overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований виконавчим комітетом Рашківської сільської Ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1. В позовній заяві зазначила, що під час шлюбу у неї з відповідачем народилася одна дитина: син [PERSON], [INFO], який на даний час є неповнолітнім та проживає з нею і перебуває на її утриманні та вихованні. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, не поєднані спільним побутом, в кожного з них своє коло спілкування та різні інтереси, в даний час позивач проживає у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком та чекає від нього дитину. Позивач вважає, що шлюб існує формально, лише згідно свідоцтва про одруження, а тому подальше збереження сім'ї з відповідачем неможливе та суперечить її інтересам, а тому терміну на примирення просить не надавати, шлюб розірвати, сина [PERSON], [INFO] залишити проживати з нею і на її вихованні, залишити шлюбне прізвище "[PERSON]". Позивач в судове засідання не з'явилася. В позовній заяві просить розгляд справи проводити у її відсутності, свої позовні вимоги підтримує повністю, на розірвання наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву про розгляд справи без його присутності. На розлучення згідний. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи встановив, що шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 21.02.2009 року у виконкомі Рашківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1, що стверджено повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 27.11.2015 р. Сторони мають сина [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 24.07.2009 р. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не ведуть спільного господарства, не піклуються про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Малолітній син Денис проживає з позивачем. Сім'я розпалась повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому позов слід задовольнити. Малолітнього сина слід залишити на проживанні з позивачем. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на прохання позивача, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]". На підставі ст.ст. 112-114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 12.11.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Заліщицького районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 91. В позовній заяві зазначила, що від шлюбу у них є дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалося через те, що за час спільного проживання позивач з відповідачем виявилися різними людьми із різними поглядами на шлюб та сім'ю, що згодом почало негативно впливати на їхні сімейні відносини. Часто причиною сварок та суперечок ставало те, що відповідач не прислухається до думки дружини, все робить на свій власний розсуд. На даний час сторони спільне господарство не ведуть. [PERSON] вважає, що подальше примирення, спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, тому просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище "[PERSON]". Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач в позовній заяві просила справу слухати у її відсутності, на розірванні шлюбу наполягає, примирення не бажає. Відповідач подав до суду заяву, в якій просить справу слухати в його відсутності, із позовом згідний, примирення не бажає. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 12.11.2007 у відділі реєстрації актів цивільного стану Заліщицького районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 91, що стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 12.11.2007 р. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що доводиться копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим 03.06.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Заліщицького районного управління юстиції Тернопільської області. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не ведуть спільного господарства, не піклуються про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Сім'я розпалась повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Приймаючи до уваги прохання позивача, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище "[PERSON]". На підставі ст.ст. 112-114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] і просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 700 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову вказала, що 20 грудня 2003 року одружилася з відповідачем, а [INFO] у них народився син - [PERSON], батьком якого в свідоцтві про народження вказаний відповідач. Дитина проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає. Забезпечити сина матеріально, вона самостійно не в змозі. Відповідач працездатний і може забезпечувати сина. Інших осіб на утриманні відповідача не має. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задоволити. Відповідач в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі. В заяві зазначив, що позов визнає і не заперечує проти його задоволення. За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] і [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження. З довідки КП "Житло-Експлуатація" від 31 липня 2014 року вбачається, що [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] і до складу її сім'ї входить син - [PERSON] Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні сімейні правовідносини з приводу утримання дитини. Відповідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, то розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі. Відповідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених статтею 184 цього Кодексу. Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік " прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років, починаючи з 1 січня 2014 року визначений в сумі - 1286 гривень. Дослідивши зібрані у справі докази, суд доходить висновку про можливість задоволення позову. При цьому суд враховує ту обставину, що позивач і відповідач є працездатними особами і повинні утримувати дитину в рівних частках. За таких обставин, суд вважає, що 700 грн., які визначені позивачем є розумним розміром, оскільки це не набагато більше половини прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Враховуючи, що позов виник з вини відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути 243,6 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] і просить стягнути з відповідача на її користь щомісячно аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] в твердій грошовій сумі по 350 грн. щомісячно. В обґрунтування позову вказала, що 17 листопада 2001 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу народилося двоє дітей - [INFO] року син [PERSON] і [INFO] року донька [PERSON]. Відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає. Її прибутків для утримання дітей недостатньо. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задоволити. Відповідач в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі. В заяві зазначив, що позов визнає. За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є [PERSON] і [PERSON], що підтверджено свідоцтвами про народження. З довідки ПП "Марс" від 4 березня 2014 року вбачається, що [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] і має склад сім'ї - [PERSON] та [PERSON] Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні сімейні правовідносини з приводу утримання дитини. Відповідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, то розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі. Відповідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених статтею 184 цього Кодексу. Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік " прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років, починаючи з 1 січня 2014 року визначений в сумі - 1286 гривень. Таким чином визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Дослідивши зібрані у справі докази, суд доходить висновку про можливість задоволення позову. Враховуючи, що позов виник з вини відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути 243,6 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] і просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі по 400 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення їх повноліття. В обґрунтування позову вказала, що з 20 вересня 2003 року перебувала з відповідачем у шлюбі, який на даний час розірвано. Від шлюбу у них народилися діти: донька [PERSON] [INFO], син [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріально не забезпечує дітей. Діти проживають з нею і знаходяться на повному її утриманні. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджено свідоцтвами про народження. Згідно довідки КП "Житло-Експлуатація" №221 від 02.04.2014 року [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] з дочкою [PERSON], [INFO] та сином [PERSON], [INFO] Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні сімейні правовідносини з приводу утримання дітей. Відповідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, то розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі. Відповідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених статтею 184 цього Кодексу. Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік "прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років, починаючи з 1 січня 2014 року визначений в сумі 1032 грн., прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років, починаючи з 1 січня 2014 року визначений в сумі - 1286 грн. За таких обставин, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки позивач просить аліменти в розмірі, який складає менше половини визначеного законодавством прожиткового мінімуму. Враховуючи, що позов виник з вини відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути 243,6 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про зміну прізвища на дошлюбне. Позовні вимоги мотивовано тим, що з 16.12.2014 року позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Виноградівського районного суду від 20.07.2017 року було розірвано. Після укладення шлюбу їй було присвоєно прізвище [PERSON] і на момент розірвання шлюбу вона не заявляла вимогу про зміну прізвище на дошлюбне. У позивачки виникла необхідність відновити дошлюбне прізвище "[PERSON]", у зв'язку з чим вона звернулася до суду із даним позовом. Позивачка [PERSON] про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд такі задовольнити. Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання також не з'явився, заяв про відкладення судового розгляду від нього не надходило. Відтак, у відповідності до порядку, встановленого ст.ст. 169, 224, 225 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що з 16.12.2014 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Після укладення шлюбу позивачці було присвоєно прізвище [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 16.12.2014 року. Спільне подружнє життя у сторін не склалося і рішенням Виноградівського районного суду від 20.07.2017 року №299/1318/17 їхній шлюб було розірвано. Рішення набрало законної сили 01.08.2017 року. Під час розгляду Виноградівським районним судом цивільної справи №299/1318/17 про розірвання шлюбу між сторонами позивачка не заявляла позовну вимогу щодо зміни прізвища на дошлюбне і, відповідно, дане питання судом не вирішувалося, оскільки не було предметом судового розгляду справи. На даний час позивачка бажає відновити своє дошлюбне прізвище «[PERSON]». Статтею 113 СК України встановлено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ст. 295 ЦК України прізвище фізичної особи може бути змінене у разі реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу або визнання його недійсним. За таких обставин, враховуючи, що позивачка має право на відновлення свого дошлюбного прізвища, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. 01.03.2008 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. Під час шлюбу у позивача та відповідача народилося четверо дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] .\~ Позивач [PERSON] просить шлюб розірвати, оскільки її відносини з відповідачем носять формальний характер, у них відсутнє взаємопорозуміння, постійні сварки призвели до розпаду сім"ї, вони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні відносини, відповідач зловживає алкогольними напоями, поводиться агресивно, що негативно впливає на їх дітей. Позивач неодноразово пропонувала йому змінити свою поведінку, більше цікавтись сім"єю, дітьми, припинити вживати алкогольні напої, але це все безрезультатно. Поведінка відповідача не змінилась у кращу сторону. В інтресах дітей, щоб їх не травмувати, позивач вирішила шлюб з відповідачем розірвати. Позивач в судове засідання не з"явилася,\~ подала заяву про розгляд справи у її\~ відсутності. Позивача представник в судове засідання не з"явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності.\~\~\~ Відповідач\~ в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Розгляд справи проведено в порядку визначеному ст.ст. 280, 281 ЦПК України з ухваленням заочного рішення. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що шлюб сторін існує формально, а фактично розпався. За час окремого проживання сторони не примирились. Збереження шлюбу суперечило б\~ інтересам позивача. Так, у відповідності до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст.ст. 55, 56 СК України зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини,\~ примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України). Судові витрати понесені позивачем в сумі 908,00 грн. на підставі п. 1 ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. За встановлених обставин позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що 01.12.2009 року він одружився з відповідачем [PERSON]. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину дочку-[PERSON] [INFO]. Позивач зазначає, що сумісне подружнє життя з відповідачем не склалось на грунті взаємного нерозуміння, різних характерів, що привело до відчуження та неможливості збереження сім"ї. Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явився,просивши в письмовій заяві розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Суд, з"ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що сім'я розпалася повністю, носить чисто формальний характер і за даних обставин відновленою бути не може, а збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.1 ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, з огляду на наведене, враховуючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON]про розірвання шлюбу слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що 02.09.2011 року вона одружилася з відповідачем [PERSON]. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Позивач зазначає, що сумісне подружнє життя з відповідачем не склалось на грунті взаємного нерозуміння, різних характерів, що привело до відчуження та неможливості збереження сім"ї. Позивач прохав шлюб між ним і відповідачем розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явилася, в позовній заяві прохала розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, а тому на підставі ст. 224 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого заперечень від позивача не надходило. Суд, з"ясувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що сім'я розпалася повністю, носить чисто формальний характер і за даних обставин відновленою бути не може, а збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.1 ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, з огляду на наведене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved