Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

16 лютого 2018 року позивач звернулась до суду до відповідачів, в якому просить позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO]. Крім цього, просить стягнути з відповідачів на користь особи, яка буде утримувати її аліменти в розмірі по ? частини усіх їх видів заробітку (доходів) з кожного щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона є бабусею малолітньої [PERSON], [INFO], остання проживає разом із нею та перебуває під її опікою. Малолітня дитина перебуває на первинному обліку служби у справах дітей. На підставі рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 07 грудня 2016 року дитину було відібрано у відповідачів без позбавлення їх батьківських прав щодо неї та на підставі розпорядження голови Вітовської РДА від 06.02.2017 року № 51-р їй наданий статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідачі стосунки із дитиною не підтримують, не проявляють бажання спілкуватися із нею, не цікавляться її життям та здоров'ям, матеріальної допомоги не надають, не виявляють по відношенню до дитини батьківської уваги та піклування. Перешкод у спілкуванні з дитиною їм не створюють. [PERSON] та [PERSON] ніде не працюють, зловживають спиртними напоями, ведуть аморальний спосіб життя, проводять час в сумнівних компаніях. В зв'язку з цим Вітовською районною державною адміністрацією Миколаївської області наданий висновок від 21.12.2017 року по доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав щодо їх малолітньої дитини. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та пояснила про вище викладене. Послалась на те, що 07 грудня 2016 року рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області дитину відібрано без позбавлення батьківських прав, через ухилення відповідачів від виконання батьківських обов'язків. Дитина проживає разом із позивачем, знаходиться на її утриманні. В свою чергу, відповідачі мешкають окремо, не цікавляться життям дитини, матеріальної допомоги не надають. Після відібрання дитини належних висновків для себе не зробили. Ніде не працюють, ведуть аморальний спосіб життя, зловживають спиртними напоями. Лише останнім часом відповідач [PERSON] став телефонувати та вона дає слухавку, аби дитина поспілкувалась із батьком. Останній раз бачився із дитиною у травні 2018 року. Матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, про причини неявки не повідомила, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином (а.с. 74). В підготовчому судовому засіданні висловлювала позицію щодо незгоди із позовом. Вважала, що позивач безпідставно звернулась до суду із даною позовною заявою. Вказувала, що свою доньку любить, інколи її відвідує. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав. Вказує, що періодично телефонує позивачці та спілкується з донькою, в травні відвідував доньку. Наразі алкогольних напоїв не вживає, пройшов курс лікування, створив нову сім'ю, його співмешканка має двох дітей та згодна забрати його доньку в їх родину. Матеріальну допомогу на утримання доньки дійсно не надавав та не надає. Представник третьої особи - служби у справах дітей Вітовської райдержадміністрації підтримала позов та просила його задовольнити, підтвердивши висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів щодо їх малолітньої дитини. Суду пояснила, що на обліку служби у справах дітей Вітовського райдержадміністрації Миколаївської області перебуває малолітня [PERSON], [INFO], яка має статус дитини, позбавленої батьківського піклування. В зв'язку з ухиленням від виконання батьківських обов'язків, на підставі рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 07 грудня 2016 року дитина була відібрана у відповідачів без позбавлення їх батьківських прав. На даний час дитина проживає разом із бабусею- [PERSON] та знаходиться під її опікою. Позивачкою для дитини створені всі необхідні умови для нормального розвитку, росту та життя, дитина навчається у першому класі та до школи дівчинку збирала її бабуся, яка повністю забезпечує онуку, займається її вихованням та турбується про її здоров'я, розвиток, навчання. В свою чергу відповідачі, після ухваленого судом рішення щодо відібрання дітей відповідних висновків для себе не зробили. Здоров'ям, життям дитини не цікавляться, матеріальної допомоги не надають, не мають намір повернути собі дитину. Навпаки ніде не працюють, ведуть аморальний спосіб життя, зловживають спиртними напоями. Вислухавши пояснення сторін, розглядаючи позов в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії І-ФП № 158746 (а.с. 6). Через ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов'язків щодо своєї малолітньої доньки, Жовтневим районним судом Миколаївської області від 07 грудня 2016 року було прийнято рішення про відібрання малолітньої дитини без позбавлення відповідачів батьківських прав (а.с. 18-19). На підставі розпорядження Вітовської районної державної адміністрації від 06.02.2017 року № 51-р малолітній [PERSON] наданий статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 21). Розпорядженням Вітовської районної державної адміністрації від 23.03.2017 року [PERSON] призначена опікуном малолітньої [PERSON] Дитина зареєстрована з позивачкою за адресою: [ADDRESS] фактично проживає із нею по [ADDRESS] (а.с. 13). Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 22.01.2018 року, позивачка та дитина проживають у житловому будинку, умови проживання сім'ї задовільні, для малолітньої дитини створені належні умови життя та розвитку (а.с. 16). Дитина знаходиться на утримання позивачки, остання займається їх розвитком та вихованням, турбується про її стан здоров'я (а.с. 24-25). Відповідачка [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Відповідач [PERSON], відповідно до даних Галицинівської об'єднаної територіальної громади Вітовського району Миколаївської області від 07.02.2018 року № 135, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Відповідачі за місцем проживання характеризуються як люди, які схильні до вживання алкогольних напоїв, ніде не працюють, ніякої уваги щодо виховання та утримання дитини не приділяють, її життям та здоров'ям не цікавляться (а.с. 12). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 12.02.2018 року, відповідачка [PERSON] проживала разом із співмешканцем [PERSON], але нині відповідач проживає окремо, з його слів працює в м. Миколаєві, однак ніякої матеріальної допомоги дитині не надає. На момент відвідування [PERSON] перебувала у стані алкогольного сп'яніння. В будинку брудно (а.с. 10). Виконавчим комітетом Галицинівської об'єднаної територіальної громади Вітовського району Миколаївської області винесено рішення № 4 від 30.11.2017 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачів щодо її малолітньої доньки та направлення відповідного клопотання до Жовтневого районного суду Миколаївської області (а.с. 9). Вітовська районна державна адміністрація Миколаївської області дійшла висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітньої доньки - [PERSON], [INFO] (а.с. 22-23), посилаючись на наявну реальну загрозу здоров'ю дитини та нормального її розвитку через ухилення відповідачів від виховання своєї доньки, ведення ними аморального способу життя. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у його постанові від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В той же час, вирішуючи питання про відібрання дитини чи позбавлення батьківських прав, найкращі інтереси дитини повинні мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків. Враховуючи викладене, з пояснень учасників справи та досліджених письмових доказів, суд дійшов висновку, що вище вказані обставини свідчать про ухилення відповідачами від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню своєї малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], створенню для неї належних умов для проживання, здорового розвитку та навчання, безпечних умов проживання, що свідчить про байдуже ставлення для створення умов, направлених на повернення дитини у родину і створення для неї безпечних умов, що відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, є підставою для позбавлення їх батьківських прав, та що таке рішення відповідає інтересам цієї дитини. Позиція відповідачів щодо незгоди із позовом та ствердження про спілкування із дитиною не спростовують факту їх ухилення від виконання батьківських обов'язків, які повністю виконує позивач. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, хоча достеменно знала про розгляд даного позову, рухом справи не цікавилась, адресовані їй судом листи не отримує, що свідчить про її байдужість до вирішення даного позову. Пояснення щодо обставин проживання її доньки із бабусею та ставлення до цього як нормального способу виконання відповідачкою своїх батьківських обов'язків, свідчить про ухилення останньої від її обов'язків як матері, нехтування інтересами та розвитком її дитини, не зацікавленість у майбутньому її доньки. Як встановлено судом, до дитячого садочку та до першого класу дитину влаштовувала та збирала бабуся, забезпечила дитину необхідним одягом та навчальним приладдям. Пояснення відповідача [PERSON] щодо спілкування із дитиною по телефону ніяк не свідчать про виконання ним обов'язків як батька. В силу свого віку та можливостей дитина потребує не періодичного спілкування по телефону, а захисту, піклування, матеріального утримання, виховання, розвитку, навчання дитини, її підготовку до самостійного життя, піклування про її здоров'я, про її духовні та моральні цінності. Стосовно посилань відповідача про проходження лікування від алкогольної залежності та створення нової сім'ї, то останнє створює належні життєві умови самого відповідача, але ніяким чином не відобразилось на покращенні ним умов життя його дитини, які створюються повністю за рахунок матеріальних та трудових зусиль позивачки. Позивач зазначає, що не чинить перешкод відповідачу у здійсненні ним батьківських обов'язків та в судовому засіданні відповідач також пояснив про відсутність перешкод щодо цього, в тому числі з боку позивачки. Однак, як в судовому засіданні пояснив сам відповідач [PERSON] востаннє він бачив доньку в травні 2018 року, тобто більше трьох місяців потому. Його пояснення про готовність забрати доньку не відповідають його вчинкам. Пояснення сторін та третіх осіб, а також встановлені в ході розгляду обставини свідчать, що відповідачі не змінили свого ставлення до батьківських обов'язків навіть два роки потому після прийнятого судом рішення щодо відібрання дитини, та тривалий характер таких дій, адже як встановлено дитина проживає з бабусею з 4-х річного віку, свідчить що відповідачі для себе відповідних висновків не зробили, не прикладають зусиль для виховання дитини у сім'ї матері чи батька, в їх оточенні як природному та гармонійному середовищі для дитини. За наведеного, суд дійшов висновку, що саме позбавлення відповідачів батьківських прав відповідає інтересам дитини. У разі зміни свого ставлення до дитини, її інтересів та потреб, відповідачі не позбавлені можливості поновити свої батьківські права в судовому порядку. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачів аліментів на утримання доньки, то за встановлених в ході судового розгляду обставин, а саме ухилення відповідачами від виконання обов'язків щодо матеріального утримання дитини, та враховуючи положення ст.ст. 180, 181, 182 Сімейного кодексу України, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] та [PERSON] аліменти на користь [PERSON], з кожного в розмірі 1/ 4 частини усіх видів їх доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання [PERSON], [INFO] з 16 лютого 2018 року до її повноліття. На підставі ст. 141 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір", на користь позивача з відповідачів підлягають стягненню судові витрати - судовий збір в сумі 352,40 грн. та на користь держави - судовий збір в сумі 704, 80 грн., тобто з кожного по 352,40 грн.

Outcome: approved