Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

[PERSON] 09.08.2016 року звернувся до суду з позовом до відповідача про зняття арешту з майна, посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло він разом з [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] в рівних частках. Маючи намір продати квартиру дізнався, що на 1/3 частину спірної квартири накладено арешт на підставі постанови від 23.07.2003 року ВДВС Ленінградського РУЮ м. Києва. Звернувшись до ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві з приводу зняття арешту зі спірної частини квартири йому було надано відповідь що не можуть винести постанову про зняття арешту зі спірного майна оскільки виконавчі документи за 2003 рік було знищено оскільки минув термін їх зберігання. У зв'язку з тим, що на даний час на виконанні у відповідача виконавче провадження стосовно боржника [PERSON] не перебуває, а державним виконавцем до цього часу не знято арешт, накладений на належне йому майно та підстави для такого арешту відсутні, позивач вимушений звертатись до суду. Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладене в позовній заяві. Представник ВДВС Святошинського районного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі, про розгляд справи повідомлявся належним чином. [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні не заперечували проти задоволення позову. Вислухавши позивача, третіх осіб, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.3 ст. 10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ст. 16 ЦПК України кожна особа мас право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як з'ясовано та встановлено судом, відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, постановою, 312/2 від 22.07.2003 року ВДВС Ленінградського РУЮ у м. Києві накладено арешт на 1/3 частину квартири [ADDRESS], власником якої є [PERSON] (а.с. 6). При цьому позивач, звернувся до відповідача з запитом про надання інформації щодо накладеного арешту та у відповідності до листа ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві, при перевірці Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, виконавчі документи, боржником у яких виступає [PERSON] у відділі на виконанні не перебуває. (а.с. 5). Крім того, додатково повідомлено, що відповідно до п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 2274/5 від 25.12.2008 року, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить три роки. У відповідності до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно. Разом з тим, судом встановлено, що на даний час виконавче провадження знищено, через що суд не може встановити наявність постанови про зняття арешту з майна. Як наслідок, позивач не може реалізувати свої права щодо розпорядження вже своєю власністю. У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майно боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення та може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на йоо відчуження: проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Так, арешт з майна знімається у випадку закінчення виконавчого провадження (крім випадків, визначених частиною першою статті 50 Закону). Вичерпний перлік підстав для зняття арешту визначено ст.60 Закону України "Про виконавче провадження". У зв'язку з зазначеним, суд приходить до висновку про необхідність зняття арешту з майна позивача, так як на виконанні ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві жодних виконавчих документів, боржником в яких виступає позивач, не перебуває. На підставі викладеного,

Outcome: approved