Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] з вимогою визнати припиненим договір позики від 18.11.2011 року, укладений між нею та [PERSON], згідно з яким [PERSON] позичила у [PERSON] 23940 гривень з строком повернення до 18.11.2012 року. Також, [PERSON] просить суд визнати припиненим договір іпотеки укладений 18.11.2012 року, згідно з яким, у забезпечення своєчасного повернення [PERSON] грошової суми у розмірі 239 400,00 гривень [PERSON] надала у іпотеку [PERSON] приміщення кафе "[INFO]", розташоване по [ADDRESS]. З зустрічними позовними вимогами до суду звернулась [PERSON], яка зазначає, що [PERSON] та [PERSON], який є її поручителем, позичені грошові кошти не повертають, сума боргу, відповідно до додаткової угоди від 18.02.2011 року, змінена та становить 2 953 039,95 гривень (295 718 доларів США). У зв'язку з тим, що ніхто з відповідачів заборгованість не сплачує, [PERSON] просить суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON], в межах вартості належних йому на праві власності 78/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], суму боргу в розмірі 2 953 039,95 гривень. [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася, надала до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги. [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи сповіщалась, надала на адресу суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності та задовольнити вимоги зустрічної позовної заяви. [PERSON] у судовому засіданні не з'явився, про час та місце слухання справи сповіщався, надав суду клопотання з проханням розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги [PERSON] визнає. У відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участі у справі,чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши всі представлені докази та обставини справи, суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] у задоволенні її позовних вимог та задовольнити зустрічну позовну заяву [PERSON] з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, що 18 листопада 2011 року в м. Одеса між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 1245, відповідно до якого [PERSON] позичила у [PERSON] грошову суму у розмірі 239 400,00 гривень (двісті тридцять дев'ять тисяч чотириста), що на момент укладення договору по курсу НБУ становить 30000,00 доларів США, строком повернення до 18.11.2012 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Згідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлено договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. 01 березня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] була укладена додаткова угода, за умовами якої змінена сума позичених коштів за договором позики від 18.11.2011 року, а саме, сторонами було встановлено, що [PERSON] 18.11.2011 року позичила у [PERSON] 2 953 039,95 гривень, що становить 295 78 доларів США, строком повернення до 01.05.2014 року. Статтею 627 ЦК України передбачено наступне: відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. [PERSON] не надала суду жодного достовірного та належного доказу обґрунтованості її вимог про визнання припиненими договір позики та іпотеки, тому суд критично ставиться до її наголошень та вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ "Про судове рішення у цивільній справі" за № 14 від 18.12.2009 року, - рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (ч.1 ст. 213 ЦПК). Обґрунтованим визнається рішення, яке ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставин, які мають значення для вирішення справи. Щодо позовних вимог [PERSON], суд вважає їх обґрунтованими та правомірними з огляду на наступне. З самого моменту виникнення договірних правовідносин між [PERSON] та [PERSON] 18.11.2011 року, остання належним чином виконувала взяті на себе обов'язки за всіма договорами, навіть з розумінням ставилась до матеріального становища своїх контрагентів, що свідчить про добросовісність та відповідальність [PERSON] в цивільних відносинах. За договором від 01.03.2014 року про особисту майнову поруку, укладений між [PERSON] та [PERSON], останній взяв на себе відповідальність за порушення прав та інтересів [PERSON] з боку [PERSON], яка має зобов'язання за договором позики від 18.11.2011 року та додатковою угодою від 01.03.2014 року. Тобто, [PERSON] став поручителем [PERSON] щодо виконання нею своїх обов'язків за договором позики та додаткової угоди. Пунктом 1.2 зазначеного договору передбачена солідарна відповідальність боржника та поручителя перед кредитором у разі порушення боржником свого обов'язку. У відповідності до ч.1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Як випливає із абзацу 2 ч. 1 ст. 553 ЦК України, поручителя слід вважати зобов'язаним надати виконання замість основного боржника лише з моменту невиконання або неналежного виконання зобов'язання боржником у визначений строк. За умовами додаткової угоди до договору позики від 01.03.2014 року, [PERSON] повинна була повернути [PERSON] 2 953 039,95 гривень до 01 травня 2014 року. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В зазначений та обумовлений термін боржник - [PERSON], позичені кошти не повернула, її поручитель - [PERSON] також не здійснив ніяких дій спрямованих на погашення заборгованості. Такі обставини кореспондують право [PERSON] звернутися до суду за захистом своїх майнових прав з вимогою стягнути з [PERSON] 2 953 039,95 гривень, до того ж, дана сума коштів входить в межі вартості належних йому 78/100 частин домоволодіння по [ADDRESS], житловою площею 372 кв.м. Згідно з ч.1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За презумпцією, передбаченою у ст. 554 ЦКУ, у разі невиконання або неналежного виконання основного зобов'язання кредитор має право заявити вимогу до поручителя про виконання договору поруки у солідарному порядку. Таким чином, при солідарній поруці кредитор наділяється правом самостійно вирішувати питання про те, до кого з них - боржника чи поручителя - чи до обох разом, в якій частині і в якій послідовності пред'являти свої вимоги. Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює за кожною особою право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Виходячи з вищевикладеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, спрямовані на захист своїх майнових прав, а тому повинні бути задоволенні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До судових витрат, згідно зі ст. 79 ЦПК України, відносяться судовий збір та витрати, пов'язані з розглядом справи, зокрема, витрати на інформаційно-технічне забезпечення; витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи. Оскільки при зверненні до суду [PERSON] було сплачено 300 грн. судового збору, вказані грошові кошти підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved