Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

[PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього [PERSON] , звернулась до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (далі - ТОВ «Кей-Колект»), приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Дениса Михайловича, треті особи: [PERSON] , орган опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. В позовній заяві позивач зазначає, що з метою забезпечення виконання договору про надання споживчого кредиту №11307031000 від 29.02.2008р., на підставі якого [PERSON] отримала кредит у сумі 84 000,00 доларів США, між [PERSON] , [PERSON] з однієї сторони та АКІБ «УкрСиббанк» з іншої сторони укладений договір іпотеки №78496, посвідчений 29.02.2008р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Чернокур О.М., зареєстрований в реєстрі за №1004. Відповідно до умов даного договору, [PERSON] та [PERSON] передали в іпотеку банку квартиру за адресою: [ADDRESS] . Прізвище Позивача у зв`язку із укладенням шлюбу було змінено з [PERSON] на [PERSON] . 22.04.2016р. приватним нотаріусом КМНО Щелковим Д.М. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 29384315, відповідно до якого ТОВ «Кей-Колект» на підставі договору іпотеки набув право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що спірна квартира є її єдиним житлом, а тому підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Відповідно до умов договору іпотеки ТОВ «Кей-Колект» має право набувати право власності на квартиру виключно на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя, якого не укладалося. Таким чином, на думку Позивача, ТОВ «Кей-Колект» незаконно на підставі оскаржуваного рішення набуло право власності на квартиру, а тому останнє має бути скасовано судом. Не погоджуючись із вказаним позовом, ТОВ «Кей-Колект» подав відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що Позивачем обрано не належний спосіб захисту свого порушеного права, оскільки даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Наявність застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в розділі 5 договору іпотеки, само по собі виключає можливість укладення будь-якого договору про задоволення вимог іпотекодержателя, а тому останнє і є таким договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» забороняє звертати стягнення на майно, що є предметом іпотеки, у примусовому порядку. Однак, позивач підписавши договір іпотеки, у якому міститься відповідне застереження, фактично надала свою згоду на відчуження предмету іпотеки в разі невиконання зобов`язання за кредитним договором. У відповідь на відзив позивач зазначає, що застереженням в іпотечному договорі визначений єдиний можливий спосіб набуття права власності ТОВ «Кей-Колект» на предмет іпотеки, а саме, укладення між сторонами окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя, а тому посилання ТОВ «Кей-Колект», що останній набув право власності відповідно до умов договору іпотеки на підставі застереження, є незаконним, оскільки наявне в іпотечному договорі застереження не передбачає передачу права власності на квартиру без укладення окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Відзив на позовну заяву приватний нотаріус КМНО Щелков Д.М. не подавав. Треті особи своїм правом на подання пояснень щодо позову також не скористались. У межах підготовчого провадження позивач двічі змінював предмет позову. У останній заяві про зміну предмету позову, що приєднана до матеріалів справи ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 10.12.2020р., Позивач просить: скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 29384315, прийняте 22.04.2016р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Денисом Михайловичем, яким зареєстровано право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на квартиру за адресою: [ADDRESS] ; припинити право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на квартиру за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 29384315, прийняте 22.04.2016р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Денисом Михайловичем; визнати протиправним і скасувати запис про право власності №14289801 від 19.04.2016р. на нерухоме майно - квартиру за адресою: [ADDRESS] ., за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект». Представник позивача 27.04.2021р. через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що позов підтримує у повному обсязі і просить його задовольнити. Відповідачі та треті особи у судове засідання не з`явились, про розгляд справи судом повідомлялись належним чином. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та надавши їм відповідну оцінку суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. 29.02.2008р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11307031000, надалі - кредитний договір, відповідно до якого останній було надано кредитні кошти на споживчі цілі у розмірі 84 000,00 дол.США. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 29.02.2008р. між [PERSON] , [PERSON] та Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» укладено договір іпотеки №78496, надалі - договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Чернокур О.М., зареєстрований в реєстрі за №1004. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, у зв`язку із укладенням шлюбу [PERSON] змінено прізвище на [PERSON] . Відповідно до п.1.1. договору іпотеки, іпотекодавці передають в іпотеку іпотекодержателю наступне нерухоме майно (далі - предмет іпотеки) двокімнатна квартира, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та належить іпотекодавцям на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації державного житлофонду Ватутінської районної Ради м.Києва 18.11.1999 року згідно розпорядження (наказом) №4499 від 18 листопада 1990 року та зареєстрований в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна у реєстрову книгу за номером №1142 від 21 грудня 1999 року і немає жодних договірних змін строків позовної давності, щодо правочинів на підставі яких іпотекодавці отримали право власності на предмет іпотеки. Предмет іпотеки складається з двох жилих кімнат. Загальна площа предмета іпотеки становить 51,00 кв.м., житлова площа становить - 30,60 кв.м. 22.04.2016р. приватним нотаріусом КМНО Щелковим Д.М. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 29384315, на підставі якого ТОВ «Кей-Колект» набуло за договором іпотеки право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , про що внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності за №14289801. Відповідно до статті 36 Закону України «Про іпотеку» в редакції, чинній на момент укладення іпотечного договору, сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 37 Закону України «Про іпотеку» в редакції, чинній на момент укладення іпотечного договору, Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Пунктом 5.2. договору іпотеки сторони дійшли згоди, що позасудове врегулювання здійснюється одним з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки:передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку»;отримання іпотекодержателем права продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя, у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». Отже, набуття Іпотекодавцем права власності на підставі договору іпотеки, можливе виключно на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя, укладеного між сторонами. Проте, такий договір між сторонами не укладався, а тому суд погоджується з доводами Позивача, що ТОВ «Кей-Колект» незаконно набуло право власності на квартиру, що є предметом іпотеки. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2018р. по справі №759/6976/16-ц, в якій зазначено, що сторони договору іпотеки досягли згоди про можливість позасудового врегулювання питання про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до пункту 5.2.1 договору іпотеки передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання здійснюється на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». Отже, позасудова передача предмету іпотеки у власність іпотекодержателю здійснюється лише в добровільному порядку та за згодою сторін на підставі складання окремого договору. Разом з тим суд апеляційної інстанції встановив, що під час відчуження спірної квартири договору про її добровільну передачу у власність ТОВ «Кей-Колект» укладено не було, а [PERSON], як іпотекодавець, не надавав своєї згоди на передачу предмета іпотеки у власність іпотекодержателю. З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що прийняття нотаріусом рішення про передачу спірної квартири у власність ТОВ «Кей-Колект» та державну реєстрацію права власності як такого, що виникає на підставі договору іпотеки, є протиправним. Також, 07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», підпунктом 1 пункту 1 якого передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; -загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. Як вже наголошувалось вище, у п.1.1. договору іпотеки зазначено, що загальна площа предмета іпотеки становить 51,00 кв.м., житлова площа становить - 30,60 кв.м. Відповідно до довідок про реєстрацію місць проживання, у спірній квартирі зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . З інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що іншого майна у Позивача та [PERSON] не має. Таким чином, оскільки вказана квартира підпадає під дію норм Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», то ТОВ «Кей-Колект» незаконно набуло право власності на неї. Суд відхиляє доводи ТОВ «Кей-Колект», що укладаючи іпотечне застереження, що міститься в договорі іпотеки, сторона виявила свою волю та надала згоду на відчуження предмету іпотеки в разі невиконання зобов`язань, оскільки вказане суперечить висновку Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові від 19.05.2020р. по справі №644/3116/18. Так, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відповідно до частини третьої статті 33 Закону № 898-IV звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина друга статті 36 Закону № 898-IV). Отже, Закон № 898-IV прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним зі шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки. Підписавши іпотечне застереження, сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель. Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог. При цьому до прийняття Закону № 1304-VII право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому порядку) залежало не від наявності згоди іпотекодавця, а від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору. Суд не вбачає підстав для відступу від вказаного висновку. Частиною 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію на нерухоме майно та їх обтяження» передбачено, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Таким чином, оскільки суд прийшов до висновку про задоволення вимог Позивача щодо скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, то вимога про припинення права власності ТОВ «Кей-Колект» на квартиру також підлягає здоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved