Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

13.03.2014 року ПАТ КБ „ПриватБанк" звернувся до суду з зазначеним позовом, котрий в подальшому убув уточнений, на обґрунтування якого вказав, що відповідно до кредитного договору №LGK0RK13010839 від 30.12.2005 року [PERSON] отримала в їх установі кредит у розмірі 4467 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами на суму залишку заборгованості за кредитом у розмірі 24% річних. Позивач зазначив, що внаслідок неналежного виконання відповідачем обов'язків за договором станом на 18.02.2014 року утворилася заборгованість у розмірі 14873,17 грн., з яких: 2273,49 грн. - заборгованість за основним кредитом, 609,75 грн. - заборгованість за комісіями за користування кредитом, 5262,63 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 6727,30 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором. Виходячи з наведеного, ПАТ КБ „ПриватБанк" просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на їх користь суму заборгованості за кредитним договором №LGK0RK13010839 від 30.12.2005 року у розмірі 14873,17 грн., а також понесені ними при зверненні до суду з позовом судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 243,60 грн. До початку судового засідання від представника позивача надійшла заява з проханням розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримав повністю. Просив ухвалити заочне рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила. Заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з урахуванням думки представника позивача, який просив ухвалити рішення при заочному розгляді справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги ПАТ КБ „ПриватБанк" обґрунтованими з наступних підстав. Судом встановлено наступне. Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» є правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» / а. с. 10 - 12- копії статутних документів/. 30.12.2005 року між ПАТ КБ „ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір №LGK0RK13010839 / а. с. 6 - 7/, за умовами якого остання отримала в зазначеній банківській установі кредит на споживчі цілі у розмірі 4467 грн. строком по 30.12.2008 року зі сплатою за користування кредитними коштами 2,00% на місяць в обмін на зобов»язання з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії, розмір якої був передбачений як 0,91 % щомісяця. Згідно п. 3.2 Договору у разі несвоєчасної сплати заборгованості за відсотками та комісією банк має право нарахувати, а позичальник зобов»язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми непогашеної заборгованості за кожен день прострочення. Згідно з розрахунком заборгованості за договором №LGK0RK13010839 від 30.12.2005 року / а. с. 4 - 5/ станом на 18.02.2014 року утворилася заборгованість у розмірі 14873,17 грн., з яких: 2273,49 грн. - заборгованість за основним кредитом, 609,75 грн. - заборгованість за комісіями за користування кредитом, 5262,63 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 6727,30 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа / кредитор/ зобов'язується надати грошові кошти / кредит / позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Згідно з ч.2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані сторонами докази у їх сукупності, перевіривши відповідність позовних вимог діючому законодавству України, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову ПАТ КБ «Приватбанк», оскільки протягом розгляду справи було встановлено, що між сторонами існували договірні відносини, які виникли внаслідок укладання кредитного договору №LGK0RK13010839 від 30.12.2005 року. Через порушення умов Договору з боку позичальника [PERSON] своєчасне погашення кредиту, відсотків та комісій не відбулося, внаслідок чого виникла заборгованість, яку відповідач у добровільному порядку не погасив, тому банком - позивачем відповідно до умов кредитного договору було нараховано пеню за порушення зобов»язань за договором. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №LGK0RK13010839 від 30.12.2005 року, розмір якої станом на 18.02.2014 року становив 14873,17 грн., з яких: 2273,49 грн. - заборгованість за основним кредитом, 609,75 грн. - заборгованість за комісіями за користування кредитом, 5262,63 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 6727,30 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором. Що стосується позову в частині стягнення судових витрат, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з платіжного доручення / а. с. 1/ банком - позивачем сплачено судовий збір на користь держави у розмірі 243,60 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved