Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. В обґрунтування уточнених позовних вимог позивачі зазначили, що [INFO] померла [PERSON] , яка проживала в с.Комарівка, Краснокутського району, Харківської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на її майно, що складається з права на земельну частку (пай) розміром 6,72 в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться на території Рябоконівської сільської ради, АТ «АФ «Промінь» яке належало їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 002649, що підтверджується відповіддю відділу Держеокадастру у Краснокутському районі Харківської області від 24.11.2016 року №Г-201/0-195/6-16. За життя [PERSON] 30 грудня 1989 року був складений заповіт, який посвідчений Рябоконівською радою народних депутатів Краснокутського району Харківської області за №26, згідно якого все своє майно заповіла [PERSON] , яка фактично прийняла спадщину, проживаючи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, про що свідчить довідка виконавчого комітету Рябоконівської сільської ради Краснокутського району Харківської області. Інших спадкоємців, які б мали обов`язкову частку в спадщині немає. [INFO] померла мати позивачів [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із права на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 002649, яке вона фактично успадкувала за заповітом після смерті [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт, згідно з яким все своє майно заповідала синові [PERSON] . Батько позивачів, чоловік [PERSON] , [PERSON] також помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Відповідно до ст.1241 ЦК України спадкоємцем на обов`язкову частку майна [PERSON] є [PERSON] Позивач [PERSON] з метою прийняття спадщини в нотаріальному порядку звертався до Краснокутської державної нотаріальної контори, однак отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. На даний час позивачі виявили намір успадкувати майно, яке залишилось після смерті матері [PERSON] , оскільки являються спадкоємцями за заповітом та за законом, в зв`язку з чим за захистом та визнанням своїх законних прав та інтересів [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом та просять: визнати за ними право на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) Серії ХР № 002649, яку фактично успадкувала їх мати [PERSON] після смерті [PERSON] . В судове засідання позивачі не з`явилися, однак надали суду заяви про підтримання позовних вимог та про розгляд справи у їх відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника та при прийнятті рішення покладалися на розсуд суду. Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] належить право на земельну частку (пай) розміром 6,72 умовних кадастрових гектар згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №002649, яка знаходиться на території Рябоконівської сільської ради Краснокутського району Харківської області, що підтверджується відповіддю відділу Держеокадастру у Краснокутському районі Харківської області від 24.11.2016 року №Г-201/0-195/6-16. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , повторно виданого 01 листопада 2016 року Краснокутським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай) по АТ «Агрофірма «Промінь», згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №002649. Відповідно до ст.524 ЦК України (в ред.1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст.534 ЦК України ( в ред.1964 року) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам, як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом. При житті [PERSON] 30 грудня 1989 року був складений заповіт, який посвідчений Рябоконівською Радою народних депутатів Краснокутського району Харківської області за №26, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, взагалі все те, що на день смерті буде її належати по закону заповіла [PERSON] , тобто матері позивачів по справі. Після смерті [PERSON] спадщину за заповітом фактично прийняла [PERSON] , оскільки остання на момент смерті [PERSON] , померлої [INFO] , проживала з нею в селі Комарівка, Краснокутського району, Харківської області та після смерті [PERSON] вступила в управління та володіння її майном, про що свідчить довідка виконавчого комітету Рябоконівської сільської ради Краснокутського району Харківської області від 05.11.2019 року. Інших спадкоємців, які б мали обов`язкову частку в спадщині [PERSON] , немає, про що свідчить відповідь Харківського обласного державного нотаріального архіву №4131/01-21 від 26.12.2019 року та інформаційні довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину); заповіти/спадкові справи від 08.01.2020 року. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 02 грудня 2016 року виконавчим комітетом Рябоконівської сільської ради Краснокутського району Харківської області, копія якого мається в матеріалах справи. Після її смерті відкрилася спадщина до спадкового майна, якої увійшло й право на земельну частку ( пай ) згідно з сертифікату на право на земельну частку (пай) Серії ХР №002649, яке вона фактично успадкувала за заповітом після смерті [PERSON] . Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 N 7 « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК (2768-14). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК ( 435-15), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку (пай). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до вимог ст.ст.1217ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За життя [PERSON] склала заповіт посвідчений 15.07.2008 року секретарем виконавчого комітету Колонтаївської сільської ради Краснокутського району Харківської області, зареєстровано у реєстрі за № 364, згідно з якого все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, заповідала синові [PERSON] , 1948 року народження. Крім того, спадкоємцем на обов`язкову частку майна є донька спадкодавці [PERSON] , а тому остання має право на ј частку спадкового майна. Факт, що позивач [PERSON] являється донькою померлої [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про укладення шлюбу [PERSON] , копії яких маються в матеріалах справи. Як вбачається з копії спадкової справи №140/2017 до майна померлої [PERSON] , то позивачі по справі зверталися до Краснокутської державної нотаріальної контори з метою прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] та [PERSON] отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13 червня 2018 року на ѕ частин належних [PERSON] земельних ділянок, а [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України 13 червня 2018 року отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на ј частину вказаних земельних ділянок. Однак успадкувати право на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №002649 позивачі позбавлені можливості, про що свідчить постанова № 810/02-31 від 02.08.2018 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, а [PERSON] є спадкоємицею за законом відповідно до ст. 1241 ЦК України, після померлої [PERSON] , до складу спадкового майна входить право на земельну частку (пай). У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. Відповідно до п. 6 Постанови №5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Згідно із ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці після смерті спадкодавці - [PERSON] мають законне право на земельну частку (пай). На підставі вищевказаного та

Outcome: approved