Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до Лукашівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області (далі - відповідач), третя особа - [PERSON], про визнання права власності у порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON]. Заповіту [PERSON] не складав. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач частково оформила право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними спорудами та земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, однак позбавлена можливості оформити свої спадкові права на вказану земельну ділянку, оскільки оригінал державного акта втрачено. У зв'язку з цим позивач просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а справу розглянути в її відсутність. У судове засідання сторони не з'явилися. Позивач подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю, просила задоволити і справу розглянути без її участі (а.с. 32). Відповідач надіслав лист, в якому погодився з позовом та просив розглянути справу за відсутності його представника (а.с. 30). Третя особа направила до суду заяву, в якій не заперечувала проти задоволення позову та просила розглянути справу без її участі (а.с. 31). Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується виданою повторно копією свідоцтва про смерть від 5 квітня 2016 року серії [NUMBER] (а.с. 8). Позивач є дружиною [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу від 26 вересня 1981 року (а.с. 18). Згідно з довідкою Лукашівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області № 1665 від 27 листопада 2017 року, [PERSON] на момент смерті постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] разом з дружиною - [PERSON] (позивачем) та матір'ю [PERSON] (а.с. 17). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Згідно з копією державного акта на право приватної власності на землю від 19 листопада 2002 року серії [NUMBER] [PERSON] на праві приватної власності на землю належала земельна ділянка для ведення товарно-сільськогосподарського виробництва площею 2,6540 га, розташована в адміністративних межах Лукашівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області (а.с. 15). Відповідно до змісту листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 13 грудня 2017 року (вих. № 1726/01-16) (а.с. 34), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 27), позивач зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 35) та отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними спорудами і дві земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, копії яких долучено до позовної заяви (а.с. 11, 13-14). Водночас листом Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 28 листопада 2017 року (вих. № 1667/02-16) позивачу повідомлено, що поданий нею державний акт містить виправлення, що суперечить п. 2.4 Інструкції № 43 "Про порядок складання, видачі реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі" затвердженої наказом Держземагенства України № 43 від 4 травня 1999 року (зі змінами 16 березня 2009 року), згідно з якою виправлення в державних актах не допускаються, що в силу вимог підпункту 4.15 п. 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину, та роз'яснено право на звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування (а.с. 7). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день його смерті, тобто [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та частково оформила свої спадкові права, однак не може оформити право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, оскільки в державному акті містяться виправлення. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Згідно з п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов'язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, беручи до уваги визнання позову відповідачем та третьою особою, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved