Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

11 серпня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 09 липня 2012 року між ним та громадянином [PERSON] було укладено договір позики, у відповідності до якого він передав відповідачу грошову позику в розмірі 120 000,00 грн. зі строком повернення позики через один місяць, а саме до 10 серпня 2012 року. Позика була надана для особистих потреб. Зазначає, що укладення між ним і відповідачем договору позики підтверджується розпискою відповідача [PERSON] від 09 липня 2012 року, що відповідає вимогам п. 2 ст. 1047 ЦК України. Розписка була власноруч написана і підписана відповідачем та передана йому в присутності двох осіб, а саме: громадянина [PERSON], що проживає за адресою: [ADDRESS] та громадянина [PERSON], що проживає за адресою: [ADDRESS]. Вказана у розписці грошова сума, в присутності зазначених осіб, була передана ним відповідачу одночасно з отриманням від нього розписки. Строк повернення суми позики у розписці відповідача визначений до 10 серпня 2012 року, однак станом на 07 серпня 2015 року сума позики [PERSON] не повернута. Вказує, що він неодноразово звертався до [PERSON] з вимогою повернути йому борг, однак останній постійно відмовляв, мотивуючи відсутністю коштів і обіцяючи повернути борг, як тільки з'явиться можливість. Підозрюючи, що відповідач взагалі не збирається повертати борг, він 19 серпня 2012 року звернувся до Хотинського РВ УМВС України в Чернівецькій області із заявою щодо вчинення громадянином [PERSON] протиправних дій, на що листом-відповіддю начальника Хотинського РВ УМВС України в Чернівецькій області № 43/4661 від 28 серпня 2012 року по даній заяві була проведена перевірка і прийнято рішення про відмову в порушенні кримінальної справи на підставі ст. 6 п. 2 КПК України за відсутністю в його діях ознак складу злочину, передбаченого ст. 190 КК України "Шахрайство" йому рекомендовано звернутись до суду з цивільним позовом про стягнення боргу, оскільки факт боргу підтверджено. В постанові про відмову в порушенні кримінальної справи від 23 серпня 2012 року зазначено, що опитаний з даного приводу громадянин [PERSON] визнав суму боргу у повному обсязі і підтвердив свої наміри повернути борг у найлижчий час, однак жодних дій щодо виконання свого зобов'язання з повернення боргу відповідачем на сьогоднішній день не вчинено і він ухиляється від виконання взятих на себе зобов'язань. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, тобто сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, враховуючи суму основного боргу, три відсотки річних від суми основного боргу та інфляційні витрати за весь період прострочення виконання зобов'язання, загальний розмір заборгованості відповідача станом на 07 серпня 2015 року становить 222 453,58 грн. Тому, підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву в повному обсязі та стягнути з відповідача [PERSON] на його користь борг у сумі 222 453,58 грн. та судові витрати, сплачені при подачі позовної заяви до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити їх в повному обсязі. В разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином не заперечує щодо винесення в справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з'явився, але був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, заяви про розгляд справи у його відсутності суду не надав, доводів позивача не спростував, а тому суд зі згоди позивача ухвалює в справі заочне рішення. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність іншій стороні кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцю таку ж суму коштів. Договір позики вважається укладеним з моменту передачі грошей. Згідно із ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Судом встановлено, що 09 липня 2012 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, у відповідності до якого позивач передав відповідачу грошову позику в розмірі 120 000,00 грн. зі строком повернення через один місяць, а саме до 10 серпня 2012 року. Також судом встановлено, що на підтвердження отримання боргу відповідач [PERSON] власноручно написав письмовий, фінансовий документ - розписку, в якій підтвердив отримання ним від позивача [PERSON] грошей в сумі 120 000,00 грн., які зобов'язався повернути до 10 серпня 2012 року, про що власноручно написав в розписці. Як вбачається з матеріалів справи в розписці написаній власносручно відповідачем [PERSON], останній зобов'язувався повернути суму боргу позивачу в розмірі 120000,00 гривень до 10 серпня 2012 року, проте станом на день звернення до суду відповідач борг не повернув та ухиляється від повернення суми боргу до цього часу. Крім того у відповідності до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Тобто сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, враховуючи суму основного боргу, три відсотки річних від суми основного боргу та інфляційні витрати за весь період прострочення виконання зобов'язання, загальний розмір заборгованості відповідача [PERSON] на користь позивача станом на 07 серпня 2015 року становить 222 453,58 грн. Як встановлено судом, у відповідності до ч. 1 ст. 259 ЦК України строки позовної давності позивачем не пропущені. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику - кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором між ними. Однак, як встановлено судом, відповідач [PERSON] у встановлений строк, тобто, як саме було зазначено в розписці до 10 серпня 2012 року зобов'язань за договором позики не виконав, та борг позивачу не повернув. Також в судові засідання відповідач [PERSON] двічі не з'явився та не спростував вказані обставини, також не надав суду жодних доказів повернення ним боргу позивачу. Крім того, як вбачається з матеріалів справи позивач 19 серпня 2012 року звернувся до Хотинського РВ УМВС України в Чернівецькій області із заявою щодо вчинення громадянином [PERSON] протиправних дій, на що листом-відповіддю начальника Хотинського РВ УМВС України в Чернівецькій області № 43/4661 від 28 серпня 2012 року по даній заяві була проведена перевірка і прийнято рішення про відмову в порушенні кримінальної справи на підставі ст. 6 п. 2 КПК України за відсутністю в його діях ознак складу злочину, передбаченого ст. 190 КК України "Шахрайство" і рекомендовано звернутись до суду з цивільним позовом про стягнення боргу, оскільки факт боргу підтверджено. Із постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 23 серпня 2012 року вбачається, що [PERSON] визнав суму боргу у повному обсязі і підтвердив свої наміри повернути борг позивачу у найкоротший строк. Однак, як було доведено судом та підтверджено матеріалами справи, ніяких дій щодо виконання свого забов'язання з повернення боргу відповідачем на сьогоднішній день не вчинено, з чого випливає, що він намагається ухилитись від виконання взятих на себе зобов'язань згідно договору позики. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином та відповідно до умов договору чи закону. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути заборгованість за договором позики на загальну суму 222 453,58 грн. яка сладається з наступного: сума основного боргу у розмірі 120000,00 гривень, три відсотки річних від суми основного боргу у розмірі 10780, 27 копійок та інфляційні нарахування у розмірі 91673, 31 копійку. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути судові витрати в розмірі 2224,54 гривень, сплачені останнім при подачі позовної заяви до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved