Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

24.12.2014 року позивачзвернувся до Голосіївського районного суду з позовом до відповідачівпро зобов'язання вчинити певні дії, а саме зняття арешту з іпотечного майна - земельної ділянки, 0,1000 га, розташовану по [ADDRESS] кадастровим номером 8000000000:79:249:0050 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд і домоволодіння, загальною площею 29,9 кв.м., житловою площею 19,8 кв.м., розташованого по [ADDRESS]. Заявлені вимоги мотивовані тим, що постановами про арешт майна ВП № 33982425, винесені державним виконавцем ВДВС Голосіївського РУЮ, заборонено відчуження [PERSON] вказаного нерухомого майна, яке перебуває в іпотеці позивача. В зв'язку з тим, що права іпотекодержателя є пріоритетними на задоволення вимог за рахунок предмета іпотеки, представник позивача просив зняти арешти, які були накладені вище вказаними постановами. В судове засідання представник позивача не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, завчасно подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача/а.с.52/. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, проте були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи /а.с.48-49/, завчасно подали заяву в порядку ч.2 ст.158 ЦПК України про розгляд справи за їх відсутності. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозапису-вального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст.3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено та сторонами не оспорюється, що 27.06.2007 року між Акціонерним банком «Банк регіонального розвитку» і [PERSON] був укладений кредитний договір про надання кредиту в сумі 150 000 дол. США строком до 26.06.2017 року із сплатою 15% річних на придбання домоволодіння, загальною площею 29,9 кв.м., житловою площею 19,8 кв.м. і земельної ділянки, 0,1000 га, розташовану по [ADDRESS] з кадастровим номером 8000000000:79:249:0050 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд /а.с.6-7/. В забезпечення кредитного договору від 27.06.2007 року між Акціонерним банком «Банк регіонального розвитку» і [PERSON] був укладений іпотечний договір №027/ДЗ11651, згідно якого предметом іпотеки є належнііпотекодавцюдомоволодіння, загальною площею 29,9 кв.м., житловою площею 19,8 кв.м. і земельної ділянки, 0,1000 га, розташовану по [ADDRESS] з кадастровим номером 8000000000:79:249:0050 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд /а.с.8-9/.Відомості про обтяження нерухомого майна іпотекою зареєстровані 27.06.2007 року у Державному реєстрі іпотек за № 6078 /а.с.9/. Рішенням Голосіївського районного суду від 12.09.2011 року у зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору, наявністю простроченої заборгованості позовні вимоги банківської установи було задоволено. Згідно договору №37 від 29.08.2013 року і договору №11 від 16.09.2013 року, права вимоги на іпотечне майно перейшло до нового кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «МТД груп» /а.с.14-17/. Під час підготовки документів для оформлення договору купівлі-продажу було встановлено наявність арешту майна боржника, який перешкоджає добровільній реалізації іпотечного майна /а.с.24/. З урахуванням положень ч.8 ст.54 Закону України "Про виконавче провадження" та ч.6 ст.3 Закону України "Про іпотеку" (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання здійснюється за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-іпотекодержателя, який має пріоритет перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки, на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України, що прийнята за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах (N 6-13цс14 від 09.04.2014), і яка, відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Враховуючи беззаперечний факт накладення арешту державним виконавцем на майно божника та оголошення заборони на його відчуження за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача, який не є іпотекодержателем, заявлені позовні вимоги представника позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved