Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] 13.09.2018 звернувся до суду з позовною заявою до Агрофірми «Хлібороб» у формі товариства з обмеженою відповідальністю про визнання додаткової угоди до договору оренди землі недійсною. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ІІІ КР №022404 від 20 грудня 2001 року позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 3,42 га, яка розташована на території Наливайківської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, кадастровий номер 3521485800:02:000:0443. Зазначена земельна ділянка перебуває в користуванні відповідача згідно договору оренди землі від 27.11.2008, зареєстрованого 06.03.2009 у Голованівському реєстраційному офісі КРФ ДП "Центр ДЗК", який укладений строком на десять років та діє до 16.03.2019. Представник позивача вказує, що позивач має намір самостійно обробляти свою земельну ділянку, у зв`язку з чим, 07.06.2018 звернулась до державного реєстратора Голованівської селищної ради Топольник О.М. з метою отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо наявності зареєстрованих речових прав стосовно земельної ділянки, на що отримала інформацію про те, що 24.07.2015 між нею та відповідачем нібито була укладена додаткова угода до договору оренди землі від 27.11.2008 про продовження договору оренди землі, на підставі якої, строк договору оренди землі продовжено до 31.12.2025. Представник позивача стверджує, що позивач не підписувала додаткову угоду до договору оренди землі від 24.07.2015, і з пропозицією укладення такої додаткової угоди до неї ніхто не звертався. Після отримання інформації від державного реєстратора позивач телефонним зв`язком звернулась до відповідача щодо надання їй пояснень стосовно наявності спірної додаткової угоди, на що в червні 2018 року відповідальна особа відповідача передала їй примірник спірної додаткової угоди. Представник позивача зазначає, що в наданому позивачу примірнику додаткової угоди міститься підпис не позивача. Враховуючи зазначені обставини, посилаючись на ст.ст. 202, 203, 215, 216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), представник позивача просить визнати недійсною додаткову угоду без номера від 24.07.2015 до договору оренди землі без номера від 27.11.2008, яка укладена між [PERSON] та Агрофірмою «Хлібороб» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, яка зареєстрована державним реєстратором реєстраційної служби Ульяновського районного управління юстиції Кіровоградської області Жученко Іриною Василівною, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 24149488 від 04.09.2015. Ухвалою суду від 17.09.2018 в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. 02.11.2018 представником відповідача Лопатинським С.В. подано відзив на позов разом з доказами, в якому зазначив, що вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з таких підстав. Позивачем пропущено строк позовної давності. 27.11.2008 між відповідачем і позивачем був укладений договір оренди земельної ділянки останньої. 24 липня 2015 року між сторонами була укладена додаткова угода до договору оренди землі від 27.11.2008, якою строк дії договору було подовжено до 31.12.2025, яка зареєстрована державним реєстратором Реєстраційної служби Ульяновського районного управління юстиції Кіровоградської області Жученко І.В. 03.09.2015, номер запису про інше речове право 11037588. Під час вчинення додаткової угоди відповідачем та позивачем додержано всі необхідні вимоги чинного законодавства України, у тому числі ті, що встановлені ст. 203 ЦК України, її зміст не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Договір оренди землі та додаткова угода спрямовані на реальне настання правових наслідків по них, оскільки вони встановлюють певні права та обов`язки для сторін договору. Волевиявлення учасників на момент вчинення правочинів було вільним і відповідало внутрішній волі учасників, що підтверджується підписами самих учасників та відсутністю доказів підписання додаткової угоди іншою, ніж позивачем, особою. Представник відповідача зазначив, що позивач вводить суд в оману своїм твердженням про те, що додаткову угоду підписано не нею, оскільки це не відповідає дійсності. Представник відповідача стверджує, що додаткова угода підписана позивачем власноручно. Посилання позивача на те, що додаткову угоду вона не підписувала є повністю нею надуманим твердженням та не відповідає дійсності. Крім того, факт наявності договірних відносин між позивачем та відповідачем, а також факт визнання цих договірних відносин самою позивачем підтверджений тим, що позивач особисто неодноразово отримувала орендну плату у повному обсязі відповідно до умов, визначених додатковою угодою до договору оренди її земельної ділянки. Вищезазначена пропозиція орендодавцям земельних ділянок, у тому числі [PERSON] була зроблена у 2015 році, і факт прийняття пропозиції на укладення додаткової угоди до договору оренди землі був підтверджений одержанням [PERSON] з 2015 року орендної плати у розмірі, що передбачений умовами додаткової угоди до договору оренди землі. Орендна плата по договору оренди землі підприємством виплачується, а позивачем отримується вчасно та у повному обсязі, заборгованості немає. 10 липня 2018 року позивач звернулась до відповідача з письмовою заявою про виплату їй орендної плати за користування її земельною ділянкою у 2018 році у грошовій формі. Представник відповідача вказує, що позивач жодного разу не пред`являла відповідачу будь-яких претензій з приводу недодержання відповідачем умов договору оренди землі і додаткової угоди або заподіяння їй збитків, пов`язаних з використанням орендарем її земельної ділянки, а також ніколи не порушувала перед відповідачем питання про розірвання договору оренди її земельної ділянки за взаємною згодою сторін. [PERSON] в 2015 році знала про умови додаткової угоди до договору оренди її земельної ділянки і своїми діями підтвердила свою згоду на них, а тому посилання позивача в позовній заяві на те, що про існування додаткової угоди їй стало відомо 07.06.2018 з інформаційної довідки, отриманої з Єдиного Державного Реєстру прав та їх обтяжень, не відповідають дійсності і є спробою позивача ввести суд в оману з метою уникнення пропуску строку позовної давності та застосування до позовних вимог наслідків, передбачених п. 4 ст. 267 ЦК України. Представник відповідача вказав, що відповідач понесло значні витрати на державну реєстрацію договору оренди землі і додаткової угоди, а також на планування посівних площ, який розраховується на роки наперед. Добрива та інші речовини вносяться завчасно, що в разі дострокового припинення права користування земельною ділянкою призведе до завдання відповідачу колосальних збитків. Позовна заява не містить жодного доказу по суті заявлених вимог. На підставі зазначеного, представник відповідача просить суд застосувати до позовних вимог [PERSON] до АФ «Хлібороб» у формі ТОВ позовну давність та наслідки, передбачені п. 4 ст. 267 ЦК України та відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 28 січня 2019 року за клопотанням представника позивача [PERSON] судом постановлено ухвалу про витребування у відповідача оригіналу додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 27.11.2008, укладеної 24.07.2015 між сторонами, зареєстровану державним реєстратором реєстраційної служби Голованівського районного управління юстиції Кіровоградської області 03.09.2015, номер запису про інше речове право 11037588, на виконання якої 05.02.2019 відповідачем суду надано витребуваний доказ. Ухвалою суду від 26.03.2019 за клопотанням представника позивача в справі було призначено судово-почеркознавчу експертизу та зупинено провадження у зазначеній справі. 09.04.2019 ухвалою суду, враховуючи надходження до суду клопотання експерта, провадження у справі було поновлено та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 03.05.2019 розглянуто клопотання експерта, в задоволенні якого відмовлено та постановлено експертизу проводити за матеріалами, визначеними в ухвалі суду від 26.03.2019, провадження у зазначеній справі зупинено. 13.06.2019 ухвалою суду було поновлено провадження в справі у зв`язку з надходженням до суду висновку експерта №67 від 30.05.2019 та призначено підготовче засідання. 02 серпня 2019 року проведено підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати в його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача Добровольський Володимир Миколайович в судовому засіданні позов не визнав з підстав зазначених у відзиві, просив застосувати до позовних вимог [PERSON] до АФ «Хлібороб» у формі ТОВ позовну давність та відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,42 га. за кадастровим номером 3521485800:02:000:0443, яка розташована на території Наливайківської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-КР №022404, виданого 20.12.2001 Наливайківською сільською радою Голованівського району Кіровоградської області (а.с. 11). 27 листопада 2008 року між АФ «Хлібороб» у формі ТОВ та [PERSON] було укладено договір оренди землі без номера, який зареєстрований у Голованівському районному офісі Кіровоградської регіональної філії Державного підприємства «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 06.03.2009 за №04:09:368:00377, за умовами якого, [PERSON] передала відповідачу в оренду земельну ділянку загальною площею 3,42 га., яка належить їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ІІІ-КР №022404 на строк 10 років, зі сплатою орендної плати в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с. 5-8). Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна об`єкта нерухомого майна за №126704602 від 07.06.2018, копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права за №43276716 від 04.09.2015, державним реєстратором реєстраційної служби Ульяновського районного управління юстиції Кіровоградської області Жученко І.В. 03.09.2015 зареєстровано додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки за кадастровим номером 3521485800:02:000:0443, укладену між [PERSON] та відповідачем строком на 10 років з орендною платою в розмірі 7% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка становить 6376,02 грн. за один повний рік користування, строком до 31.12.2025, рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за номером 24149488 від 04.09.2015 (а.с. 9-10, 12). В судовому засіданні були досліджені надані сторонами примірники додаткової угоди, укладеної 24.07.20015 між [PERSON] та відповідачем до договору оренди землі б/н від 27.11.2008, в яких наявні підписи як зі сторони [PERSON] та і зі сторони відповідача в особі Бибика В.П . Відповідно до висновку експерта Кіровоградського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №67 від 30.05.2019 встановлено, що підписи, розташовані у колонці «від Орендодавця:» розділу «ПІДПИСИ СТОРІН» додаткової угоди до договору оренди землі б/н від 27.11.2008, зареєстрованого 06.03.2009 за №04:09:368:0377, укладеної 24.07.2015 між [PERSON] та АФ «Хлібороб» у формі ТОВ в примірниках наданих позивачем та відповідачем, виконані не [PERSON] , а іншою особою (а.с. 169-180). Як вбачається з наданих представником відповідача копій відомостей видачі орендної плати за 2015р., 2017р. та 2018р., позивач отримувала орендну плату продукцією, зокрема пшеницею, ячменем, цукром, соняшником та кукурудзою за договором оренди землі без номера від 27.11.2008 (а.с. 59-79). На підтвердження переказу позивачу відповідачем грошей за оренду земельної ділянки за договором оренди землі без номера від 27.11.2008, відповідачем надано копії списків згрупованих поштових переказів (а.с. 80-92). Згідно копії заяви [PERSON] від 10.07.2018, адресованої директору АФ "Хлібороб" ТОВ Лопатинському С.В. , позивач просить видати їй орендну плату за 2018 рік у грошовому виразі за один пай, площею 3,42 га., взамін всієї продукції, що передбачена додатковою угодою до договору оренди землі (а.с. 56). Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог статті 89 ЦПК України, суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, а відповідно до ч.1 ст. 78 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Пунктом другим частини першої ст. 3 ЦК України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання правочину недійсним. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 1 та ч. 2 ст. 321 ЦК України). Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору та умови, що визначені законом як істотні. Відповідно до частин 1, 3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (презумпція правомірності правочину). У п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснюється, що угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. За нормами ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Підстави та порядок набуття права на землю громадянами та юридичними особами встановлено ЗК України. Частиною першою ст. 93 ЗК України, як один з видів права на землю, визначено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально (ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі»). Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 ЗК України). Судом встановлено, що спірна додаткова угода до договору оренди землі, яка зареєстрована, однак [PERSON] не підписувалась, тобто є зареєстрованою, однак не відповідає чинному законодавству, оскільки укладена без волевиявлення власника землі, а тому має бути визнана недійсною. Підстави для застосування вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України та відмови у позові відсутні, оскільки відповідачем не доведено про те, що позивачем пропущено строк позовної давності, так як з позовом вона звернулась 13.09.2018, а про спірну додаткову угоду дізналась лише в червні 2018 року. Доводи представника відповідача про те, що позивач знала про спірну додаткову угоду, оскільки підписувала її особисто, спростовуються дослідженим висновком експерта. Надані представником відповідача відомості стосуються виплати орендної плати за договором оренди землі без номера від 27.11.2008, а не за спірною додатковою угодою, а тому також не можуть підтверджувати про те, що позивач знала про спірну додаткову угоду. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з наданої квитанції №0.0.1130075072.1 від 11.09.2018 (а.с. 1), позивач за подання даного позову до суду сплатила судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп., а з копії квитанції №0.0.1366668576.1 від 28.05.2019 (а.с. 184) - за проведення судово-почеркознавчої експертизи в розмірі 2250 грн. 24 коп., що, у зв`язку з задоволенням позову, підлягає відшкодуванню відповідачем. Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: approved