Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

16 травня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до [PERSON] про позбавлення останнього батьківських прав. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що 25 квітня 2009 року вона зареєстрували шлюб з [PERSON], від якого [INFO] року у них народилась донька, [PERSON]. З лютого 2010 року вони перестали проживати з відповідачем однією сім'єю, коли доньці був один рік. Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 29 листопада 2011 року шлюб було розірвано. Дитина залишилась проживати разом з нею та перебуває на її утриманні. Останній раз донька бачила батька, коли їй було два роки. Рішенням Орджонікідзевського районного суду від 07 травня 2010 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини від заробітку, які він сплачував нерегулярно, а з 2011 року взагалі припинив сплачувати. У телефонній розмові відповідач відмовився виплачувати аліменти на утриманні доньки, приховуючи при цьому своє місце роботи та проживання. Виконавчий лист був направлений до Новоазовського району, але у зв'язку з проведенням антитерористичної операції, зв'язок з виконавчою службою Новоазовського району втрачено. З 2011 року батько дитини, [PERSON], ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не цікавиться життям та здоров'ям своєї доньки, її духовним та фізичним розвитком, не надає коштів на її утримання, не спілкується з нею. Жодного разу не зателефонував, не привітав її з днем народження. Це свідчить про те, що доля дитини його взагалі не цікавить. Таке ставлення до дитини, спричиняє їй та дитині моральні страждання. Місця проживання з донькою вона не змінювала а ніколи не чинила перешкод відповідачу у здійсненні ним права спілкування з донькою, але він протягом п'ять років ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню доньки. За цей час розлуки з батьком, донька втратила прив'язаність до нього. Вважає, що відповідач і надалі буде ігнорувати необхідність участі у вихованні доньки, тому він має бути позбавлений батьківських прав. Просила суд позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно малолітньої доньки, [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явилася, від якої до суду надійшла письмова заява з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився за невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином шляхом опублікування оголошення у газеті «Урядовий кур'єр», тому суд за наявності письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Прокурор Голінко І.І., який представляє інтереси Маріупольської місцевої прокуратури № 2, вважає можливим задовольнити позовні вимоги у повному обсязі . Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради до суду також не з'явився, надіславши до адреси суду письмове клопотання про розгляд справи за відсутності представника, при ухваленні рішення просили максимально врахувати інтереси малолітньої дитини. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого Жовтневим Відділом РАЦС Маріупольського МУЮ Донецької області, неповнолітня [PERSON] народилася [INFO] року, батьками якої є [PERSON] та [PERSON]. При цьому батьки дитини, [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який було зареєстровано 25 квітня 2009 року у Жовтневому Відділі РАЦС Маріупольського МУЮ Донецької області, та розірвано рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя № 2-2638/11 від 29 листопада 2011 року. Відповідно до положень ст. 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав до суду має право звернутись один з батьків дитини. Згідно акту від 17 березня 2016 року, складеного головою КСН «Центральний» Шаруда Л.В. за підписами сусідів, [PERSON], [INFO], з донькою, [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS]. Батько дитини, [PERSON], 1990 року народження, зі слів сусідів з родиною не проживає, вихованням дитини не займається, вся відповідальність за дитину лежить на матері. Даний факт підтверджується також довідкою, виданою завідуючою Дошкільного навчального закладу «Ясла-садок № 91 «Пролісок» від 16 травня 2016 року, згідно якої [PERSON], [INFO], відвідує даний садок з 19 вересня 2011 року. За цей час батько дитини не спілкувався з вихователями, не відвідував батьківські збори, не забирав дитину з дитячого садка. Зокрема, з довідки Центру первинної медико-санітарної допомоги № 6 від 17 лютого 2016 року вбачається, що на території обслуговування амбулаторії № 1 КЗ «ЦПМСД № 6» мешкає родина [PERSON], яка виховує неповнолітню [PERSON], [INFO]. За час нагляду дитина останній раз хворіла у 2012 році. Догляд за хворою дитиною здійснювала мама, [PERSON] Дитина росте здоровою, на диспансерному обліку не знаходиться. Згідно з ч. 4 ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. З висновку Органу опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] від 20 липня 2016 року вбачається, що є всі достатні підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини, [PERSON], [INFO]. Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57- 60 ЦПК України. У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України, держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН Про права дитини, держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Згідно зі ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Проте згідно матеріалів справи, відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, діє всупереч інтересам та потребам своєї малолітньої доньки, [PERSON], що на думку суду є неприпустимим. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідач [PERSON], не бажаючи приймати участь у судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання ним батьківських обов'язків, тим самим не оспорює наявних підстав для позбавлення його батьківських прав. Виходячи з інтересів дитини, обставин, що були встановлені у судовому засіданні, приймаючи до уваги, що дитина не проживає з батьком і він не опікується її долею, не відвідує з нею дитячого садка та медичних закладів, не спілкується з дитиною та не цікавиться її життям, не надає матеріальної допомоги на її утримання, малолітня дитина не отримує від нього тепла та батьківської турботи, приймаючи до уваги висновок Органу опіки та піклування Лівобережної райадміністрації Маріупольської міської ради, суд вважає за можливе позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно малолітньої доньки, [PERSON], [INFO]. Зокрема, відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача [PERSON] документально підтверджений судовий збір в сумі 551, 20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved