Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до редакції газети «Подільські вісті» про захист честі, гідності і ділової репутації та спростування недостовірної інформації, вказавши, що він з листопада 1993 року по квітень 2015 року займався підприємницькою діяльністю. З отриманих від підприємницької діяльності прибутків 10 червня 2013 року та 04 грудня 2013 року він придбав земельні ділянки у м. Ізяслав. 10 червня 2013 року він придбав домоволодіння загальною площею 185, 8 кв.м. 29 липня 2013 року він розпочав будівництво індивідуального будинку у м. Ізяслав по вул. Низовій, 16. 27 листопада 2012 року він став власником автомобіля SKODA YETI, 23 липня 2013 року власником SCHWARZMULLER SPA-3E, 25 жовтня 2013 року власником DAF CF 85.360, 26 вересня 2014 року його дружина стала власницею автомобіля AUDI Q7, 27 вересня 2014 року він став власником автомобіля AUDI Q7. 11 червня 2013 року його дружина на підставі договору оренди нежитлових приміщень прийняла у строкове платне користування нежитлову будівлю автозаправочної станції, що знаходиться за адресою: м. Ізяслав, вул. Незалежності №90. 21 квітня 2015 року розпорядженням Президента України №448/2015-рп його призначено головою Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області. На виконання вимог ст.7 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» він на підставі договорів купівлі-продажу частки корпоративних прав відчужив корпоративні права, вартість відчуження яких становила 799 695, 55 гривень. На виконання вимог Закону України «Про державну службу» та з врахуванням Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» він оприлюднив щорічну е-декларацію за 2015 рік, у якій було вказано відомості про отримані ним та членами його сімї доходи, наявне рухоме та нерухоме майно, що перебуває у його власності та користуванні і власності та користуванні членів його сімї із зазначенням дати набуття таких прав на майно, отримання доходів. 22 грудня 2016 року у громадсько-політичній газеті захисту подолян «Подільські вісті» №145-146 (20779-20780) на першій сторінці (продовження на 4 сторінці) відповідачем у рубриці «На чисту воду!» опубліковано статтю (автор [PERSON]) під назвою «Багаті дружини «бідних чиновників». На веб-сайті газети «Подільські вісті» вказана стаття віднесена до категорії «Кримінал». Вважає, що інформація, яка поширена у даній статті, не відповідає дійсності, розповсюджує відомості, які порочать його честь і гідність та честь і гідність членів його сімї, що негативно впливає на його ділову репутацію як голови Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області. Як вбачається із перших абзаців даної статті його віднесено до категорії «бідних» чиновників, «слуг народу», які вказали далеко не все своє майно». Дані висновки є такими, що не відповідають дійсності, оскільки він у поданій е-декларації вказав усе рухоме та нерухоме майно, яке перебуває у його власності чи користуванні, у власності чи користуванні членів його сімї, відомості про доходи тощо. Висвітлена відповідачем інформація щодо відомостей з е-декларації є неповною та перекрученою, оскільки у статті не вказаний період придбання даного майна. Земельні ділянки, будинки, «автопарк», оренда приміщень все це доходи сімї підприємця [PERSON], отримані від результатів його підприємницької діяльності та його дружини за період з 1993 року по квітень 2015 року, а не результат його діяльності як чиновника на посаді голови районного державної адміністрації та його дружини, про що говорить автор статті. Інформація у статті щодо отримання його дружиною у минулому році майже мільйона гривень за відчуження цінних паперів є неправдивою, оскільки [PERSON] у минулому році не відчужувала цінні папери на вказану суму. Інформація у статті щодо укладання його дружиною контрактів на постачання пально-мастильних матеріалів є такою, що принижує не тільки честь і гідність його дружини, а й негативно впливає на його ділову репутацію як голови районної державної адміністрації, оскільки проведення тендерів відбувалось згідно норм чинного законодавства, а не на підставі «брендовості» прізвища його дружини. Крім того, зазначає, що відкриті торги на закупівлю палива та мастильних матеріалів