Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

13 квітня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Великобагачанського районного суду Полтавської області з позовною заявою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, стягнення компенсації за не використані щорічні відпустки. В направленому на адресу суду позові позивач зазначив, що з 18 лютого 2004 року по 31 грудня 2015 року перебував у трудових відносинах з комунальним сільськогосподарським підприємством "Джерело", до звільнення працював на посаді директора та був звільнений за згодою сторін. Вказував, що з ним на день звільнення не проведено повний розрахунок по заробітній платі, а саме не виплачено компенсацію за не використані ним відпустки за 6 років, просив суд стягнути на його користь з відповідача 6465,55 гривень компенсації за не використані відпустки та середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день постановлення рішення суду. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити на підставі обставин, викладених у позовній заяві. Представник позивача подав до суду, до початку розгляду справи по суті, розрахунок про середній заробіток за весь період затримки розрахунку з позивачем та просив стягнути відповідну суму, а саме 8010,31 гривень (а.с. 32, 33). Представник відповідача - Комунального сільськогосподарського підприємства «Джерело», заперечував проти заявленого позову, вказував на те, що у підприємства немає можливості сплатити зазначені у позові грошові кошти у зв'язку з їх відсутністю, не заперечував щодо розміру суми компенсації за не використані позивачем відпустки. (а.с. 52). Суд, заслухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON], 18 лютого 2004 року уклав трудовий договір на невизначений строк з Комунальним сільськогосподарським підприємством «Джерело» та з 18 лютого 2004 року працював на посаді директора підприємства (а.с. 10). Юридична особа - Комунальне сільськогосподарське підприємство «Джерело», зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відомості про ліквідацію даної юридичної особи на час розгляду справи в суді відсутні (а.с. 14, 15). 31 грудня 2015 року [PERSON] звільнено з посади директора Комунального сільськогосподарського підприємства «Джерело» відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін, підстава - рішення третьої сесії сьомого скликання Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області (а.с. 10). На час звільнення заборгованість за не використані відпустки за 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012 роки складає 6465,55 гривень (а.с. 6), що не заперечується в судовому засіданні представником відповідача. Заробітна плата за останні два місяці роботи позивача складає: за листопад 2015 року 1705,20 гривень, за грудень 2015 року 1705,20 гривень (а.с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Відповідно до ч. 1 ст. 83 КЗпП України, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Компенсація за не використані дні щорічних відпусток відповідачем позивачеві при звільненні не виплачена, тому є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі щодо стягнення компенсації за не використані ним дні щорічної відпустки та стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день винесення рішення суду. При розрахунку середньоденної заробітної плати суд керується Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 з відповідними змінами та доповненнями. Заробітна плата [PERSON] за повні два місяці роботи, що передували його звільненню за листопад 2015 року складає 1705,20 грн., та за грудень 2015 року складає 1705,20 грн. (а.с.7). Отже середньоденна заробітна плата позивача становила 55 грн. 91 коп. за день (із розрахунку: (1705,20+1705,20) : (30дн.+31дн.)). Кількість днів затримки за період з 01 січня 2016 року по 30 травня 2016 року (день постановлення рішення суду) становить 151 днів. Таким чином середній заробіток за весь час затримки складає: 8442,41 грн. (із розрахунку 55 грн. 91 коп. х 151 днів), але зважаючи не те, що суд не може вийти за межі позовних вимог позивач, а позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки в сумі 8010,31 гривні, то суд задовольняє позовні вимоги в обсязі заявленому позивачем по справі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, та Закону України "Про судовий збір" позивача звільнено від сплати судового збору, отже судовий збір підлягає до стягнення з відповідача на користь держави в сумі 551,20 гривень.

Outcome: approved