Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

21.03.2016 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, вказуючи на те, що 19 вересня 2008 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі у виконавчому комітеті Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, про що було зроблено актовий запис за № 8. Від даного шлюбу мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї, на думку позивача, стало те, що вони уклали шлюб, не пізнавши один одного, між ними часто виникали сварки з різних побутових причин, зникло почуття любові, порозуміння та поваги. Оскільки сім'я фактично розпалась, позивач вважає, що примирення між ними неможливе, у зв'язку з чим просить розірвати шлюб у судовому порядку. Представник позивача в судове засідання надав заяву з проханням справу розглянути у їх відсутність, позовні вимоги підтримав (а.с.17). Відповідачка в судове засідання не з'явилась, але надала заяву з проханням справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі (а.с.16). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7), 19.09.2008 року був укладений шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у виконавчому комітеті Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, про що було зроблено актовий запис за № 8. Копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 01.09.2011 року (а.с.8) та серії [NUMBER] від [INFO] (а.с.9) підтверджується, що сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканність. Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами носить формальний характер, вони фактично припинили подружні стосунки, відносини не підтримують, спільно однією сім'єю не проживають, примирення не бажають. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, що призвело до втрати почуття любові та перспектив налагодження стосунків немає. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, у зв'язку з чим, на думку суду, сім'я розпалась остаточно, тому шлюб між ними варто розірвати. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. В силу ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як видно із свідоцтва про шлюб, у зв'язку з реєстрацією шлюбу відповідачка змінила прізвище з "[PERSON]" на "[PERSON]". В поданій до суду заяві остання просила залишити їй вказане прізвище, тому підстав для відновлення дошлюбного прізвища немає. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що згідно абз.2 ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved