Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

26 травня 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] та просив суд стягнути на його користь з відповідача 278178,45 грн. та сплачену суму судового збору у розмірі 2781,78 грн. В обґрунтування позову [PERSON] вказав, що 12.07.1991 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб, згідно рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 10.03.2010 року вказаний шлюб було розірвано. За час перебування у шлюбі сторони придбали квартиру, проте оскільки достатньої кількості коштів сімя не мала, з продавцем квартири домовились наступним чином, наявні спільні кошти подружжя будуть сплачені до підписання договору, що було заплановано на 10.09.2004 року, а решта суми вартості квартири буде сплачена трохи пізніше, до 30.09.2004 року, за рахунок коштів, які подружжя отримає в кредит. Так, 10.09.2004 року позивач в якості покупця придбав квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Згідно з умовами договору купівлі-продажу, загальна вартість квартири склала 212420,00 грн., з яких 53105,00 грн. позивач сплатив одразу до підписання договору, а 159315,00 грн. зобовязався сплатити до 30.09.2004 року. З метою остаточного розрахунку за придбання в інтересах сімї квартири, 15.09.2004 року між позивачем та АКБ «Форум» було укладено кредитний договір, згідно умов якого позивач отримав кредит у розмірі 30000,00 дол.США для придбання квартири строком до 12.09.2014 року. Після розірвання шлюбу, відповідач самоусунулась від обовязку виконання своїх спільних з позивачем зобовязань щодо погашення кредиту, що брався на придбання квартири, в якій з 2004 року проживає відповідач. Заборгованість за кредитом була погашена позивачем. Враховуючи вищевикладене позивач просив суд позовні вимоги задовольнити. В судовому засідання представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд позов задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, оскільки позивачем не надано доказів, що вищезазначений кредитний договір був укладений для придбання спільної із відповідачем квартири. Крім того, надані позивачем квитанції в якості доказу погашення заборгованості за кредитом містять зовсім інші номери рахунків, ніж зазначено у договорі. Також, представник відповідача зазначила, що оскільки позивач посилається на те, що сплати за кредитним договором здійснювались в період з 31.12.2010 року по 21.05.2012 року, то строк позовної давності по цих вимогах мав скінчитися 21.05.2015 року, а позивач звернувся до суду лише через рік. Виходячи з викладеного представник відповідача просила суд позовні вимоги залишити без задоволення. Суд, перевіривши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 10.09.2004 року [PERSON] придбав у [PERSON] квартиру 54, що розташована за адресою: м.Миколаїв, вул. Архітектора Старова 4-Е /а.с.24-25/. Відповідно до п.4 вказаного договору, продаж квартири вчинено за 212420,00 грн. з яких 53105,00 грн. продавець одержав від покупця до підписання цього договору, а 159315,00 грн. покупець зобовязується сплатити продавцю до 30.09.2004 року /а.с.24/. Заявою від 15.09.2004 року засвідчено, що [PERSON] повністю одержала від [PERSON] суму розстрочки в розмірі 159315,00 грн. за продаж квартири 54, що розташована за адресою: м.Миколаїв, вул. Архітектора Старова 4-Е /а.с.28/. Згідно із витягом № 4710778 про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13.09.2004 року за [PERSON] було зареєстроване право власності на квартиру 54, що розташована за адресою: м.Миколаїв, вул. Архітектора Старова 4-Е /а.с.27/. 15 вересня 2004 року між [PERSON] та АКБ «Форум» було укладено кредитний договір № 48/04/02-N, згідно умов договору банк надав позичальнику кредит для придбання квартири у сумі 30000,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00% на річних, терміном до 12.09.2014 року /а.с.31/. Станом на 06.05.2016 року заборгованість за кредитним договором № 48/04/02-N від 15.09.2004 року повністю погашена, що підтверджується довідкою № 261/9 від 06.05.2016 року, яка надана ПАТ «Банк Форум» /а.с.39/. Згідно заочного рішення Центрального районного суду від 10.03.2010 року, шлюб який було зареєстровано 12.07.1991 року між [PERSON] та [PERSON] розірвано /а.с.8/. Рішення набрало законної сили 12 квітня 2010 року. Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 15.01.2016 року визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності на ? частку квартири № 54, що розташована за адресою: м.Миколаїв, вул. Архітектора Старова 4-Е, за кожним /а.с.14-15/. В цій частині рішення суду залишено без змін апеляйційною та касаційною інстанціями. Згідно до ч.1 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Частиною 1 ст.60 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ч.3 ст.60 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно до ч.2 ст.65 СК України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Частиною 4 ст. 65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Відповідно до ч.1 ст.190 ЦК України, майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Отже, обєктом права спільної сумісної власності подружжя є як предмети матеріального світу, так і майнові права та обовязки. Договір укладений одним із подружжя, створює обовязки для другого подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сімї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сімї. Судом встановлено, що за кошти, одержані [PERSON] за укладеним в період шлюбу кредитним договором з АКБ «Форум» було придбано квартиру 54, що розташована за адресою: м.Миколаїв, вул. Архітектора Старова 4-Е, яку рішенням суду визнано обєктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON], а тому зазначений кредитний договір створив обовязки щодо повернення кредиту і для відповідача. Згідно наданих позивачем пояснень у позовній заяві на виконання зобовязань за кредитним договором № 48/04/02-N від 15.09.2004 року, останнім самостійно було сплачено банку 22154,58 дол.США за період з 01.06.2010 року по 01.01.2013 року, а саме: - 30.12.2010 року позивач сплатив банку 268,11 дол.США в рахунок погашення відсотків за користування кредитними коштами; - 06.09.2011 року позивач сплатив банку 1245,00 дол.США в рахунок погашення відсотків за користування кредитними коштами; - 19.10.2011 року позивач сплатив банку 2336,77 дол.США в рахунок повернення суми кредиту; - 19.10.2011 року сплатив банку 146,23 дол.США в рахунок погашення відсотків за користування кредитними коштами; - 05.04.2012 року позивач сплатив банку 31,15 дол.США в рахунок повернення суми кредиту; - 21.05.2012 року позивач сплатив банку 5058,69 грн. пені за прострочення повернення кредитних коштів (що станом на 21.05.2012 року становило 633,01 дол.США); - 21.05.2012 року позивач сплатив Центральному відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції 13699,88 грн. за виконавчим провадженням про стягнення на користь банку заборгованості за кредитним договором (що станом на 21.05.2012 року становило 1714,31 дол.США); - 21.05.2012 року позивач сплатив банку 15500,00 дол.США в рахунок повернення суми кредиту. Враховуючи вищевикладений розрахунок, позивач просив суд стягнути на його користь з відповідача розмір коштів, сплачених позивачем після розірвання шлюбу на виконання умов кредитного договору № 48/04/02-N від 15.09.2004 року половину від 22154,58 дол.США, тобто 11077,29 дол.США (що за офіційним курсом дол. США встановленим НБУ становить 278178,45 грн.). Проте, з даною вимогою позивача суд погоджується частково, за виключенням суми, сплаченої 21.05.2012 року на користь Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції у розмірі 13699,88 грн., оскільки вказана сума не була сплачена в рахунок погашення зобов'язань позивача перед банком, та крім того, матеріали справи не містять доказів щодо відкриття виконавчого провадження, щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 48/04/02-N від 15.09.2004р. Враховуючи вищевикладене, суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача лише заборгованість за кредитним договором № 48/04/02-N від 15.09.2004 року яка складається з 9903,63 дол.США ((268,11 дол.США + 1245,00 дол.США + 2336,77 дол.США + 146,23 дол. США + 311,15 дол.США + 1175,44 дол.США + 7074,56 дол.США + 7250,00 дол.США = 19807,26 доларів США (19807,26 / 2 = 9903,63 дол.США) + 5058,69грн. (пеня за прострочку по кредитному договору /а.с. 43/ ), а у стягненні суми у розмірі 13699,88 грн., сплаченої до ДВС відмовити. Доводи представника відповідача про те, що відсутні докази на підтвердження отримання зазначеного кредиту на придбання спірної квартири, спростовуються матеріалами справи, із яких вбачається, що при придбанні спірної квартири було сплачено 53105 грн., та зазначено, що сума у розмірі 159315 грн. буде сплачена до 30.09.2014 р. А 15.09.2014 року, отримавши у АКБ "Форум" кредит у розмірі 30000 доларів США, (що на дату укладення договору за офіційним курсом НБУ становило 159291 грн. - виходячи із курсу 350,97 грн. за 100 доларів США), в цей же день продавцю [PERSON] було передано 159315 грн. Посилання на те, що позивачем не підтверджено сплату вказаного кредиту також є безпідставними, та спростовуються довідкою ПАТ "Банк Форум" про погашення заборгованості за вказаним кредитним договором, та випискою банку документів по договору 48/04/02-N від 15.09.2004 р. /а.с. 38/. Що стосується застосування наслідків пропуску строків звернення до суду із вказаним позовом, то ця заява представника відповідача не підлягає задоволенню. Так, згідно ч.2 ст. 72 СК України, до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Як вбачається із матеріалів справи та слідує із пояснень представників позивача, позивач вважав, що спірна квратира належить їм із відповідачем пропорційно до частки внесених коштів на її придбання, а саме, що йому належить 69,15% , а відповідачу 30,85 % квартири, та право власності на спірну квартиру було оформлено лише на позивача. Однак, при розгляді цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, рішенням суду від 03.12.2015 року та додатковим рішенням від 15.01.2016 року, за кожним із сторін було визнано право власності на 1/2 частину спірної квартири. З цього часу він дізнався про порушення свого права, та 27.05.2016 року звернувся із даним позовом до суду. Тобто, позивачем не пропущено строк позовної давності для звернення до суду із позовом. На підставі викладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, із відповідача на користь позивача слід стягнути суму у розмірі 9903,63 дол.США та 5058,69 грн. пені, що на день винесення рішення за офіційним курсом НБУ складає 256656,49 грн. (19807,26 х 25,66 (за 100 доларів 2565,8938 грн.) = 508254,29 + 5058,69грн. (пеня за прострочку по кредитному договору /а.с. 43/ ) = 513312,98 грн. / 2 = 256656,49 грн. ) Понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню відповідно до ст. 88 ЦПК України, пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 2566,56 грн.

Outcome: partial