відбувались 12 січня 2015 року (тобто ще до призначення його на посаду) та двічі у 2016 році. Вважає, що поширена відповідачем інформація є недостовірною, неповною та перекрученою, яка порушила його особисті немайнові права та особисті немайнові права його дружини, а тому підлягає визнанню недостовірною та спростуванню у такий самий спосіб, як була поширена. Неправдивість, перекрученість та неповнота інформації у статті негативно вплинула на його ділову репутацію як посадової особи органу державної влади, зниження його престижу в життєвих та службових колах, що потребує значних зусиль для їх відновлення. Представник позивача 25 квітня 2017 року подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог в частині стягнення з відповідача судового збору та коштів за юридичні послуги, сплачених позивачем, та уточнив позовні вимоги і просив суд визнати недостовірною, тобто такою, що не відповідає дійсності інформацію, розміщену в абзаці 3 статті під заголовком «Багаті дружини «бідних чиновників» (автор [PERSON]) на сторінці 4 громадсько-політичної газети захисту подолян «Подільські вісті» від 22 грудня 2016 року у номері 145-146 (20779 - 20780) такого змісту: «за минулий рік вона заробила майже мільйон гривень за відчуження цінних паперів»; визнати недостовірною, тобто такою, яка викладена неправдиво, тобто містить неповні відомості, інформацію, розміщену в абзаці 5 статті під заголовком «Багаті дружини «бідних чиновників» (автор [PERSON]) на сторінці 4 громадсько-політичної газети захисту подолян «Подільські вісті» від 22 грудня 2016 року у номері 145-146 (20779 - 20780) такого змісту: «Наприклад, тендер відділу освіти Ізяславської РДА на понад 500 тисяч гривень був проведений за переговорною процедурою. Переможець, ну, звісно ж, ФОП [PERSON]. У пояснювальній записці туманно вказано, що послуги може надати тільки ФОП [PERSON].»; визнати недостовірною, тобто такою, яка містить перекручені відомості про події та явища, які існували, інформацію, розміщену в абзацах 1 та 2 статті під заголовком «Багаті дружини «бідних чиновників» (автор [PERSON]) на сторінці 4 громадсько-політичної газети захисту подолян «Подільські вісті» від 22 грудня 2016 року у номері 145-146 (20779 - 20780) такого змісту: «Як це повелося у родині голови Ізяславської РДА [PERSON]. Загалом [PERSON] володіють трьома земельними ділянками і будинком на 185,6 квадратних метра. Ще один, чималенький будинок на 500 квадратів [PERSON] добудовують. Дружина голови Ізяславської РДА орендує приміщення заправок в Ізяславі і Славуті. Ще в оренді є приміщення магазину і автомийки. Автопарк [PERSON] налічує п ять автівок: Skoda Уеtі, вантажні «Daf CF 83 360» і МАЗ, також є дві Audi Q7. Цікаво, що обидві «Ауді» [PERSON] купували одразу, мало що не в один день. Нічогенька «разова інвестиція», щоправда, не в українську економіку, а в закордонну»; зобовязати редакцію газети «Подільські вісті» протягом місяця з дня набрання рішенням суду чинності опублікувати на першій сторінці газетного номеру резолютивну частину рішення Хмельницького міськрайонного суду по даній справі під заголовком «Спростування»; зобовязати редакцію газети «Подільські вісті» протягом місяця з дня набрання рішенням суду чинності опублікувати на веб-сайті газети «Подільські вісті» резолютивну частину рішення Хмельницького міськрайонного суду по даній справі під заголовком «Спростування». Представник відповідача в письмових запереченнях на позовну заяву від 25.04.2017 року вказав, що вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності. Зазначив, що у тексті статті не вказано, що дружина позивача відчужувала цінні папери на зазначену суму. Згідно чинного законодавства ця інформація не є недостовірною. Дружина позивача, як і сам позивач, який проводив операції з відчуження цінних паперів є отримувачем коштів від відчуження цінних паперів як член сімї. Також представник відповідача зауважив, що позивач не вичерпав усіх можливостей вирішити спір на досудовому етапі. У статті, окрім відомостей з офіційної е-декларації позивача, використані лише загальні оцінки та оціночні судження, особиста думка автора оформлена художньо-публіцистичними засобами та прийомами. Право висловлювати судження, оцінку, думки закріплено у ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала. Представник відповідача у судовому засіданні уточнені позовні вимоги не визнав. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав, судом обєктивно встановлено, що 21 квітня 2015 року позивача розпорядженням Президента України №448/2015-рп призначено головою Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області. 22 грудня 2016 року у громадсько-політичній газеті «Подільські вісті» №№145-146 опубліковано статтю «Багаті дружини «бідних чиновників» наступного змісту: «тому-то й таке важливе публічне обговорення результатів декларування, адже чиновники оприлюднили свої статки не для галочки»; - «Як це повелося у родині голови Ізяславської РДА [PERSON]. Загалом [PERSON] володіють трьома земельними ділянками і будинком на 185,6 квадратних метра. Ще один, чималенький будинок на 500 квадратів [PERSON] добудовують. Дружина голови Ізяславської РДА орендує приміщення заправок в Ізяславі і Славуті. Ще в оренді є приміщення магазину і автомийки. Автопарк [PERSON] налічує пять автівок: Skoda Yeti, вантажні» DAF CF 83 360» і МАЗ, також є дві Audi Q7. Цікаво, що обидві «Audi» [PERSON] купували одразу, мало що не в один день. Нічогенька «разова інвестиція», щоправда, не в українську економіку, а закордонну»; - «Дружина пана [PERSON] володіє 75 відсотками фірми «Б-АРС ОИЛ», які оцінені у 75 тисяч гривень. Тому не дивно, що і доходи родини формує пані [PERSON]. За минулий рік вона заробила більше 200 тисяч від підприємницької діяльності і майже мільйон гривень за відчуження цінних паперів»; -«Привертає увагу те, що левова частка договорів відбувалася за переговорною процедурою, тобто без відкритої конкурсної боротьби. «Злі язики», які страшніші пістолета, щоправда, розводять із цього приводу різні інсинуації. Мовляв, є очевидний конфлікт інтересів у діяльності бізнес-леді [PERSON] і голови РДА [PERSON]. Наприклад, тендер відділу освіту Ізяславської РДА на понад 500 тисяч гривень був проведений за переговорною процедурою. Переможець, ну, звісно ж, ФОП [PERSON]. У пояснювальній записці туманно вказано, що послуги може надати тільки ФОП [PERSON]». Відповідно до норм ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Згідно зі ст. 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Статтею 297 ЦК України визначено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації (ст. 299 ЦК України). Відповідно до ст.32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України від 20 січня 2012 року N 2-рп/2012 роз'яснено, що інформацією про особисте та сімейне життя особи є будь-які відомості та/або дані про відносини немайнового та майнового характеру, обставини, події, стосунки тощо, пов'язані з особою та членами її сім'ї, за винятком передбаченої законами інформації, що стосується здійснення особою, яка займає посаду, пов'язану з виконанням функцій держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень. Така інформація про особу є конфіденційною. Згідно зі ст.34 Конституції України кожному гарантується також і право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. У п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз'яснено, що ст.32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. У п. 19 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз'яснено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. У п. 21 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України судам також роз'яснено, що при поширенні недостовірної інформації стосовно приватного життя публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації (далі - Декларація), схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Європи про право на недоторканість приватного життя. Зокрема, у названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися "виставити" себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв'язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню, поширена інформація містить оціночні судження, та має суспільний інтерес, позивач який є публічною особою, повинен бути терпимим до публічної критики, межа якої є ширшою від критики пересічних осіб. Не надано суду і доказів на підтвердження недостовірності розповсюдженої інформації

Outcome: dismissed