Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

12.10.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 30 травня 2010 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Від спільного проживання в шлюбі мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з часу звернення її до суду і до досягнення сином повноліття, посилаючись на те, що відповідач з сімєю не проживає, не займається вихованням сина, матеріальної допомоги на його утримання не надає, чим ставить сімю у скрутне матеріальне становище. Також просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати понесені нею на оплату правової допомоги в сумі 250 грн. В судове засідання сторони не зявилися, але від позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] поступили заяви про розгляд справи у їх відсутності. Згідно поданих заяв позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує, відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає. За таких обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч.2 ст.197 ЦПК України. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони з 30 травня 2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.6). Від спільного проживання в шлюбі мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.7), який проживає біля позивача і знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою Трибусівської сільської ради Піщанського району Вінницької області № 374 від 04.10.2016 року. Таким чином, весь обсяг обовязків, повязаних з утриманням сина покладено на позивача, що ставить її в скрутне матеріальне становище та у нерівні умови з відповідачем по утриманню спільної дитини. Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини, ст.5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 180-183, 191 СК України. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Відповідно до ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 Х11 від 27.02.1991 року), батьки зобовязані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Згідно із ст.ст. 180-183 СК України батьки зобовязані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. У разі ухилення батьків від виконання цього обовязку кошти на утримання дітей стягуються з матері, батька дитини в частці від їх доходу і (або) у твердій грошовій сумі за рішенням суду. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує, що відповідач є молодою працездатною особою і спроможний сплатити аліменти на утримання сина в обсязі, визначеному спільно з позивачем, а саме: у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 12.10.2016 року і до досягнення сином повноліття. За таких обставин суд приходить до висновку, що право малолітнього сина [PERSON], [INFO] на матеріальне утримання з боку батька [PERSON] порушено і підлягає судовому захисту. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтвердженні судові витрати. Відповідно до вимог ст.79 ЦПК України, ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 551,20 грн. В силу ст.367 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved