Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

20.10.2017 [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому зазначив, що 11.05.2015 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до умов якого позичальник [PERSON] отримала грошові кошти у розмірі 2000 доларів США зі строком повернення до травня 2016 року зі сплатою відсотків за користування грошовими коштами у розмірі 200 доларів США щомісячно. На момент пред'явлення позову відповідач повернув суму позики в розмірі 2000 доларів США, втім не сплачено процентів за користування коштами. Зважаючи на викладене, просить стягнути з відповідача суму несплачених процентів за користування коштами в розмірі 116556 грн. (еквівалент 4400 дол. США), , суму інфляційних витрат в розмірі 31049,65 грн., 3% річних в розмірі 8258,00 грн., а також суму судового збору - 1600 грн. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, наполягав на задоволенні позову. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, пояснила, що повернула суму позики, а сплата відсотків за користування коштами здійснюється в другу чергу, як і домовлялась із позикодавцем. Оскільки має матеріальні труднощі, то погасити суму заборгованості по процентам досі не мала змоги, надала контр-розрахунок заборгованості. Заслухавши позицію позивача, думку відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (стаття 1046 ЦК України). Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 11.05.2017 між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики у формі письмової розписки на наступних умовах: [PERSON] отримала від [PERSON] позику в сумі 2000 доларів США з кінцевим строком повернення до травня 2016 року та сплатою щомісячно 200 доларів США в якості відсотків за користування грошовими коштами. Оплата починається з жовтня 2015 року. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, [PERSON] має прострочену заборгованість по сплаті процентів за період з 11.05.2015 по 24.03.2017 у розмірі 4400 доларів США (200 дол. * 22 місяці), що складає 116556 гривень, за офіційним курсом НБУ станом на 20.10.2017 (1 дол. = 26,49 грн.). Також боржник має заборгованість 3% річних за період з 11.06.2015 по 20.10.2017 у розмірі 8258 гривень та інфляційні витрати за цей же період у розмірі 31049 гривень. Згідно контр-розрахунку, наданого відповідачем, вирахування суми заборгованості по процентам ведеться від суми залишку заборгованості за тілом позики і становить 10% щомісячно, тож по мірі сплати тіла позики щомісячна сума відсотків зменшується. З контр-розрахунку вбачається, що відповідачем з 11.06.2015 по 11.09.2015 сплачено суму позики в розмірі 600 доларів США (належні до сплати відсотки за цей період становлять 800 доларів США, залишок позики становить 1400 доларів США). У період з 11.10.2015 по 11.01.2016 нею сплачено 200 доларів США в рахунок погашення суми позики (належні до сплати відсотки за цей період - 560 дол. США). З 06.02.2017 по 24.03.2017 повністю погашено залишок заборгованості тіла позики. Водночас, за період з 11.02.2016 по 11.03.2017 сума відсотків, належних до сплати, становить 1660 доларів США. Таким чином, за розрахунками відповідача, сума заборгованості по процентам за користування коштами за весь період становить 3020 доларів США. Статтею 1049 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У судовому засіданні з наданих суду розписки, розрахунків та пояснень сторін встановлено, що позичальник 24.03.2017 повернув позивачеві суму позики, а суму нарахованих відсотків має намір сплачувати в другу чергу в розмірі 10% від залишку заборгованості за тілом позики за кожен місяць відповідно. В той же час, розписка [PERSON] про отримання позики від 11.05.2015, містить умову про сплату позичальником щомісячно процентів у розмірі 200 доларів США, що становить 10% від початкової суми позики. Таким чином, суд не приймає до уваги контр-розрахунку відповідача, оскільки він не відповідає умовам договору позики. Враховуючи наведене, оскільки [PERSON] порушила умови договору позики в частині сплати процентів за користування коштами, з неї на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості по процентам за період з 11.05.2015 по 24.03.2017 у розмірі 116556 гривень, що складає 4400 доларів США (200 дол. * 22 місяці) за офіційним курсом НБУ станом на 20.10.2017 (1 дол. = 26,49 грн.). Водночас, вимога позивача про стягнення з [PERSON] 3% річних підлягає частковому задоволенню з таких мотивів. Позивачем у розрахунку заборгованості при вирахуванні 3% річних взято за основу суму боргу (116556 гривень) та кількість днів прострочення за період з 11.05.2017 (дату укладення договору позики) по 20.10.2017 (дату звернення з позовом до суду), тобто за 862 дні. Оскільки відповідач за розпискою зобов'язався повернути позику з процентами до травня 2016 року, то прострочення виконання зобов'язання починається з червня 2016 року і закінчується датою винесення судом рішення по справі, тобто з 01.06.2016 по 12.12.2017. Таким чином, кількість днів у даному періоді становить 560, а 3% річних, нараховані на суму заборгованості 116556 гривень, дорівнює 5359.17 гривень, які підлягають стягненню з відповідача. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних витрат, суд приходить до наступного. У відповідності до "Методологічних положень щодо організації статистичного спостереження за змінами цін (тарифів) на споживчі товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін" затверджених наказом Держкомстату України від 14 листопада 2006 р. N 519, "інфляція" - це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Індекс інфляції - це показник, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари і послуги, які купує населення для невиробничих цілей. Офіційний індекс інфляції розраховується Державним комітетом статистики України і визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні. З викладеного випливає, що індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.\~ Таким чином, з урахуванням висновків Верховного Суду України, яких він дійшов в рішенні від 28 березня 2012 року (6-36736вов10) суд вважає за необхідне в даній вимозі відмовити. Також, на підставі\~ст. 88 ЦПК України\~на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені ним за сплату судового збору у розмірі 1600 гривень 00 коп.

Outcome: partial