Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

[PERSON] у грудні 2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем [PERSON] з 09.11.1996 перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO], та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Повнолітня донька сторін є студентом вищого державного навчального закладу України «Українська медична стоматологічна академія» та у зв'язку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей добровільно не надає, хоча має таку можливість. Просила стягти з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати від дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття та на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання ,у розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати від дня подання позовної заяви до суду і до закінчення навчання дитини та стягти судові витрати. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі. Позивач пояснила, що відповідач добровільно надавав певні кошти на утримання дітей, проте цієї суми недостатньо для утримання доньки студентки, яка хоч і навчається на безоплатній основі, проте змушена нести додаткові витрати для придбання необхідних матеріалів для освоєння медичної професії. Відповідач у судове засідання не з'явився, направив заяву, у якій просив слухати справу у його відсутність, позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини визнав у повному обсязі, в частині стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки просив зменшити розмір частки, яку просить стягувати з нього позивач. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 09.11.1996, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 09.11.1996 Пирятинським районним відділом РАГС Полтавської області (а.с.3). У шлюбі у сторін [INFO] року народилася донька [PERSON] та [INFO] року син [PERSON], що стверджується свідоцтвами про їх народження (а. с.4, 5). Неповнолітній син [PERSON] та повнолітня донька [PERSON] проживають разом із матір'ю [PERSON] і знаходиться на її утриманні. Відповідач періодично матеріальну допомогу на утримання дітей надає, хоча зобов'язаний надавати таку допомогу постійно. Відповідно ст.ст. 180-183 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька або матері. При цьому суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних. Згідно ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідач працює, регулярно отримує заробітну плату, здоровий, інших утриманців не має, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову при умові, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов в частині стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини його заробітку є обґрунтованим та підлягає задоволенню. В частині стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є студентом вищого державного навчального закладу України «Українська медична стоматологічна академія» (а.с.21), отримує стипендію за місцем навчання, середній розмір якої становить 1194 грн. (а.с.20). Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 01 січня становить 1330 грн. Зазначене вказує на потребу [PERSON] у матеріальній допомозі від батьків. Позивач працює медичною сестрою Пирятинського Центру первинної медичної допомоги та її середньомісячний нарахований дохід складає 3523,11 грн (а.с.18), та не має змоги сама утримувати двох дітей, одна з яких продовжує навчання у вищому навчальному закладі. Відповідач працює інспектором відділення ДПС підпорядкованої ГУНП в Полтавській області та його середньомісячний доход складає 3 647 грн (а.с.17), стягнення по виконавчих документах з нього не проводиться. Відповідно до ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як передбачено ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 Кодексу. Частина 2 ст. 200 СК України вказує, що при визначенні розміру аліментів одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини сторін, судом враховується матеріальне становище обох сторін, які мають практично однаковий дохід. Суд також враховує матеріальне становище повнолітньої доньки сторін, яка навчається на бюджетній формі навчання та щомісячно отримує стипендію, середній розмір якої становить 1194 грн. З огляду на вищевказані обставини, враховуючи норми сімейного права та виходячи з засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини його заробітку, щомісячно до закінчення донькою навчання, але не більше ніж до досягнення двадцятитрьохрічного віку. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні, що у 2015 році складав 487,20 грн. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Таким чином, заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу в сумі 350 грн, яка полягала в підготовці та складанні адвокатом позовної заяви, на думку суду, є обґрунтованим та документально підтверджений матеріалами справи, тому підлягає стягненню з відповідача. Згідно з ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial