Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

18.09.2018 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO] батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] [INFO] . В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона являється бабусею малолітньої дитини [PERSON], та матір»ю відповідача [PERSON] Вказувала, що батьки дитини ухиляються від виконання своїх обов»язків по вихованню сина. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 24.09.2018 року відкрито провадження у справі. У судове засідання позивачка не з'явилась , надала заяву в якій повністю підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити, а справу слухати без їх участі. Відповідачі надали суду заяви, в якій визнали повністю позовні вимоги, не заперечували проти позбавлення їх батьківських прав і просили слухати справу без їх присутності. Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Шевченківського районної у м. Полтаві ради, надала заяву про розгляд справи у відсутність її представників та те, що проти позову не заперечує. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Суд, дослідивши матеріали справи, та докази, надані в їх обгрунтування, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи позивачка [PERSON], являється бабусею малолітньої дитини [PERSON], [INFO], та являється матір'ю відповідача [PERSON]. 23 грудня 2009 року між відповідачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований 23.12.2009 року Центральним відділом РАЦС Полтавського МУЮ. У шлюбі у відповідачів народився син - [PERSON], [INFO], (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 17.08.2010 року Октябрським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області). Позивачка вказує, що відповідачі з часу реєстрації шлюбу ведуть аморальний спосіб життя, зловживають наркотичними засобами. З народженням дитини фактично самоусунулися від її виховання, та вихованням дитини займалася одна позивачка. Рішенням виконавчого комітету Октябрської районної у місті Полтаві ради № 322 від 13.11.2012 року малолітній дитині [PERSON] [INFO] було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та призначено позивачку [PERSON] опікуном над малолітнім онуком, у зв'язку з ухваленням вироків Октябрським районним судом м. Полтави відносно відповідачів. [PERSON] звільнилася з колонії в кінці 2014 року, а [PERSON] звільнився у вересні 2017 року. З часу звільнення з колонії відповідачі знову ж таки взагалі не цікавляться малолітнім сином, не беруть участі в його вихованні, не відвідують школу де навчається онук. Наразі малолітній онук повністю знаходиться на утриманні своєї бабусі позивачки по справі [PERSON] та проживає разом з нею за адресою [ADDRESS], яка належить їй на праві власності. Ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини відповідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені ст. 150 Сімейного кодексу України, серед яких також, батьки зобов'язані піклуватися про здоров»я дитини.Їі Фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки стосовно дитини . Крім того, в порядку ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України якщо змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. При цьому, вирішуючи спір, суд має першочергово виходити саме з прав та інтересів дитини. Відповідно до ст. З Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року ( далі - Конвенція) , в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини (рішення у справі "Хант проти України" від 07.12.2006, рішення у справі Olsson V. Sweden (N2) від 27.11.1992) нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. За ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. В силу ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, вимогами закону унормовано відповідальне ставлення батьків до своїх батьківських обов'язків. Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» факт ухилення від виховання може бути підтверджено наведеними доказами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь держави судовий збір у розмірі 1409,60 гривень. Відповідно до ст. ст. З, 18 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, п. 2 ч. 1 ст. 164, ст. 181, ст. 182, ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України та ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved