Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

08 жовтня 2019 року, позивач - [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення пені за несвоєчасно сплату аліментів на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 червня 2010 року (справа № 2-2219/10) з відповідача були стягнуті аліменти на користь позивача на утримання доньки [PERSON] , щомісячно в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.01. 2010 року до її повноліття. На теперішній час відкрито виконавче провадження з примусового виконання даного рішення суду. Проте, рішення суду відповідач виконує неналежним чином, внаслідок чого утворилася заборгованість. Позивач посилається на те, що відповідач не виконує рішення суду по сплаті аліментів, тому має нести відповідальність, передбачену ст.. 196 СК України та сплатити неустойку (пеню). Таким чином, позивач просить суд: стягнути з відповідача на її користь неустойку за несвоєчасну сплату аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , за період з 01 лютого 2018 року по 30 вересня 2019 року включно в сумі 77641,52 грн. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21.10.2019 року провадження у цій справі відкрито, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 13). У судове засідання позивач не з`явилася, але до суду від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, доводи наведені в обґрунтування позовних вимог підтримала, просила суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення суду не заперечувала. У судове засідання відповідач не з`явився, хоча про час, день та місце слухання справи був повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив. Заяв, клопотань, які б перешкоджали розгляду справи суду або заперечень стосовно позовних вимог позивача не надав. Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, згідно з вимогами ст.ст.128, 131 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з`явився у судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Прийнявши до уваги заяву представника позивача, суд ухвалою від 09 липня 2019 року постановив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяву представника позивача, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є: мати - [PERSON] та батько - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 1105 від 23.11.2006 року народження, що міститься в матеріалах справи (а.с. 6). Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 червня 2010 року (справа № 2-2219/10) з відповідача були стягнуті аліменти на користь позивача на утримання доньки [PERSON] , щомісячно в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.01.2010 року до її повноліття. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа. Згідно розрахунку заборгованості від 01.10.2019 року, складеного державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області станом на 30.09.2019 року загальна сума заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів за виконавчим листом № 2-2219/10 складає 77641,52 грн. (а.с. 5). Заборгованість виникла з вини відповідача, у зв`язку із ненаданням матеріальної допомоги на утримання дочки. Відповідно до ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно зі ст. 20 СК України до правовідносин щодо відповідальності платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки врегульованих ст. 196 СК України позовна давність не застосовується. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п. 22 роз`яснив, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1- нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1- кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2- нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Таким чином за період з 1 лютого 2018 року по 30 вересня 2019 року загальна сума пені (неусточки) за несвоєчасну сплату відповідачем аліментів перевищує загальну суму заборгованості та становить: -за лютий 2018 року сума до сплати складає 1899 грн. 75 коп. строк прострочення (01.02.2018 року по 30.09.2019 року) 606 днів , пеня: 1899, 76 грн. х 1% х 606 днів = 11512 грн. 48 коп.; -за березень 2018 року сума до сплати складає 2084 грн. 00 коп. строк прострочення (01.03.2018 року по 30.09.2019) 578 днів, пеня: 2084 грн. 00 коп. х 1% х 578 днів = 12045 грн. 52 коп.; -за квітень 2018 року сума до сплати складає 2119 грн. 50 коп. строк прострочення (01.04.2018 року по 30.09.2019) 547 днів, пеня: 2119 грн. 50 коп. х 1% х 547 днів = 11593 грн. 66 коп.; за травень 2018 року сума до сплати складає 2141 грн. 25 коп. строк прострочення (01.05.2018 року по 30.09.2019) 517 днів, пеня: 2141 грн. 25 коп. х 1% х 517 днів = 11070 грн. 26 коп.; за червень 2018 року сума до сплати складає 2230 грн. 75 коп. строк прострочення (01.06.2018 року по 30.09.2019) 486 днів, пеня: 2230 грн. 50 коп. х 1% х 486 днів = 10841 грн. 44 коп.; -за липень 2018 року сума до сплати складає 2236 грн. 25 коп. строк прострочення (01.07.2018 року по 30.09.2019) 456 днів, пеня: 2236 грн. 25 коп. х 1% х 456 днів = 10197 грн. 30 коп.; за серпень 2018 року сума до сплати складає 2195 грн. 25 коп. строк прострочення (01.08.2018 року по 30.09.2019) 425 днів, пеня: 2195 грн. 25 коп. х 1% х 425 днів = 9329 грн. 81 коп.; -за вересень 2018 року сума до сплати складає 2216 грн. 50 коп. строк прострочення (01.09.2018 року по 30.09.2019) 394 днів, пеня: 2216 грн. 50 коп. х 1% х 394 днів = 8733 грн. 01 коп.; Відповідно до вимог ч.1 ст. 196 СК України одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі не більше 100 відсотків заборгованості. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Позивачкою пред`явлені вимоги про стягнення пені за період з 01 лютого 2018 року по 30 вересня 2019 року. Позивачем розрахунок проведено вірно. Пеня за прострочення сплати аліментів за цей період складає 77641,52 грн. Таким чином, у суду є всі підстави вважати, що відповідач заборгував позивачу аліменти і одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, але не більше ніж 77641,52 грн. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заборгованість по аліментам виникла саме з вини відповідача, а тому вимоги позивача про стягнення пені за прострочення сплати аліментів підлягають задоволенню в розмірі, про який просить позивачка, а саме: 77641,52 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пп.1 п. 1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на час звернення позивача до суду з позовною заявою про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів складало 768,40 грн. Згідно приписів п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, суд дійшов висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved