Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

16.12.2015 року [PERSON] (надалі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі - відповідач) про стягнення на її користь аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO]., в розмірі 1000,00 грн., але не менше 33% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Вказала, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 20.06.2008 року. Сім'я розпалася, вони проживають окремо, шлюб розірвано. Дочка проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не бере участі у її вихованні. Угоди про добровільну сплату аліментів з ним не досягнуто. В судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Пояснила суду, що на протязі шести років з допомогою своїх батьків самостійно утримувала дочку. Батько дитини надавав допомогу не регулярно. Відвідуючи дочку приносив деякі подарунки, проте на даний час цього недостатньо. Крім того, на протязі останніх двох років від надання матеріальної допомоги на утримання дочки фактично усунувся. Витрати на утримання дочки зростають і їй самій стає важко утримувати дитину, що стало підставою звернення до суду. Відповідач був працевлаштований охоронцем на елеваторі де виплачувалася задовільна зарплата, проте працювати там не бажав та звільнився. Відповідач вимогами позивачки визнав частково. Суду пояснив, що працює збирачем молока, проте офіційно не працевлаштований. Його заробітна плата низька, тому сплачувати заявлену позивачкою суму аліментів у нього немає можливості. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Так, судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження. Згідно довідки Ямпільської селищної ради Білогірського району Хмельницької області №35-11/02-29 від 02.12.2015 року дочка [PERSON], [INFO]., знаходиться на утриманні позивачки. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У ч.2 ст.182 цього ж Кодексу вказано, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього кодексу, якою встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. за N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" також передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" установлено, що у 2015 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня становить - 1286 гривень, з вересня - 1455 гривень. Об'єктивно оцінюючи докази по справі суд враховує, що позивачка просить стягнути аліменти на утримання дитини у більшому від половини розміру прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, визначеного державою, покладаючи на відповідача обов'язки по утриманню дитини у більшому розмірі, ніж на себе. Суд також враховує, що позивач на даний час офіційно не працевлаштований, утримує підсобне господарство, частину доходу отримує в натурі, тобто, має нерегулярний, мінливий та неконтрольований дохід. Відповідач є працездатним, на його утриманні не перебувають інші особи. При таких обставинах суд вважає за можливе стягнути аліменти в твердій грошовій сумі та покласти на батьків рівні обов'язки по утриманню дитини. Передбачений ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний відсоток прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відноситься лише до випадків стягнення аліментів у відсотках від заробітку (доходу), тому не може бути застосований до випадків стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Законодавець захищає дитину від отримання аліментів у сумі, яка була б меншою від 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку шляхом індексації аліментів, що передбачено ч.2 ст. 184 Сімейного кодексу України та можливістю отримання державної допомоги в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, передбаченої ч.3 цієї ж статті Кодексу. Таким чином вимоги позивачки про стягнення аліментів у розмірі не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку задоволенню не підлягають. На підставі наведеного,

Outcome: partial