Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 12 лютого 2010 року вони зареєстрували шлюб у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №44 від 12.02.2010 року. Від спільного проживання мають доньку [PERSON], [INFO]. Зазначає, що з відповідачем не знаходили спільної мови у вирішенні життєвих питань, через що постійно виникали непорозуміння та відбувались сварки. З грудня 2015 року сторони проживають окремо, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують. Вважає, що збереження сімї не можливе, на примирення не згоден. У звязку з наведеним, позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON]. Допитаний в судовому засіданні в режимі відеоконференції позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, суду пояснив, що з 27 жовтня 2015 року разом з відповідачем не проживають, дитина проживає з відповідачем. Просив розірвати шлюб між ним та відповідачем. Категорично заперечив щодо надання строку на примирення. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти розірвання шлюбу, суду пояснила, що з 27 жовтня 2015 року разом з позивачем не проживають. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Статтею 21 Сімейного кодексу України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1\~\~ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3,4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність, і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною першою ст. 110 Сімейного кодексу України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~\~ст. 112 Сімейного кодексу України,\~\~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення В судовому засіданні встановлено, що 12 лютого 2010 року сторони зареєстрували шлюб у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №44, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ОЛ №041448, виданим 12 лютого 2010 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області (а.с.3). Від спільного проживання сторони мають доньку [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії 1-ОЛ №104882, виданого 13 жовтня 2010 року Добрянською сільською радою Вільшанського району Кіровоградської області (а.с.5). Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, спільного господарства сторони не ведуть, з 27 жовтня 2015 року разом не проживають. Згідно наданих пояснень позивача збереження шлюбу між ними неможливе. Таким чином, шлюб носить чисто формальний характер, оскільки у позивача відсутня вільна згода на перебування у шлюбі та втрачене почуття любові до відповідача. За таких обставин, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу з відповідачем є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, оскільки між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, а тому збереження сім'ї є неможливим. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, проте позивач не має наміру зберегти шлюб. Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя є таким, що буде суперечити інтересам позивача, виходячи з положень ст. 24 СК України. На підставі поданих по справі доказів суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача мали місце і підтверджуються поясненнями сторін та письмовими матеріалами справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved