Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням житловим будинком № 15 по вулиці Коцюбинського в місті Коростені Житомирської області, шляхом вселення та передачі ключів від вхідних дверей. В обгрунтування позову зазначив, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 16 серпня 1999 року він є співвласником житлового будинку № 15 по вулиці Коцюбинського в місті Коростені Житомирської області. Іншими співвласниками є [PERSON] (відповідач) та [PERSON] (мати позивача), яка померла 2 серпня 2016 року. Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є [PERSON], який прийняв спадщину у встановленому законом порядку (нотаріальне оформлення прийняття спадщини триває). Відповідач [PERSON] чинить перешкоди у користуванні житловим будинком № 15 по вулиці Коцюбинського в місті Коростені Житомирської області, що має вияв у недопущенні позивача на подвір'я будинку та в ненаданні ключів від вхідних дверей будинку, що і стало приводом для звернення до суду. Представник позивача [PERSON] підтримав позов свого довірителя [PERSON] та просив розглянути справу у його відсутність. Представник відповідача [PERSON] не заперечив щодо позову [PERSON] При цьому зазначив, що перешкод у користуванні спірним житловим приміщенням позивачеві ніхто не чинить. Проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового будинку № 15 по вулиці Коцюбинського в місті Коростені Житомирської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № 722 від 16 серпня 1999 року (а.с.6). З матеріалів справи, вбачається, що відповідач [PERSON] чинить перешкоди позивачеві [PERSON] у користуванні правом власності на житловий будинок № 15 по вулиці Коцюбинського в місті Коростені Житомирської області. А саме, даними висновку дільничного офіцера поліції Коростенського ВП ГУ НП в Житомирській області [PERSON] від 10 серпня 2017 року підтверджується той факт, що [PERSON] не може потрапити в житловий будинок № 15 по вулиці Коцюбинського в місті Коростені Житомирської області, оскільки [PERSON] поміняв замки вхідних дверей спірного будинку. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. 316 Цивільного кодексу України). Згідно із ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право користування полягає в тому, що власник має юридично закріплену можливість використовувати корисні якості речі (майна) для себе, здобувати з цього користь, вигоду. Право розпорядження означає юридично забезпечену можливість встановлювати, змінювати, припиняти юридичну долю речі (майна). Право розпорядження закріплює абсолютну владу власника над річчю (майном), яка може виражатися навіть у відчуженні або знищенні речі (майна). Відповідно до ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 321 Цивільного кодексу України). Статтею 379 Цивільного кодексу України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст.380 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст.383 Цивільного кодексу України квартира використовується власником для власного проживання та проживання членів його сім'ї. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 Цивільного кодексу України). Як роз'яснено у п.33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року за №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 Цивільного кодексу України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 Цивільного процесуального кодексу України), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Виходячи з викладеного, суд вважає, що право власності [PERSON] підлягає захисту, а позов задоволенню в повному обсязі. При поданні позовної заяви позивачем [PERSON] сплачено судовий збір у розмірі 640 грн, відповідно до Закону України "Про судовий збір", що підтверджується даними квитанції №0.0.761513456.1 від 1 травня 2017 року (а.с.1). Твердження представника відповідача про звільнення [PERSON] від сплати судового збору є хибним, оскільки в даному випадку позивач поніс судові витрати, до яких застосовується положення ст.88 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно зі ст.ст.79, 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача [PERSON] у розмірі 640 грн.

Outcome: approved