Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просить визначити, що йому та його матері [PERSON] належить по 1/2 частки у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], визнати за ним право власності на 1/2 частини квартири [ADDRESS] та визнати за ним право власності на 1/2 частини даної квартири в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року. Обґрунтовуючи своїх вимоги позивач зазначає, що 15.02.1994 року на підставі Розпорядження органу приватизації Ковельської дистанції цивільних споруд Рівненського відділу Львівської залізниці № 37 від 11.02.1994 року, на ім'я його матері [PERSON] видано свідоцтво на право власності на житло - квартиру [ADDRESS], хоча на час приватизації він разом з матір'ю проживав у цій квартирі та фактично теж приймав участь у її приватизації, а тому йому, як і матері належить по 1/2 частини квартири [ADDRESS] . [INFO] року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на частку у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS]. Будучи спадкоємцями за законом він прийняв спадщину після смерті матері, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Однак, не має можливості оформити спадкові права на квартиру у зв'язку з тим, що у свідоцтві про право власності на житло вказано, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на праві спільної сумісної власності. У зв'язку з цим позивач просить визначити частки співласників у праві спільної сумісної власності на квартиру, визнати за ними право власності на частину квартири та право власності на спадкове майно в судовому порядку. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримав повністю. Представник Ковельської міської ради в судове засідання не з'явився, однак, до суду надійшло клопотання відповідача про розгляд справи у відсутності його представника. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку про підставність і обгрунтованість заявленого позову, який підлягає до повного задоволення. Як вбачається з свідоцтва про право власності на житло № 755 від 15.02.1994 року квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON]. З заявою про передачу у приватну власність квартири [ADDRESS] зверталася 06.07.1993 року [PERSON], при цьому [PERSON] дав свою згоду на приватизацію, про що свідчить його підпис у заяві про передачу квартири у приватну власність. На момент приватизації квартири в ній з 1969 року були зареєстровані та проживали як позивач, так і його мати [PERSON]. Дані обставини доводяться заявою [PERSON] про передачу квартири у приватну власність від 06.07.1993 року та довідкою про склад сім'ї наймача ізольованої квартири (одноквартирного будинку), що видані архівом відокремленого підрозділу "Рівненська дирекція залізничних перевезень". Згідно ч. 2 ст. 8 ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду" передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Таким чином, суд приходить до висновку, що у позивача-[PERSON], як повнолітнього члена сім'ї, який дав згоду на приватизацію квартири, та його матері [PERSON] виникло на право власності на квартиру [ADDRESS], на праві спільної сумісної власності. Тобто, частки позивача та його матері у праві власності на спірну квартиру визначено не було. Згідно ч. 2 ст. 112 ЦК України (1963 року) розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). Відповідно до ч. 2 ст 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду, а тому у позивача та його матері після приватизації виникло право на 1/2 частку, у кожного, квартири [ADDRESS]. Після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, відкрилась спадщина за законом саме на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Згідно матеріалів спадкової справи [PERSON] заповіт не складався. Згідно ст. 1261 ЦК України позивач як син померлої, є спадкомцями за законом першої черги, та в силу ст. 1268 ЦК України, вважається таким, що прийняв спадщину, адже постійно проживав разом із спадкодавцем на час смерті, що підтверджується записами у будинковій книзі та довідкою РЖКП № 1 від 18.03.2014 року. Інших спадкоємців за законом після смерті [PERSON] не має, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним визнати за позивачем право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку приватизації, та право власності на 1/2 частину спірного майна в порядку спадкування за законом. Судові витрати по справі слід залишити за позивачем.

Outcome: approved