Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третьої особи - Товарної біржі "Нерухомість-південь" про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна №4504 від 5 квітня 2000 року квартири № 104, що розташована за адресою: м. Миколаїв, вул. Лазурна, 42-а, укладений на Товарній біржі "Нерухомість-Південь" між [PERSON] діючою від свого імені та імені неповнолітньої доньки [PERSON], [PERSON] діючого від свого імені за дозволом та відповідачами [PERSON] діючою від свого імені та імені неповнолітнього сина [PERSON], [PERSON] діючого від свого імені за дозволом. В судове засідання представник позивачів не зявився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, надав згоду на ухвалення заочного рішення. В судове засідання відповідач не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного: 5 квітня 2000 року, [PERSON] діюча від свого імені та імені неповнолітньої на той час доньки [PERSON] та [PERSON] діючий від свого імені за дозволом, уклали з відповідачами на Товарній біржі «Нерухомість-Південь» Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 4505, а саме квартири [ADDRESS]. Вказана квартира належала продавцям на підставі Свідоцтва про право власності на житло № 2133/Ж від 29 березня 2000 року, зареєстрованого у КП Миколаївське МБТІ за реєстровим № 18401 від 31 березня 2000 року. Згідно умов зазначеного договору позивачі зобов'язались прийняти вказану квартиру та сплатити продавцям загальну її вартість у сумі 1700 гривень. Продавці у свою чергу передати квартиру позивачам, звільнивши її від свого побутового майна, виписатися та висилитися з неї. Свої зобов'язання за договором позивачі виконали повністю - прийняв у власність вищезазначену квартиру та сплатив продавцям її вартість у розмірі 1700 гривень, зареєстрували даний договір у КП Миколаївське МБТІ 7 квітня 2000 року за реєстровим № 18401. Продавці у свою чергу теж виконали свої зобов'язання - передав позивачам у власність квартиру, звільнивши її від побутового майна, виписалися та висилилися з неї. В зв'язку з тим, що дана угода не була посвідчена нотаріально у позивачів виникла проблема щодо вільного розпорядження своєю власністю. Відповідно до ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), нотаріальне посвідчення угод обов'язково лише у випадках, встановлених законом. Суд за позовом сторони, яка виконала усі умови угоди, може визнати таку угоду дійсною. Відповідно з п. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Суд вважає, що сторони домовилися про усі істотні умови договору купівлі - продажу квартири, виконання договору відбулося. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту посвідчення договору, або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору дійсним, якщо договір відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації. При таких обставинах суд вважає, що такий договір можна визнати дійсним.

Outcome: approved