Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

[PERSON] з позовом до відповідачів, в якому вимагає визнати недостовірною, неправдивою та спростувати інформацію, викладену в листі від 31 березня 2014 року на ім'я редактора газети «Ваш шанс», а саме в абзацах першому, третьому, четвертому та п'ятому; зобов'язати відповідачів спростувати інформацію викладену у даному листі шляхом направлення відповідного листа головному редактору газети «Ваш шанс»; стягнути моральну шкоду, завданому поширення недостовірної інформації та приниженням честі, гідності та ділової репутації; стягнути з відповідачів у солідарному порядку коштів, необхідних для відновлення здоров'я позивача. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачами шляхом звернення до редакції газети «Ваш шанс» поширено відносно [PERSON] неправдиву, недостовірну, образливу для нього інформацію, в результаті чого погіршився стан його здоров'я, завдано шкоди всій родині позивача, змінилося ставлення до нього оточуючих, дискредитовано [PERSON] як адвоката, висунуто неправомірні вимоги щодо привласнення грошових коштів, витрачених на встановлення теплового лічильнику у будинку. Також, позивач вважає організаторами написання образливого звернення до газети [PERSON] та його доньку [PERSON], як спробу помсти йому за здійснення адвокатської діяльності у справі відносно сина [PERSON] Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], представник [PERSON], [PERSON] проти задоволення позову заперечували, вважали викладені в листі від 31 березня 2014 року на ім'я редактора газети «Ваш шанс» достовірними, викладені у ньому висловлювання відносно [PERSON] - оціночними судженнями. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в адресованих суду письмових заявах просили розглядати справу у їх відсутність, відкликали свій підпис із звернення від 31 березня 2014 року, повідомили, що мали намір з'ясувати обставини витрачання [PERSON] гршових коштів на встановлення лічильника теплової енергії в будинку. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судові засіданні не з'являлись, повідомлялись про слухання справи належним чином. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Учасники процесу мешкають у [ADDRESS], тобто є сусідами. 31 березня 2014 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підписано лист на ім'я редактора газети «Ваш шанс» (том.1 а.с.11), в якому просили редакцію опублікувати інформацію відносно того, що адвокат [PERSON] ігнорує прохання мешканців будинку відзвітувати за витрачання 10746,00грн. зібраних мешканцями будинку коштів на встановлення лічильника теплової енергії, також повідомляють про звернення до дисциплінарної комісії міської колегії адвокатів зі скаргою з приводу неналежної, на думку заявників, поведінки позивача; заявники припускають, що адвокат [PERSON] привласнив собі частину грошових коштів, зібраних мешканцями будинку на встановлення лічильника теплової енергії. [INFO] в [NUMBER] газети «Ваш шанс» було опубліковано статтю «[INFO]» (том.1 а.с.12), в якій зазначено, що даного листа до редакції приніс [PERSON], у статті також висвітлено позиції заявників та [PERSON] Позивач не вимагає спростування відомостей, викладених в цій статті, а лише вимагає спростувати інформацію, викладену в листі від 31 березня 2014 року, а саме вважає недостовірною, неправдивою, такою, що порушує його честь та гідність інформацію, викладену в абзаці першому листа: «Уважаемая редакция, просим вас опубликовать это письмо в вашей газете потому, что нормальные, человеческие просьбы к нашему соседу адвокату [PERSON] отчитаться за то, как были израсходованы деньги, собранные жильцами дома на установку счетчика тепловой энергии, к нему не доходят. На эти просьбы он реагирует крайне болезненно и ругается нецензурной бранью»; абзац третій: «Но до сих пор, грубо игнорируя просьбы жителей дома отчитаться за то, как были израсходованы собранные деньги и предоставить необходимые финансовые документы на сумму 10.746 (десять тысяч семьсот сорок шесть грн.) [PERSON] этого не сделал. Причем при обращении к нему жителей дома с просьбой предоставить эти документы он ругается матом»; абзац четвертий: «Жильцы дома обратились в дисциплинарную комиссию городской коллегии адвокатов с жалобой на [PERSON] по данному вопросу, в которой отметили, что с момента его появления в нашем доме он проявил себя как крайне невоспитанный, грубый, чванливый, неадекватно реагирующий на различные ситуации человек. Они также отметили, что будучи очень мнительным, он в большинстве окружающих видит врагов, имеет очень завышенную самооценку, кичится своим званием «адвокат» и прибегает к запугиванию своих соседей. Так, узнав фамилии тех, кто подписал эту жалобу, адвокат [PERSON] начал против них настоящую травлю. Он подстерегал людей на улице, оказывал на них психологическое давление, приходил к ним домой и угрожал им расправой в суде»; абзац п'ятий: «После всего этого у нас есть все основания предполагать, что адвокат [PERSON] присвоил себе часть денежных средств, собранных жильцами дома на установку счетчика тепловой энергии. По 260грн. С уважением, жители дома 135». Отже, суд виходить з того, що межі позовних вимог складають виключно відомості, викладені у листі від 31.03.2014 року, а не інші конфлікти, взаємні висловлювання учасників процесу, які можуть бути предметом судового розгляду на підставі окремих позовних заяв. Суд також не може надавати оцінку обставинам звернення відповідачів до дисциплінарної комісії колегії адвокатів, які є предмет судового розгляду в іншій справі. Аналізуючи базу нормативного регулювання спірних правовідносин, сутність викладеної в листі інформації, суд виходить з наступного. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009р. №1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової гутації фізичної та юридичної особи" юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Тобто, первинною обставиною, яка дає можливість кваліфікувати дії відповідачів як правопорушення особистих немайнових прав чи інтересів позивача, є факт поширення недостовірної інформації. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. В судовому засіданні як з показів учасників процесу, так із викладених даних у статті газети «Ваш шанс» встановлено, що звернення від 31 березня 2014 року до редакції газети «Ваш шанс» надав [PERSON], інші відповідачі, котрі підписали дане звернення до відома редакції викладені у зверненні обставини не доводили. Тобто, суду не доведено, що мав місце власне факт поширення неправдивої інформації зі сторони десяти відповідачів, окрім [PERSON] Суд виходить з того, що факт підписання звернення не може підтверджувати поширення недостовірної інформації, тому за відсутності первинної, обов'язкової ознаки складу правопорушення даної категорії, відсутні підстави для задоволення позовних вимог, пред'явлених до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в частині зобов'язання спростувати недостовірну інформацію, стягнення з них моральної шкоди та коштів, необхідних для відновлення здоров'я [PERSON] Згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. З пояснень відповідачів в ході судового розгляду встановлено, що вони підтверджують викладені в листі обставини, надають поведінці [PERSON] власну оцінку, характеризують його особу, виходячи з власного досвіду спілкування з ним особисто або зі слів інших сусідів будинку, підтвердили, що сприймають висловлювання позивача щодо зустрічей в суді як погрози, розправу, прихід до квартири [PERSON], розмови з сусідами на вулицях як «травлю». Тобто, викладені у зверненні факти, припущення, суб'єктивна оцінка є особистим сприйняттям відповідачами обставин об'єктивної дійсності. Крім того, [PERSON], [PERSON] однозначно підтвердили, що на їх адресу позивач нецензурно висловлювався, [PERSON] вказував, що неодноразово чув від сусідів розповіді про негативну поведінку позивача. На підставі ст.34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. В силу ст.30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Тому, суд вважає викладені у зверненні від 31 березня 2014 року судження з приводу того, що «нормальне человеческие просьбы не доходять до [PERSON].» (абзац перший листа), «грубо игнорируя просьбы жителів дома отчитаться» (абзац третій листа), «с момента его появления в нашем доме он проявил себя как крайне невоспитанный, грубый, чванливый, неадекватно реагирующий на различные ситуации человек», «будучи очень мнительным, он в большинстве окружающих видит врагов, имеет очень завышенную самооценку, кичится своим званием «адвокат» и прибегает к запугиванию своих соседей. Так, узнав фамилии тех, кто подписал эту жалобу, адвокат [PERSON] начал против них настоящую травлю. Он подстерегал людей на улице, оказывал на них психологическое давление, приходил к ним домой и угрожал им расправой в суде» (абзац четвертий листа) - оціночними, таким що не підлягають спростуванню. Частина з даних висловлювань є критичною оцінкою діяльності та поведінки позивача як адвоката, тобто публічної особа, котра підлягає ретельному громадському контролю і потенційно може зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації, а також повинен це усвідомити (п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009р. №1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової гутації фізичної та юридичної особи"). Таким чином, складаючи та направляючи звернення до засобу масової інформації [PERSON] використовував гарантовані Конституцією України та визначені законом права. Припущення відповідачів з приводу ухилення від звіту за використання грошових коштів, котрі були зібрані мешканцями будинку, їх привласнення [PERSON] є розуміння зі їх сторони певних цивільних відносин, котрі склалися в ході виконання позивачем цивільних зобов'язань. Отже, суд не може в рамка цієї справи надавати оцінку достовірності фінансових документів, їх повноти щодо розрахунків за договором від 17.09.2008 року про купівлю - продаж теплового лічильника та його встановлення згідно технічних умов (том.1 а.с.85). Оскільки, учасники процесу не заперечували, що кошти на виконання робіт були передані позивачу, лічильник фактично встановлено, то належним способом захисту прав як позивача, так і відповідачів є вирішення в рамках окремого позовного провадження питань щодо підтвердження обґрунтованості витрат на встановлення теплового лічильника або ж неналежне виконання цивільних зобов'язань та стягнення завданих збитків. Крім того, якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Право на відповідь є одним із способів захисту порушених в результаті поширення недостовірної інформації прав. Судом встановлено, що [PERSON] було забезпечено право на відповідь та висловлення своєї думки, оскільки в статті від [INFO] в [NUMBER] газети «Ваш шанс» викладена його особиста позиція з даного питання. Тобто, позивач використав можливість на захист в такий спосіб власних особистих прав, які він вважає порушеними. Також, в позовній заяві та в судовому засіданні позивач наполягав на приниженні його честі та гідності. Чинне законодавство не містить визначення понять гідності або честі, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. Суд виходить з того, для доведення факту приниження честі, гідності, ділової репутації недостатньо суб'єктивного сприйняття лише [PERSON] викладеної в листі інформації як негативної. Позивач повинен був довести, що під впливом викладених у зверненні обставин змінилась думка про нього оточуючих, його послуги як адвоката особи стали ігнорувати. Однак, в ході допиту в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] не підтвердили, що стали негативно відноситись до позивача, змінили свою самооцінку відносно нього, вказали лише щодо погіршення здоров'я позивача. Також, дані свідки є близькими до позивача особами, тому в силу свого споріднення можуть надавати сприятливі для [PERSON] покази. Допитаний в судовому засіданні [PERSON] (автор статті) також повідомив, що знав позивача і раніше як адвоката, котрий надавав фахову допомогу редакції газети «Ваш шанс», отримавши звернення від [PERSON] він лише намагався об'єктивно перевірити викладену у ньому обставини, жодним чином не змінив свою думку приниження честі та гідності відносно особи [PERSON] На допиті інших свідків, котрі могли б підтвердити обставини приниження честі або гідності, позивач не наполягав. Тому, всупереч вимогам ст.60 ЦПК України, суду не доведено, що внаслідок дій відповідача [PERSON] який дійсно розповсюдив викладену в листі від 31 березня 2014 року інформації, принижено честь або гідність позивача. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають необхідно з'ясувати, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди може бути визначено залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд зобов'язаний виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Однак, в підтвердження доводів цивільного позову, позивач не надав однозначних та достовірних доказів, які могли б підтвердити конкретний розмір витрат, необхідних для відновлення здоров'я [PERSON] Наявні в матеріалах справи відомості про вартість санаторно - курортного лікування (том.1 а.с.68 - 72) містять різні вартості. Також, зазначаючи в судових засіданнях про розклеювання даного листа [PERSON], завдання саме в такий спосіб моральної шкоди, позивач позовні вимоги в цій частині не уточнював та не змінював; вимагаючи стягнення коштів на відновлення свого здоров'я (п.5 резолютивної частини позову) [PERSON] не визначив конкретної суми, яка підлягає стягненню. Відшкодування може мати у випадку завдання моральної шкоди, яка у справах про спростування недостовірної інформації, захист честі та гідності має специфічний склад правопорушення (поширення інформації, яка стосується позивача та є недостовірною, факт її поширення завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам). Однак, суду не доведено наявність прямого причинно - наслідкового зв'язку між фактом поширення інформації та хворобами позивача. Так, звернення датовано 31.03.2014 року, статтю надруковано [INFO], про її існування позивач був обізнаний раніше, оскільки надавав пояснення журналісту [PERSON], однак виклик швидкої мав місце 18.04.2014 року (том.2 а.с.16), звернення до лікарів та встановлення діагнозів гіпертонічної хвороби та цукрового діабету - в період з 10 по 12 вересня 2014 року (том.2 а.с.42), тобто зі спливом тривалого часу. Підсумовуючи суд доходить висновку, що в судовому засіданні не доведено обставин поширення відповідачами неправдивої інформації, викладеної у зверненні від 31 березня 2014 року, не встановлено, що дана інформації є недостовірною, не доведено факт приниження часті, гідності, ділової репутації [PERSON], а також - наявності прямого причинно - наслідкового зв'язку між фактом поширення інформації та моральною шкодою. Отже, відсутній склад цивільного правопорушення, що унеможливлює притягнення відповідачів до цивільної відповідальності. Таким чином, позовні вимоги не підлягають задоволенню. Враховуючи вимоги ст.88 ЦПК України, оскільки позивачем сплачено 243,60грн. (том.1 а.с.7) судового збору за розгляд пред'явлених вимог немайнового характеру; 243,00 (том.1 а.с.6) - за розгляд вимог майнового змісту про стягнення моральної шкоди в сумі 37000,00грн. (по 3000,00грн. з дев'ятьох відповідачів, по 5000,00грн. з [PERSON] та [PERSON]), тому слід було сплатити 370,00грн. Отже, з позивача на користь держави слід стягнути недоплачену при подачі позову суму судового збору в розмірі 127,00грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved