Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

14.01.2021 року Чечельницька районна державна адміністрація Вінницької області в особі голови райдержадміністрації Храновського О.А., що діє на підставі Регламенту адміністрації звернулась з позовом в суд в інтересах [PERSON] , [INFO] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на дитину мотивуючи позов тим, що 05.11.1995 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Каташинської сільської ради Чечельницького району Вінницької області за актовим записом №6, від якого у них народилась дитина- [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] помер, з того часу відповідачка ніяким чином не піклується про дитину, і проявляє заінтересованість в її подальшій долі, не цікавиться успіхами [PERSON] , станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовні розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовні цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не створює умов для отримання не освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини. Всі питання щодо виховання [PERSON] вирішуються її бабкою [PERSON] самостійно без участі підтримки з боку відповідачки. Дитина знаходиться на повному утриманні [PERSON] .. У зв`язку з чим [PERSON] звернулася до органу опіки піклування Чечельницької РДА з проханням позбавити відповідачку батьківських прав. Відповідно її звернення було складено Акт обстеження умов проживання [PERSON] . На підставі зібраних матеріалів було складено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої [PERSON] .. За вказаних обставин позивач змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить винести рішення про позбавлення відповідачки батьківських прав щодо її доньки та стягнути аліменти на її утримання в розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі по обставинах викладених в позовній заяві. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що онука [PERSON] на протязі восьми років проживає з нею і вона її доглядає та піклується про неї. Відповідачка не цікавиться, не займається вихованням та доглядом дитини, тому вважає що відповідачку слід позбавити батьківських прав. В судовому засідання неповнолітня [PERSON] пояснила, що вона на протязі восьми років проживає з бабусею, яка її утримує та піклується про неї. Мати її житям, здоров`ям та навчанням не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. Просить позбавити мати батьківських прав. Представник третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог Чечельницької селищної ради Вінницької області Яговкін С.Ю. не заперечує проти задоволення позову. Відповідачка в судове засідання не з`явилася хоча про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином про, що свідчить розписка. Причин неявки чи перенесення рогляду справи суд не повідомила. В судовому засіданні 19.02.2021 року відповідачка пояснила, що через сімейні труднощі проживала від дочки окремо та не займалася її вихованням, просить позов не задовольняти. За таких обставин, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони по справі не заперечують проти такого порядку вирішення справи. Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванню обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 05.11.1995 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] виданого повторно 07.11.2019 року відділом реєстрації актів цивільного стану по Тростянецькому та Чечельницькому районах Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, від якого мають дочку [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 17 жовтня 2017 року Чечельницьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області. Відповідно до свідоцтва про смерть серія № [NUMBER] виданого 20.05.2020 року виконавчим комітетом Каташинської сільської ради Чечельницького району Вінницької області [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до акту обстеження умов проживання встановлено, що [PERSON] , [INFO] , проживає в [ADDRESS] разом з бабусею [PERSON] , яка постійно займається її вихованням, забезпечує можливість навчання внучки у Вінницькому гуманітарно-педагогічному коледжі, забезпечує продуктами харчування, надає кошти, цікавиться особистим життям дитини, дає поради та підтримує. Для виховання та розвитку дитини створені усі необхідні умови в будинку, є її окрема кімната, ліжко, шафа для зберігання речей, стіл для виконання домашнього завдання, комп`ютер, забезпечена сезонним одягом та раціональним харчуванням. Біологічна матір [PERSON] участь в житті дитини не приймає, матеріальної допомоги не надає. Відповідно до висновку Чечельницької районної державної адміністрації Вінницької області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , Чечельницька районна державна адміністрація Вінницької області, вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що вона не виконує своїх батьківських обоів`язків по відношенню до дитини та не приймає участь у її вихованні. Як вбачається із довідок-характеристик виданих 17.11.2020 року за №1854, №1855 виконавчим комітетом Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області [PERSON] проживає одна без реєстрації в с.Нестерварка, Тульчинського району, Вінницької області. Скарг і заяв від жителів села до виконавчого комітету на [PERSON] не поступало, іншими даними виконком сільської ради не володіє. Відповідно характеристики виданої 29.10.2020 року за №1019 виконавчим комітетом Каташинської сільської ради Чечельницького району Вінницької області [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в с.Каташин, але з 2014 року на території села не проживає. За час проживання на території сільської ради зарекомендувала себе, як особа схильна до зловживання спиртними напоями та порушення громадського порядку. В с.Каташин проживає дочка [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться на утриманні бабусі. [PERSON] вихованням дочки не займається, матеріальний стан дитини її не цікавить. Іншими компроментуючими матеріалами виконком сільської ради не володіє. Відповідно характеристики виданої Комунальним закладом вищої освіти «Вінницький гуманітарно-педагогічний коледж», [PERSON] у 2019 року вступила на педагогічний факультет даного закладу. Батьки інтересу до навчання та виховання дитини не виявляють. На батьківських зборах щоразу була присутня бабуся, яка постійно цікавиться станом успішності та дисципліни її онуки. Як вбачається із довідок виданих КНП "Чечельницька центральна районна лікарня" 03.12.2020 року за №185 та №188 [PERSON] , [INFO] , на обліку в наркологічному кабінеті та диспансерному обліку в психіатричному кабінеті КНП «Чечельницька ЦРЛ» не перебуває і за останні 5 років за медичною допомогою не зверталась. Статтею 150 СК України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі зобов`язання піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», факт ухилення батька (матері) від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків. Окремого рішення суду на підтвердження цього факту не потрібно. У пунктах 15, 16 постанови судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до частини 1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК). В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, і судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Стаття 165 СК України визначає, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до частин 2, 3 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і відповідача, інші обставини що мають істотне значення. Частиною 2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з вищенаведеного достовірно з`ясовано, що в порушення вимог статей 150, 180 СК України, [PERSON] усунулася від виконання Конституційного обов`язку, передбаченого ст.51 Конституції України щодо належного виховання своєї неповнолітньої доньки. Відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Отже, перераховані вище докази, являються підставою для позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав щодо її дочки [PERSON] та стягнення з неї аліментів до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з відповідачки необхідно стягнути аліменти на користь дочки [PERSON] в розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття шляхом перерахування коштів на особистий рахунок [PERSON] , відкритий у банківській установі. Згідно ч.1ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги позивача, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн. за подачу позову про позбавлення батьківських прав та 908 грн. за подачу позову про стягнення аліментів відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved