Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

16.12.2014р. [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу (а.с. № 3-5). В подальшому, 24.12.2014р. позивачем було уточнено позовні вимоги (а.с. № 16-18) В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві послався на те, що 29.04.2004р. між ним та відповідачем було укладено договір позики грошей, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти в розмірі 110 000грн. зі строком користування до 26.06.2004р. У обумовлений договором строк, відповідач свої зобов'язання щодо повернення боргу не виконав, а тому позивач просив стягнути суму боргу 110 000грн., пеню в розмірі 23 353грн. 15коп., 3% річних в розмірі 36 254грн. 79коп., інфляційні витрати в розмірі 221 980грн. та судові витрати понесені при подачі позову. В наданій суду 14.05.2015р. заяві, представник позивача - [PERSON] (діє на підставі довіреності від 10.12.2014р. - а.с. № 42) позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала та просила розглядати справу за її відсутності та без фіксування процесу технічними засобами (а.с. № 41). Відповідач в судові засідання 25.02.2015р. та 06.04.2015р. не з'явився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином, за адресою, наданою ВАДР управління з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України ГУДМС України в Дніпропетровській області (а.с. № 19). Згідно відміток на конвертах, які повернулися до суду вони не вручені " через закінчення терміну зберігання" (а.с. № 25,29-30). Крім того, на судове засідання 14.05.2015р. відповідач не з,явився вже втретє, на це разі він повідомлявся шляхом розміщення оголошення газеті "Вісті Придніпров'я" (а.с. № 40). З огляду на те, що відповідач втретє не з'явився в судове засідання, будучи належним чином повідомлений про дату та час слухання справи, про причини неявки суд не сповістив, заперечень щодо позовної заяви суду не надав, то на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе винести по справі заочне рішення суду. Справа розглянута за правилами ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає за можливе позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник, зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 610 ЦК України, невиконання зобов'язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) є порушенням зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 29.04.2004р. між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого відповідач отримав позику в розмірі 110 000грн. зі строком повернення до 29.06.2004р. (а.с. № 11). Будучи повідомленим належним чином, про дату та час слухання справи, відповідач будь-яких заперечень щодо позову або доказів повернення суми боргу суду не надавав. З огляду на те, що представник позивача в наданій суду 14.05.2015р. заяві не відмовився від позову, суд вважає, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання, грошові кошти в розмірі 110 000грн. не повернув ані в повному обсязі, ані частками, а тому дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, з огляду на те, що відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання, то позивачем відповідно до вимог ст. 625 ЦК України було розраховано 3% річних, які склали 36254грн.79коп., інфляційні витрати - 221 980грн., а також розрахована сума пені за один рік з 18.01.2014р. по 18.01.2015р. в розмірі 23 353грн. 15коп. (а.с. № 6-10). З огляду на вищевикладене, та враховуючи, що позивач від позову не відмовився, а відповідач будучи повідомленим належним чином заперечень суду не надав (в тому числі, про застосування строків позовної давності), то суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 391 587грн. 94коп., яка складається з: суми боргу - 110 000грн., пені - 23 353грн. 15коп., 3% річних - 36 254грн.79коп. та інфляційних витрат в розмірі 221 980грн. Обговорюючи питання розподілу судових витрат з урахуванням того, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесені при подачі позову судові Державного реєстру іпотеквитрати по сплаті судового збору в розмірі 3654 грн. (а.с. № 1,2). На підставі викладеного,

Outcome: approved