Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Миролюбівська сільська рада про визнання права власності на 5/1000 частин будівлі майнового комплексу, яка зареєстрована у 262/1000 частки спільної сумісної власності в [ADDRESS], у порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] У ході судового розгляду справи представник позивача уточнила позовні вимоги та просила залучити в якості співвідповідача Миролюбівську сільську раду і визначити, що частка спадкодавця [PERSON] в праві спільної сумісної власності на будівлю майнового комплексу по [ADDRESS] становила 5/1000. В обґрунтування вимог вказує, що спадкодавцю [PERSON] та іншим особам належить на праві спільної сумісної власності 262/1000 частки будівлі майнового комплексу по [ADDRESS] .За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все належне їй майно позивачці. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно. [PERSON] у встановленому законом порядку прийняла спадщину. Звернувшись у нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку у спірній будівлі отримала відмову, у зв'язку з тим, що частка спадкодавця [PERSON] у праві спільної сумісної власності не визначена. Посилаючись на наведене, просить позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивачем [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, зіславшись на доводи викладені у заяві. Представники відповідачів у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце його були повідомлені належним чином. Попередньо надіслали суду заяву про слухання справи у відсутності їх представників. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.10.1970 року, виданим Миролюбівською сільською радою Тернопільського району, про що зроблено актовий запис за №15. Після одруження [PERSON] змінила прізвище на ''[PERSON]'', що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 19.05.1990 року, виданим відділом ЗАГСу м.Тернопіль З свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.07.2012 року, виданого Миролюбівською сільською радою встановлено, що 262/1000 частки будівлі майнового комплексу по [ADDRESS] належать на праві спільної сумісної власності [PERSON] та іншим співвласникам. Вказаний факт також підтверджується витягом про державну реєстрацію права від 27.07.2012 року, виданим Тернопільським районним госпрозрахунком бюро технічної інвентаризації, довідкою Миролюбівської сільської ради за №1248 від 09.10.2013 року, інформаційною довідкою Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації за №4167 від 07.10ж2013 року. 24 листопада 2008 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробила заповідальне розпорядження, яким заповіла [PERSON] все належне їй майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, що підтверджується заповітом, посвідченим 24.11.2008 року секретарем виконкому Миролюбівської сільської ради та зареєстрованим в реєстрі за №165. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 08.04.2013 року, виданим Миролюбівською сільською радою Тернопільського району, про що зроблено актовий запис за №09. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно за заповітом, у тому числі, на належну їй частку у 262/1000 частки спільної сумісної власності на будівлю майнового комплексу по [ADDRESS]. Позивачка [PERSON], яка є спадкоємцем майна за заповітом, у встановленому законом порядку прийняла спадщину, оскільки на день смерті спадкодавця постійно проживала разом із ним, що підтверджується довідкою за №1233 від 07.10.2013 року, виданою Миролюбівською сільською радою. 18 жовтня 2013 року [PERSON] звернулася у нотконтору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку у праві спільної сумісної власності на будівлю майнового комплексу. Постановою Тернопільської районної державної нотаріальної контори за №2982/02-14 від 18.10.2013 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку у праві спільної сумісної власності на будівлю майнового комплексу по [ADDRESS], у зв'язку з тим, що не визначена частка спадкодавця у праві спільної сумісної власності. Суд, розглянувши справу, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 370 ЦК у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, або рішенням суду. В силу вимог ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу у натурі. Відповідно до роз'яснень викладених у п. 3.4 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі за № 24-75304-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] та у встановленому законом порядку прийняла спадщину. Спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку не має. Позивачка звернулась у нотконтору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку у праві спільної сумісної власності на спірну будівлю майнового комплексу. Однак, їй було відмовлено у зв'язку з тим, що частка спадкодавця [PERSON] у праві спільної сумісної власності не визначена. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити та визначити, що частки спадкодавця [PERSON] у 262/1000 частки спільної сумісної власності на будівлю майнового комплексу по [ADDRESS] становила 5/1000.

Outcome: approved