Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

24.03.2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, в обґрунтування позовних вимог зазначивши наступне. 15.03.2013 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають трьох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . На теперішній час сторони не підтримують сімейні стосунки, проживають окремо. На момент подачі позову, на розгляді суду перебуває цивільна справа № 335/2427/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. [PERSON] зазначає, що відповідач [PERSON] , який є батьком дітей, здоровий, працевлаштований, має постійний дохід, проте добровільно не надає матеріальної допомоги на їх утримання. Діти перебувають на утриманні позивача та проживають разом з нею, однак коштів на самостійне їх утримання позивачу не вистачає. У зв`язку з чим, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у розмірі 1/2 частки з усіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Разом з позовною заявою [PERSON] подала клопотання про витребування доказів від Відділу обслуговування громадян №7 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області інформації (довідки) про розмір пенсії [PERSON] ; та від Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня №8» ЗМР довідки про доходи лікаря-офтальмолога [PERSON] . Ухвалою суду від 25.03.2021 року було відкрито провадження у справі за вказаним позовом та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, витребувано від Відділу обслуговування громадян №7 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області інформацію (довідку) про розмір пенсії [PERSON] , [INFO] , за останні шість місяців; та від Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня №8» ЗМР довідки про доходи лікаря-офтальмолога [PERSON] [INFO] , за останні шість місяців. 19.04.2021 року від відповідача за первісним позовом [PERSON] до суду надійшла зустрічна позовна заява до [PERSON] , третя особа: Вознесенівський районний у м. Запоріжжя відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про оспорювання батьківства. Узагальненими доводами зустрічного позову є те, що 15.03.2013 року між сторонами по справі укладено шлюб. Під час перебування у шлюбі відповідач за зустрічним позовом народила та зареєструвала його батьком трьох дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Напротязі всього часу перебування у шлюбі, відповідач за зустрічним позовом переконувала позивача за зустрічним позовом в тому, що батьком дітей є саме він. Враховуючи те, що з моменту укладення шлюбу сторони разом не проживали, інтимних зв`язків не мали, спільного господарства не вели, у позивача за зустрічним позовом наявні сумніви з приводу його батьківства зазначених дітей. Крім того, [PERSON] стало відомо, що відповідач за зустрічним позовом [PERSON] протягом тривалого часу має відносини з іншим чоловіком. Ініціатором припинення шлюбних відносин також виступила саме [PERSON] . Позивач за зустрічним позовом також звертає увагу суду на те, що наприкінці 2020 року, будучи людиною похилого віку, у зв`язку із погіршенням стану здоров`я, був вимушений пройти певний курс обстеження та лікування, де йому серед іншого було поставлено діагноз, що додатково підтверджує його сумніви щодо батьківства. Враховуючи вищевикладене, позивач за зустрічним позовом просить: - виключити відомості про його батьківство з актового запису № 111 від 20.02.2014 року про народження [PERSON] , [INFO] , зробленого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції (свідоцтво [NUMBER] ); з актового запису № 916 від 17.12.2015 року про народження [PERSON] , [INFO] , зробленого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції (свідоцтво [NUMBER] ); з актового запису № 400 від 13.04.2017 року про народження [PERSON] , [INFO] , зробленого Вознесенівським районним у м. Запоріжжя відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (свідоцтво [NUMBER] ); - зобов`язати Вознесенівський районний у місті Запоріжжя відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) внести зміни в актовий запис у книзі записів актів громадського стану про народження [PERSON] , [INFO] , видати нове свідоцтво про народження на ім`я [PERSON] , [INFO] ; в актовий запис у книзі записів актів громадського стану про народження [PERSON] , [INFO] , видати нове свідоцтво про народження на ім`я [PERSON] , [INFO] ; внести зміни в актовий запис у книзі записів актів громадського стану про народження [PERSON] , [INFO] , видати нове свідоцтво про народження на ім`я [PERSON] , [INFO] ; - стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою суду від 21.04.2021 року, прийнято зустрічний позов, позовні вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом для їх спільного розгляду. Розгляд цивільної справи продовжено в порядку загального позовного провадження, розпочато у справі підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання. 09.04.2021 року відповідач за зустрічним позовом [PERSON] подала відзив на зустрічну позовну заяву. В обґрунтування зазначає, що доводи позивача за зустрічним позовом є такими, що не відповідають дійсності та не підтверджені реальними доказами. Вважає, що зустрічний позов поданий з метою уникнення від сплати аліментів на утримання спільних з відповідачем дітей. У зв`язку з чим заперечує проти задоволення зустрічного позову, просить суд відмовити у його задоволенні. Ухвалою суду від 18.05.2021 року у справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої було доручено Запорізькому науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України; на розгляд експертизи поставлено питання - чи являється [PERSON] , [INFO] , біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . 11.06.2021 року від Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшло клопотання експерта № СЕ-19/108-21/6734-БД від 02.06.2021 року, яке було розглянуто у судовому засіданні та ухвалою суду від 16.06.2021 року призначено дату та час явки осіб, які беруть участь у дослідженні до експертної установи для відібрання біологічних зразків, у зв`язку із виконанням ухвали суду від 18.05.2021 року на 03.08.2021 на 10.00 годину, надано експерту дозвіл на повне або часткове знищення об`єктів дослідження; закрито підготовче провадження у справі; призначено справу до судового розгляду по суті. 11.08.2021 року у судовому засіданні, у зв`язку із несвоєчасним надходженням до експертної установи копії ухвали суду від 16.06.2021 року та неподанням [PERSON] доказів оплати за проведення експертизи, на вирішення учасників процесу поставлено питання про необхідність повторного вирішення питання про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи у даній справі, з переліком раніше визначених питань, поставлених на її вирішення. Представник відповідача наполягав на призначенні судової молекулярно-генетичної експертизи, суду надав оригінал квитанції про оплату експертизи № 94 від 18.06.2021 року, яку було оглянуто судом та копію якої долучено до матеріалів справи. Позивач у судовому засіданні не заперечувала проти призначення експертизи. Ухвалою суду від 11.08.2021 року призначено судову молекулярно-генетичну експертизу по справі, направлено експерту копію квитанції про оплату експертизи [PERSON] № 94 від 18.06.2021 року, призначено дату та час явки осіб, які беруть участь у дослідженні до експертної установи для відібрання біологічних зразків на 25.08.2021 року на 16-00 годину, надано дозвіл на повне або часткове знищення об`єктів дослідження. Ухвалою суду від 28.09.2021 року, за письмовою заявою позивача, [PERSON] повернуто судовий збір у розмірі 454 грн. У судовому засіданні 26.10.2021 року, позивач позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні з підстав, викладених у позові. Проти зустрічного позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні 26.10.2021 року, проти позову заперечував, пояснив, що відповідач має сумніви з приводу батьківства зазначених дітей, а тому вважає що немає підстав для сплати аліментів. Крім того, вважає, що заявлений позивачем розмір аліментів є завеликим, оскільки відповідач звільнився з роботи за станом здоров`я, і наразі отримує лише пенсію. Зустрічний позов підтримав, просив викликати у наступне судове засідання для дачі усних пояснень Головного судового експерта сектору молекулярно-генетичних досліджень відділу біологічних досліджень та обліку Запорізького НДЕКЦ МВС Гоженка Олександра Віталійовича. Представник третьої особи Вознесенівського районного у м. Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) у судове засідання не з`явився, раніше подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, відповідно до якої просив ухвалити рішення на розсуд суду. У судовому засіданні 26.10.2021 року судом заслухано пояснення сторін, досліджено докази, за клопотанням представника відповідача оголошено перерву у судовому розгляді для виклику експерта Гоженка О.В. У судові засідання, призначені на 09.11.2021 року, 17.11.2021 року відповідач за первісним позовом [PERSON] , представник відповідача за первісним позовом [PERSON] двічі поспіль не з`явились, належним чином повідомлені. Поважних причин неявки у судове засідання суду не надали. Враховуючи положення ч. 4 ст. 223 ЦПК України, відповідно до якої у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності зазначених осіб. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, проаналізувавши зібрані та досліджені докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 15.03.2013 року сторони у справі [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 80. Після реєстрації шлюбу, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції від 20.02.2014 року, у Книзі реєстрації народжень від 20.02.2014 року зроблено актовий запис № 111 про те, що [PERSON] народилась [INFO] , її батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції від 17.12.2015 року, у Книзі реєстрації народжень від 17.12.2015 року зроблено актовий запис № 916 про те, що [PERSON] народилась [INFO] , її батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 13.04.2017 року, у Книзі реєстрації народжень від 13.04.2017 року зроблено актовий запис № 400 про те, що [PERSON] народилась [INFO] , її батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Згідно з Довідкою про реєстрацію місця проживання особи за відомостями департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради № 04-28/5-1708 від 16.03.2021 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 30.06.1976 року по теперішній час (а.с. 16). Разом із нею зареєстровані діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з 14.11.2018 року по теперішній час, що підтверджується довідками № 04-28/5-1709, № 04-28/5-1710, № 04-28/5-1712 від 16.03.2021 року (а.с.17-19). З Довідки про розмір пенсії за останні шість місяців від 05.04.2021 року, наданої Головним управлінням пенсійного фонду України в Запорізькій області, вбачається, що гр. [PERSON] знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ ГУ ПФУ в Запорізькій області і отримує пенсію за віком. У період з листопада 2020 року по квітень 2021 року ним отримано пенсійні виплати у загальному розмірі 18182 грн. 28 коп. (а.с. 32). Відповідно до Довідки про доходи № 03-30/258 від 20.04.2021 року Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня № 8» Запорізької міської ради, [PERSON] дійсно працював лікарем-офтальмологом в Комунальному некомерційному підприємстві «Міська лікарня №8» Запорізької міської ради з 17.11.1987 року по 05.04.20221 року. Загальна сума доходу за період 01.10.2020 року по 31.03.2021 року становить 29766 грн. 70 коп. (а.с. 51). Наказом Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня № 8» Запорізької міської ради № 229-к/тр від 05.04.2021 року, [PERSON] , лікаря - офтальмолога офтальмологічного відділення, зі займаної посади звільнено за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України (а.с. 53). Судом досліджено висновок експерта № СЕ-19/108-21/9644-БД від 07.09.2021 року, згідно з яким [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , народжених [PERSON] , [INFO] . Вірогідність того, що [PERSON] є біологічним батьком дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами експертизи складає не менше 99,9999% (а.с. 115-130). Досліджені судом докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою та не викликають сумніву щодо їх достовірності. Підстави зустрічного позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли сімейні правовідносини з приводу батьківства, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України, ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Права та обов`язки матері, батька і дитини грунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 122 Сімейного кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Приписами ст. 133 Сімейного кодексу України передбачено якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 136 Сімейного кодексу України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Частиною 2 ст. 136 Сімейного кодексу України встановлено, що у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Відповідно до ч. 3 ст. 136 Сімейного кодексу України оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. З правової позиції Європейського суду з прав людини вбачається, що вирішуючи питання по батьківство національні суди повинні керуватися перш за все пріоритетним принципом забезпечення інтересів дитини (рішення у справі „Микулич проти Хорватії"). Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод під час розгляду скарги про встановлення батьківства суди мають приділяти особливу увагу інтересам конкретної дитини («Jevremovic v. Serbia», заява № 3150/05, пункт 109, рішення ЄСПЛ від 17 травня 2007 року). Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», роз`яснено, що предметом доказування у справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Доводити відсутність кровного споріднення з дитиною можливо будь-якими допустимими доказами, у тому числі висновками судово-медичної, біологічної чи генетичної експертиз, при цьому для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла, тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації№ 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Тому, висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства. Отже, факт батьківства позивача за зустрічним позовом по відношенню до неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтверджується висновком судової молекулярно-генетичної експертизи. Обставин вважати неналежним доказом зазначений висновок судом не встановлено. Відповідно до наведених висновків, суд вважає, що батьківство [PERSON] відносно дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] повністю підтверджено. Доводи позивача за зустрічним позовом щодо невизнання батьківства по відношенню до дітей суд вважає необґрунтованими, оскільки вони фактично ґрунтуються на припущеннях позивача, що батьком дітей може бути інший чоловік, оскільки позивачу стало відомо, що відповідачка за зустрічним позовом проживає з іншим чоловіком. Встановлений [PERSON] наприкінці 2020 року діагноз також не може свідчити про відсутність вірогідності батьківства, оскільки сам по собі не виключає можливості мати дітей. Інші доводи позивача за зустрічним позовом, на думку суду, не спростовують факту батьківства по відношенню до дітей, народжених відповідачем, а тому не приймаються судом до уваги. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача за зустрічним позовом [PERSON] про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батька з актових записів про народження дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та приходить до висновку, що в задоволенні зустрічного позову слід відмовити за його недоведеністю. Вирішуючи позовні вимоги за первісним позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, суд виходить з наступного. Судом було встановлено, що батьками неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є сторони у справі [PERSON] та [PERSON] . Згідно з довідками про реєстрацію місця проживання особи № 04-28/5-1708, № 04-28/5-1709, № 04-28/5-10 № 04-28/5-1712 від 16.03.2021 року, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS] та проживають з матір`ю - позивачем за первісним позовом у справі [PERSON] (а.с. 16-19). Відповідач проживає окремо, матеріальну допомогу на утримання дітей в добровільному порядку не надає. Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На підставі ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. На підставі ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, відсутність у останнього інших дітей або непрацездатних осіб на утриманні, ту обставину, що відповідач є працездатною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно роз`яснень у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами у справі відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання дітей. Вирішуючи питання про стягнення аліментів суд враховує доводи відповідача за первісним позовом в цій частині, який як на підставу заперечень проти позовних вимог про стягнення з нього аліментів посилався на те, що аліменти не можуть бути стягнуті з нього, оскільки він не вважає себе батьком дітей. Проте, враховуючи, що факт батьківства в ході розгляду справи судом встановлено, суд не бере до уваги обставини, на які посилався відповідач. Інші доводи, наведені відповідачем, в тому числі заперечення щодо розміру позовних вимог, суд не приймає до уваги за їх недоведеністю та необґрунтованістю. Згідно із ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням всіх обставин справи та вимог ст. ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, а саме: враховуючи, що діти перебувають на утриманні матері, відповідач у добровільному порядку на утримання дітей матеріальну допомогу не надає, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом аліментів на утримання дітей у розмірі 1/2 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.03.2021 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. У зв`язку з викладеним, оцінивши докази, письмові матеріали справи, вислухавши аргументи сторін, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. У відповідності до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ „Про судовий збір" позивача звільнено від сплати судового збору за звернення до суду з позовним вимогами про стягнення аліментів. На підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ „Про судовий збір" відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом звільнено від сплати судового збору під час розгляду справ в усіх судових інстанціях. Враховуючи викладене, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають віднесенню на рахунок держави.

Outcome: approved