Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

[PERSON] звернулась в Млинівський районний суд з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, посилаючись на те, що 15 вересня 2007 року в Млинівському РВ РАЦС було укладено шлюб між нею та відповідачем, від шлюбу є син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Млинівсього районного суду від 21 січня 2011 року шлюб між ними було розірвано. Рішенням Млинівського районного суду від 16 квітня 2013 року у цивільній справі №566/422/13-ц з відповідача стягуються аліменти в твердій грошовій сумі по 400 грн. на її користь на утримання сина [PERSON] [INFO] починаючи з 27 березня 2013 року і до його повноліття щомісячно. По даному рішенню Млинівським районним судом Рівненської області видано виконавчий лист №566/422/13-ц від 04 липня 2013 року, який звернуто до примусового виконання через Гощанський районний відділ державної виконавчої служби Рівненської області. Батько дитини - [PERSON] жодної допомоги дитині не надає, участі у її виховані не приймає, не спілкується, не цікавиться її життям та потребами. Відповідач аліменти взагалі не сплачує, заборгованість станом на 01 квітня 2019 становить - 33035,00 грн. Тому вона самостійно, власними силами, намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати дитину.Відповідач фізично здоровий, інших дітей та утриманців немає, на даний момент не працевлаштований, але періодично отримує дохід. Незважаючи на те, що є рішення суду про стягнення аліментів і воно виконується державною виконавчою службою в примусовому порядку, відповідач за шість років взагалі не платив аліментів. На даний час син потребує значно більшого догляду та матеріальних витрат. Крім того, в державі змінився розмір прожиткового мінімуму на дитину, а також зросли ціни на продукти харчування, одяг та ліки, комунальні послуги тощо, що відповідним чином збільшило витрати на утримання та догляд за дитиною. Вона працевлаштована, однак її заробітної плати не вистачає для того, щоб повністю забезпечити та задовольнити потреби дитини. Нараховані аліменти Гощанським відділом ДВС з вересня 2018 р. по березень 2019 року в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є мінімальним розміром аліментів і є недостатнім для забезпечення дитини. Просить суд збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина до 1200,00 гривень. Крім цього, просить стягнути на її користь неустойку за прострочення стягнення аліментів, так як відповідач [PERSON] аліменти взагалі не сплачує, заборгованість станом на 01 квітня 2019 року становить 33035,00 грн. Також просить стягнути з відповідача оплачені нею судові витрати. Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Лейковський М.П. в судовому засіданні позов підтримали повністю та просили його задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином на офіційному сайті судової влади України. 10 червня 2019 року від відповідача [PERSON] надійшла заява в якій він вказав, що не заперечує проти задоволення позовних вимог в частині збільшення розміру аліментів та просить їх задоволити, що ж стосується позовних вимог в частині стягнення неустойки за прострочення стягнення аліментів, то позов не визнає, так борг по аліментах сплачений в повному обсязі через Гощанський районний відділ ДВС ГТУЮ у Рівненській області. (а.с.31) Ухвалами Млинівського районного суду Рівненської області від 22 жовтня 2019 року та 19 жовтня 2020 року було визнано обов`язкову особисту участь відповідача [PERSON] для дачі особистих пояснень. Відповідач [PERSON] в судове засідання жодного разу не з`явився. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов підставним та підлягаючим до задоволення, так як він підтверджується зібраними та перевіреними в ході судового засідання доказами, зокрема: копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим 23 листопада 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Млинівського районного управління юстиції Рівненської області, підтверджується, що батьками [PERSON] , [INFO] , являються [PERSON] та [PERSON] . (актовий запис №105) (а.с. 7) З копії рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 16 квітня 2013 року вбачається, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] задоволено повністю. Вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі по 400 грн., щомісячно, починаючи з 27 березня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.10) З довідки виданої Млинівською селищною радою Рівненської області №551 від 26 березня 2019 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в [ADDRESS] і склад її слідуючий: [PERSON] , [INFO] . (а.с.8) З копії довідки про доходи виданої ФОП [PERSON] вбачається, що [PERSON] справді працює на посаді продавця продовольчих товарів. Загальна сума доходу за період з 01 січня 2019 року по 28 лютого 2019 року становить 8646, 00 грн. (а.с.9) У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 179 Сімейного Кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено, що прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. У відповідності до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» зазначається, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною згідно з Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. N 789-XII) передбачено, що, дитина враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дитини суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Таким чином, відповідно до вищенаведених правових норм розмір аліментів на дитину від 6 до 18 років не може бути меншим ніж 1197,5 грн. - тобто 50% від встановленого прожиткового мінімуму, який на час розгляду справи становить 2395 грн., а отже сплата аліментів відповідачем на сина у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно є значно нижчою сумою від встановленого мінімуму, а тому вимога позивачки про збільшення розміру аліментів є обґрунтованою. На підставі ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. А тому, на думку суду, з відповідача слід стягувати новий розмір аліментів з дня набрання рішенням законної сили. Що ж стосується позовної заяви в частині стягнення неустойки за прострочення стягнення аліментів, то в цій частині позов теж підлягає задоволенню з наступних підстав: копією розрахунку заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] на корсить [PERSON] згідно виконавчого листа за №566/422/13-ц від 04 липня 2013 року виданого Млинівським районним судом Рівненської області виданого 28 березня 2019 року Гощанським районним відділом державної виконавчої служби за №2482/15.6-34 підтверджується, що протягом періоду з 27 березня 2013 року по 28 лютого 2019 року нараховано аліментів 32021,50 грн. Сплачено 00 грн. 00 коп. Заборгованість станом на 28 лютого 2019 року становить 32021,50 грн. (а.с.12) На підтвердження сплати заборгованості по аліментах [PERSON] було надано до суду повідомлення Гощанського районного відділу ДВС №5312/15.6-34 від 07 червня 2019 року згідно якого Гощанський районний відділ ДВС ГТУЮ у Рівненській області повідомляє, що станом на 07 червня 2019 року відсутня заборгованість за сплати аліментів по виконавчому листу про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі по 400 грн., щомісячно, починаючи з 27 березня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.27) Крім цього, на підтвердження сплати заборгованості по аліментах до суду надано копії квитанцій про сплату заборгованості по аліментах, зокрема, копію квитанції №7 від 05 червня 2019 року, згідно якої [PERSON] сплачено на рахунок Гощанського РВ ДВС ГТУЮ у Рівненській область заборгованість по сплаті аліментів в сумі 2800 грн. та копію квитанції №9 від 03 червня 2019 року про сплату заборгованості в сумі 32300 грн. (а.с.28) Згідно ч.3 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. У відповідності до ч.ч. 1-2 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Згідно п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосуванням судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов`язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобов`язань. Виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Саме такою правовою позицією керувався Верховний Суд України у своїй постанові від 16 березня 2016 року по справі № 6-300цс16. Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, враховуючи те, що на момент звернення позивачки [PERSON] з позовом до суду, 11 квітня 2019 року, заборгованість по сплаті аліментів мала місце, а відповідачем заборгованість по сплаті аліментів було сплачено лише 03 червня 2019 року, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідач надав до суду заяву, в якій заперечив проти вимог позивача в частині стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, однак будь-яких доказів, що заборгованість по аліментах виникла не з його вини до заяви відповідачем не надано. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач має право на стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати останнім аліментів на утримання дитини, передбачену ст.196 СК України. Таким чином позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю. Крім цього, на підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати по оплаті судового збору у справі в розмірі, встановленому законом України «Про судовий збір» в сумі 768,40 гривень, від сплати яких звільнена позивачка. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Як вбачається з довідки про оплату правничої допомоги адвоката №15 від 10 квітня 2019 року та квитанції до прибуткового касового ордера №2 від 10 квітня 2019 року, [PERSON] сплатила адвокату грошову винагороду (гонорар) в сумі 600 гривень. (а.с.15)

Outcome: approved