Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], третя особа: реєстраційна служба Рахівського районного управління юстиції в Закарпатській області про визнання права власності внаслідок спадкування за законом. Покійний [PERSON] та [PERSON], перебували у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі народилася донька - [PERSON]. За період спільного проживання, подружжя отримало у безстрокове користування земельну ділянку, площею 0,0866 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд на якій побудували житловий будинок [ADDRESS]. Після розірвання шлюбу з [PERSON], громадянка [PERSON] виїхала на постійне проживання в іншу місцевість. Від покійного [PERSON], отримала грошові кошти як компенсацію за частку у спільному майні подружжя. Таким чином, [PERSON], став єдиним власником житлового будинку [ADDRESS], на який за життя, право власності не оформив. У період з 1980 року по грудень 1996 року [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сім'єю у незареєстрованому шлюбі. За період спільного проживання у них народилося десять дітей. [PERSON], помер у грудні 1996 року а [PERSON], померла у серпні 2013 року. Після смерті [PERSON], його син [PERSON], фактично доглядав за вказаним будинком, користувався земельною ділянкою, для обслуговування спадкового будинку. Відповідачка, в свою чергу спадщину не прийняла. Інші діти померлих спадкодавців не претендують на право власності на вказаний будинок, що в даному випадку є предметом спадщини. Таким чином він є єдиним спадкоємцем. Він спадщину прийняв, однак оформити право власності на спадковий будинок він не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів на будинок. У зв'язку з наведеним, просить суд визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок [ADDRESS] Позивач [PERSON], в судове засідання не з'явився, однак його представник [PERSON], надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідачка [PERSON], в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник третьої особи - реєстраційної служби Рахівського районного управління юстиції в Закарпатській області, в судове засідання не з'явився. Начальник служби Делятинчук А.І., надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без участі їх представника. Позовні вимоги залишають на розсуд суду згідно вимог чинного законодавства. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO], помер громадянин [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] Після смерті громадянина [PERSON], залишилося спадкове майно: житловий будинок [ADDRESS] Вартість даного житлового будинку, згідно зведеного акта вартості будівель та споруд, становить 25147 гривень. Згідно ст. ст. 1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Встановлено, що позивач [PERSON] являється сином спадкодавця [PERSON], а отже є, в силу ст. 1261 ЦК України спадкоємцем першої черги спадкування за законом. Звернення позивача до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням його права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в його користь, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно звертається увага на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст.334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовується редакція закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, оскільки до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Країні (УРСР) із 1979 року, в яких при визначення року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку, тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Факт належності померлому [PERSON] спадкового житлового будинку [ADDRESS], стверджується довідками Великобичківської селищної ради № 2333 від 29.05. 2014 року та № 1198 від 24.03. 2014 року, будівельним паспортом на забудову земельної ділянки № 61 від 1974 року, рішенням виконавчого комітету Великобичківської селищної ради депутатів трудящих «Про надання земельної ділянки для будівництва» від 21.03. 1974 року. При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи, що спадщина відкрилася в період дії Цивільного кодексу 1963 року, суд застосовує його при вирішенні питання фактичного прийняття спадщини, оскільки ст. 549 цього Кодексу передбачала, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач фактично прийняв спадщину, оскільки вступив в оперативне управління спадковим майном. Таким чином, враховуючи, що позивач по справі належить до першої черги спадкоємців за законом, фактично прийняв спадщину, майнового спору з приводу спадкування не існує оскільки інші спадкоємці за законом від спадщини відмовилися, про що свідчать їх нотаріально посвідчені заяви, долучені до матеріалів справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. Питання від шкодування судових витрат позивачем не ставилось.

Outcome: approved