Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої ДТП. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18 грудня 2013 року о 20 год.15 хв. по вулиці Леніна міста Тореза, відповідачка, керуючи автомобілем «Вольво», реєстраційний номер [NUMBER], не обрала безпечної швидкості руху, не врахувала дорожньої обстановки та, не впоравшись з керуванням, виїхала на смугу зустрічного руху, при цьому, скоїла зіткнення з автомобілем ВАЗ 21103, державний номер [NUMBER], який належить йому на праві власності, в результаті чого його автомобіль отримав технічні пошкодження. Постановою судді Торезького міського суду Донецької області від 26 грудня 2013 року відповідачка була визнана винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України, та піддана штрафу в розмірі 340 грн. Свою провину в скоєнні указаного правопорушення відповідачка визнала повністю, рішення суду, яке набрало чинності, не оскаржила. Згідно висновку № 001 експертного автотоварознавчого дослідження від 8 січня 2014 року вартість заподіяної йому матеріальної шкоди становить 5544 грн. 75 коп. В добровільному порядку відшкодувати заподіяну шкоду відповідачка відмовляється. Крім того, з вини відповідачки він поніс витрати на оплату експертного автотоварознавчого дослідження в розмірі 700 грн., оплату відправленої на адресу відповідачки телеграми для участі в проведенні експертизи в сумі 43 грн. 80 коп., оплату судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. і оплату правової допомоги в розмірі 300 грн. Позивач просить стягнути з відповідачки на його користь: заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 5544 грн. 75 коп., витрати з оплати судового збору в сумі 243 грн. 60 коп., з оплати авто-товарознавчого дослідження в сумі 700 грн., оплати телеграми в розмірі 43 грн. 80 коп., оплати правової допомоги в сумі 300 грн., а всього - 6832 грн. 15 коп. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги та підстави, на яких вони ґрунтуються, підтримав, додаткових пояснень не надав. Зазначив, що строк, наданий судом для вирішення спору у добровільному порядку, результатів не надав, матеріальна шкода відповідачкою йому не відшкодована. Просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідачка 12 березня 2014 року надала суду письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги [PERSON] вона визнає. Просила надати строк для вирішення спору у добровільному порядку (а.с.77). В судове засідання, призначене на 21 березня 2014 року, відповідачка, яка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, не з'явилась, про поважні причини неявки до суду не повідомила, заперечень проти позову не надала. Наявних у матеріалах справи даних і доказів достатньо для розгляду справи за відсутності відповідачки. Позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідачки, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, тому судом згідно із ст. 224 ЦПК України було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши позивача, оглянувши матеріали адміністративної справи №247/6232/13-п про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст.124 КУпАП, дослідивши матеріали цивільної справи, судом фактично встановлено наступні обставини. Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії АВ2 №214154 (а.с.93), постановою Торезького міського суду Донецької області від 26 грудня 2013 року (а.с. 94) - 18 грудня 2013 року о 20 годині 15 хвилин по вул. Леніна в м.Торезі, [PERSON], керуючи належним їй автомобілем «Вольво», номерний знак [NUMBER], не вибрала безпечної швидкості руху, не врахувала дорожньої обстановки, не впоралась з керуванням, виїхала на смугу зустрічного руху та здійснила зіткнення з автомобілем ВАЗ 21103, номерний знак [NUMBER], внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушила п.12.1 ПДР України, скоїла правопорушення, за яке ст. 124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність. Згідно із указаною постановою правопорушниця в судовому засіданні свою провину у скоєнні адміністративного правопорушення визнала повністю, пояснила, що 18 грудня 2013 року о 20 год. 15 хв. в м.Торезі по вул.Леніна, керувала автомобілем «Вольво», не впоралася з керуванням, виїхала на смугу зустрічного руху та здійснила зіткнення з автомобілем ВАЗ. Просила її суворо не карати та не позбавляти прав керування. Цією постановою від 26 грудня 2013 року [PERSON] визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., який сплачено [PERSON] у добровільному порядку (а.с.96). Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля ВАЗ 21103 ЗНГ, реєстраційний номер [NUMBER] є [PERSON] (а.с.13). Згідно із повідомленням Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м.Тореза УДАЇ ГУМВС України в Донецькій області від 11.03.2014 року (а.с.86) автомобіль марки «Вольво» ХС90, державний номер [NUMBER], сірого кольору, 2004 року випуску, номер двигуна [NUMBER], зареєстровано 05 листопада 2011 року в центрі ДАЇ м. Гадяч, Полтавської області за [PERSON], [INFO], яка проживає у [ADDRESS] (а.с.86). Згідно із повідомленням Департаменту інформаційного забезпечення, аналізу та методології страхування МТСБУ України від 28.02.2014 року (а.с.72) на дату ДТП - станом на 18 грудня 2013 року, договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладений по відношенню до транспортного засобу державний номер [NUMBER], відсутній. Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Пленум Верховного Суду України у своєї постанові «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 (з послідуючими змінами и доповненнями) вказав, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Відповідно до п. 3 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України шкода, заподіяна одному з володільців з вини іншого, відшкодовується винним; за наявності лише вини володільця, якому заподіяно шкоду, вона йому не відшкодовується; за наявності вини обох володільців розмір відшкодування визначається відповідно до ступеня вини кожного; при відсутності вини володільців у взаємному заподіянні шкоди жоден з них не має права на відшкодування. В судовому засіданні встановлено, що порушення [PERSON], яка керувала автомобілем «Вольво», номерний знак [NUMBER], що належить їй на праві власності, п. 12.1 Правил дорожнього руху України згідно із яким під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, призвело до зіткнення зазначеного автомобіля з автомобілем ВАЗ 21103, номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON] Згідно із висновком №001 експертного автотоварознавчого дослідження за фактом заподіяння матеріальної шкоди, володільцю колісного транспортного засобу ВАЗ 21103 ЗНГ, державний номерний знак [NUMBER], складеним 08 січня 2014 року (а.с.7-23), вартість матеріальної шкоди, спричиненої володільцю транспортного засобу ВАЗ-21103 ЗНГ, державний номерний знак [NUMBER], яка визначена як сума вартості поновлюваного ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових транспортного засобу і величини втрати товарної вартості, на момент проведення даного дослідження складає 5544 грн. 75 коп. Із заявами про призначення судової експертизи для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань, а саме для встановлення розміру матеріальної шкоди, спричиненої в результаті ДТП володільцю транспортного засобу ВАЗ-21103 ЗНГ, державний номерний знак [NUMBER], ані позивач, ані відповідач, не звернулися. Тому суд вирішує справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що винними діями [PERSON], яка керувала належним їй автомобілем марки «Вольво», державний номер [NUMBER], позивачу, в результаті пошкодження автомобіля ВАЗ 21103 ЗНГ, державний номерний знак [NUMBER], що належить йому на праві власності, заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 5544,75 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. У відповідності з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідачки витрат з оплати автотоварознавчого дослідження в сумі 700 грн., оплати телеграми в розмірі 43 грн. 80 коп. Згідно квитанції послуга автотоварознавчого дослідження складає 700 грн., вартість телеграми складає 43,80 грн. (а.с.12). Виходячи з положень ст.79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, витрати з оплати автотоварознавчого дослідження, проведеного стороною, та витрати з оплати телеграми не належать. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Будь-яких законних підстав для відшкодування відповідачем витрат з оплати проведеного за зверненням позивача автотоварознавчого дослідження в сумі 700 грн., з оплати телеграми в розмірі 43 грн. 80 коп. не доведено. За указаних обставин позовні вимоги в цієї частині задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідачки на користь позивача витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги адвоката, суд виходить з наступного. Згідно з положеннями ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно із ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20.12.2011 року, який набрав чинності з 01 січня 2012 року, - розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах -суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно з довідкою адвоката [PERSON], [PERSON] було надано правову допомогу по підготовці документів та складанню позовної заяви і за одну годину роботи позивачем сплачено 300 грн. (а.с. 24). Враховуючи розмір мінімальної заробітної плати, встановлений ЗУ "Про Державний бюджет України на 2014 рік", - 1218 грн.(на час виконання роботи), граничний розмір оплати за надання правової допомоги за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, складає 487 грн. 20 коп. (1218*40% = 487 грн. 20 коп.). Позивачем понесено витрати на правову допомогу за одну годину роботи особи, яка надавала правову допомогу, у сумі 300 грн., що не перевищує граничного розміру, встановленого діючим законодавством, та підтверджено наданою довідкою. З урахуванням наведеного, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 300 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп., які підтверджені наданою позивачем квитанцією. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. З відповідачки на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода, спричинена пошкодженням автомобіля в результаті ДТП, в сумі 5544 грн. 75 коп., витрати на правову допомогу в сумі 300 грн. та витрати по оплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп., всього 6088 грн. 35 коп. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення витрат з оплати послуг автотоварознавчого дослідження в сумі 700 грн. та витрат з оплати телеграми в розмірі 43 грн. 80 коп. необхідно відмовити.

Outcome: partial