Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

18.06.2014 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та збільшивши позовні вимоги просив стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № 77.1/АК-01097.08.2 від 20.06.2008 року в розмірі 25946,33 долари США та 5 943 441,00 грн., а також понесені судові витрати в розмірі 3654,00 грн. В позові посилається на те, що 20.06.2008 року між ВАТ «Родовід Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк») та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 77.1/АК-01097.08.2, відповідно до умов якого банк відкрив відповідачу відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 24977,00 долари США, з відсотковою ставкою 7,7 % річних, терміном до 20 червня 2015 року включно, а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі згідно з графіком погашення кредиту. В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору відповідачем, 20 червня 2008 року між сторонами було укладено договір застави транспортного засобу №77.1/АК-01097.08.2 від 20.06.2008р., та згідно п. 1.1 передано в заставу автомобіль Nissan Note, рік випуску 2008, колір чорний, шасі [NUMBER], хетчбек, реєстраційний [NUMBER]. Позивач зазначає, що він свої зобов'язання за вказаним вище кредитним договором виконав в повному обсязі. Разом з тим, відповідач порушив строки повернення кредиту та сплати процентів, у зв'язку з чим у останнього станом на 22.12.2014 року перед позивачем утворилася заборгованість в розмірі 25 946,33 долари США та 5 943 441,00 грн. Посилаючись на викладене вище, позивач просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. Також, заявив клопотання про застосування строку позовної давності на підставі того, що кредитна заборгованість мала погашатися щомісяця, останній платіж відповідачем було здійснено 10.03.2011 року, а тому строк позовної давності сплинув. Враховуючи викладене, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. За правилами ст.ст.1050,1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 509 ЦК України в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Судом встановлено, що 20.06.2008 року між ВАТ «Родовід Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк») та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 77.1/АК-01097.08.2 (а.с.5-8). Відповідно до п.1.1., 1.2., 1.5. Кредитного договору, банк відкриває відповідачу не відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 24977,39 долари США терміном до 20 червня 2015 року включно. Кредитні кошти надаються виключно на купівлю автомобіля та сплату страхових платежів. Процентна ставка встановлюється в розмірі 7,70 процентів річних. Встановлено, що ПАТ «Родовід Банк» виконало свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі. Відповідно до п. 3.1. Кредитного договору позичальник зобов'язався: починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до 10 числа (включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитним договором у сумі 297,35 доларів США та нарахованими процентами шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку на рахунок Банку. Датою сплати заборгованості за процентами є день зарахування коштів на рахунок, указаний у пункті 1.6 цього договору. Згідно п. 3.6. Кредитного договору, за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів позичальник зобов'язався сплачувати банку за кожен день пеню в розмірі 1.6 процента від суми простроченої заборгованості. Пунктами 5.2. Кредитного договору передбачено право банку у разі недотримання позичальником умов цього договору вимагати дострокового його розірвання, повернення одержаного кредиту, сплати нарахованих за ним процентів, відшкодування збитків, заподіяних банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов цього договору. Встановлено, що у передбачені строки відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, а тому у останнього станом на 22.12.2014 року утворилась заборгованість перед позивачем за період з 18.06.2011 року по 22.12.2014 року, яка складається з: суми поточної заборгованості за кредитом в розмірі - 1784,09 доларів США; суми простроченої заборгованості за кредитом в розмірі - 18257,24 доларів США; суми поточної заборгованості за процентами в розмірі - 93,01 доларів США; суми простроченої заборгованості за процентами в розмірі - 5811,99 доларів США, заборгованості за сплатою за обслуговування кредиту в розмірі 33 532,12 грн., пені в розмірі 5 873 455, 95 грн., 3% річних в розмірі 30 157, 30 грн., інфляційні витрати в розмірі 6295, 63 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с.1-6 т.2). Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті 530, 631 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Як вбачається з матеріалів справи, сторони встановили як строк дії договору - до повного погашення позичальником заборгованості за кредитами та процентами за користування ними (пункт 7.6 кредитного договору), кінцевий строк повернення кредиту - до 20 червня 2015 року (пункти 1.1., 3.1.2. кредитного договору), так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів - щомісяця до 10 числа включно кожного календарного місяця для основної заборгованості та нарахованими процентами. Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Представником відповідача було заявлено клопотання про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Як вже зазначалося вище, окрім установлення строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Відповідно до ч. 3 ст. 254 ЦК України, строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Згідно статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалося сторонами в судовому засіданні, останній платіж в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, відповідачем було здійснено 10 березня 2011 року (а.с.109, 121-185). Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 19.03.2014 року № 6-20цс14, де зазначено, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Вбачається, що позивач звернувся до суду з даним позовом 18.06.2014 року. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про застосування строку позовної давності до правовідносин, які виникли до 18.06.2011 року. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають наслідки, встановлені законом або договором. З огляду на викладене, приймаючи до уваги межі заявлених вимог, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по Кредитному договору № 77.1/АК-01097.08.2 від 20.06.2008 року за період з 18.06.2011 року по 22.12.2014 року по тілу кредиту та відсоткам в розмірі 20209,75 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 22.12.2014 року становить 318 695, 02 грн., заборгованість по обслуговуванню кредиту в розмірі 25094,65 грн., 3% річних в розмірі 27039,75 грн., інфляційні витрати в розмірі 5378,77 грн. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно ч.3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки. З наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором вбачається, що сума пені за несвоєчасне виконання умов кредитного договору за період з червня 2013 року по 22.12.2014 року становить 411414, 74 грн., що підтверджується наданим представником позивача розрахунком заборгованості ( а.с.1-6 т.2). З урахуванням обставин справи, суд вважає, що розмір пені за несвоєчасне виконання зобов'язань є значною сумою, а тому суд вважає за необхідне ухвалити рішення на засадах справедливості та зменшити розмір пені до 300 000,00 грн. в порядку ч.3 ст.551 ЦК України. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову ПАТ «Родовід Банк». Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3654,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial