Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

19.09.2019 року [PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Акціонерного товариства «Одесаобленерго», третя особа - Перший Київський відділ державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в якій просить суд зняти арешт з 1/3 частини квартири [ADDRESS] , належної за життя [PERSON] , померлому [INFO] , накладений постановою серії АА № 436316 від 11.10.2004 державного виконавця Першого відділу Державної виконавчої служби Київського районного управління юстиції м. Одеси про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , та після його смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , яка належала померлому на підставі договору №96/0168 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого на Одеській універсальній товарній біржі GIP та рішення Київського районного суду м. Одеси від 14.07.2011 року. 12 березня 1996 року право власності на частину вказаної квартири було зареєстроване за [PERSON] в ОМБТІ під № 414, стор.82, кн..23 к., що підтверджується штампом на зворотній стороні договору купівлі-продажу Позивач вказує, що вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] та у встановлений законом строк звернулася до приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області з заявою про прийняття спадщини. Позивач зазначає, що 03 вересня 2019 року вона отримала письмове роз`яснення нотаріуса щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на майно належне спадкодавцеві, а саме: на 1/3 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , яким їй було повідомлено про те, що під час перевірки відсутності/наявності заборон (арештів) на майно належне спадкодавцеві, за даними, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було виявлено наявність арешту на нерухоме майно - на 1/3 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , належну [PERSON] , накладеного Першим відділом ДВС Київського РУЮ м. Одеси, підстава накладання арешту: постанова АА № 436316 від 11.10.2004 рік, Перший відділ ДВС Київського РУЮ м. Одеси, реєстраційний номер обтяження № 1381781 від 15.10.2004 року, у зв`язку з чим їй було рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання щодо звільнення з-під арешту спадкового майна. 29 липня 2019 року, як вказує позивач, Одеським державним нотаріальним архівом була видана належним чином завірена копія постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 11.10.2004 року, відповідно до якої державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Київського районного управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-3826, виданого Київським районним судом м. Одеси 11.10.2000 року про стягнення 1993 грн. боргу зі [PERSON] на користь КП «Одесаобленерго» було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] , а саме: на 1/3 частку квартири [ADDRESS] 10.09.2019 року, як стверджує позивач, вона звернулася до Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області з заявою про зняття арешту з 1/3 частини квартири [ADDRESS] . Однак, 13.09.2019 року вона отримала письмову відповідь Першого Київського відділу ДВС, якою їй було повідомлено про те, що у зв`язку із закінченням строків зберігання виконавчі провадження за 2004 рік знищені у встановленому законодавством порядку, тому надати інформацію про виконавче провадження, в рамках якого було винесено постанову АА № 436316 від 11.10.2004 року, якою накладено арешт на 1/3 частину квартири « [ADDRESS] , та зняти відповідний арешт являється неможливим. З урахуванням викладеного, у зв`язку з тим, що з накладенням арешту позивач не має змоги оформити належним чином свої спадкові права, [PERSON] звернулася до суду з відповідним позовом про зняття арешту з майна. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 23.09.2019року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою[PERSON] до Акціонерного товариства «Одесаобленерго», третя особа - Перший Київський відділ державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зняття арешту з майна. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні 21.10.2019 року від представника відповідача до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив суд відмовити [PERSON] у задоволенні позову у повному обсязі, оскільки такого підприємства як КП «Одесаобленерго» в період 2000-2006р.р. взагалі не існувало, а враховуючи відсутність ідентифікаційного коду особи в інтересах якої накладено арешт, встановити таку не вбачається можливим. Таким чином, представник відповідача вважає, що АТ «Одесаобленерго» є неналежним відповідачем, а саме, не є особою в інтересах якої накладено арешт, а тому у позивача відсутні правові підстави для пред`явлення позову до АТ «Одесаобленерго». 30.10.2019 року від представника позивача до канцелярії суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначив, що АТ «Одесаобленерго» як правонаступник ВАТ «Одесаобленерго» Одеські теплові мережі є належним відповідачем по даній справі, а тому є всі правові підстави для задоволення позову. У судовому засіданні 14.11.2019 року позивач та її представник заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити. У судовому засіданні 14.11.2019 року представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У судовому засіданні 14.11.2019 року представник третьої особи пояснив суду, що оскільки відповідне виконавче провадження знищено, державний виконавець позбавлений можливості зняти арешт. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача та представника третьої особи, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, позивач - [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 липня 1975 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 7). 16.02.1996 року на Одеській універсальній товарній біржі GIP між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , яка діяла від свого імені та імені неповнолітньої [PERSON] було укладено договір № 96/0168 купівлі-продажу нерухомого майна, за умовами якого, [PERSON] продала, а [PERSON] , [PERSON] , яка діяла від свого імені та імені неповнолітньої [PERSON] купили квартиру [ADDRESS] , загальною площею 63,0 кв.м. (а.с. 9-10). Договір був зареєстрований на Одеській універсальній товарній біржі GIP в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» за №96/0168 від 16 лютого 1996 року, а також зареєстрований 12.03.1996 року в КП «ОМБТІ та РОН» під № 414 стр.82 кн. 23к. (а.с. 10 на звороті). Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14.07.2011року, яке набрало заочної сили 25.07.2011року, вищевказаний договір купівлі-продажу квартири було визнано дійсним (а.с. 11). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 24 жовтня 2017року Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 655 від 24 жовтня 2017 року (а.с. 8). Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS] , у зв`язку з чим, [PERSON] звернулася до Приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Іванової Альвіни Йосипівни з відповідною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, листом від 03.09.2019 року за № 358/02-14 приватний нотаріус Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Іванова Альвіна Йосипівна повідомила [PERSON] про те, що під час перевірки відсутності/наявності заборон (арештів) на майно належне спадкодавцеві, за даними, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, було виявлено наявність арешту на нерухоме майно - на 1/3 (одну третю) частку квартири за адресою: [ADDRESS] , належну [PERSON] , накладеного Першим відділом ДВС Київського РУЮ м. Одеси, підстава накладання арешту: постанова серії АА№436316, Перший відділ ДВС Київського РУЮ м.Одеси, реєстраційний номеробтяження № 1381781 від 15.10.2004 року. Так, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20.09.2000 року, яке набрало законної сили 01.10.2000 року, у справі № 2-3826/2000 рік за позовом Прокурора Київського району міста Одеси в інтересах ВАТ «Одесаобленерго» Одеські теплові мережі до [PERSON] про стягнення 1 993,00 грн., було стягнуто з [PERSON] на користь ВАТ «Одесаобленерго» Одеські теплові мережі 1 993,00 грн. у рахунок відшкодування шкоди, та стягнуто з [PERSON] на користь держави держмито у розмірі 51 грн. (а.с. 14). Постановою державного виконавця відділу ДВС Київського районного управління юстиції Павленко О.М. серія АА №436316 від 11.10.2004року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження при примусовому виконанні виконавчого листа №2-3826, виданого 31.10.2000року Київським райсудом про стягнення 1993 грн. боргу з [PERSON] на користь КП «Одесаобленерго» було накладено арешт на все майно та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить [PERSON] , а саме: на 1/3 частину квартири [ADDRESS] (а.с. 16). З метою зняття арешту з зазначеної квартири, позивач звернулась до Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса ГТУЮ в Одеській області. Однак, згідно відповіді Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса ГТУЮ в Одеській області від 13.09.2019 року за №15/21723, в ході здійсненної перевірки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що на 1/3 частини квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , та належить [PERSON] , постановою АА № 436316 від 11.10.2004 року винесена Першим відділом ДВС Київського РУЮ м. Одеси накладено арешт.Відповідно до п. 9.9. Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Обчислення строків зберігання документів проводиться з 1 січня року, який іде за роком завершення їх діловодством.У зв`язку із закінченням строків зберігання, виконавчі провадження за 2004 рік знищені у встановленому законодавством порядку, тому надати більш детальну інформацію про виконавче провадження в рамках якого було винесено постанову АА №436316, 11.10.2004, якою накладено арешт на 1/3 частини квартири [ADDRESS] , належну на праві власності [PERSON] , та зняти відповідний арешт являється неможливим(а.с. 17). Згідно відповіді АТ «Одесаобленерго» від 06.08.2019року за №130/03-598, у Південному РЕМ за адресою: [ADDRESS] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . 13.04.2017р. було прийнято Закон України «Про ринок електричної енергії», який набрав чинності (окрім деяких положень) 11.06.2017 р. Згідно із цим Законом з 01.01.2019р. АТ «Одесаобленерго» виконує функції оператора системи розподілу та не є постачальником електричної енергії. В Одеській області за рішенням регулятора, функції постачальника універсальних послуг для побутових споживачів виконує ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» (ТОВ «ООЕК»). Слід зауважити, що всі розрахунки за спожиту з початку 2019 року електричну енергію необхідно проводити з новим постачальником електричної енергії, а саме з компанією ТОВ «ООЕК». Станом на 01.01.2019р. за особовим рахунком № [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] , по АТ «Одесаобленерго» заборгованість за спожиту електричну енергію відсутня. Інформація щодо заборгованості по виконавчому листу № 2-3826 виданому 31.10.2000р. Київським районним судом м.Одеси у Південному РЕМ АТ «Одесаобленерго» відсутня (а.с. 18). У зв`язку з тим, що з накладенням вищезазначеного арешту позивач позбавлена права вступити у володіння спадковим майном, яке залишилось після смерті її чоловіка - [PERSON] , який помер [INFO] , що порушує її права як спадкоємця, [PERSON] звернулася до суду із відповідним позовом. Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Також ч.1,2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено наступне, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; підстави, передбачені пунктом 12 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Крім того, суд зазначає, що у позасудовому порядку арешт зняти не вбачається можливим, оскільки матеріали відповідного виконавчого провадження знищені, що також підтвердив представник Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області у судовому засіданні 14.11.2019 року, пояснив, що у зв`язку зі знищенням матеріалів відповідного виконавчого провадження державний виконавець позбавлений можливості зняти арешт. Щодо посилань представника АТ «Одесаобленерго» відносно того, що АТ «Одесаобленерго» не є належним відповідачем у даній справі, оскільки не є правонаступником КП «Одесаобленерго», яке зазначено стягувачем у відповідному виконавчому провадженні, якого в період 2000-2006р.р. взагалі не існувало, суд зазначає наступне. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20.09.2000 року, яке набрало законної сили 01.10.2000 року, було стягнуто з [PERSON] на користь ВАТ «Одесаобленерго» Одеські теплові мережі 1 993,00 грн. у рахунок відшкодування шкоди. Стягувачем у виконавчому провадженні, відкритого на підставі виконавчого листа, виданого на виконання вищезазначеного рішення суду, було зазначено КП «Одесаобленерго». Разом з тим, зі статуту Відкритого акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» вбачається, що Відкрите акціонерне товариство «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» перетворене з Державної акціонерної Енергопостачальної компанії «Одесаобленерго», яка була заснована у процесі корпоратизації на базі Виробничого Енергетичного об`єднання «Одесаенерго», відповідно до Указу Президента України № 282/95 «Про структурну перебудову в електроенергетичному комплексі України» від 04.04.95р. Таким чином, судовим розглядом встановлено, що у постанові державного виконавця відділу ДВС Київського районного управління юстиції Павленко О.М. серія АА №436316 від 11.10.2004року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження при примусовому виконанні виконавчого листа №2-3826, виданого 31.10.2000року Київським райсудом про стягнення 1993 грн. боргу з [PERSON] на користь КП «Одесаобленерго» було допущено помилку у найменуванні стягувача - КП «Одесаобленерго» замість вірного ВАТ «Одесаобленерго». Також, суд приймає до уваги і те, що згідно відповіді АТ «Одесаобленерго» станом на 01.01.2019р. за особовим рахунком № [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] , по АТ «Одесаобленерго» заборгованість за спожиту електричну енергію відсутня. Викладене вище дозволяє суду дійти висновку, що наявність арешту на 1/3 частини квартири [ADDRESS] , перешкоджає позивачу реалізувати своє право вступити у володіння спадковим майном, яке залишилось після смерті її чоловіка - [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 за № 5, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження). Таким чином, суд зазначає, що за позовними вимогами [PERSON] про зняття арешту з майна,Акціонерне товариство «Одесаобленерго» є належним відповідачем. Підсумовуючи вищевикладене, позов [PERSON] про зняття арешту з майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Приймаючи до уваги, що позивачем не заявлені вимоги про відшкодування судового збору, у суду відсутні підстави для покладення витрат на відповідача.

Outcome: approved