Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 17.08.2001 року, зареєстрованого виконавчим комітетом Березниківської сільської ради, запис за № 16. Від перебування в шлюбі мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем. Вимоги позивач мотивує тим, що спільне життя з відповідачем не складається, втратилася повага один до одного, з'явилися різні погляди на сім'ю та сімейне життя, шлюб носить формальний характер, шлюбні стосунки припинилися з грудня 2017 року, спільне господарство не ведеться, подальше проживання та збереження сім'ї неможливе. У зв'язку з цим, позивач просить шлюб між ним та відповідачем розірвати, строк на примирення не давати, після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище "[PERSON]". В судове засідання позивач не з'явилася, надавши суду заяву (вх. № 1249 від 22.02.2018 року) про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити (а.с. 20). Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву (вх. № 1256 від 23.02.2018 року) про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить позов задовольнити (а.с. 17). Дослідивши матеріали справи та доводи позовної заяви, враховуючи, що учасниками справи заявлено клопотання про розгляд справи у їх відсутності, суд вирішує справу за наявними у справі матеріалами та доходить слідуючого висновку. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В частині вимоги про розірвання шлюбу, суд доходить наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України - позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 серпня 2001 року, що стверджується свідоцтвом про одруження серії I-ФМ № 035113, виданим виконавчим комітетом Березниківської сільської ради Свалявського району, Закарпатської області, запис за №16 від 17.08.2001 року (оригінал свідоцтва про шлюб додано до матеріалів справи (а.с. 4). Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України - шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України - шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 112 СК України - суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Таким чином, суд, з'ясувавши, що проживання спільним подружнім життям та збереження сім'ї стало неможливим, позивач наполягає на розірванні шлюбу, примирення не бажає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, сім'я існує формально, збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, суд доходить висновку, що шлюб між позивачем та відповідачем слід розірвати. В частині вимоги позивача про залишення прізвища, яке носила в шлюбі після розірвання шлюбу, суд доходить наступного висновку. Відповідно до ст. 113 СК України - особа має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд зважає на те, що позивач бажає після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, яке носила в шлюбі "[PERSON]", а тому доходить висновку, що вимога підлягає задоволенню. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З огляду на вищенаведене, на підставі встановлених доказів в судовому засіданні, а також зважаючи на те, що відповідач позов визнає і це не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів сторін, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими, підставними та їх слід задовольнити в повному обсязі. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 ч.1 Перехідних положень (розділ ХІІІ) - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Outcome: approved