Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом в суд до [PERSON] про зміну розміру аліментів. В свою чергу [PERSON] звернулася в суд із зустрічним позовом до [PERSON] про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Свої вимоги позивач-відповідач [PERSON] мотивує тим, що він перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по даній справі. В шлюбі в них народилося двоє дітей - дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], на утримання яких згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22.10.2015 року стягнуто з нього аліменти у розмірі 1/2 частини зі всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дітьми повноліття. На даний час він офіційно ніде не працює, так як з роботи звільнився, час від часу має непостійний заробіток, а також проживає із батьками, які не працюють і він їх частково утримує, не має підсобного господарства, вважає, що змінився його матеріальний стан, тому просить змінити розмір аліментів на дітей з 1/2 частини його заробітку на тверду грошову суму по 550 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. [PERSON] звернулася в суд із зустрічним позовом до [PERSON] про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який був зареєстрований 12.05.2007 року у виконавчому комітеті Пнівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 10. 25.01.2016 року рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області шлюб між ними розірвано. В шлюбі в них народилося двоє дітей - дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі ? частини всіх видів його заробітку щомісячно на утримання двох неповнолітніх дітей - дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. З відповідачем вони проживають окремо, діти проживають разом з нею в с. Пасічна Надвірнянського району Івано-Франківської області. Станом на лютий 2016 року за [PERSON] рахується заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 5957,06 гривень. В даний час вона не працює, житлового будинку на праві власності за нею не зареєстровано, земельної ділянки і підсобного господарства не має, транспортний засіб відсутній. Ніяких додаткових доходів не має і знаходиться у важкому матеріальному становищі. Крім того, син [PERSON] хворіє, перебуває на обліку в обласній психоневрологічній лікарні № 3 та потребує постійного лікування. Кожного місяця для продовження амбулаторного лікування необхідно купувати медикаменти Ноофен та Кортексин, які є дороговартісними. Також син [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад "Лісова Казка" в с. Пасічна, відвідування якого є платним. Батько дітей є молода, фізично здорова людина, інших утриманців, крім їхніх спільних дітей не має, а тому вважає, що останній матеріально спроможний сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісяця на кожну дитину до досягнення ними повноліття, що є достатнім для нормального фізичного та духовного розвитку дітей. В судовому засіданні позивач-відповідач [PERSON] і його представник позовні вимоги підтримали повністю з підстав, наведених в позовній заяві, просили його позов задоволити, в задоволенні зустрічного позову відмовити. Відповідач-позивач [PERSON] та її представник в судовому засіданні первинний позов не визнали, свій позов підтримали з підстав вказаних у позовній заяві. Тому просили в задоволенні позову [PERSON] відмовити, а свій зустрічний позов просили задоволити в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст. 60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи приходить до висновку, що заявлені позови підлягають обоє до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Згідно ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 8 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання обов'язків батьків щодо утримання дитини за загальним правилом визначаються за домовленістю між ними. При відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на неповнолітню дитину та ненадання дитині утримання, той із батьків, з ким проживає дитина, має право на стягнення аліментів у судовому порядку. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них, в тому числі з новим визначенням розміру аліментів в іншій частці від доходу або в твердій грошовій сумі (постанова Верховного Суду України від 05.02.2014 р. у справі № 6-143цс13). Судом встановлено, що сторони по даній справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.05.2007 року, який між ними розірвано згідно рішення Надвірнянського районного суду від 25.01.2016 року (а.с.41-42). За час спільного їх проживання у сторін народилися дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], які фактично проживають з матір'ю [PERSON] Згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22.10.2015 року стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання дітей - дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/2 частини його заробітку щомісячно. Відповідно до положень ч. 1 ст. 184 СК України, а також роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п. 17 постанови від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Також в п. 23 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України роз'яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. З наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості по виплаті аліментів вбачається, що станом на 01.02.2016 року за [PERSON] утворилася заборгованість в загальній сумі 5957,06 грн. Заборгованість нараховувалася згідно середньомісячної заробітної плати у Надвірнянському районі (а.с.49). Як вбачається з матеріалів справи, позивач-відповідач на даний час не працює, з роботи звільнений 27.01.2016 року (а.с.31), стабільного заробітку немає, проживає з тимчасових заробітків. Отже, відповідно ч.1 ст. 192 СК України у позивача змінився матеріальний стан, що є підставою для зміни розміру аліментів, визначених за рішенням суду на утримання дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кого покладена відповідальність за неї, її фізичний і духовний розвиток, за її освіту та навчання; така відповідальність у першу чергу покладена на її батьків. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Предметом розгляду в даній справі є визначення та зміна розміру аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей з відсотків на тверду грошову суму. З такими вимогами звернулися до суду обидві сторони по справі. Тому в цій частині позовні вимоги [PERSON] та зустрічні позовні вимоги [PERSON] є обгрутованими і підлягають до задоволення. Стосовно самого розміру аліментів у твердій грошовій сумі, то в даному випадку суд наголошує на наступне. У Преамбулі Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаної Україною 21.02.1990 року, ратифікованої 27.02.1991 року і 27.09.1991 року набула чинності для України, зазначено, що Організація Об'єднаних Націй в Загальній декларації прав людини проголосила, що діти мають право на особливе піклування і допомогу; в сім'ї як основному осередку суспільства і природному середовищі для зростання і благополуччя всіх її членів і особливо дітей мають бути надані необхідні захист і сприяння, з тим щоб вони могли повністю покласти на себе зобов'язання в рамках суспільства; дитина має бути повністю підготовлена до самостійного життя в суспільстві та вихована в дусі ідеалів, проголошених у Статуті Організації Об'єднаних Націй, і особливо в дусі миру, гідності, терпимості, свободи, рівності і солідарності. Статтею 26 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці визнають за кожною дитиною право користуватися благами соціального забезпечення, включаючи соціальне страхування, і вживають необхідних заходів щодо досягнення повного здійснення цього права згідно з їх національним законодавством. Ці блага в міру необхідності надаються з урахуванням наявних ресурсів і можливостей дитини та осіб, які несуть відповідальність за утримання дитини, а також будь-яких міркувань, пов'язаних з одержанням благ дитиною чи від її імені. Беручи до уваги необхідність врегулювання аліментних правовідносин, що виникли між сторонами, на принципах справедливості, сумлінності і розумності, суд вважає, що заявлений [PERSON] позов про зміну розміру аліментів та зустрічний позов [PERSON] про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі з урахуванням матеріального положення обох сторін, стану здоров'я дітей, підлягають задоволенню шляхом зміни розміру аліментів та стягнення на користь [PERSON] аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей - дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], з 1/2 частини заробітку позивача щомісячно на тверду грошову суму. Суд вважає необґрунтованим визначення сторонами розміру аліментів - зокрема позивачем-відповідачем [PERSON] у зв'язку зі зміною його матеріального стану в розмірі 550 грн. на кожну дитину, так як такий розмір є мізерним, не може забезпечити нормальне матеріальне забезпечення його дітей; а розмір аліментів визначений відповідачем-позивачем [PERSON] в сумі 1000 грн. на кожну дитину не достатньо обґрунтований і підтверджений. З врахуванням всіх обставин справи, наявних в матеріалах справи доказів, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітніх дітей, а також матеріального становища дітей, їх стану здоров'я, що син [PERSON] хворіє , що підтверджено відповідними медичними документами, що доходи їх матері є недостатніми для належного матеріального забезпечення необхідних першочергових потреб дітей (їх харчування, лікування, навчання, придбання одягу, тощо), а також матеріального стану платника аліментів, що інших утриманців він не має, суд вважає, що він взмозі працювати та утримувати дітей в розмірі, достатньому для їх нормального фізичного та духовного розвитку, а тому суд прийшов до висновку про визначення розміру аліментів по 700 грн. на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дітей. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з позивача-відповідача [PERSON] слід стягнути в дохід держави судові витрати по справі. В частині стягнення з позивача-відповідача [PERSON] в користь відповідача-позивача [PERSON] 600 грн. судових витрат за надання правової допомоги слід відмовити, враховуючи те, що представник [PERSON] приймав участь у справі за довіреністю від 11.08.2015 року, як фізична особа. Разом з тим, отримав від [PERSON], як адвокат, за складання зустрічного позову 600 грн. За відсутності договору про надання правової допомоги, належного розрахунку вартості правової допомоги, суд не вбачає підстав для стягнення вказаної суми з позивача-відповідача [PERSON] на користь відповідача-позивача [PERSON] На підставі ст. 180, 181, 182, 183, 184, 192 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial