Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментам, третя особа: Орджонікідзевський ВДВС. В процесі розгляду справи збільшував розмір позовних вимог, просив суд стягнути на його користь заборгованість за аліментами у розмірі 10412,92 гривень, пеню за прострочу виплати аліментів у розмірі 7620,08 гривень( а.с.99). В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що він знаходився у шлюбі з відповідачем з 20 листопада 2004 року. Від шлюбу мають дитину [PERSON] [INFO], яка проживає разом з ним. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 12 серпня 2013 року шлюб між ним та відповідачем було розірвано. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 19 серпня 2013 року стягнуто з [PERSON] на його користь аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 14 частини зі всіх видів доходу. Однак відповідач до наступного часу не сплачує аліменти, злісно ухиляється від сплати аліментів, внаслідок чого утворилася заборгованість за аліментами у розмірі 10412,92 гривень. Оскільки відповідач своєчасно не сплачує аліменти, то повинна нести відповідальність у вигляді сплати пеня у розмірі 7620,08 гривень. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, його інтереси представляла адвокат [PERSON], яка повністю підтримала позовні вимоги та надала пояснення аналогічні змісту позовних вимог. Просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала та суду пояснила, що вона з 28 червня 2013 року захворіла, спочатку запаленням легенів потім туберкульозом, тому у неї не було можливості сплачувати аліменти внаслідок чого утворилася заборгованість за аліментами. Вона лікується по наступний час, витрачає багато грошей на лікування. Вважає, що вона з поважних причин не сплачує аліменти з червня 2013 року, тому просила суд відмовити у задоволені позову в частині стягнення пені за прострочку аліментів. Наявність заборгованості за аліментами не спростовує. Також суду пояснила, що вона не сплачувала аліменти з 8 травня 2013 року по 27 червня 2013 року (включно) у зв'язку з тим, що не працювала, на інші причини не вказувала. Третя особа Орджонікідзевський ВДВС ММУЮ до суду не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу без участі представника відділу. Вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 серпня 2013 року з [PERSON] стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 08 травня 2013 року( а.с. а.с.11,17). Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 14 квітня 2014 року, яке було залишено без змін Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 4 червня 2014 року зменшено розмір аліментів, та визначено їх у твердій грошовій сумі у розмірі 300 гривень ( а.с. а.с. 55, 79). Згідно довідок Орджонікідзевського ВДВС ММУЮ загальна сума заборгованості за аліментами, які повинен отримувати [PERSON] на утримання доньки [PERSON] станом на 10. 12.2013 року складає 6069,59 гривень, станом на 01.08.2014 року 10412,92 гривень ( а.с. а.с. 8,98). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину. Згідно із ч. 1 ст. 187 цього Кодексу один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві. За положеннями ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Вказана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 СК України. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" і відповідно до ч. 7 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Оскільки позивачем в позовній заяві заявляється вимога про стягнення заборгованості по аліментам, а не оспорюється розмір виниклої заборгованості за аліментами, та аліменти стягуються з відповідача за виконавчим листом, а не за її заявою тому суд, з урахуванням вищенаведених норм права приходить до висновку про відмову у задоволені позову в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за аліментами у розмірі 10412,92 гривень. Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Зі змісту вказаної норми права вбачається, що неустойка може бути стягнена з того, хто винен у прострочені сплати аліментів. За аналогією з цивільним законодавством у цьому разі слід виходити із презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов'язання. У зв'язку з цим не неї покладено тягар доказування протилежного. Якщо платник аліментів доведе, що несплата аліментів була наслідком тяжкої хвороби, іншої незалежної від нього обставини, право на неустойку у одержувача аліментів не виникає. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 14 квітня 2014 року, яке було залишено без змін Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 4 червня 2014 року були встановлені обставини, які не потребують доказуванню в сенсі ст. 61 ЦПК України, та не спростовувались представником позивача, про те, що згідно з копією трудової книжки [PERSON] звільнена 01 квітня 2013 року за власним божанням з останнього місця своєї роботи ПАТ "Азовзагальмаш" і на даний час не працює. Як вбачається з листа комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6 м. Маріуполя» № 485 від 02.10.2013 року, адресованого державному виконавцю, при влаштуванні на роботу, на ФЛГ від 21 червня 2013 року у [PERSON] виявлені зміни, з 28 червня 2013 року по 6 серпня 2013 року перебувала на амбулаторному лікуванні у лікаря терапевта з діагнозом внегоспитальна правостороння пневмонія, по закінченню лікування направлена на консультування до лікаря фтізіатра, госпіталізована у відділені № 4 МПТД з діагнозом ВДТБ ( 08.13) середньої долі правого легеню, деструкція, МБТ, категорія 1. Згідно довідки від 04.04.2014 року за № 134 виданої диспансерним відділенням КЛПУ Міським протитуберкульозним диспансером [PERSON] перебуває на обліку з серпня 2013 року з приводу захворювання на туберкульоз, отримує лікування з 09.08.2014 року по теперішній час. В період з 09 серпня по 26 листопада 2013 року [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в КЛПУ Міському протитуберкульозному диспансері. З відповіді КЛПУ «МПТД» м. Маріуполя від 16.10.2014 року вбачається, що [PERSON] продовжує лікування в диспансері по наступний час та перебуває на обліку по наступний час (а.с.109). Аналізуючи вищенаведену норму права, матеріали справи, суд приходить до висновку, що несплата аліментів зі сторони платника аліментів [PERSON] була наслідком її тяжкої хвороби, яка продовжує тривати по теперішній час, тому право на неустойку у одержувача аліментів [PERSON] не виникло з 28 червня 2013 року по теперішній час, внаслідок чого суд відмовляє у задоволені позовних вимог в цій частині. Між тим, відповідачем [PERSON] не надано суду доказів про наявність особливих умов несплати нею аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] з 8 травня 2013 року по 27 червня 2013 року, внаслідок чого суд приходить до висновку про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення саме за цей період у розмірі 188,50 гривень, розрахунок якої зводиться до наступного: 665,80 гривень (заборгованість за травень): 100х 27 (кіл.днів у червні)=179,80 (пеня за травень) + 8,69 пеня за червень = 188,50 гривень. На підставі ст. 88 ЦПК України стягує з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 243,60 гривень.

Outcome: partial