Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

15 вересня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Охтирка Сумської області про стягнення недоплачених щомісячних страхових виплат та компенсації за несвоєчасну сплату щомісячних страхових виплат, в якому просить суд стягнути на його користь з відповідача заборгованість, яка виникла по недоплачених щомісячних страхових виплатах, які компенсують частину втраченого заробітку в сумі 22098,06 грн.; стягнути на його користь з відповідача 13418,36 грн. компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати недоотриманих щомісячних страхових виплат. Свої вимоги мотивує тим, що він (позивач) з 11.01.1989 р. був прийнятий у цех за №15 на посаду слюсаря механічно збірних робіт заводу «Охтирське дослідно-виробничого об'єднання «Промзв'язок» (у подальшому - ПАТ «Нафтопроммаш»). Під час роботи на посаді слюсаря механічно збірних робіт у цеху за №15 11.06.1990 року із ним стався нещасний випадок на виробництві, про що 13.06.1990 р. підприємством був складений акт №4 про нещасний випадок на виробництві. У ньому зазначено, що йому було ампутовано 1 палець лівої руки за наслідком отриманої травми на виробництві 11.06.1990 року. Охтирською міжрайонною МСЕК йому ([PERSON]) згідно довідки від 06.08.1990 року про визначення ступеню втрати професійної працездатності встановлено 25 % втрати працездатності (без терміново). Згідно з поданою ним ([PERSON]) 1992 року заявою підприємство почало здійснювати йому зазначені доплати у зв'язку із частковою втратою працездатності з урахуванням середнього заробітку, який він мав на час нещасного випадку на виробництві. Нарахування виплат по нещасному випадку на виробництві відповідачем проводилося у відповідності до існуючих на той час «Правил відшкодування власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків» затверджених постановою КМУ від 23.06.1993 року № 472. Починаючи із 1 квітня 2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Згідно прикінцевих положень даного закону та згідно Інструкції за № 10 від 20.04.2001 року підприємство передало його справу, що підтверджує право на страхову виплату, до відділення ВД ФССНВ у м. Охтирка, Сумської області. З моменту передачі його особової справи про страхові виплати Фонд починаючи із 01.04.2001 року почав проводити йому відшкодування шкоди за втрату працездатності отриману внаслідок нещасного випадку на виробництві. Згідно довідки наданої підприємством Фонду і яка мається у матеріалах особової справи позивача [PERSON] станом на 16 липня 2001 року його страхова виплата складала 28 грн. 28 коп. У липні 2013 року він (позивач) звернувся до спеціалістів відділення Фонду з питанням можливості збільшення виплат, де отримав в усному порядку роз'яснення про те, що відповідні перерахунки ними проводяться станом на 01 березня кожного року. Окрім того, було роз'яснено, що першочерговий розрахунок страхових виплат на момент передачі відповідачем до відділення Фонду особової справи проводився виходячи з наданої ПАТ «Нафтопроммаш» довідки про розмір втраченого заробітку. З метою перерахунку страхових виплат та визнання неправомірних дій підприємства, де працював позивач при передачі особової справи по страхових виплатах до відділення Фонду у м. Охтирка він ([PERSON]) 02.08.2013 року звернувся до Охтирського міськрайонного суду Сумської області з відповідним позовом. 28.04.2014 року по справі було проведено судову економічну експертизу №43, якою було визначено неправильність обрахунку розміру щомісячної страхової виплати на момент передачі підприємством особової справи до відділення Фонду у м. Охтирка. Загальна сума заборгованості за період з 20.04.2001 року по 01.09.2013 року по недоплаченим щомісячним страховим виплатам склала 22 217,84 грн. Вважаючи винним ПАТ «Нафтопрммаш» у недоплаті зазначеної суми страхових виплат він ([PERSON]) намагався стягнути дану заборгованість у зазначеній вище справі саме з підприємства. Рішенням Охтирського міськрайонного суду від 05.06.2014 року у стягненні вказаної суми заборгованості було відмовлено. Рішенням апеляційного суду Сумської області від 14.08.2014 року рішення суду першої інстанції частково скасовано та стягнуто з ПАТ «Нафтопроммаш» з 01.04.2001 року по 01.07.2001 року 151,83 грн. заборгованості. В решті залишив без задоволення мотивуючи тим, що обов'язок по виплаті решти 22 098,06 грн. повинно бути покладено на відділення ВД ФССНВ у м. Охтирка. Також він (позивач) просить стягнути з Фонду, в зв'язку з порушенням термінів виплати частини грошових доходів, компенсацію втрати частини доходів в сумі 13 418, 36 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відділення виконавчої дирекції ФССНВ у м. Охтирка Сумської області Бутко О.В. в судовому засіданні проти позову заперечував та пояснив, що у відповідності до п. 4.9 Інструкції про порядок передачі виконавчій дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України 16.07.2001 року ПАТ «Нафтопроммаш» передало особову справу потерпілого на виробництві [PERSON] до відділення Фонду у м. Охтирка. Фонд продовжив виплату страхових виплат позивачу на підставі довідки про розмір втраченого заробітку, наданої підприємством. Законодавством не було передбачено обов'язку Фонду здійснювати перевірку правильності нарахування щомісячної страхової виплати, яка була зазначена в довідці підприємства про розмір втраченого заробітку. Таким чином, відповідальність у неправильному обрахунку щомісячної страхової виплати повністю лежить на підприємстві, яке передало Фонду особову справу [PERSON] Окрім того, позивач [PERSON] заявив свої вимоги понад трирічний строк на одержання виплат. Стосовно заявлених вимог про виплату компенсації за втрату частини доходу в зв'язку з порушенням строків їх виплати, то вина Фонду у неправильному обрахунку втраченого заробітку відсутня, а отже відсутні правові підстави для стягнення компенсації за втрату частини доходу у зв'язку з порушенням строків їх виплати. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Статтею 46 Конституції України передбачено право громадян на соціальний захист в разі втрати працездатності, яке гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків. Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV, який у своїй основній частині набрав чинності з 1 квітня 2001 року, визначив правову основу та механізм відшкодування матеріальної та моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей з Фонду соціального страхування від нещасних випадків. На підставі вказаного Закону страхові виплати відшкодовується особам, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків. Особам, які потерпілі на виробництві до 1 квітня 2001 року, Фонд сплачує виплати та надає соціальні послуги з того часу, коли відповідні підприємства передали йому в установленому порядку документи , що підтверджують право цих працівників на такі виплати й послуги , або коли таке право встановлено в судовому порядку. Судом встановлено, що під час роботи на посаді слюсаря механічно збірних робіт у цеху за №15 11.06.1990 року із [PERSON] стався нещасний випадок на виробництві, про що 13.06.1990 року підприємством був складений акт №4 про нещасний випадок на виробництві. У ньому зазначено, що [PERSON] було ампутовано 1 палець лівої руки за наслідком отриманої травми на виробництві 11.06.1990 року, що підтверджується актом № 4 про нещасний випадок на виробництві від 13.06.1990 року (а.с. 71-72). Охтирською міжрайонною МСЕК [PERSON] згідно довідки від 06.08.1990 р. про визначення ступеню втрати професійної працездатності встановлено 25 % втрати працездатності (безтерміново), що підтверджується довідкою МСЕК від 06.08.1990 року (а.с. 73). На час отримання позивачем виробничої травми (11.06.1990) та на час встановлення позивачу ступеню втрати працездатності МСЕК (06.08.1990) нарахування виплат по відшкодуванню шкоди, пов'язаної з травмою на виробництві, проводилось відповідно до «Правил відшкодування шкоди, заподіяної працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ними трудових обов'язків», затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 3 липня 1984 року №690 (далі Правила №690), відповідно до яких розмір відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, встановлювався відповідно до: ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, який потерпілий мав до ушкодження здоров'я. Згідно з поданою [PERSON] заявою підприємство почало здійснювати йому зазначені доплати у зв'язку із частковою втратою працездатності з урахуванням середнього заробітку, який він мав на час нещасного випадку на виробництві. Починаючи із 1 квітня 2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Згідно прикінцевих положень даного закону та згідно Інструкції за № 10 від 20.04.2001 р. підприємство ВАТ «Нафтопроммаш»(у подальшому - ПАТ «Нафтопроммаш») передало особову справу [PERSON], що підтверджує право на страхову виплату, до відділення ВД ФССНВ у м. Охтирка, Сумської області, що підтверджується актом № 20 прийняття-передачі особових справ потерпілих на виробництві від 29.07.2001 року (а.с. 86). Згідно довідки про розмір втраченого заробітку, витрат на медичну та соціальну допомогу та інших страхових виплат на дату передачі особової справи потерпілого на 16.07.2001 року, наданої підприємством ВАТ «Нафтопроммаш» Фонду і яка мається у матеріалах особової справи позивача [PERSON], станом на 16 липня 2001 року розмір відшкодування втраченого потерпілим заробітку складав 28 грн. 28 коп. (а.с. 69). Згідно постанови відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Охтирка Сумської області від 29.07.2001 року № 34 про продовження раніше призначеної страхової виплати - Фондом продовжено, починаючи із 01.04.2001 року, виплату раніше призначеної [PERSON] щомісячної грошової суми, що компенсує частину втраченого заробітку, в розмірі 28 грн.28 коп. (а.с. 70). Відповідно до ч.1 ст.34 Закону України від 23 вересня 1999р. № 1105- X1V « Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку , що потерпілий мав до ушкодження здоров;я. Перерахування Фондом соціального страхування сум щомісячних платежів провадиться у випадках, передбачених ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Ч.2 ст.29 Закону України від 23 вересня 1999року «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» встановлює, що перерахування сум щомісячних страхових виплат провадиться у разі зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки за даними центрального органу виконавчої влади з питань статистики. Таке перерахування провадиться з 01 березня наступного року. При цьому визначена раніше сума щомісячної страхової виплати зменшенню не підлягає. Висновком судової економічної експертизи № 43 від 28.04.2014 року, проведеної по цивільній справі № 583/2949/13-ц за позовом [PERSON] до ПАТ «Нафтопроммаш» у особі його ліквідатора арбітражного керуючого Пересадька Р.І., відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Охтирка Сумської області про стягнення недоплачених сум страхових виплат у зв'язку з відшкодуванням шкоди заподіяної здоров'ю на виробництві, та зобов'язання призначити проводити страхові виплати виходячи із розрахованого ним середнього заробітку з подальшим його перерахунком відповідно до норм чинного законодавства, встановлено наступне: 1. За результатами проведеного дослідження наданих документів, відповідно до вимог нормативних законодавчих актів, з урахуванням розміру середньомісячного заробітку позивача [PERSON] на момент нещасного випадку (11.06.1990 р.) та коефіцієнтів підвищення Урядом України мінімальної заробітної плати, виходячи із встановленого МСЕК ступеню втрати працездатності 25% безстроково, розмір щомісячної страхової виплати від нещасного випадку на виробництві станом на 20.04.2001 року (на момент передачі відповідачем документів до відділення ВД ФССЕВ у м. Охтирка) повинен був становити 78,89 грн. 2. В обсязі наданих документів, з врахуванням перерахування страхових виплат у відповідності до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», розмір належної позивачу щомісячної страхової виплати від нещасного випадку на виробництві станом на 01.09.2014 року повинен становити 635,49 грн. 3. За результатами проведеного дослідження, в обсязі наданих документів, з врахуванням перерахунків, проведеному по першому та другому питанням, сума не донарахованих щомісячних страхових виплат від нещасного випадку на виробництві потерпілому [PERSON] за період з 20.04.2001 року по 01.09.2014 року складає 22217,84 грн. Вказаний висновок судової економічної експертизи сторонами не оспорюється. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що неправильне обчислення підприємством ВАТ «Нафтопроммаш» розміру щомісячних страхових виплат позивачу, який станом на 20.04.2001 року мав становити 78,89 грн., потягло за собою недоплату та несвоєчасну виплату відділенням ВД ФССЕВ у м. Охтирка протягом 2001-2014 років [PERSON] щомісячних страхових виплат. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05.06.2014 року по цивільній справі № 583/2949/13-ц за позовом [PERSON] до ПАТ «Нафтопроммаш» у особі його ліквідатора арбітражного керуючого Пересадька Р.І., відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Охтирка Сумської області про стягнення недоплачених сум страхових виплат у зв'язку з відшкодуванням шкоди заподіяної здоров'ю на виробництві, та зобов'язання призначити проводити страхові виплати виходячи із розрахованого ним середнього заробітку з подальшим його перерахунком відповідно до норм чинного законодавства, що в даній частині набрало законної сили, зобов'язано відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Охтирка, Сумської обл. призначити [PERSON] починаючи із 1.09.2013 р. щомісячну страхову виплату у розмірі 635 грн. 49 коп. з подальшим перерахунком її розміру у випадках передбачених ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Згідно зі ст. 40 Закону України від 23 вересня 1999 року «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» страхові виплати проводяться потерпілому щомісячно в установлені Фондом соціального страхування від нещасних випадків дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду з дня втрати ним працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 22 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» виплати, призначені, але своєчасно не одержані потерпілим або особою, яка має право на їх одержання, а також вимоги про перерахунок (наприклад, за відсотком втрати працездатності) сум щомісячних платежів, раніше визначених судом або роботодавцем, підлягають задоволенню за час, що не перевищує трьох років. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача необхідно стянути перераховані суми за час, що не перевищує три роки, що узгоджується із роз'ясненнями, наведеними у п. 22, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди». Крім того, це узгоджується з правовою позицією, викладеною в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 29.02.2012 року у справі № 6-5287 вов 07, згідно якої вимоги потерпілого про перерахування й стягнення сум щомісячних платежів, раніше визначених судом або роботодавцем, підлягають задоволенню за час, що не перевищує трьох років. Оскільки позивач звернувся до суду за захистом свого права 15 вересня 2014 року, тому заборгованість підлягає стягненню за період з 15 вересня 2011 року по 01 вересня 2013 року (дату, починаючи з якої рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05.06.2014 року зобов'язано відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Охтирка, Сумської обл. призначити [PERSON] щомісячну страхову виплату у розмірі 635 грн. 49 коп. з подальшим перерахунком її розміру) і обов'язок по виплаті такої заборгованості покладається на Фонд. В основу розрахунку даної заборгованості суд покладає розрахунок, наведений у висновку судової економічної експертизи №43 від 28.04.2014 року, проведеної по цивільній справі № 583/2949/13-ц (а.с. 38-40), який складає: з 15.09.2011 р. по 30.09.2011 р. - 95,47грн. ( 190,94грн.: 30днів х 15 днів = 95,47грн.); з 01.10.2011 р. по 31.12.2011р. - 572,82 грн. ( 190,94 + 190,94 + 190,94 = 572,82 грн.); з 01.01.2012р. по 31.12.2012р.- 3516,52 грн. (190,94 + 190,94 + 285,90 + 285,90 + 285,90 + 285,90 + 285,90 + 285,90 + 354,81 +354,81 +354,81 + 354,81 = 3516,52 грн.); з 01.01.2013р. по 01.09.2013р.- 3155,70 грн. ( 354,81 + 354,81 + 407,68 + 407,68 +407,68 +407,68 + 407,68 + 407,68 = 3155,70 грн.) Всього за період з 15.09.2011 р. по 01.09.2013 р.: 95, 47 + 572,82 + 3516,52 + 3155,70 = 7340,51 грн. Таким чином, з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню у рахунок недоплачених щомісячних страхових виплат за період з 15 вересня 2011 року по 01 вересня 2013 року сума у розмірі 7340,51 грн. Щодо вимог позивача про стягнення з відділення ВД ФССНВ у м. Охтирка Сумської області компенсації за несвоєчасну сплату щомісячних страхових виплат, суд виходить з наступного. З 1 січня 2001 року набрав чинності Закон України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», на підставі якого постановою КМУ від 21.02.2001 р. № 159 затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати. Згідно з указаним Порядком у разі затримки виплати доходів компенсації підлягають щомісячні суми відшкодування шкоди, нараховані за період, починаючи з 1 січня 2001 року. При цьому п. 2 Порядку № 159 встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, нарахованої працівникові за період роботи з 1 січня 1998 року до 31 грудня 2000 року, проводиться відповідно до Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати від 20 грудня 1997 року № 1427, до ліквідації заборгованості із заробітної плати за зазначений період. Так як суд прийшов до висновку про стягнення з відділення ВД ФССНВ у м. Охтирка Сумської області на користь позивача недоплачених щомісячних страхових виплат за період з 15.09.2011 р. по 01.09.2013 р., то за даний період підлягає стягненню і компенсація втрати частини доходів (страхового відшкодування). На цей час питання проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати регулювалося ст. 34 Закону України «Про оплату праці», Законом України від 19 жовтня 2000 року №2050-ІІІ (в редакції від 16 січня 2003 року) «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком № 159 (зі змінами і доповненнями від 9 серпня 2001 року та 31 березня 2003 року). Дія зазначених нормативних актів поширювалася на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовувалася у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи) та стосувалася усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата). Відповідно до цих нормативних актів підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії); 2) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 3) затримка виплати доходів один і більше календарних місяців; 4) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги і 5) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата). Строки виплати заробітної плати, соціальних виплат регулюються, зокрема ст. 115 КЗпП України та ч. 1 ст. 40 Закону від 23 вересня 1999 року № 1105 - XIV "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". Системний аналіз ст. 34 Закону України «Про оплату праці», положень Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050 - III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», ст. 115 КЗпП України, ст. 40 Закону 23 вересня 1999 року № 1105 - XIV "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та Порядку № 159 дає підстави для висновку, що основною умовою для виплати громадянину компенсації є порушення власником встановлених строків виплати нарахованих доходів (зокрема, заробітної плати, пенсії, соціальної виплати, страхових виплат). При цьому, компенсація за порушення строків виплати нарахованого доходу проводиться незалежно від вини органу, що здійснює відповідні виплати та незалежно від порядку і підстав нарахування цього доходу чи його частини: самим підприємством добровільно чи на виконання судового рішення, оскільки ці нормативні акти не містять будь-якого виключення. Згідно із пп. 5, 7 Порядку № 159 сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць та проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати, а саме: власних коштів - підприємствами, установами та організаціями, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об'єднаннями громадян; коштів відповідного бюджету - підприємствами, установами та організаціями, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду, фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету. Аналогічні положення щодо обов'язку Фонду здійснювати компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати страхових сум містяться і у п.1.17 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду від 27 квітня 2007 року № 24 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 червня 2007 року за № 715/13982, відповідно до якого така компенсація проводиться відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ і Порядку № 159. З урахуванням зазначених правових норм, відсутні правові підстави для покладення на підприємство обов'язку зі сплати компенсації, передбаченої ст. 34 Закону України «Про оплату праці», Законом України від 19 жовтня 2000 року №2050-ІІІ та Порядком № 159. Зазначений висновок узгоджується і з нормами Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV, який визначає правову основу, економічні механізми та організаційну структуру загального обов'язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві. Так, згідно із ст. 21 цього Закону у разі настання страхового випадку Фонд зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, зокрема, щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого. Всі види соціальних послуг та виплат, передбачені зазначеною статтею, надаються застрахованому та особам, які перебувають на його утриманні, незалежно від того, перебуває на обліку підприємство, на якому стався страховий випадок, як платник страхових внесків чи ні. Тобто законодавцем обов'язок відшкодування шкоди, заподіяної працівникові, покладений в повному обсязі на Фонд. Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV«Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» усі види страхових виплат і соціальних послуг застрахованим та особам, які перебувають на їх утриманні, а також усі види профілактичних заходів, передбачених ст.ст. 21 та 22 цього Закону, провадяться Фондом. Таким чином, законодавство України не передбачає можливості стягнення компенсації за несвоєчасну виплату щомісячних грошових виплат з державного соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань з інших осіб, крім Фонду, незалежно від наявності вини таких осіб у вказаних несвоєчасних виплатах. Водночас можливість стягнення передбачених ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсаційних виплат ч. 7 ст. 40 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105 - XIV пов'язує з наявністю вини Фонду у несвоєчасній виплаті особі страхової суми. При вирішенні питання колізії правових норм, а саме: ст. 1 Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050 - ІІІ і ч. 7 ст. 40 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105 - XIV слід виходити з принципу дії закону у часі, відповідно до якого втрата юридичної сили акта (чи певної його норми) пов'язується, зокрема, з прийняттям нового акта, що встановлює інші правила, ніж були встановлені попереднім актом. Така правова позиція викладена у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 07.11.2012 року у справі № 6-131 цс12, згідно якої враховуючи, що Закон України від 19 жовтня 2000 року № 2050 - ІІІ, який є нормативно-правовим актом спеціальної дії, що регулює порядок та підстави компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення строків їх виплати, прийнятий пізніше, та встановлює інші правила виплати компенсації, ніж передбачені ч. 7 ст. 40 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105 - XIV, що пов'язують стягнення компенсаційних виплат з наявністю вини Фонду у несвоєчасній виплаті особі страхової суми, застосуванню підлягає нормативно-правовий акт, який прийнято пізніше. Тому доводи представника відповідача про те, що компенсація за несвоєчасну сплату щомісячних страхових виплат не підлягає стягненню з ВД ФССНВ у м. Охтирка Сумської області через відсутність вини Фонду у несвоєчасній сплаті даних страхових виплат, суд не бере до уваги. Враховуючи викладене, з відділення ВД ФССНВ у м. Охтирка Сумської області на користь позивача підлягає стягненню компенсація за несвоєчасну сплату щомісячних страхових виплат за період з 15.09.2011 р. по 01.09.2013 р. Згідно зі ст.ст.2, 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплат» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМУ від 21.02.2001 р. № 159, - сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після отримання податків й обовязкових платежів) і приросту індексу споживчих цін у відсотках для визначення компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення розміру компенсації обчислюється множенням місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. До розрахунку не включається індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід. Перевіривши розрахунок компенсації за несвоєчасну сплату щомісячних страхових виплат в частині стягнення компенсації за період з 15.09.2011 р. по 01.09.2013 р., проведений позивачем (а.с.9), суд приходить до висновку, що він відповідає закону, а саме: Розмір компенсації за несвоєчасну сплату щомісячних страхових виплат становить: за період з 15.09.2011 р. по 31.12.2011 р. - 72,92 грн. (10,61 + 21,23 + 21,02 + 20,6 = 72,92 грн.); за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р. - 378,31грн.. (20,16 + 19,74 + 28,62 + 28,62 + 29,56+ 30,53+ 31,16+ 32,11+ 39,45+ 39,45+ 39,85+ 39,06 = 378,31 грн.); за період з 01.01.2013 р. по 01.09.2013 р. - 345,87 грн. (38,28+38,67+ 44,44 + 44,44 + 43,99 + 43,99+ 44,44 + 47,62 = 345,87 грн.). Всього за період з 15.09.2011 р. по 01.09.2013 р. - 797,10 грн. (72,92 + 378,31 + 345,87 = 797,10 грн.) Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути компенсацію за несвоєчасну сплату щомісячних страхових виплат в розмірі 797,10 грн. В іншій частині позовні вимоги [PERSON] до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Охтирка Сумської області залишити без задоволення. Відповідно до п.18 ст.5 Закону України «Про судовий збір» органи Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України звільнені від сплати судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 21, 25 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року, ст. 34 Закону України від 24.03.1995 р. «Про оплату праці», Закону України від 19 жовтня 2000 року «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», постанови КМУ від 21.02.2001 р. № 159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати»,

Outcome: partial