Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

21.12.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельні ділянки, що розташовані на території Гуто-Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 05.03.2012 року помер її дядько, [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина до складу якої входять земельні ділянки площею 0,2891 га кадастровий номер 1825082200:01:000:0231 цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та площею 3,3673 га кадастровий номер 1825082200:08:000:0125 цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Гуто-Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області. Позивач є спадкоємцем за заповітом, складеним 26.12.2011 року. Спадщину позивач прийняла фактично. Після неї спадщину більше ніхто не приймав. Просить суд визнати за нею право власності на земельні ділянки після смерті [PERSON] у порядку спадкування за заповітом. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, направив суду заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності його представника, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. За змістом ст.3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів. Згідно положень частин 1, 2 ст. 1220, частини 1 ст. 1222, частини 3 ст. 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частинами 1, 3 ст. 1268, частиною 1 ст. 1269, частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк. Відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України та ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Так, за матеріалами справи судом встановлено, що [PERSON], який помер 05.03.2012 року в с. Вихля Радомишльського району Житомирської області, 26.12.2011 року склав заповіт, яким на випадок своєї смерті заповів належні йому земельні ділянки своїй племінниці [PERSON] (а.с.5-6). Згідно матеріалів справи до складу спадкового майна, яке залишилося після смерті [PERSON], входить : - право власності на земельну ділянку площею 0,2891 га кадастровий номер 1825082200:01:000:0231цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Гуто-Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, яка належала [PERSON] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 110212 від 30 квітня 2004 року (а.с.8); - право власності на земельну ділянку розміром 3,3673 га кадастровий номер 1825082200:08:000:0125 цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Гуто-Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, яка належала [PERSON] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 110213 від 30 квітня 2004 року (а.с.9). Згідно довідки Гуто-Потіївської сільської ради з померлим на день його смерті ніхто постійно не проживав і не був зареєстрований (а.с.7). У відповідності до ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Главою 86\~ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема,\~Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7\~"Про судову практику в справах про спадкування", згідно якогоза наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В той же час позивачем не надано доказів відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Таким чином, на час звернення до суду права позивача в частині визнання права власності на спадкове майно не були порушені та ніким не оспорюються, а тому за таких обставин суд приходить до висновку про відсутність належних правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки в цьому випадку звернення до суду є передчасним.

Outcome: dismissed