Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

17.10.2016 року позивач Публічне Акціонерне Товариство Комерційний Банк «Приватбанк» звернувся до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав , що відповідно до укладеного договору б/н від 23.04.2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Внаслідок порушення умов договору станом на 31.08.2016 року у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 33984,10 грн, яка складається з наступного: 13957,70 грн. - заборгованість за кредитом; 16856,26 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом; 1075,66 грн.- заборгованість за пенею та комісією;, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф ( фіксована частина) ; 1594,48 грн.- штраф ( процентна складова). Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 33984,10 грн. та понесені судові витрати у розмірі 1378 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час слухання справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Суд на підставі ст. 224 ЦПК України виносить заочне рішення по справі, оскільки проти цього не заперечує позивач, а належним чином повідомлений відповідач про день і час слухання справи не повідомив причини своєї неявки в судове засідання. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 60 ЦПК України кожна із сторін зобов»язанна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 23.04.2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ( а.с. 6-8). Станом на 31.08.2016 року у відповідача перед банком утворилась заборгованість внаслідок порушення умов договору у розмірі 33984,10 грн, яка складається з наступного: 13957,70 грн. - заборгованість за кредитом; 16856,26 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом; 1075,66 грн.- заборгованість за пенею та комісією;, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф ( фіксована частина) ; 1594,48 грн.- штраф ( процентна складова) ( а.с. 4). Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов»язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 525,526,530 ЦК України зобов»язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від зобов»язання не допускається. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Таким чином, пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення виконання зобов'язання й до того дня, доки зобов'язання не буде виконано. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Доводи відповідача, викладені в наданих до суду запереченнях щодо неправомірних дій банку з приводу підвищення процентної ставки, суд не приймає до уваги за наступними підставами. Як вбачається з матеріалів справи, під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 27,60% на рік, в подальшому ставка була змінена, а саме 01.09.2014 року встановлена у розмірі 32,40% на 01.04.2015 року встановлена у розмірі 42%, що підтверджується наказами банку СП-2014-6915682 від 18.08.2014 року та СП -20156552838 від 18.02.2015 року. Підвищення процентної ставки узгоджуються з Умовами та правилами надання банківських послуг, зокрема п.п.1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, відповідно до якого передбачена можливість зміни тарифів та інших невід»ємних частин Договору. Розмір процентної ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Умов та правил банківських послуг. Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг до обов»язків позичальника відноситься: отримання виписок про стан картрахунків та про здійсненні операції по картрахункам ( п. 1.1.2.3); у разі незгоди зі змінами Умов та Правил надання банківських послуг та/або тарифів надати Банку письмову заяву про розірвання цього Договору і погасити заборгованість, що виникла перед банком, у тому числі й заборгованість, що виникла протягом 30 днів з моменту повернення карток, виданих власнику і його довіреним особам ( п. 1.1.2.4) Оскільки повідомлення про підвищення процентної ставки відповідачу було направлено 15.08.2014 року та 15.03.2015 року, заяв про розірвання кредитного договору від відповідача не надходило,суд вважає, що підвищення процентної ставки з боку банку відповідає укладеному між банком та відповідачем договору та Умовам та правилами надання банківських послуг. Що стосується доводів відповідача про неправомірне нарахування пені і штрафних санкцій, то суд виходить з наступного. 14 жовтня 2014 року набрав чинності Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», в ст.2 якого зазначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, до проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Вказані норми права є обов»язковими для виконання вище переліченими установами. При настанні певних умов - встановлення статусу особи-боржника, яка проживає на тимчасово окупованій території, остання не повинна доводити наявність форс-мажорних обставин, оскільки вище переліченими нормами права встановлюється час та місце проведення антитерористичної операції, що є підставою для обов»язкового виконання банківськими установами імперативних норм ст. 2 Закону щодо ненарахування пені і штрафних санкцій до зазначеній категорії осіб за кредитними договорами з 14.04.2014 року. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України « Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року « Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року № 405/2014 У п.5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року №405/2014, у період із 14 квітня 2014 року до її закінчення. На виконання вимог цього закону КМУ прийняв розпорядження№1053-р від 30 жовтня 2014 року, яким затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до цього розпорядження до зазначених населених пунктів належить і місто Покровськ( м. Красноармійськ). В подальшому розпорядженням КМУ від 05.11.2014 року № 1079-р дію розпорядження КМУ від 30.10.2014 року зупинено. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про боротьбу із тероризмом» район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. За наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07 жовтня 2014 року №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень) Згідно із п. 2 ст. 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону N 1669 (Закон N 1669-VII), дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення. Отже, враховуючи вищезазначені норми права, суд вважає, що граничний період, до якого повинні розраховуватися штрафні санкції - 13.04.2014 року включно Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження КМУ від 30.10.2014 року № 1053р та розпорядження КМУ від 05.11.2014 року № 1079-р. Згідно із додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить м. Красноармійськ. Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Відповідно до ст. 58 Конституції України акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли пом'якшує або скасовує у цивільну відповідальність особи. Зворотна дія в часі закону чи іншого нормативно-правового акта полягає в тому, що його юридична обов»язковість поширюється на факти, які виникли до набрання ним чинності, причому саме з моменту їх виникнення. При такій дії відбувається перегляд, корекція попередніх рішень щодо таких фактів вже відповідно до нового закону чи іншого нового нормативно-правового акта. Проте, не можуть мати зворотної дії юридичні норми, які встановлюють нові права й обов»язки чи заборони, оскільки порушення таких прав, невиконання таких обов»язків, недотримання таких заборон завжди буде новим видом, новим складом правопорушень. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Розпорядження Кабінету Міністрів є підзаконним нормативно-правовим актом. У даному випадку розпорядження містять вторинні (похідні) норми, що розкривають і конкретизують первинні норми, приймаються на їх підставі, спрямовані на їх виконання. Отже, норми підзаконного правового акта - розпорядження КМУ від 05.11.2014 року розповсюджувались на правовідносини, які виникли до вступу цього розпорядження в силу, та регулювались нормами вищезазначених діючих законодавчих актів. Оскільки на теперішній час м. Донецьк, згідно затвердженого переліку, є територією де проводилася антитерористична операція, пеня була нарахована банком станом на 26.10.2015 року,після набрання чинності Закону України від 2 вересня 2014 року "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", та в момент чинності вищезазначених нормативно-правових актів, то визначені Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» тимчасові заходи для забезпечення підтримки осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції, з урахуванням положень ст. 5 ЦК України та ст. 58 Конституції України, розповсюджуються на відповідача звільняють останнього від обов'язку по оплаті на користь позивача всієї суми пені і штрафних санкцій. За таких підстав суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог,зокремапро стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 30813,96 грн., судового збору у розмірі 1378 грн., за винятком пені і штрафних санкцій. На підставі викладеного,

Outcome: partial