Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

20.03.2018 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дочки [PERSON] без згоди батька, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з вересня 2008 року по листопад 2012 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого мають дочку [PERSON], [INFO] На даний час дочка проживає із позивачем, перебуває на її утриманні, останні сім років відповідач не приймав участі у вихованні доньки, матеріальної допомоги на її утримання не надавав. З 2016 року позивач намагалася отримати від відповідача дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон з метою її відпочинку та оздоровлення, однак відповідач не з'являвся за домовленістю до нотаріальних контор. У жовтні 2016 року відповідач надав нотаріально завірений дозвіл на тимчасову поїздку з метою відпочинку доньки [PERSON] до Арабської Республіки Єгипту у період з 01.11.2016 по 30.11.2016. Як відомо позивачу, відповідач [PERSON] мав намір виїхати до Італії або Польщі на заробітки. У лютому 2018 подруга позивача, [PERSON], запросила її із дочкою [PERSON] на святкування дня народження своєї дочки, що відбудеться у Дійснейленді, розташованому у м. Марн-ля-Вале поблизу Парижу, Франція. На сьогоднішній день позивач позбавлена можливості звернутися до відповідача з питанням щодо надання згоди про виїзд доньки за кордон, оскільки зв'язок з ним відсутній і їй невідомо, де він перебуває, у зв'язку з чим позивач просить суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд [PERSON], [INFO], за кордон у Францію без дозволу (згоди) та супроводу батька [PERSON] в період з 02 травня 2018 року по 08 травня 2018 року. Справа призначена до розгляду у порядку загального позовного провадження. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, що розміщене 16.04.2018. Правом подання відзиву не скористався, інших заяв, клопотань, суду не надав. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити з підстав, викладених у ньому. Представник третьої особи Ємельяненко О.М. у судовому засіданні безумовно підтримала позовні вимоги, пояснивши, що при вирішенні справи суд повинен сприяти якнайкращому захисту інтересів дитини, а в даному випадку поїздка є цікавою, пізнавальною, здійснюється задля та в інтересах дитини. Крім цього, в матеріалах справи є копія нотаріально посвідченої згоди батька на подорож дитини у 2016 році, що також вказує про наявність його згоди на виїзд дитини за межі України. Суд, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що не заперечувалось відповідачем, та підтверджено доказами, які були досліджені в судовому засіданні, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] у м. Макіївка Совєтського району Донецької області, її батьками є [PERSON] та [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис за № 977, що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-НО № 282033 виданим Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського управління юстиції Донецької області /а.с. 10/. Рішенням Кіровського районного суду міста Макіївки Донецької області від 28.11.2012 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 30.09.2008 у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 1324 /а.с. 12/. Із заяви [PERSON], що посвідчена 20.10.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смоляніновою\~О.Я., убачається, що останній дав свою згоду на тимчасові поїздки з метою відпочинку до Арабської Республіки Єгипту місто Шарм-еш-Шейх у період з 01.11.2016 по 30.11.2016 його малолітній дочці - [PERSON], [INFO] у супроводі її матері [PERSON], [INFO] /а.с. 12а/. [PERSON] запрошує свою подругу [PERSON] з донькою [PERSON] у закордонну поїздку на ювілейний день народження її доньки [PERSON], що буде святкуватись у період з 02 травня 2018 року по 08 травня 2018 року у Діснейленді, розташованому у м. Марн-ля-Вале поблизу Парижу, Франція, що підтверджується відповідним запрошенням за підписом [PERSON] /а.с.13/. 09.03.2018 між позивачем та турбюро Seainside. Club, в особі ФОП [PERSON] укладено договір № 01-07032018 про туристичне обслуговування /а.с. 20-29/, за умовами якого позивач придбала турпродукт: три дні в Парижі+Діснейленд, строк перебування у місці надання туристичних послуг: з 02.05.2018 по 08.05.2018. Оплата турпродукту підтверджується товарним чеком від 09.03.2018 № 01-09032018 /а.с. 31/, підтвердження замовлення № 16611366831 /а.с. 32/. Відповідно до ч. 1 ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування, а в абзаці 3 ч.3 ст. 313 ЦК України, передбачено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом від 21 січня 1994 р. № 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" (далі - Закон № 3857-XII). Згідно з ст. 3 Конвенції ООН "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 798-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 даної Конвенції батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності до вимог ст.ст. 7, 155 Сімейного Кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах знаходиться на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця мешкання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом. Відповідно до положень статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Частиною 3 статті 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. За змістом ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути лише на підставі рішення суду. Згідно із підпунктом 1 пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Тобто, дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини за межі України без згоди та супроводу батька на підставі наведених нормативних положень є разовим, тобто таким, що надається судом на конкретно визначену поїздку в конкретну країну із конкретно визначеним періодом перебування за кордоном. У відповідності до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Бажання позивача отримати дозвіл на вивезення дитини за кордон повністю узгоджується з її правами та обов'язками, покладеними на неї Сімейним кодексом України, та відповідає інтересам малолітньої дитини. Також слід зазначити, що ухвалюючи рішення в справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. Судом не встановлено обставин, які перешкоджають виїзду малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в супроводі матері [PERSON], [INFO], без письмової згоди (дозволу) та супроводу її батька [PERSON] за межі України у Францію в період з 02 травня 2018 року по 08 травня 2018 року. Відсутність даних щодо місця знаходження батька дитини та неможливість позивачки отримати інформацію щодо його фактичного місця перебування з метою надання відповідного дозволу не повинно бути перешкодою для одноразового тимчасового виїзду малолітньої дитини за межі України. Враховуючи наведене, оцінивши наявні у справі докази, суд, сприяючи забезпеченню якнайкращих інтересів дитини, приходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, оскільки виїзд дитини за кордон має одноразовий тимчасовий характер, за своєю метою позитивно впливатиме її загальному розвитку, пізнанню, спілкуванню з друзями, проведенню дозвілля та оздоровленню, а тому позов підлягає задоволенню. Суд не здійснює розподіл судових витрат, оскільки позивачем подано відповідну заяву щодо цього. На підставі викладеного,

Outcome: approved