку за депозитними рахунками, процентів за користування банківським вкладом. На підставі викладеного та

Outcome: partial