Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-31 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі- Відповідач) про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини. Позовні вимоги мотивує тим, що 09 вересня 2019 року між нею та Відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу вони мають спільну дитину, [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею. Вона ніде не працює, так як здійснює догляд за дитиною. 21.05.2020 вона змінила прізвище з « [PERSON] » на дошлюбне « [PERSON] ». До народження дитини Відповідач залишив її у стані вагітності. Під час пологів та в подальшому будь-якої підтримки не надавав, життям новонародженого не цікавиться, у вихованні та утриманні дитини участі не приймає. Крім того, вона також потребує матеріального утримання від чоловіка, батька дитини, оскільки на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Просить стягнути з Відповідача на її користь аліменти на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та проводити стягнення до досягнення сином повноліття; на її утримання аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, щомісячно, на час догляду за малолітньою дитиною, починаючи з 10.04.2019 до досягнення сином трирічного віку, допустивши негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, а також судові витрати покласти на Відповідача. Ухвалою суду від 17 липня 2020 року відкрито спрощене провадження у справі та призначено справу до розгляду без участі сторін. 03 серпня 2020 року від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги Позивача про стягнення аліментів визнає частково. Не заперечує стосовно вимоги щодо стягнення аліментів на дитину, оскільки від народження дитини надає матеріальну допомогу щомісяця. Вважає, що аліменти на дитину повинні бути стягнення з дня подання Позивачем заяви до суду. Позовні вимоги Позивача на утримання дружини визнає частково. Він пішов служити на військову службу по контракту після одруження з Позивачем, погодивши це рішення з нею. Зі свого заробітку він постійно, кожного місяця, пересилав Позивачу гроші. Також він приїздив на пологи, сплатив всі витрати, пов`язані з пологами, придбав все необхідне для новонародженої дитини. Твердження Позивача про ненадання їй матеріальної допомоги, залишення вагітною, ненадання допомоги під час пологів, неприймання участі у житті дитини взагалі безпідставні. Вимога Позивачки про стягнення з нього аліментів на утримання дружини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), нічим не обґрунтована. Йому не зрозуміло, чому позивач вимагає стягнути з нього аліменти на її утримання з 10.04.2019, якщо вони одружені з 09.09.2019. Вважає аліменти на дружину на користь позивача повинні бути стягнені з часу набрання рішенням суду законної сили. На утримання Позивача він згоден сплачувати аліменти як на непрацездатну дружину, але в меншому розмірі, ніж вона вимагає, а саме у розмірі 1/8 частини його доходу. Відповідач також зазначив, що перебуває на військовій службі за контрактом, проживає разом з батьками передпенсійного віку в селі, батьки не працюють за станом здоров`я, оскільки мають тяжкі захворювання, у зв`язку з чим їм потрібно постійно приймати ліки, на що витрачається значна сума коштів, допомагає батькам матеріально. Просить врахувати наведені ним обставини та згоду сплачувати аліменти на утримання дружини в розмірі 1/8 частини його заробітку до досягнення дитиною трирічного віку. 13 серпня 2020 року від Позивача у встановлений судом строк надійшла відповідь на відзив, в якій Позивач зазначила, що кошти, перераховані Відповідачем, призначалися батькам Відповідача та після зняття готівки передавалися нею в повному обсязі останнім. Будь-якого належного, достовірного та допустимого доказу щодо призначення переказів як матеріальної допомоги їй на утримання дитини Відповідач не надає. Вважає, що Відповідач працевлаштований і має можливість утримувати дитину та дружину до досягнення дитиною трьох років. У зв`язку з народженням [INFO] , вона не працює, так як здійснює догляд за дитиною. Зазначає, що вимога щодо стягнення аліментів з 10.04.2019 є технічною помилкою. Просить суд стягнути з Відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття, а також аліменти на її користь в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно на утримання дружини на час догляду за малолітньою дитиною, починаючи з 09.07.2020 до досягнення сином трирічного віку, допустивши негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, а також покласти на Відповідача судові витрати. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно положень статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, тобто ухваленим судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, і обґрунтованим, тобто ухваленим на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що сторони 09 вересня 2019 року у Виконавчому комітеті Березівської сільської ради Глухівського району Сумської області зареєстрували шлюб, актовий запис № 13 (а.с.8). В шлюбі у них народився син, [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Дитина проживає з матір`ю. Зміна прізвища Позивача з « [PERSON] » на « [PERSON] » підтверджується свідоцтвом про зміну імені (а.с.11). Відповідач добровільно кошти на утримання дитини не дає. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В статті 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно частини другої статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За змістом положень статей 1, 2 Закону України "Про прожитковий мінімум", статей 1, 6 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", прожитковий мінімум є базовим соціальним стандартом, який визначає рівень інших соціальних стандартів і соціальних гарантій, зокрема, у сфері доходів населення. Відповідно до статті 75 СК України чоловік (дружина) повинні матеріально підтримувати один одного, за умови, якщо одне з подружжя потребує даної допомоги. Відповідно до статті 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. У зв`язку з доглядом за малолітньою дитиною, [PERSON] , [INFO] , Позивач не має змоги працювати і утримувати себе самостійно. Відповідач є здоровою особою працездатного віку, інших осіб на утриманні не має, тому може надавати дружині матеріальну допомогу. Судом при визначенні розміру аліментів враховано обставини, зазначені у статті 182 СК України. Вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно на утримання дружини, на думку суду, є необґрунтованою та надмірною і не підтверджена доказами достатності заробітку (доходу) Відповідача. Суд вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та на утримання дружини аліменти в розмірі 1/8 частини всіх видів доходів щомісячно, оскільки Відповідач спроможний сплачувати аліменти у такому розмірі. Визначаючи розмір аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та той факт, що обоє з батьків мають утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Що стосується часу, з якого слід стягувати аліменти, суд зазначає, що нормами СК України не передбачено, що аліменти на утримання дружини (а не дитини) стягуються від дня пред`явлення позову, а тому стягнення аліментів у визначеному судом розмірі має починатися з дня набрання чинності цим судовим рішенням. Враховуючи зазначене вище, суд вважає, що стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини необхідно проводити з дня пред`явлення позовної заяви до суду, тобто з 09 липня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, а на утримання дружини - з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною трьох років, тобто до [INFO] . У відповідності до статті 141 ЦПК України з Відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі наведеного, та

Outcome: partial