Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

13.04.2021 року [PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із позовною заявою, в якій просив: визнати недійсним Іпотечний договір від 22.09.2006 року, укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк») та [PERSON] , [PERSON] ; визнати недійсним Іпотечний договір від 27.07.2007 року, укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] , [PERSON] ; скасувати рішення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 6724080 від 12.10.2013 року та скасувати рішення № 44311836 державного реєстратора Державного підприємства «Центр обслуговування громадян» Ковач В.П. від 29.11.2018 року про скасування реєстраційної дії іпотеки (запис про іпотеку за №2850911 (спеціальний розділ) (Відомості про реєстрацію до 01.01.2013 року: Державний реєстр іпотек, реєстраційний номер іпотеки: 5388611 від 30.07.2007 року, реєстратор: Одеський міський нотаріальний округ) запис про заборону № 2850658 (спеціальний розділ) (Відомості про реєстрацію до 01.01.2013 року: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 5380103 від 27.07.2007 року, реєстратор: Одеський міський нотаріальний округ), щодо нерухомого майна: нежилої будівлі, загальною площею 640,7 (шістсот сорок цілих та сім десятих) квадратних метрів, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі Іпотечного договору від 27.07.2007 року, укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк») та [PERSON] , [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.Ю. та зареєстровано в реєстрі за № 2556; скасувати рішення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В. про державну реєстрацію іншого речового права № 6722896 від 12.10.2013 року та скасувати рішення № 44312613 державного реєстратора Державного підприємства «Центр обслуговування громадян» Ковач В.П. від 29.11.2018 року про скасування реєстраційної дії іпотеки (запис про іпотеку за №2850326 (спеціальний розділ) (Відомості про реєстрацію до 01.01.2013 року: Державний реєстр іпотек, реєстраційний номер іпотеки: 3775872 від 22.09.2006 року, реєстратор: Одеський міський нотаріальний округ) запис про заборону № 2849878 (спеціальний розділ) (Відомості про реєстрацію до 01.01.2013 року: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 3775790 від 22.09.2006 року, реєстратор: Одеський міський нотаріальний округ), щодо нерухомого майна: нежилої будівлі, загальною площею 640,7 (шістсот сорок цілих та сім десятих) квадратних метрів, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі Іпотечного договору від 22.09.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д.. та зареєстровано в реєстрі за № 3743; визнати недійсним договір купівлі\~-\~продажу прав\~вимоги за\~кредитами від08.12.2011 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», в частині відчуження права вимоги за Іпотечним договором від 22.09.2006 року та Іпотечним договором від 27.07.2007 року; визнати недійсним Договір № 2244/К про відступлення права вимоги від 13.05.2020 року, укладений між ПАТ «Дельта Банк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Кадирова Владислава Володимировича та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС», в частині відчуження права вимоги за Іпотечним договором від 22.09.2006 року та Іпотечним договором від 27.07.2007 року; визнати недійсним Договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 16.12.2020 року, укладений між ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АСТЕР-ФІНАНС»; визнати недійсним Договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 16.12.2020 року, укладений між ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АСТЕР-ФІНАНС». Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є іпотекодержателем за Іпотечним договором від 10.02.2021 року, за яким [PERSON] є іпотекодавцем, предметом іпотеки за цим договором є: - нежитлова будівля, загальною площею 1004,7 квадратних метрів, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; нежитлова будівля, загальною площею 852,6 квадратних метрів, що розташована за адресою: [ADDRESS] , Позивач зазначає, що ТОВ «ФК «АСТЕР-ФІНАНС» після набуття статусу нового іпотекодержателя за Іпотечним договором від 22.09.2006 року та Іпотечним договором від 27.07.2007 року (внаслідок укладення оспорюваних договорів про відчуження права вимоги за іпотечними договорами) розпочало вживати дії, направлені на визнання нежитлової будівлі, загальною площею 1004,7 квадратних метрів, що розташована за адресою: [ADDRESS] та нежитлової будівлі, загальною площею 852,6 квадратних метрів, що розташована за адресою: [ADDRESS] в якості предмета іпотеки за Іпотечним договором від 22.09.2006 року та Іпотечним договором від 27.07.2007 року та задоволення грошової вимоги за рахунок вказаного майна. Вказане, на думку Позивача, вказує на невизнання ТОВ «ФК «АСТЕР-ФІНАНС» права Позивача на пріоритетне задоволення своїх вимог за рахунок майна, яке перебуває у іпотеці Позивача. [PERSON] у позовних вимогах зазначає, що Іпотечний договір від 22.09.2006 року та Іпотечний договір від 27.07.2007 року є недійсними, з огляду на відсутність у первинних іпотекодавців права на передачу нерухомого майна в іпотеку у зв`язку із чим вказані договори забезпечення та наступні договори із відчуження права вимоги за іпотечними договорами є недійсними, а дії ТОВ «ФК «АСТЕР-ФІНАНС» грубо порушують права та законні інтереси Позивача як іпотекодержателя за Іпотечним договором від 10.02.2021 року. \~ \~ \~ \~Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14.04.2021 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху, у зв`язку із невідповідністю позову приписам ст. 177 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15.04.2021 року по справі було відкрито загальне позовне провадження. \~ \~ \~ \~Акціонерним товариством «Укрсиббанк» до Приморського районного суду м. Одеси було подано відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому АТ «Укрсиббанк» заперечує проти позовних вимог, у відзиві зазначено, що Іпотечний договір від 22.09.2006 року та Іпотечний договір від 27.07.2007 року є дійсними, такими, що були укладені у відповідності до норм чинного законодавства, а предмет іпотеки за Іпотечним договором від 10.02.2021 року у вигляді нежитлової будівлі, загальною площею 1004,7 квадратних метрів, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; нежитлової будівлі, загальною площею 852,6 квадратних метрів, що розташована за адресою: [ADDRESS] є предметом іпотеки за Іпотечним договором від 22.09.2006 року та Іпотечним договором від 27.07.2007 року, а договори відчуження прав вимоги за Іпотечними договорами є чинними та такими, що укладені у відповідності до вимог законодавства. [PERSON] до\~Приморського районного\~суду м.\~Одеси,\~в рамках\~справи №\~522/6732/21\~було подано\~позовну заяву\~третьої особи,\~яка заявляє\~самостійні вимоги\~щодо предмету\~спору. В позовній заяві третьої особи, [PERSON] просив: визнати недійсним Іпотечний договір від 22.09.2006 року, укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] , [PERSON] ; припинити іпотеку за Іпотечним договором від 22.09.2006 року та вилучити з державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку за №2850326 (спеціальний розділ) щодо нерухомого майна: нежилої будівлі, загальною площею 640,7 квадратних метрів, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; вилучити з державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження №2849878, вид обтяження: заборона на нерухоме майно, внесеного щодо нерухомого майна: нежилої будівлі, загальною площею 640,7 квадратних метрів, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі Іпотечного договору від 22.09.2006 року; визнати недійсним Іпотечний договір від 27.07.2007 року, укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] , [PERSON] ; припинити іпотеку за Іпотечним договором від 27.07.2007 року та вилучити з державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку №2850911 (спеціальний розділ) щодо нерухомого майна: нежитлової будівлі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; вилучити з державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження №2850658, вид обтяження заборона на нерухоме майно, який внесено щодо нерухомого майна: нежитлової будівлі, загальною площею 640,7 квадратних метрів, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі Іпотечного договору від 27.07.2007 року; визнати недійсним договір купівлі\~-\~продажу прав\~вимоги за\~кредитами від08.12.2011 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», в частині відчуження права вимоги за Іпотечним договором від 22.09.2006 року та Іпотечним договором від 27.07.2007 року; визнати недійсним Договір № 2244/К про відступлення права вимоги від 13.05.2020 року, укладений між ПАТ «Дельта Банк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Кадирова Владислава Володимировича та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС», в частині відчуження права вимоги за Іпотечним договором від 22.09.2006 року та Іпотечним договором від 27.07.2007 року; визнати недійсним Договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 16.12.2020 року, укладений між ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АСТЕР-ФІНАНС»; визнати недійсним Договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 16.12.2020 року, укладений між ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АСТЕР-ФІНАНС». Позовні вимоги третьої особи обґрунтовані тим, що [PERSON] є законним власником нерухомого майна: - нежитлової будівлі, загальною площею 1004,7 квадратних метрів, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; нежитлової будівлі, загальною площею 852,6 квадратних метрів, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Третя особа із самостійними вимогами зазначає, що ТОВ «ФК «АСТЕР-ФІНАНС» після набуття статусу нового іпотекодержателя за Іпотечним договором від 22.09.2006 року та Іпотечним договором від 27.07.2007 року (внаслідок укладення оспорюваних договорів про відчуження права вимоги за іпотечними договорами) розпочало вживати дії, направлені на звернення стягнення на нежитлові будівлі, загальною площею 1004,7 квадратних метрів, що розташовані за адресою: [ADDRESS] та нежитлові будівлі, загальною площею 852,6 квадратних метрів, що розташовані за адресою: [ADDRESS] в якості предмета іпотеки за Іпотечним договором від 22.09.2006 року та Іпотечним договором від 27.07.2007 року для задоволення своїх грошових вимог. [PERSON] зазначає, що не був стороною за Іпотечним договором від 22.09.2006 року та Іпотечним договором від 27.07.2007 року, не передавав належне йому нерухоме майно у іпотеку банку, або будь-якій іншій юридичній особі, вважає Іпотечний договір від 22.09.2006 року та Іпотечний договір від 27.07.2007 року недійсними, з огляду на відсутність у первинних іпотекодавців права на передачу нерухомого майна в іпотеку у зв`язку із чим вказані договори забезпечення та наступні договори із відчуження права вимоги за іпотечними договорами є недійсними. [PERSON] вважає, що дії ТОВ «ФК «АСТЕР-ФІНАНС», зокрема пред`явлення позову до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, грубо порушують права та законні інтереси як власника нерухомого майна, з огляду на те, що належне йому на праві власності нерухоме майно не має жодного відношення до предмета іпотеки за Іпотечним договором від 22.09.2006 року та Іпотечним договором від 27.07.2007 року. \~ \~ \~ \~Акціонерним товариством «Укрсиббанк» до Приморського районного суду м. Одеси було подано відзив на позовну заяву третьої особи [PERSON] , в якому АТ «Укрсиббанк» заперечує проти позовних вимог, зазначає, що Іпотечний договір від 22.09.2006 року та Іпотечний договір від 27.07.2007 року є дійсними, такими, що були укладені у відповідності до норм чинного законодавства, а предмет іпотеки за Іпотечним договором від 10.02.2021 року у вигляді нежитлової будівлі, загальною площею 1004,7 квадратних метрів, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; нежитлової будівлі, загальною площею 852,6 квадратних метрів, що розташована за адресою: [ADDRESS] є предметом іпотеки за договором Іпотечним договором від 22.09.2006 року та Іпотечним договором від 27.07.2007 року, згідно приписів ст. 23 Закону України «Про іпотеку», а договори відчуження прав вимоги за Іпотечними договорами є чинними та такими, що укладені у відповідності до вимог законодавства. \~ \~ \~ \~ [PERSON] до Приморського районного суду м. Одеси було подано відповідь на відзив АТ «Укрсиббанк», в якому третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору зазначає, що оскаржувані іпотечні договори та договори відчуження права вимоги за іпотечними договорами є недійсними, а доводи АТ «Укрсиббанк» про застосування ст. 23 Закону України «Про іпотеку» суперечать чинному законодавству та не відповідають обставинам справи. Ухвалою Приморського\~районного суду\~м.\~Одеси від\~12.10.2021\~року підготовче засідання\~по цивільній справі за позовом\~\~ [PERSON] до Акціонерного товариства «УкрСиббанк», Акціонерного товариства «Дельта Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт плюс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Астер-Фінанс», [PERSON] , [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним іпотечних договорів, договорів про відступлення права вимоги за іпотечними договорами; за позовом третьої особи [PERSON] до Акціонерного товариства «УкрСиббанк», Акціонерного товариства «Дельта Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт плюс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Астер-Фінанс», [PERSON] , [PERSON] , треті особи: [PERSON] про визнання недійсним іпотечних договорів, договорів про відступлення права вимоги за іпотечними договорами -\~закрито,\~та призначено до судового розгляду по суті. 27.10.2021р. задоволено заяву щодо залучення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до участі у розгляді справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на боці Відповідача. У судовому засіданні 06.12.2021 року представник\~ [PERSON] -адвокат Бандура Христина Юріївна позовні вимоги [PERSON] та позовні вимоги [PERSON] підтримав в повному обсязі. Представник третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги стосовно предмету спору [PERSON] -\~адвокат Павельченко І.В. позовні вимоги третьої особи та позовні вимоги [PERSON] підтримав в повному обсязі. Представник АТ «Укрсиббанк» позовні вимоги [PERSON] та позовні вимоги третьої особи [PERSON] не визнав, просив відмовити у їх задоволенні в повному обсязі. Представник ТОВ ««Укрдебт плюс»» позовні вимоги [PERSON] та позовні вимоги третьої особи [PERSON] не визнав, просив відмовити у їх задоволенні в повному обсязі. Представник ТОВ «ФК «АСТЕР-ФІНАНС» позовні вимоги [PERSON] та позовні вимоги третьої особи [PERSON] не визнав, просив відмовити у їх задоволенні в повному обсязі. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] надали до суду заяви про розгляду справи за їх відсутності Інші учасники судового розгляду до суду не з`явились, про час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили. У судовому засіданні оголошено перерву до 13.12.2021р. Учасники справи про призначення судового засідання 13.12.2021 року о 12 год. 10 хв., по справі № 522/6732/21, сповіщені належним чином. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що позов [PERSON] та позов третьої особи, яка заявляє\~самостійні вимоги\~стосовно предмету\~спору [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи. 22.09.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0011044603000, згідно якого [PERSON] було надано кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 600 000,00 (шістсот тисяч) доларів США. Для забезпечення виконання умов вказаного кредитного договору 22.09.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та іпотекодавцями [PERSON] , [PERSON] було укладено Іпотечний договір, Іпотекодацвці за яким, виступають майновими поручителями [PERSON] . Пунктом 1.1 Іпотечного договору від 22.09.2006 року сторони визначили, що Іпотекодавці передають в іпотеку нерухоме майно нежилу будівлю, загальною площею 640,7 (шістсот сорок цілих та сім десятих) квадратних метрів, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить Іпотекодавцям [PERSON] , [PERSON] на праві приватної власності в рівних частках. Іпотечний договір 22.09.2006 року посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю. Д. та зареєстровано в реєстрі за № 3743, накладено заборону відчуження, зареєстровано в реєстрі заборон за № 427. В абзаці 3 пункту 1.1. Іпотечного договору від 22.09.2006 року сторони встановили, що Предмет іпотеки є особистою приватною спільною частковою власністю [PERSON] , [PERSON] на підставі Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16.06.2006 року, справа № 2-3310/06 2006 рік. Пунктом 1.2. Іпотечного договору від 22.09.2006 року встановлено, що Іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов`язань [PERSON] , за Договором про надання споживчого кредиту № 0011044603000 від 22.09.2006 року, та за Договором про надання споживчого кредиту № 011044624000/2 від 22.09.2006 року. 27.07.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11182156000, згідно якого [PERSON] було надано кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 350 000,00 (триста п`ятдесят тисяч) доларів США. Для забезпечення виконання умов вказаного кредитного договору 27.07.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] , [PERSON] було укладено Іпотечний договір, за яким Іпотекодавці [PERSON] , [PERSON] є майновими поручителями [PERSON] . Пунктом 1.1 Іпотечного договору від 27.07.2007 року сторони визначили, що Іпотекодавці передають в іпотеку нерухоме майно - нежилу будівлю, загальною площею 640,7 (шістсот сорок цілих та сім десятих) квадратних метрів, що розташована у [ADDRESS] . Іпотечний договір 27.07.2007 року посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О. Ю. та зареєстровано в реєстрі за № 2556, накладено заборону відчуження, зареєстровано в реєстрі заборон за № 513. В абзаці 1 пункту 1.2. Іпотечного договору від 27.07.2007 року сторони встановили, що Іпотекою забезпечується і повному обсязі виконання усіх грошових зобов`язань [PERSON] , які виникають за кредитним договором № 11182156000 від 27.07.2007 року. П. 1.5. Іпотечного договору від 27.07.2007 року встановлено, що Предмет іпотеки є власністю Іпотекодавців [PERSON] , [PERSON] на підставі Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16.06.2006 року, справа № 2-3310/06 2006 рік. Пунктом 1.6. Іпотечного договору від 27.07.2007 року встановлено, що Іпотекодавці свідчать, що Предмет іпотеки до цього часу не є Предметом іпотеки за іншими зобов`язаннями (крім іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю. Д., 22.09.2006 року за реєстровим № 3743), жодним способом не відчужений, у спорі та під арештом (забороною) не перебуває. Предмет іпотеки на момент укладення оспорюваних правочинів був особистою приватною спільною частковою власністю Іпотекодавців [PERSON] , [PERSON] , на підставі Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16.06.2006 року, справа № 2-3310/06, яке було зареєстровано КП «ОМБТІ та РОН» в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 18.07.2006 року, реєстраційний номер запису 169 в книзі 54неж-104. При цьому, 21 травня 2008 року Апеляційним судом Одеської області було розглянуто апеляційну скаргу [PERSON] на Рішення Суворовського районного суду м. Одеси\~\~від 16 червня 2006 року, яким визнано право власності [PERSON] , [PERSON] на нежилу будівлю, що розтшована за адресою:\~ [ADDRESS] .\~Ухвалою Апеляційного\~суду Одеської\~області від\~21.05.2008\~року було скасовано Рішення Суворовського районного суду м. Одеси\~\~від 16 червня 2006 року по справі № 2-3310/06 та справу передано на новий розгляд до Суворовського районного суду м. Одеси. Після передачі справи на новий розгляд, Приморським районним судом м. Одеси від 23 грудня 2008 року у справі № 2-10/922/08 позовну заяву [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] було залишено без розгляду. Записи про право власності [PERSON] , [PERSON] вилучені з державних реєстрів. 08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі - продажу прав вимоги за кредитами, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д. Г., зареєстрований в реєстрі за № 2949, 2950. На підставі вказаного договору новим кредитором за зобов`язаннями по Договору про\~надання споживчого\~кредиту №\~0011044603000\~від 22.09.2006\~року,\~Договору про\~надання споживчого\~кредиту №\~11182156000\~від 27.07.2007\~року став ПАТ «Дельта Банк». На підставі договору купівлі - продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року, також були внесені зміни щодо іпотекодержателя предмета іпотеки. Новим іпотекодержателем за Іпотечним договором від 22.09.2006 року, Іпотечним договором від 27.07.2007\~року став ПАТ «Дельта Банк». 13.05.2020 року між ПАТ «Дельта Банк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Кадирова Владислава Володимировича та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» було укладено Договір №2244/К про відступлення права вимоги, в тому числі за Договором про надання споживчого кредиту № 0011044603000 від 22.09.2006 року, Іпотечним договором від 22.09.2006 року, Договором про надання споживчого кредиту № 11182156000 від 27.07.2007 року, Іпотечним договором від 27.07.2007 року. Договір № 2244/К про відступлення права вимоги посвідчений 13.05.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І. Л. та зареєстрований в реєстрі за №683. ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» набуло статусу нового кредитора та іпотекодержателя за Договором про надання споживчого кредиту № 0011044603000 від 22.09.2006 року, Іпотечним договором від 22.09.2006 року, Договором про надання споживчого кредиту № 11182156000 від 27.07.2007 року, Іпотечним договором від 27.07.2007 року. 15.12.2020 року між ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АСТЕР-ФІНАНС» було укладено Договір факторингу № 2422686, за яким ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» відступило право вимоги за Договором про надання споживчого кредиту № 11182156000 від 27.07.2007 року до ТОВ «ФК «АСТЕР-ФІНАНС». 15.12.2020 року між ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АСТЕР-ФІНАНС» було укладено Договір факторингу № 2422687, за яким ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» відступило право вимоги за Договором про надання споживчого кредиту № 0011044603000 від 22.09.2006 року до ТОВ «ФК «АСТЕР-ФІНАНС». 16.12.2020 року між ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АСТЕР-ФІНАНС» було укладено Договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим О. С. та зареєстровано в реєстрі за № 2313. ТОВ «ФК «АСТЕР-ФІНАНС» набуло статусу нового іпотекодержателя за Іпотечним договором від 27.07.2007 року. 16.12.2020 року між ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АСТЕР-ФІНАНС» було укладено Договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим О. С. та зареєстровано в реєстрі за № 2314. ТОВ «ФК «АСТЕР-ФІНАНС» набуло статусу нового іпотекодержателя за Іпотечним договором від 22.09.2006 року. ТОВ «ФК «АСТЕР-ФІНАНС» набуло право вимоги за Договором про надання споживчого кредиту № 0011044603000 від 22.09.2006 року, Іпотечним договором від 22.09.2006 року, Договором про надання споживчого кредиту № 11182156000 від 27.07.2007 року, Іпотечним договором від 27.07.2007 року. Таким чином, Судом встановлено, що укладення оспорюваних договорів про відступлення права вимоги здійснено у час, коли правовстановлююча документація іпотекодавців на предмети іпотеки була нечинною. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - Іпотекодержателем за Іпотечним договором від 22.09.2006 року, який укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] , [PERSON] , та за Іпотечним договором від 27.07.2007 року, який укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] , [PERSON] , предметом яких виступає нежила будівля, загальною площею 640,7 квадратних метрів, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є ТОВ «ФК «АСТЕР-ФІНАНС». Предметом іпотеки згідно Іпотечного договору від 22.09.2006 року та Іпотечного договору від 27.07.2007 року є нерухоме майно - нежила будівля, загальною площею 640,7 квадратних метрів, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Судом також встановлено, що 10.02.2021 року [PERSON] , на підставі Договору купівлі-продажу Ѕ частки нежитлової будівлі від 10.02.2021 року між ТОВ «ЗЕНІТ ОДЕСА» та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Білоус І. О. за реєстровим № 45; Договору купівлі-продажу Ѕ частки нежитлової будівлі від 10.02.2021 року між ТОВ «ЗЕНІТ ОДЕСА» та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Білоус І. О., за реєстровим № 46 набув права власності на нежитлову будівлю, загальною площею 1857,3 квадратних метрів, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 10.02.2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Іпотечний договір згідно умов якого, забезпечуються вимоги [PERSON] щодо виконання [PERSON] зобов`язань за договором позики. Предметом іпотеки за Іпотечним договором від 10.02.2021 року є нежитлова будівля, загальною площею 1857,3 квадратних метрів, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Білоус І. О., за реєстровим № 47. \~ \~ \~ \~25.02.2021 року [PERSON] , на підставі Договору купівлі-продажу Ѕ частки нежитлової будівлі від 10.02.2021 року між ТОВ «ЗЕНІТ ОДЕСА» та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Білоус І. О. за реєстровим № 45; Договору купівлі-продажу Ѕ частки нежитлової будівлі від 10.02.2021 року між ТОВ «ЗЕНІТ ОДЕСА» та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Білоус І. О., за реєстровим № 46; Технічного паспорту від 24.02.2021 року, на нежитлову будівлю в [ADDRESS] та Технічного паспорту від 24.02.2021 року, на нежитлову будівлю в [ADDRESS] , набув права власності на: - нежитлову будівлю, загальною площею 1004,7 квадратних метрів, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - нежитлову будівлю, загальною площею 852,6 квадратних метрів, що розташована за адресою: [ADDRESS] . 27.02.2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір про внесення змін до Іпотечного договору, посвідченого 10.02.2021 року Білоус І. О., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, за реєстровим № 47. Згідно Договору про внесення змін до Іпотечного договору, сторони виклали п.2.1. Іпотечного договору від 10.02.2021 року в редакції, згідно якої предметом іпотеки за договором виступає: - нежитлова будівля, загальною площею 1004,7 квадратних метрів, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - нежитлова будівля, загальною площею 852,6 квадратних метрів, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Договір про внесення змін до Іпотечного договору посвідчений Білоус І. О., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, за реєстровим № 99. 27.02.2021 року, [PERSON] та [PERSON] , уклали Договір про відступлення права вимоги за Іпотечним договором від 10.02.2021 року, Договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором посвідчено Білоус І. О., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, за реєстровим № 100. [PERSON] набув статусу нового іпотекодержателя за Іпотечним договором від 10.02.2021 року. Судом також\~встановлено,\~що у\~провадженні Приморського\~районного суду\~м.\~Одеси перебуває\~цивільна справа №522/5404/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АСТЕР-ФІНАНС» до [PERSON] , треті особи які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Предметом іпотеки на яке у рамках вказаної цивільної справи ТОВ «Фінансова компанія «АСТЕР-ФІНАНС» просить звернути стягнення Позивач визначив нежитлову будівлю, загальною площею 1004,7 квадратних метрів, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; та нежитлову будівлю, загальною площею 852,6 квадратних метрів, що розташована за адресою: [ADDRESS] , які на праві приватної власності належать [PERSON] . Під час розгляду по суті справи №522/6732/21 представник ТОВ «Фінансова компанія «АСТЕР-ФІНАНС» не спростував доводів Позивача та Третьої особи із самостійними вимогами про те, що вимога у справі №522/5404/21 про звернення стягнення на майно [PERSON] заявлена ТОВ «Фінансова компанія «АСТЕР-ФІНАНС», як Іпотекодержателем за оспорюваними іпотечними договорами та договорами відступлення. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26 квітня 2021 у справі №522/5404/21 за заявою ТОВ «Фінансова компанія «АСТЕР-ФІНАНС» накладено арешт на нерухоме майно [PERSON] , заборонено здійснення реєстраційних дій щодо вказаного нерухомого майна. Щодо наявності підстав для судового захисту прав Позивача та третьої особи із самостійними вимогами щодо предмету спору Суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання. Визнання недійсним правочину є способом захисту цивільного права та інтересу, прямо передбаченим п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України. Згідно з частинами першої та третьої статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). За змістом статті 215 Цивільного кодексу України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином. У розумінні приписів наведених норм оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, але на час розгляду справи судом має право власності чи інше речове право на предмет правочину та/або претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи про визнання правочину недійсним спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи також може полягати в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала (перебували) у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав. Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.06.2020 року №916/1411/19. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані посиланням на фактичне невизнання ТОВ «ФК «АСТЕР-ФІНАНС» пріоритетного права Позивача на задоволення його вимог за рахунок майна належного [PERSON] , оспорювання та порушення вказаного права. Цивільний інтерес Позивача полягає у поновленні стану, який існував до укладення оспорюваних правочинів, а саме у відсутності підстав для вимог про звернення стягнення на нежитлових будівель, загальною площею 1004,7 квадратних метрів, що розташовані за адресою: [ADDRESS] ; нежитлових будівель, загальною площею 852,6 квадратних метрів, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , у будь-якої іншої особи, окрім Позивача, що дозволить йому безумовно першочергово задовільнити свої вимоги за рахунок іпотечного майна у разі порушення боржником [PERSON] основного зобов`язання. Судом встановлено, що Відповідач ТОВ «ФК «АСТЕР-ФІНАНС» вживає заходів, направлених на звернення стягнення на майно [PERSON] , яке перебуває у іпотеці Позивача та відомості про яку зареєстровані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Вказані вимоги ТОВ «ФК «АСТЕР-ФІНАНС» обґрунтовані посиланням на оспорювані договори, що свідчить про невизнання Відповідачем пріоритетного права Позивача на задоволення його вимог за рахунок майна належного [PERSON] . За таких обставин Суд доходить до висновку про наявність у Позивача права на оскарження договорів іпотеки та відповідних договорів відступлення права вимоги за договорами іпотеки. Судом також встановлено, що третя особа, яка заявляє самостійні вимоги стосовно предмету спору [PERSON] є власником нежитлових будівель, загальною площею 1004,7 квадратних метрів, що розташовані за адресою: [ADDRESS] ; нежитлових будівель, загальною площею 852,6 квадратних метрів, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . ТОВ «ФК «АСТЕР-ФІНАНС» після набуття статусу іпотекодержателя за Іпотечним договором від 22.09.2006 року та Іпотечним договором від 27.07.2007 було вжито дії, направлені на звернення стягнення на вказані нежитлові будівлі, що перебувають у власності [PERSON] , що підтверджується наявністю у провадженні Приморського районного суду м. Одеси цивільної справи №522/5404/21. \~ \~ \~ \~Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). При цьому, Право власності [PERSON] на вказані нежитлові будівлі становить "майно", яке підпадає під захист статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Європейський суд з прав людини послідовно зазначає, що частиною 1 статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В ході судового розгляду підтверджено невизнання Відповідачем права [PERSON] на володіння належним йому майном без обтяження іпотекою Відповідача. Вказане право порушено та фактично оспорюється Відповідачем у зв`язку із зверненням до суду із вимогою про звернення стягнення на майно [PERSON] . Власний цивільний інтерес [PERSON] у визнанні оспорюваних договорів недійсними полягає у поновленні стану, який був до укладення оспорюваних правочинів, а саме відсутність обтяження іпотекою ТОВ «ФК «АСТЕР-ФІНАНС» належного йому майна. Суд доходить до висновку про обґрунтованість доводів [PERSON] про оспорювання та невизнання його права на вільне володіння майном із використанням оспорюваних правочинів. Суд також зазначає, що питання тотожності майна, належного [PERSON] та предметів іпотеки за оспорюваними правочинами не є предметами розгляду у цій справі та не має визначального значення для вирішення справи з огляду на наступне. Так, за змістом статті 15 ЦК України право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. При цьому, під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду відповідно до частини першої статті 16 ЦК України. Статтею 16 ЦК України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 зі справи №912/1856/16, від 14.05.2019 зі справи №910/11511/18. Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі засоби правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом. Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства. Предметом позову у цій справі є оскарження правочинів, які об`єктивно використовуються Відповідачем для звернення стягнення на майно третьої особи із самостійними вимогами та одночасно майно, щодо якого у Позивача зареєстроване речове право іпотеки. При цьому, заявники не визнають наявності у Відповідача ТОВ «ФК «АСТЕР-ФІНАНС» речового права іпотеки щодо майна [PERSON] . Отже, невизнання Відповідачем ТОВ «ФК «АСТЕР-ФІНАНС» прав третьої особи із самостійними вимогами на володіння майном без обтяження іпотекою Відповідача та невизнання вказаним Відповідачем пріоритетного права Позивача щодо задоволення вимог за рахунок майна [PERSON] є доведеним. Таким чином, суд доходить до висновку про те, що обраний Позивачем та третьою особою із самостійними вимогами спосіб захисту є ефективним, тобто таким що дозволяє у разі задоволення позову досягти легітимної мети із якою особи звернулись за судовим захистом. Щодо підстав для визнання недійсними оспорюваних правочинів суд зазначає наступне. Як зазначалось Судом, предмети іпотеки згідно Іпотечного договору від 22.09.2006 року та Іпотечного договору від 27.07.2007 року, а саме нерухоме майно - нежила будівля, загальною площею 640,7 квадратних метрів, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належали іпотекодавцям [PERSON] , [PERSON] на підставі Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16.06.2006 року у справі № 2-3310/06, яке було скасоване ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 21.05.2008 р. В подальшому позов залишено без розгляду. Відповідно до ст.5 Закону України «Про іпотеку», предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно\~належить іпотекодавцю\~на праві\~власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом. При цьому, якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення. Вказаний правовий висновок викладено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі №643/9788/13-ц. Таким чином, скасування рішення Суворовського районного суду м. Одеси\~\~від 16 червня 2006 року по справі № 2-3310/06 як незаконного, свідчить про те, що на момент укладення Іпотечного договору\~від 22.09.2006\~року та\~Іпотечного договору\~від 27.07.2007\~року [PERSON] та [PERSON] не мали права реалізовувати правомочності власників нежитлової будівлі, що розтшована за адресою: [ADDRESS] шляхом розпорядження спірним майном у вигляді його передачі в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк». Правочин є недійсним у разі недотримання умов його чинності, передбачених\~статтею 203 ЦК України, а саме: відсутність у сторін (сторони) необхідного обсягу цивільної дієздатності, відсутність волевиявлення учасника правочину та його невідповідність внутрішній волі учасника правочину, невідповідність форми вчиненого правочину вимогам закону, відсутність спрямованості волі учасників правочину на реальне досягнення обумовленого ним юридичного результату. (правова позиція, викладена у Постанові Верховного суду України від 09.11.2016 року, по справі № 521/22624/14-ц). Відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. До того\~ж згідно\~з висновками\~Постанови Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 19 лютого 2020 року у справі № 902/729/18 зазначається наступне: «З огляду на викладене, враховуючи скасування рішення Постійно діючого третейського суду, яким підтверджувалося право власності [PERSON] на спірне нерухоме майно, приймаючи до уваги рішення Апеляційного суду Вінницької області від 10.08.2015 у справі №127/3373/13, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що [PERSON] ніколи не набував права власності на гараж, а отже, не міг вчиняти щодо нього жодних дій, в тому числі й передавати його у іпотеку, оскільки власником такого майна був [PERSON]. Спірне нерухоме майно не належало на праві власності іпотекодавцю, що суперечить ст. 5 Закону України "Про іпотеку", відповідно до якої саме власнику належить право на передачу належного йому майна в іпотеку.» Оскільки судом встановлено недійсність Іпотечного договору від 22.09.2006\~року та\~Іпотечного договору\~від 27.07.2007\~року,\~з огляду\~на факт скасування Ухвалою Апеляційного\~суду Одеської\~області від\~21.05.2008\~року рішення Суворовського районного суду м. Одеси\~\~від 16 червня 2006 року по справі № 2-3310/06, недійсними є і похідні договори відступлення права вимоги, у частині що стосуються відступлення права вимоги за недійсними договорами іпотеки. Доводи АТ «Укрсиббанк», що станом на момент укладення Іпотечного договору від 22.09.2006 року, Іпотечного договору від 27.07.2007 року [PERSON] та [PERSON] були власниками предмета іпотеки на підставі Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16.06.2006 року та оспорювані договори укладено у відповідності до вимог законодавства не можуть бути взяті до уваги судом, з огляду на викладені вище приписи діючого законодавства України. Щодо посилань АТ «Укрсиббанк» на наявність рішення Апеляційного суду Одеської області у справі № 522/14645/13-ц від 27.04.2016 року за апеляційною скаргою АТ «Дельта Банк» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01.07.2013 року за позовом [PERSON] , [PERSON] до ПАТ «Дельта Банк», ПАТ «Укрсиббанк» про визнання договору іпотеки таким, що припинив свою дію та, як наслідок, наявності підстав для відмови у задоволенні позову у справі №522/6732/21 суд зазначає наступне. АТ «Укрсиббанк» вказує на те, що у справі № 522/6732/21 для припинення іпотеки зазначені аналогічні підстави, які були предметом дослідження у справі № 522/14645/13-ц, а відтак позови [PERSON] та [PERSON] мають бути залишеними без задоволення. Суд із вказаними доводами АТ «Укрсиббанк» не погоджується та зазначає, що АТ «Укрсиббанк» дійшло помилкового висновку щодо тотожності вимог позовів [PERSON] , [PERSON] у справі № 522/6732/21 та позову [PERSON] , [PERSON] у справі № 522/14645/13-ц. Так, у справі № 522/14645/13-ц предметом позову було визнання договору іпотеки таким, що припинив свою дію з 22.04.2009 року. У справі № 522/6732/21, Позивач та третя особа, яка заявляє самостійні вимоги стосовно предмету спору просять визнати Іпотечний договір від 22.09.2006 року та Іпотечний договір від 27.07.2007 року недійсними з моменту укладення. Предмет позову про припинення іпотечного договору та позову про визнання іпотечних договорів недійсними не є тотожними. Крім того, [PERSON] , [PERSON] у справі № 522/14645/13-ц не ставили питання про недійсність спірних правочинів з моменту їх укладення, а у позовних вимогах просили припинити існуючі на момент звернення із позовом правовідносини за договорами іпотеки. У свою чергу, Позивач та третя особа, яка заявляє самостійні вимоги стосовно предмету спору у справі № 522/6732/21, у своїх позовних вимогах просять визнати недійсними оспорювані правочини саме з моменту укладення, тобто визнати їх такими, що не створили юридичних наслідків. У Рішенні Апеляційного суду Одеської області у справі № 522/14645/13-ц від 27.04.2016 року зазначено, що «колегія суддів вважає, що за таких обставин договір іпотеки не може бути визнано припиненим», судом було досліджено саме правовідносини та фактичні обставини справи, які ґрунтувались на позовних вимогах із припинення іпотечних договорів, висновків щодо підстав недійсності спірних правочинів з моменту їх укладення, судами у справі № 522/14645/13-ц не зроблено, з огляду на інший предмет позовних вимог та характер спірних правовідносин. Посилання представника\~відповідача ТОВ\~«ФК «АстерФінанс»\~у письмових\~поясненнях на\~правові позиції\~Верховного суду\~викладені у\~постановах від\~12.07.2021\~року по\~справі №562/482/20\~та від\~26.01.2021\~року у\~справі №522/1528/15-ц,\~відповідно яких\~ухвалення судом\~рішення у\~справі про\~стягнення з\~боржника кредитної\~заборгованості унеможливлює\~задоволення в\~іншій судовій\~справі позову\~про визнання\~договорів факторингу\~та відступлення\~прав вимоги\~недійсними,\~які вже\~були предметом\~дослідження у\~справі про\~стягнення з\~боржника кредитної\~заборгованості не є необґрунтованими, оскільки у даних справах встановлені різні фактичні обставини. Інші доводи письмових пояснень представника ТОВ «ФК «АстерФінанс» не спростовують висновків суду про обґрунтованість позовних вимог позивача та третьої особи. Щодо заяв Відповідачів про застосування строку позовної давності до позовних вимог Суд зазначає наступне. Частиною 1 ст. 256 ЦК України встановлено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу Відповідно до ст. 257 ЦК України загальний строк позовної давності становить три роки. Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позивач та третя особа із самостійними вимогами не були стороною оспорюваних правочинів. Про існування оспорюваних договорів та наявність права вимоги за Іпотечним договором\~від 22.09.2006\~року та\~Іпотечним договором\~від 27.07.2007\~року у\~ТОВ «АСТЕР-ФІНАНС», Акціонерного товариства «УкрСиббанк», Акціонерного товариства «Дельта Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт плюс», Позивачу та третій особі із самостійними вимогами відомо не було, оскільки в державних реєстрах були відсутні відомості щодо наявності прав іпотекодержателя на нерухоме майно: нежитлову будівлю,\~що розташована\~за адресою:\~ [ADDRESS] ;\~нежитлову будівлю,\~що розташована\~за адресою:\~ [ADDRESS] , у встановленого кола осіб. Про існування Іпотечного договору від 22.09.2006 року та Іпотечного договору від 27.07.2007 року, а також правочинів із відступлення права вимоги за іпотечними договорами, [PERSON] стало відомо під час допиту 24.03.2021 року, в рамках кримінального провадження № 12020160500003414, до якого він був викликаний в якості свідка, для проведення процесуальних дій. В рамках кримінального провадження № 12020160500003414, [PERSON] стало відомо про наявність у ТОВ «ФК «АСТЕР-ФІНАНС» права вимоги за Іпотечним договором від 22.09.2006 року та Іпотечним договором від 27.07.2007 року, та про наявність з боку ТОВ «ФК «АСТЕР-ФІНАНС» майнових претензій на: нежитлові будівлі, загальною площею 1004,7 квадратних метрів, що розташовані за адресою: [ADDRESS] ; нежитлові будівлі, загальною площею 852,6 квадратних метрів, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Доводів на спростування вказаних обставин учасниками судового розгляду не надано. Позов [PERSON] про визнання недійсними іпотечних договорів та договорів відступлення права вимоги було подано до Приморського районного суду м. Одеси 13.04.2021 року, позовна заява подана в межах строку позовної давності. [PERSON] не був стороною оспорюваних правочинів. Про наявність права вимоги за Іпотечним договором\~від 22.09.2006\~року та\~Іпотечним договором\~від 27.07.2007\~року у\~ТОВ «АСТЕР-ФІНАНС», Акціонерного товариства «УкрСиббанк», Акціонерного товариства «Дельта Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт плюс», Позивачу відомо не було, оскільки в державних реєстрах були відсутні відомості щодо наявності прав іпотекодержателя на нерухоме майно: нежитлову будівлю,\~що розташована\~за адресою:\~ [ADDRESS] ;\~нежитлову будівлю,\~що розташована\~за адресою:\~ [ADDRESS] , у встановленого кола осіб. Про існування Іпотечного договору від 22.09.2006 року та Іпотечного договору від 27.07.2007 року та правочинів із відступлення права вимоги за іпотечними договорами, [PERSON] дізнався в рамках цивільної справи № 522/5404/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АСТЕР-ФІНАНС» до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежитлові будівлі, загальною площею 1004,7 квадратних метрів, що розташовані за адресою: [ADDRESS] ; нежитлові будівлі, загальною площею 852,6 квадратних метрів, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Про існування цивільної справи № 522/5404/21 у Приморському районному суді м. Одеси Луценко В. Л. дізнався 27.05.2021 року після отримання копії позовної заяви ТОВ «ФК «АСТЕР-ФІНАНС» та Ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 26.04.2021 року про відкриття провадження у справі № 522/5404/21 за позовом ТОВ «ФК «АСТЕР-ФІНАНС» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги стосовно предмету спору про визнання недійсними іпотечних договорів та договорів відступлення права вимоги, [PERSON] було подано до Приморського районного суду м. Одеси в серпні 2021 року, строк позовної давності пропущений не був. Суд зазначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України встановлено, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до статей 215 та 216 ЦК України, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. За положеннями ч.ч.1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, ухвалення законного й обґрунтованого рішення. Відповідно до\~ст. 212 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З урахуванням вищевикладеного, після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд приходить до висновку про повне задоволення позову [PERSON] та повне задоволення позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги стосовно предмету спору [PERSON] . \~ \~ \~ \~

Outcome: approved