Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

18 травня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , як за спадкоємцем за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] року, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину після смерті батька, але, оскільки правовстановлюючі документи на будинок на спадкодавця не видавалися, вона позбавлена можливості оформити спадщину на своє ім`я. Позивач та її представник адвокат Кравченко В.В. в підготовче засідання не з`явилися, через канцелярію суду представником позивача надано заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити ( а.с. 42). Відповідач - територіальна громада с. Пльохів Чернігівського району Чернігівської області в особі Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області в підготовче засідання явку свого представника не забезпечила, надала клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника. Позовні вимоги визнає ( а.с. 40). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Приватний нотаріус Чернігівського районного нотаріального округу Чуприненко Олена Віталіївна в підготовче засідання не з`явилася, надавши клопотання про проведення засідання без її участі ( а.с. 38). Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 19 травня 2021 року відкрито провадження по даній справі та вирішено про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Як слідує з положень\~ст. 200 ЦПК України,\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Враховуючи те, що відповідачем позов визнається, про що надана письмова заява, суд вважає можливим розглянути справу у підготовчому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування, підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з частиною 3 статті 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. \~ \~ \~ \~ Відповідно до копії технічного паспорту, домоволодіння [ADDRESS] було побудоване в 1965 році ( а.с. 26-30). Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до довідки № 168 від 13.05.2021, виданої Михайло-Коцюбинською селищною радою Чернігівського району Чернігівської області на підставі погосподарських книг Пльохівської сільської ради, домоволодіння по [ADDRESS] , станом на 01.07.1990 та 15.04.1991 роки, відносилось до суспільної групи господарств „колгоспний двір, головою якого був [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~а членом\~колгоспного двору\~-\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ( а.с. 25). \~ \~ \~ \~Згідно ст.120 ЦК УРСР колгоспний двір це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч.2 ст.123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР №885-ХІІ був введений в дію Закон України Про власність. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Згідно п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 (із подальшими змінами) «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Оскільки встановлено, що спірний будинок належав до суспільної групи господарств колгоспний двір, а тому голова колгоспного двору - [PERSON] та [PERSON] , яка була членом цього двору, мають право на частину в праві сумісної власності на підставі статей 120, 123 ЦК УРСР. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] мали рівне право на майно колгоспного двору, а значить, і на вказаний вище житловий будинок з господарськими будівлями, тобто по 1/2 частині кожен. [INFO] [PERSON] померла, про що виконавчим комітетом Пльохівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області зроблено запис за № 36, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 12). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Після смерті [PERSON] , до спадкового майна належала 1/2 частина вказаного вище житлового будинку з відповідною часткою господарських споруд. Довідкою Михайло-Коцюбинської\~селищної ради\~Чернігівського району\~Чернігівської області №\~167\~від 13.05.2021 (а.с.13) підтверджено фактичне прийняття [PERSON] спадщини після смерті [INFO] дружини [PERSON] , що узгоджується з положеннями ст.549 ЦК УРСР (в редак.1963 року), яка була чинною на час відкриття спадщини. До того ж, дана обставина визнається і відповідачем. Факт перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про їх шлюб серії [NUMBER] ( а.с.22). Отже, судом встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, прийняв її чоловік - [PERSON] . Таким чином, [PERSON] після смерті дружини [PERSON] став мати право на спірне домоволодіння в цілому. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер\~ [INFO] (а.с. 14). Згідно довідки\~№ 166\~від 13.05.2021,\~виданої Михайло-Коцюбинською\~селищною радою\~Чернігівського району\~Чернігівської області [PERSON] на день смерті був зареєстрований та проживав один по [ADDRESS] ( а.с. 15). [PERSON] за життя розпорядився своїм майном, склавши 04 листопада 2005 року заповіт на користь доньки [PERSON] , позивача по справі, який було зареєстровано в реєстрі за № 113 ( а.с. 16). Факт родинних відносин між померлим [INFO] [PERSON] та [PERSON] як батька та доньки встановлено рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 грудня 2020 року ( а.с.18). Згідно копії спадкової справи, яка надійшла від Приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Чуприненко О.В. (а.с.44-70), після померлого [PERSON] , спадщину за заповітом прийняла [PERSON] , позивач по справі, яка отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна. Таким чином,\~відповідно до\~ст.1218\~ЦК України,\~до позивача\~ [PERSON] перейшли всі права, що належали на момент відкриття спадщини спадкодавцю [PERSON] на спірний будинок. Як передбачено ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна. З довідки Чернігівського районного бюро технічної інвентаризації за № 553 від 15.09.2020 вбачається, що право власності на будинок по [ADDRESS] , станом на 01.01.2013 та 15.09.2020 не зареєстровано. Інвентаризаційна вартість домоволодіння становить 78541,00 грн (а.с. 24). \~ \~ \~ \~В зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказаний будинок на ім`я спадкодавця [PERSON] , приватним нотаріусом у листі № 11/01-16 від 16.02.2021 було роз`яснено позивачу про неможливість видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спірний будинок (а.с. 23). За таких обставин, суд приходить до висновку, що за позивачем [PERSON] , як за спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] можливо визнати право власності на спірне домоволодіння. На підставі викладеного,

Outcome: approved