Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

20.07.2017р. [PERSON] звернувся до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є батьком двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Матір'ю дітей є [PERSON]. Всі питання щодо виховання вирішуються ним самостійно та без участі і підтримки з боку відповідача. Діти знаходяться на повному його утриманні. Протягом 10 років відповідач ніяким чином не піклується про дітей, за місцем реєстрації не проживає, не цікавиться успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших цінностей. Зазначені факти розцінює як ухилення від виховання дітей матір'ю, свідомого нехтування нею своїми обов'язками. Крім того, відповідач знаходиться у працездатному віці і може сплачувати кошти на утримання дітей, однак ухиляється від цього обов'язку. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. В судовому засіданні прокурор Сергієнко Л.Г. позовні вимоги підтримала частково, та вказала, що є всі підстави позбавити батьківських прав гр. [PERSON] відносно сина [PERSON], а відносно доньки [PERSON] - просила суд відмовити, оскільки на момент розгляду справи вона є повнолітньою. В судовому засіданні представник служби у справах дітей [PERSON] вважала, що є всі підстави для позбавлення батьківських прав відповідача відносно сина [PERSON], оскільки вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Заяви про розгляд справи за її відсутності не надійшло. Згідно ст. 224 ч. 1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явилася, на підставі ст. ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності сторін, та ухвалити заочне рішення по справі, на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Перевіривши надані суду документи, з'ясувавши правову позицію позивача, третьої особи, заслухавши думку прокурора в цивільно-прововому спорі, встановивши наявність достатніх для того законних підстав, суд дійшов висновку, що слід частково задовольнити пред'явлений позов. Так, відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. На підставі досліджених в судовому засіданні документів, оцінивши їх як належні та допустимі докази, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження та є достовірними. Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] дійсно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню своїх дітей, а тому наявні підстави для позбавлення судом батьківських прав громадянки [PERSON], [INFO], стосовно сина - [PERSON], [INFO]. Згідно довідки по склад сім'ї, виданої Виконавчим комітетом Царичанської селищної ради № 353 від 31 травня 2017 року громадянину [PERSON], про те що до складу сім'ї входять: донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], співмешканка [PERSON], [INFO], яка зареєстрована, але з 2007 року не проживає, стосунків з сім'єю не підтримує (а.с.12). Відповідно до довідки-характеристики виданої Виконавчим комітетом Царичанської селищної ради № 17 від 31 травня 2017 року на громадянку [PERSON], [INFO], про те що вона зареєстрована на території ради в [ADDRESS], з 2007 року за вище вказаною адресою не проживає, стосунків з сім'єю, дітьми не підтримує, теперішнє місце її перебування не відоме. Має двох дітей: донька - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO], У вихованні дітей участі не приймає. Дітей виховує батько [PERSON] (а.с.13). Довідкою-характеристикою виданою Виконавчим комітетом Царичанської селищної ради № 502/2.6 від 30 травня 2017 року на громадянина [PERSON], [INFO], про те, що він зареєстрований на території Царичанської селищної ради в [ADDRESS] До адміністративної відповідальності виконкомом Царичанської селищної ради не притягався. Компрометуючих даних відносно нього Царичанська селищна рада немає (а.с.14). Характеристикою виданою відділом освіти Прядівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Царичанської районної державної адміністрації № 50 від 01.06.2017 року на учня 6 класу Прядівської ЗОШ І-ІІІ ст. [PERSON], [INFO], в тому, що за два роки навчання показав середній рівень навчання досягнень. Виявляє зацікавленість до навчання. До конфліктів не схильний, доброзичливий, підтримує дружні стосунки з багатьма учнями. За час перебування [PERSON] у Прядівській школі його мати, [PERSON], жодного разу до школи не приходила. Ніякого іншого зв'язку з нею не було. Дитину виховує і утримує батько, який регулярно відвідує школу, цікавиться навчанням і вихованням сина, здійснює всі потрібні грошові виплати вчасно. Має позитивний вплив на [PERSON] (а.с.15). Відповідно до частини першої статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За змістом роз'яснень, викладених у п.п. 15,16,17 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Відповідач протягом тривалого часу не виконує батьківські обов'язки щодо своїх дітей, не цікавиться їх життям, не приймає участі у їх вихованні, не надає матеріальної допомоги на їх утримання, не відвідує, спілкування з дітьми має випадковий характер, таке невиконання батьківських обов'язків відбувається протягом тривалого часу, що свідчить про свідоме ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків, таке невиконання батьківських обов'язків не пов'язане із наявністю душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання або з інших не залежних від неї причин. Також судом не встановлено фактів перешкоджання відповідачу у здійсненні ним своїх батьківських прав чи обов'язків. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками щодо дітей є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для застосування найсуворішого заходу впливу - позбавлення батьківських прав. Разом з тим, згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Статтею 6 Сімейного кодексу України вказано, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Оскільки [PERSON], [INFO], на момент ухвалення рішення судом досягнула повноліття, то в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Суд дійшов висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] є обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню на підставі пункту 2 частини першої статті 164 СК України. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам дитини, оскільки відповідач в подальшому буде позбавлений можливості негативно впливати на психіку дитини до моменту зміни ним свого ставлення відносно дитини та поновлення у встановленому порядку батьківських прав. Приймаючи до уваги, що позбавлення відповідача батьківських прав не припиняє її обов'язок щодо матеріального утримання своїх дітей, то згідно з положеннями ст.ст. 180, 181, 182, 191 СК України, суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги позивача про стягнення аліментів та стягнути з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання заяви і до повноліття дитини. Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 СК України стягнення аліментів відбувається з дня пред'явлення позову. Відповідно до положень п.1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду у межах суми платежу аліментів за один місяць слід допустити до негайного виконання. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого при подачі позову судового збору за вимоги, що стосуються позбавлення відповідача батьківських прав в розмірі 640 грн., що підтверджується відповідною квитанцією (а.с.1). Щодо позовних вимог про стягнення аліментів з урахуванням того, що позивача за цими вимогами звільнено від сплати судових витрат за законом з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 640грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial