Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - заявник 1, [PERSON] ) та [PERSON] (далі по тексту - заявник 2, [PERSON] ) звернулися до суду зі спільною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя у них не склалося через різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння в подружньому житті. Вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні стосунки. Крім того, зазначили, що [PERSON] . 23.02.2015 було затримано та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі "Київський слідчий ізолятор", який протягом чотирьох років залишається незмінним. Відтак, подальше подружнє життя припинилося, у зв`язку з чим заявники вважають, що збереження шлюбу є неможливим. В судовому засіданні заявники вимоги спільної заяви про розірвання шлюбу підтримали, просили задовольнити та зазначили, що дана заява відповідає їх волі. Вислухавши заявників, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленим наступні обставини. У відповідності до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. За правилами ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Сторони перебувають у шлюбі з 25.09.2009, який було зареєстровано Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім`ї, актовий запис №2078. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] . Судом встановлено, що між подружжям виникали непорозуміння та спільне життя в них не склалось через різні погляди на життя. Вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні стосунки з лютого 2015 року. При цьому, заявниками подана спільна заява, яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазарчук Н.В. та начальником державної установи "Київський слідчий ізолятор" Ромашковим Р.А., в порядку передбаченому для письмового договору між подружжям. Зі змісту заяви вбачається, що між заявниками досягнуто згоди щодо визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу та участі батьків у її вихованні, крім того визначено, що [PERSON] , у зв`язку з перебуванням під вартою тимчасово не взмозі забезпечувати сина та сплачувати аліменти на його утримання. Відповідно до стст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що спільна заява [PERSON] та [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін та інтересам дитини. Крім того судом встановлено, що спорів про поділ майна між заявниками на даний час не існує. На підставі викладеного та

Outcome: approved