Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, мотивуючи тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі, який між ними розірвано 09.02.1999 року про що зроблено відповідний актовий запис. У період шлюбу у них із відповідачем народилася одна дитина дочка [PERSON], 27 09 [INFO], яка на даний час досягла повноліття та являється студентом вищого навчального закладу. Зокрема, її з відповідачем дочка [PERSON] навчається в Ужгородському національному університеті за спеціальністю "Лікувальна справа". Таке стверджено довідкою від 22 вересня 2016 року № 152. На даний час вона не працює, дочка також не працює поскільки навчається стаціонарно. Їй важко одній в повній мірі забезпечувати дитину всім необхідним, а також оплачувати навчання дочки. Відповідач, як батько дитини добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини, зокрема на її навчання не надає. При цьому, відповідач, як їй було відомо до цього часу, являється сезонним робітником, є працездатною особою, тому на її думку має можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки до закінчення нею навчання. Враховуючи, що сезонна робота за своїм змістом в певній мірі не може бути постійним заробітком, а має мінливий характер доходів, вважає за необхідне прохати перед судом про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини на період її навчання у вищому навчальному закладі саме в твердій грошовій сумі, тобто в сумі 1000 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду до закінчення дитиною навчання у вищому навчальному закладі, але не більше, ніж до досягнення нею 23 річного віку. Позивачка, [PERSON] в судове засідання не з"явилася, однак надала суду заяву про розгляд справи у її відстуності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав зазначених у позові. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з"явився, однак надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 09 лютого 1999 року, на підставі чого відділом реєстрації актів громадянського стану Закарпатської області видано свідоцтво про розірвання шлюбу. Від даного шлюбу у них народилася одна дитина дочка [PERSON], [INFO], та яка наразі являється повнолітньою, що стверджується свідоцтвом про народження, та навчається у вищому навчальному закладі. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, за загальним правилом, батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, тобто, до 18 років. Проте, існують випадки, коли право на утримання мають також повнолітні діти, як це передбачено ст. 199 СК України. Підставою виникнення обов'язку батьків щодо утримання повнолітніх дітей в даному випадку є такий склад юридичних фактів: походження дітей, продовження повнолітніми дітьми навчання, потреба повнолітніх дітей у зв'язку з продовженням навчання в матеріальній допомозі, здатність батьків таку допомогу надавати. Сукупність цих фактів утворює юридичний склад, необхідний і достатній для виникнення зазначеного аліментного зобов'язання. У разі відсутності хоча б одного з наведених вище фактів аліментне зобов'язання, пов'язане з утриманням батьками своїх повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, не виникає. У випадку наявності зазначених підстав, батьки зобов'язані утримувати дитину, яка навчається, до досягнення нею 23 років. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Аналогічне роз'яснюється Постановою Пленуму Верховного суду України Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів, як досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі, наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Так, позивачкою заявлена вимога про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON], на період її навчання у вищому навчальному закладі, але не більше як до 23 річного віку. Відповідно до довідки Ужгородського вищого навчального закладу від 22 вересня 2016 року № 152 дочка сторін, Христина є студентом цього навчального закладу, денної форми навчання. В теперішній час відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги позивачці на навчання повнолітньої дочки. Згоди про участь кожного з батьків у витратах на утримання дитини сторони між собою не досягли. Згідно довідки Великобичківської селищної ради № 2092 від 07 червня 2017 року та акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON], на утриманні позивачки знаходиться повнолітня дочка [PERSON], [INFO]. Позивачка проживає з дочкою. Як вже було встановлено, повнолітня дочка сторін, Христина навчається у вищому навчальному закладі на денній форма навчання. Отже вона не в змозі мати самостійний заробіток, через постійну зайнятість у навчальному процесі і тому потребує матеріальної допомоги до отримання відповідної спеціальності у вищому навчальному закладі. Таким чином, враховуючи насамперед інтереси дитини, її матеріальне благополуччя, прагнення отримати освіту, а також приймаючи до уваги матеріальне становище дочки сторін, а саме те, що не має доходу, матеріально-побутові умови задовільні і матеріальне становище відповідача, який є працездатним, інших утриманців не має, протилежне ним не доведено, та виходячи із принципу розумності та справедливості суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнувши з [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої дочки, [PERSON] до закінчення нею навчання у вищому навчальному закладі, але не більше ніж до 23 річного віку, в сумі 1000 грн. щомісячно. Аліменти на утримання дитини згідно ст. 79 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в даному випадку з 14 липня 2017 року. Крім того, суд приходить до висновку, що на підставі ст.88 ЦПК України, з відповідача на спеціальний фонд Державного бюджету України, слід стягнути судовий збір в розмірі 640 гривню.

Outcome: approved