Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

11.09.2019 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 1627,18 грн. майнової шкоди і 30000,00 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що він зі своєю сім`єю в складі дружини [PERSON] та малолітньої доньки [PERSON] , 20.05.2019 р. о 12 годині 56 хвилин, їдучи на автомобілі ВАЗ-2106 блакитного кольору, до своєї оселі повз будинку № 26 по вулиці Порічковій в місті Харків, натрапив на [PERSON] , який стояв на дорозі з направленою в сторону трирічної доньки позивача, що сиділа на руках у дружини, гвинтівкою, внаслідок чого позивач вимушений був зупинитися. Як зазначає позивач, відповідач почав швидко приближуватись з направленою зброєю до автомобіля позивача й стріляти, злякавшись за життя та здоров`я своєї сім`ї останній швидко поїхав з місця зупинки. Відповідач попередньо взявши гвинтівку, вийшов з подвір`я свого дому й направився по дорозі до будинку [ADDRESS] , який належить позивачу. Так як, озброєний відповідач міг надалі прийти до дому до позивача й вчинити злочин або таким же чином завдати шкоди комусь іншому на вулиці, ним було викликано наряд поліції, котрому по приїзду він доповів про подію а його дружина [PERSON] вручила заяву про скоєння злочину. Позивач вказує, що за станом здоров`я він є інвалід II групи, неправомірними діями відповідача йому та його сім`ї було заподіяно моральні страждання: в позивача піднявся тиск та він змушений був звернутися до закладу охорони здоров`я з подальшою госпіталізацією. Для відновлення стану свого здоров`я він витратив кошти на ліки, що були призначенні лікарем. Трирічна донька позивача по нинішній день постійно плаче, має поганий апетит й неспокійний сон, часто прокидається вночі. Через що, до неї також було викликано лікаря й виписано ліки. Дружина боїться залишатися вдома сама оскільки відчуває постійну тривогу, побоюючись, що сусід знову прийде озброєний до оселі, буде погрожувати життю та здоров`ю їй та малолітній доньці, і вона сама в силу суб`єктивних причин, захистити себе не зможе. 03.06.2019 до двору позивача, де він грався зі своєю трирічною донькою, відповідач разом з ще 2-ма особами із його двору, прийшов та почав вимагати від нього розібратися "по-чоловічому," де хотів поквитатися з позивачем, донька, побачивши повторно відповідача, котрий раніше направляв на неї зброю, злякалася й почала сильно плакати, через що їй знову було завдано психологічного стресу. Заходи вжиті поліцією, на жаль, не призводять до виховного впливу на відповідача. Позивач зазначає, що його страждання тривають і досі, вказана моральна шкода пов`язана із нервовим стресом, бо він постійно бачить як плаче його дитина, внаслідок переляку й не має душевного спокою перебуваючи в стані безперервної психологічної напруженості та переживань за життя і здоров`я своєї сім`ї. Порушений звичний уклад життя, він рознервований, вимушений боротися за своє право, внаслідок викликаного хвилювання через посягання на життя й здоров`я його та його сім`ї, систематично перебуває у пригніченому стані, у нього знизився життєвий тонус і погіршилося загальне самопочуття, що негативно позначилося на стосунках з оточуючими та призвело до порушення нормально життєвих зв`язків й обтяжливих фінансових витрат на лікування та відновлення здоров`я, необхідністю додатково витрачати свій час та зусилля для вирішення питань стосовно інциденту, що трапився з вини відповідача та інших питань, пов`язаних із захистом та відновленням порушених його прав, оскільки відповідач відмовився у добровільному порядку відшкодувати моральні збитки, тому він звернувся до суду з цим позовом. Згідно з правилами ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно ч.1 ст.275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Позивач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його присутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням слухати справу за його відсутністю, в задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Судом встановлені наступні фактичні обставини. 20.05.2019 р. до Київського ВП ГУНП в Харківській області з заявою звернулась [PERSON] , яка мешкає: [ADDRESS] , в якій просить вжити заходи до чоловіка з домоволодіння [ADDRESS] , який 20.05.2019 р. приблизно о 13:10 год. влаштував сварку та направляв предмет, схожий на рушницю. (а.с. 7). Відповідно до довідки від 28.05.2019 щодо перевірки фактів, викладених у заяві [PERSON] про вчинення злочину вбачається, що опитана за цим фактом [PERSON] , пояснила, що 20.05.2019 р. приблизно о 13:10 год. чоловік із домоволодіння [ADDRESS] влаштував сварку та направляв предмет, схожий на рушницю, внаслідок чого остання викликала поліцію. Опитаний за цим фактом [PERSON] , 1960 р.н., який мешкає: [ADDRESS] , пояснив, що 20.05.2019 року у нього дійсно відбулася сварка з мешканцями домоволодіння [ADDRESS] , але нецензурною лайкою він не висловлювався та рушницею не погрожував, так як немає у володінні ніякої зброї. Згідно листа начальника Київського ВП ГУНП в Харківській області Назаренко І.В. вбачається, що заява дружини позивача [PERSON] за фактом сварки з відповідачем [PERSON] зареєстрована під № 18855 в журналі єдиного обліку Київського ВП ГУНП в Харківській області та за даним фактом проведена перевірка. В ході проведення перевірки з відповідачем була проведена бесіда профілактичного характеру про недопущення конфліктів та вирішення всіх спірних питань мирним шляхом та у відношенні останнього складеного адміністративний протокол за ст. 173 КУпАП, тобто дрібне хуліганство (а.с. 9). Також, з матеріалів справи вбачається, що постановою Київського районного суду м. Харкові від 08.07.2019 відповідача [PERSON] , [INFO] , визнано винним у вчиненні 20.05.2019 правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП , за фактом вчинення сварки з сусідами по [ADDRESS] під час якої висловлювався нецензурною лайкою та погрожував останнім, та накладено адміністративне стягнення у розмірі 51 грн. а також стягнуто судовий збір у розмірі 384,20 грн. Таким чином, судом встановлено, що події вчинення дрібних хуліганських дій відносно позивача та його сім`ї, мали місце бути. Згідно довідки комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня 28» Харківської міської ради вбачається, що 20.05.2019 р. [PERSON] звертався до лікаря терапевта зі скаргами на головну біль, запаморочення та загальну слабкість, які, з його слів, почалися після перенесення ним сильного стресу. (а.с. 10). Лікарем терапевтом рекомендовано [PERSON] лікування: валеріани по 1 таблетці на день, адаптол по 300 мл., магнікор по 75 мг., а також рекомендовано обстеження ЕКГ та стаціонарне лікування. (зворотна сторона а.с. 10). Частиною 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню (ст..28 Конституції України). Конституційний Суд України у своєму рішенні від 12.04.2012 р. № 9- рп/2012 наголосив, що в Україні як демократичній, правовій державі людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (статті 1, З Основного Закону України). Стаття 3 Загальної декларації прав людини (прийнята і проголошена резолюцією 217 А (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948 року) чітко встановлює, що кожна людина має право на життя, на свободу і на особисту недоторканність. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Обґрунтовуючи розмір майнового шкоди позивач зазначає про те, що він з 24.05.2019 р. по 01.06.2019 р. знаходився на стаціонарному лікуванні у КНП «МКЛ №27» та для поліпшення стану здоров`я за рекомендаціями лікаря купував ліки, на підтвердження чого надав до суду копії чеків. Однак, судом не можуть бути прийняті зазначені чеки на підтвердження матеріальної шкоди, оскільки позивачем не надано доказів того, що переліченні в зазначених квитанціях медичні препарати були придбанні позивачем за рекомендацією лікарів для поліпшення здоров`я, яке погіршилось в результаті дій відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частиною другою цієї статті передбачено, що моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Також, згідно п. 3 ППВСУ № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. З положень ч.1,2 ст. 1167 ЦК України вбачається, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина його є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Оскільки неправомірні дії відповідача [PERSON] відносно позивача [PERSON] та його родини, які мали місце 20.05.2019 підтверджуються матеріалами справи, а саме: постановою Київського районного суду м. Харкова від 08.07.2019, переглянутим у судовому засіданні відеозаписом, а також показаннями свідків [PERSON] , та [PERSON] , які в судовому засіданні були попередженні про кримінальну відповідальності, суд приходить до висновку, що внаслідок неправомірних дій відповідача, позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, обумовлених нервовим стресом, перебуванням в стані безперервної психологічної напруженості та переживань за життя і здоров`я своєї сім`ї. Згідно ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 76 , ч. 1, 2 ст. 77, ч. 1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. На підставі викладеного, з урахування принципу справедливості та співмірності, суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 3 000,00 грн. Частиною 1,3 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до висновку, що позовні вимоги.,підлягають задоволенню частково. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог п.9 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", суд стягує судовий збір з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial