Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

26 лютого 2018 року позивач [PERSON] звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне. 07 квітня 2010 року між нею, ПАТ "Ерсте Банк" та [PERSON] був укладений договір поруки № 014/0999/44/01708/1, за умовами якого позивач поручилася перед банком солідарно в повному обсязі відповідати за своєчасне виконання позичальником [PERSON] усіх його зобов`язань за кредитним договором №014/0999/01708 від 26 березня 2007 року та додатковими угодами до нього. 05 травня 2010 року банк повідомив позичальника, що відповідно до умов кредитного договору банк використав своє право на повернення кредиту достроково та встановив нову дату виконання основного зобов`язання. Оскільки протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання відповідач не пред`явив вимоги до поручителя, а звернувся з позовом до суду про солідарне стягнення заборгованості з [PERSON] та [PERSON] лише 22.04.2011 року, тому, на думку позивача, договір поруки є припиненим. На підставі викладеного, позивач просив суд визнати договір поруки №014/0999/44/01708/1 від 07 квітня 2010 року, укладений між ПАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] , припиненим з 29.11.2010 року. Вказана справа перебувала в провадженні судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Шевцової Т.В. Згідно автоматичному розподілу справ між суддями від 09.08.2018 року зазначену цивільну справу передано до розгляду судді Женеску Е.В. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Женеску Е.В. від 10 серпня 2018 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» про визнання договору поруки припиненим прийнято до свого провадження та визначено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначити підготовче судове засідання з викликом сторін на 29 листопада 2018 року. Встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 29 листопада 2018 року визначено проводити судовий розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачі про розгляд судом справи повідомлялись належним чином, відзиву на позовну заяву не надали. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2019 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено наступне. 26 березня 2007 року між ВАТ «Акціонерний комерційний банк «Престиж» та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/0999/44/01708, за умовами якого банк надав позичальнику на положеннях та умовах цього Договору в сумі 140 000,00 доларів США терміном по 26 березня 2017 року, з процентною ставкою за користування кредитом 12,5% річних. В подальшому, між ПАТ «Ерсте Банк» (кредитор), [PERSON] (позичальник) та [PERSON] (поручитель) було укладено договір поруки №014/0999/44/01708/1 від 07 квітня 2010 року, за умовами якого поручитель [PERSON] поручилася перед банком солідарно в повному обсязі відповідати за виконання позичальником усіх його зобов`язань за кредитним договором №014/0999/44/01708 від 26 березня 2007 року та всіх додаткових угод, що були укладені до нього. 22 квітня 2011 року ПАТ «Ерсте Банк» звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №014/0999/44/01708 від 26 березня 2007 року з боржників [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2011 року у справі № 2-3855/11 стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Ерсте Банк» заборгованість по кредитному договору №014/0999/44/01708 від 26 березня 2007 року в розмірі 857477 грн. 78 коп, та понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1820 грн. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Пунктом 6.2 договору поруки встановлено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до настання однієї з наступних обставин: 6.2.1.виконання (в тому числі дострокового) позичальником забезпеченого порукою зобов`язання, визначеного в п.2.1 цього договору; 6.2.2. погашення поручителем всієї заборгованості позичальника за кредитним договором у порядку та строки, визначені цим договором; 6.2.3. також порука припиняється, якщо кредитор в межах трирічного строку з дня настання терміну виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя (п.4 ст.559 Цивільного кодексу України). Отже, договором поруки встановлено строк, після якого порука припиняється. Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України (в редакції, чинній на дату укладення оскаржуваного договору поруки), порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Таким чином, в оскаржуваному договорі поруки таке право кредитора на пред`явлення вимоги до поручителя та відповідно, обов`язок поручителя виконати умови договору поруки існують протягом трьох років з дня з дня настання терміну виконання основного зобов`язання за кредитним договором від 26 березня 2007 року. Це також означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може. Судом установлено та вбачається з матеріалів справи, що 05 травня 2010 року ПАТ "Ерсте банк" направив на адресу боржника [PERSON] письмову вимогу (попередження), в якій запропонував йому у 20-денний строк достроково повернути суму кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, тобто строк виконання основного зобов`язання за договором настав через 20 днів з дня отримання боржником вимоги банку. Отже, пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання й протягом трьох років, починаючи від цієї дати (як то встановлено п.6.2.3 договору поруки) зобов`язаний пред`явити позов до поручителя. Отже, якщо кредитор на підставі частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, тому передбачений частиною четвертою статті 559 цього Кодексу строк підлягає обрахуванню від цієї дати. Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 22 червня 2016 року № 6-368цс16. Враховуючи, що банк скористався правом вимагати дострокового виконання основного зобов`язання в повному обсязі 05 травня 2010 року, а з позовом до суду про стягнення заборгованості з боржника та поручителя звернувся 22 квітня 2011 року, тобто раніше ніж сплинув трирічний строк, встановлений умовами договору поруки на пред`явлення вимог до поручителя, порука [PERSON] за договором поруки від 07 квітня 2010 року не припинилась. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed