Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

18 квітня 2016 року, позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з [PERSON], [INFO], місце народження: с.Новогорівка, Запорізька область, на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дітей повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 28.04.2001 року [PERSON] вступила до шлюбу з [PERSON], з яким прожили разом до 20.03.2016 року, коли шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу діти проживають разом з позивачкою і знаходяться на її утриманні. Відповідач ніяких коштів на утримання дітей не надає, не приймає ніякої участі у їх вихованні. Відповідач ніде не працює. Відповідач не має на утриманні інших дітей та непрацездатних осіб, не страждає тяжкими або хронічними захворюваннями. Її середньомісячний заробіток складає 1702 грн. + 1049,38 грн., ніяких інших доходів позивачка та діти не мають. Позивачка у судове засідання не з'явилась, про час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до наданої заяви позов підтримала, просила розглянути справу за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] повторно (04.05.2016 року та 12.05.2016 року) до суду не з'явився, причину своєї неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, у зв'язку з чим, судом визнана неповажною причина неявки відповідача у дані судові засідання. Також відповідач не надав суду будь-яких клопотань про відкладення розгляду цієї справи, заяв про визнання позову або заперечень проти позову. Згідно із ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). При вищевикладених обставинах, на підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи за відсутністю відповідача по наявних у справі матеріалах та доказах. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Новопрокопівській сільській раді Токмацького району Запорізької області, про що зроблено актовий запис № 02. Від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14 серпня 2007 року, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 08 грудня 2003 року, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13 квітня 2009 року. Згідно заочного рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 08 квітня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 28.04.2001 року Новопрокопівською сільською радою Токмацького району Запорізької області, актовий запис № 02, розірвано. Після розірвання шлюбу діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] проживають разом з позивачкою і знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою № 1771 від 07.04.2016 року виданої Новопрокопівською сільською радою. Позивачка, враховуючи її майновий стан, не може повністю забезпечити та задовольнити потреби дітей. Відповідач є здоровою людиною, працездатного віку, не страждає тяжкими або хронічними захворюваннями, не має на утриманні інших дітей та непрацездатних осіб. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами у справі відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання дітей. Статтею 51 Конституції України передбачено обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Крім того, в ст. 180 СК України зазначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач ухиляється від утримання дітей, ніякої матеріальної допомоги добровільно не надає, не приймає ніякої участі у вихованні дітей. У відповідності до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною згідно з Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. N 789-XII), дитина враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Таким чином, при визначенні частки заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, суд враховує також матеріальне становище дитини, але визначає її розмір таким чином, щоб це не впливало на стан здоров'я та загальний матеріальний стан відповідача. При визначенні суми аліментів, що будуть стягуватися, суд вважає можливим визначити розмір аліментів на утримання трьох дітей у частці від доходу (заробітку) відповідача у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімумудитини відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину, починаючи з 18 квітня 2016 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. У зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст. 367 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в межах стягнення аліментів за один місяць. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач звільняється від сплати судового збору, то з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved