Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

26.01.2014 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у виконкомі П'ятківської сільської ради Бершадського району Вінницької області за актовим записом №01. Подружжя має сина [PERSON] [INFO]. Сімейне життя у подружжя [PERSON] не склалось, що призвело до виникнення конфліктів та непорозумінь. Дитина, після припинення подружжям [PERSON] спільного проживання, залишилась проживати з матір'ю. Батько дитини маючи змогу забезпечувати дитину, матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає. З урахуванням викладеного, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) на утримання сина [PERSON], [INFO], але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак надала до суду заяву, в якій просила справу слухати без її участі, позовні вимоги просила задовольнити та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати на правову допомогу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надав на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі. Крім того, просив суд при визначенні розміру аліментів прийняти до уваги те, що він є інвалідом ІІ групи, за станом здоров'я не може виконувати важку фізичну працю не має постійного заробітку, є малозабезпеченим та через хворобу потребує постійного піклування та матеріальної допомоги. У запереченнях проти позову вказав на те, що не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч. 2 ст. 158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що батьками малолітнього [PERSON], що вбачається з копій свідоцтва про народження (а.с.4), є [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідками П'ятківської сільської ради №530 від 03.06.2016 року (а.с.2), №916 від 23.09.2016 року (а.с.67), №958 від 02.10.2016 року (а.с.68), дитина проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Ст. 182 цього ж кодексу говорить про те, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аліменти з працюючих працездатних осіб відраховуються виходячи з суми отриманого заробітку, з непрацюючих працездатних громадян, які знаходяться на обліку в центрі зайнятості виходячи з суми отриманої допомоги по безробіттю, з пенсіонерів із суми пенсії, із працюючих пенсіонерів із загальної суми пенсії і заробітної плати, з інвалідів із суми пенсії по інвалідності, з працюючих інвалідів із суми пенсії по інвалідності і заробітної плати, з приватних підприємців із суми фактичного доходу, з осіб, які навчаються і отримують стипендію із суми отриманої стипендії. З урахуванням викладеного, суд критично ставиться до посилання відповідача на те, що він має нерегулярний вид заробітку, оскільки він, будучи інвалідом ІІ групи отримує пенсію, з якої може сплачувати аліменти на утримання дитини. Ураховуючи описане, суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 88 ЦПК, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Ст. 79 ЦПК України визначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Згідно п. 9 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів. Отже, судовий збір у даному позові слід компенсувати за рахунок держави, так як відповідач є інвалідом ІІ групи. При цьому, позивач просила стягнути на її користь витрати на правову допомогу, які згідно поданих квитанцій складають 1450 грн. Чинним законодавством України не передбачено пільг інвалідам ІІ групи по відшкодуванні судових витрат в цілому, а лише щодо судового збору, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу, що складають 1450 грн., так як дана сума є співмірною із часом, затраченим адвокатом на складання позову, інших документів та участь в судових засіданнях та відповідає вимогам Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах " .

Outcome: approved