Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

14 грудня 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове нерухоме майно. Свій позов мотивує тим, що [INFO] року померла матір її чоловіка [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на майно, що складається з житлового будинку та господарських споруд, які знаходяться по [ADDRESS] яку, в порядку ст. 549 ЦПК України (в ред. 1963), прийняв її чоловік, який, в свою чергу, помер [INFO] року, не оформивши правовстановлюючих документів на спадкове домоволодіння. Позивач зазначає, що вона та двоє її синів є спадкоємцями після смерті її чоловіка - [PERSON] Її сини: [PERSON] та [PERSON] відмовились від спадщини. Вказує, що оформити свої спадкові права належним чином не має можливості у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Просить визнати за нею право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, що залишилось після смерті [PERSON], а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями, які знаходяться по [ADDRESS] В судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Представник Нудиженської сільської ради Любомльського району Волинської області в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що позов визнають. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З довідки виданої Нудиженською сільською радою Любомльського району від 03.10.2016 року № 697 (а.с.7) вбачається, що згідно запису в погосподарській книзі по селу Нудиже постійно проживала і була зареєстрована [ADDRESS] [PERSON], яка померла [INFO] року, разом із матір'ю був зареєстрований її син - [PERSON], який спадщину прийняв після її смерті та помер [INFO] року. Витягом з архівної копії з рішення № 13/2 Нудиженської сілької ради Любомльського району від 27.08.1993 року стверджується, що [PERSON] було передано у приватну власність земельні ділянки в с. Нудиже Любомльського району для обслуговування житлового будинку 0.12 га (а.с.13). [PERSON] померла [INFO] року, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.10). Таким чином, після смерті останньої відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по [ADDRESS] Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2007 року п.1 у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні норми ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З довідки виданої Нудиженською сільською радою Любомльського району від 03.10.2016 року № 697 вбачається, що на день смерті [PERSON] проживав і був зареєстрований разом з нею її син - [PERSON], який є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], відповідно як син останньої. [PERSON] спадщину прийняв в порядку ст. 549 ЦК України, що вбачається з вищевказаної довідки. [PERSON] помер [INFO] року, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.11). З витягу з погосподарської книги №2 за 2013 рік Нудиженської сільської ради Любомльського району вбачається, що по особовому рахунку [NUMBER] будинок з надвірними будівлями і спорудами, яких знаходиться в [ADDRESS] належить [PERSON]. Таким чином, після смерті останнього відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по [ADDRESS] Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив. Матеріалами справи доводиться та обставина, що позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], як дружина спадкодавця, що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с.12). Спадкоємці першої черги за законом діти спадкодавця: [PERSON] та [PERSON] відмовились від спадщини в строки передбачені ст.1270 ЦК України, що стверджується заявами поданими до Любомльського нотаріального округу № 395 від 15.10.2013 року та № 286 від 08.08.2013 року. (а.с. 8,9). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкодавець [PERSON] заповіту на випадок своєї смерті не залишив. [PERSON] у відповідності до ст. 1297 ЦК України, в строки передбачені ст. 1270 ЦК України звернулася нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину, що вбачається із спадкової справи № 135/2013 (а.с.2). Проте постановою приватного нотаріуса від 02.11.2016 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] Волинської області останній було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с.5). Згідно матеріалів спадкової справи №135/2013, інших спадкоємців немає. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Частиною 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 цього Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. З копії техпаспорта вбачається, що нерухомі об'єкти, які знаходяться по [ADDRESS] були побудовані в 1975, 1979, 1980 роках. На час побудови спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами питання державної реєстрації права власності на нерухоме майно регулювалося Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР, і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, що передбачала державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Комплексним висновком відповідності державним будівельним, санітарним, протипожежним нормам, містобудівній документації, правилам забудови, земельному та природоохоронному законодавству стверджено факт відповідності нерухомого майна: житлового будинку, двох сараїв, гаражу, вбиральні, огорожі, хвіртки, які знаходяться по [ADDRESS], та їх придатність до експлуатації, а будинку - для проживання. Стаття 328 ЦК України вказує на те, що право власності набувається на підставах, які не заборонені законом. Відповідач в своїй заяві позов визнав, що в силу ст.ст. 60, 61 ЦПК України, дає підстави суду вважати доведеними обставини, на які посилається позивач, як такі, що не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що слід визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями, які знаходяться по [ADDRESS]

Outcome: approved