Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулась 15.08.2018 року до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача відшкодування завданої матеріальної шкоди у розмірі 69492 грн. та моральної шкоди у розмірі 20000 грн., а також стягнути судові витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. та судовий збір в сумі 1298 грн. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги обгрунтовані тим, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . [PERSON] проживає поверхом вище позивача та є власником квартири [ADDRESS] у тому ж будинку. 28 грудня 2017 року квартиру, яка належить позивачеві було залито, а причиною залиття стало пошкодження сантехнічного обладнання, а саме труби холодного водопостачання в процесі ремонтних робіт, які проводились відповідачем по справі у квартирі [ADDRESS] . Згідно зі звітом про незалежну оцінку розміру матеріального збитку, який був складений експертами TOB "АМК-ТРАСТ", вартість матеріальних збитків позивача становить 66 692 грн. За проведення незалежної оцінки позивачем по справі було сплачено 1800 грн. Друге залиття\~квартири [ADDRESS] \~відбулось вже\~в червні\~2018\~року. Внаслідок другого залиття, матеріальна та моральна шкода завдана позивачу збільшилась. Також, позивач по справі була змушена взяти в оренду осушувач повітря для самостійного усунення наслідків залиття квартири [ADDRESS] . Цей прилад було отримано [PERSON] в тимчасове користування на підставі договору оренди № 000047504 укладеного з ФЛП [PERSON] 08.02.2018 року. У відповідності до умов договору № 000047504 та протоколу узгодження вартості, позивач по справі сплатила 1000 грн. за користування приладом. Тобто, розмір завданої відповідачем позивачу матеріальної шкоди по розрахункам позивача становить 69 492 грн., які складаються з: 66 692 грн. витрат на ремонтні роботи; 1800 грн. витрати на оплату послуг експерта; 1000 грн. витрати на оренду осушувача повітря. Також зазначила що їй спричинено моральну шкоду, яку оцінила 20000 гривень. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 10.10.2018 року по справі відкрито загальне провадження та призначено підготовче засідання. \~ \~ \~ \~16.07.2019 року судом закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання 05.02.2021 року сторони та третя особа не з`явились, про дату, час та місце були повідомлені належним чином. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник КП «ЖКС «Фонтанський» 05 лютого 2021 року до суду подав заяву про розгляд справи за відсутності. Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у зв`язку з повторною неявкою відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, відсутністю заперечень з боку позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів у заочному порядку. Згідно ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 25.04.2007 року, який посвідчений приватним нотаріусом ОМНО Калінюк О.Б., реєст. № 1068. Квартира розташована на першому поверсі триповерхового будинку, згідно технічного паспорту від 01.03.2007 року КП «ОМБТІ та РОН». Власником квартири [ADDRESS] , що розміщена над квартирою позивача, є [PERSON] , відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 134105911 від 13.08.2018 року. Право власності відповідачем отримано 02.12.2017 року на підставі договору купівлі-продажу, який посвідчено приватним нотаріусом ОМНО Адамець О.І., реєст. № 2173. Згідно Акту від 29.12.2017 року, який затверджений начальником дільниці №12 КП ЖКС «Фонтанський», стався залив квартири [ADDRESS] та встановлено, що вода надходить з вище розміщеної квартири [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] , а причиною заливу є пошкодження труби холодного водопостачання яке сталося в результаті ремонтних робіт. Згідно Акту від 08.08.2018 року, який затверджений начальником дільниці №12 КП ЖКС «Фонтанський», в квартирі [ADDRESS] відкрито стіну та встановлено неодноразове затікання з вище розміщеної квартири [ADDRESS] . Згідно Акту від 15.06.2018 року, який затверджений начальником дільниці №12 КП ЖКС «Фонтанський», стався залив квартири [ADDRESS] та встановлено, що напевне вода надходить з вище розміщеної квартири [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] , а причиною заливу є заміна внутрішніх квартирних сантехнічних комунікацій. Згідно Звіту про незалежну оцінку вартості матеріальних збитків, що виникли внаслідок залиття квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , який складено ТОВ «АМК ТРАСТ» 12.03.2018 року, вартість збитків, що виникли внаслідок залиття квартири складає 66692,00 грн. Відповідно до квитанції №33 від 23.02.2018 року, [PERSON] сплатила ТОВ «АМК ТРАСТ» за визначення матеріальних збитків квартири, суму в розмірі 1800,00 грн. Згідно договору оренди № 000047504 від 08.02.2018 року [PERSON] орендувала в ФОП [PERSON] осушувач повітря MDH-50 на період з 08.02.2018 року по 12.02.2018 року, за що сплатила 1000 грн., відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №222 від 08.02.2018 року на користь [PERSON] . Будь-яких доказів на спростування як обставин заливу, так і суми понесених позивачем збитків, відповідачем не надано. Згідно положень ст.22 ЦК України, особа,\~якій завдано\~збитків у\~результаті порушення\~її цивільного\~права,\~має право\~на їх\~відшкодування. Збитками\~є,\~ зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Виходячи з\~вимог ч.\~1,\~2\~ст.\~1166\~ЦК України\~майнова шкода,\~завдана неправомірними\~рішеннями,\~діями чи\~бездіяльністю особистим\~немайновим правам\~фізичної або\~юридичної особи,\~а також\~шкода,\~завдана майну\~фізичної або\~юридичної особи,\~відшкодовується в\~повному обсязі\~особою,\~яка її\~завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Також, у справі № 6-2125цс16 від 23.07.2017 року ВСУ зазначив, що «що відповідно до ст. 60 ЦПК України обов`язок доведення факту залиття квартири покладено на позивача. Зокрема, останній до матеріалів позовної заяви мав додати комісійний акт, складений за участю представників обслуговуючої організації, яким би було зафіксовано сам факт затоплення, а також докази причин затоплення та розміру завданих збитків». Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини». У відповідності до правового висновку Верховного суду України по справі № 6-183цс14 на підставі постанови від 03.12.2014 року, окрім того законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір; наведене положення закону судами під час розгляду справи не враховано. Під час розгляду справи №6-1646ск на підставі Ухвали від 20.04.2016 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ зроблено висновок, що відповідно до загальних підстав відповідальності за завдану майнову шкоду існує презумпція завдавача шкоди, згідно якої не позивач доводить вину відповідача, а відповідач доводить відсутність своєї вини. Також, під час розгляду справи 753/7281/15-ц за постановою Верховного Суду України від 23.01.2018 року встановлено висновок, що законодавець закріпив презумпцію вини заподіювана шкоди й поклав на нього обов`язок доведення її відсутності. Верховним Судом України на підставі розгляду справи 61-3657св18 та винесеної Ухвали від 14.02.2018 року зроблено висновок, що частина друга статті 1166 ЦК встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, тобто особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, тому, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювана шкоди. Тобто, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Яка в даному випадку не спростована відповідачем. За таких обставин, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] про стягнення суми матеріальної шкоди в сумі 69492,00 грн., яка завдана, внаслідок залиття її квартири 28.12.2017 року з квартири, яка належить відповідачу. Крім того, відповідно до положень ст. 23 ЦК України, особа має\~право на\~відшкодування моральної\~шкоди,\~завданої внаслідок\~порушення її\~прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно положень ст.. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року, роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд вважає, що внаслідок неправомірних дій відповідача, позивачеві було завдано моральних страждань, що виразились у докладанні додаткових зусиль та часу для організації свого життя, руйнації життєвих планів, приниженні її честі, гідності, як наслідок тривалий відрив Позивача від звичного способу життя, які спричинені пошкодженням її майна, ігноруванням ситуації з боку відповідача, наслідками замокання стін її житла в зимовий період, появи цвілі та грибків у квартирі. При цьому, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає, що глибина та характер моральних страждань, які спричинені позивачці, має бути оцінений в сумі 2000 (дві тисячі) гривень моральної шкоди. За таких обставин, суд доходить висновку про часткову обґрунтованість позову [PERSON] , а відтак задовольняє її вимоги частково, стягуючи на її користь з відповідача моральну шкоду у сумі 2000 грн. Також, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню виплати по оплаті суми судового збору пропорційно до задоволених вимог у розмірі 1036,92 грн. Належні докази щодо понесення позивачем інших судових витрат, зокрема, витрат на правничу допомогу, суду не надані.

Outcome: partial