Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

20 березня 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON] про позбавлення останнього батьківських прав. У позовній заяві позивачка зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Батьком дитини у свідоцтві про народження записаний відповідач. Шлюб між сторонами розірваний, і фактично з 2007 року відповідач не спілкується з дитиною, дитина його не пам'ятає. Відповідач має заборгованість по сплаті аліментів, оскільки в утриманні дитини не бере участі. У теперішній час дитина мешкає з позивачкою та її чоловіком [PERSON] Таким чином, вважає, що [PERSON] має бути позбавлений батьківських прав відносно дочки, оскільки він ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини протягом всього часу з 2007 року. На підставі викладеного та посилаючись на діюче законодавство, позивачка звертається до суду та просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дитини - [PERSON], [INFO]. Позивачка [PERSON] до судового засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву з проханням розглянути справу за її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, однак надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Прокурор Кулік А.В., яка представляє інтереси Прокуратури Орджонікідзевського району міста Маріуполя, не заперечувала проти вимог [PERSON], які викладені у позовній заяві. Представник третьої особи Служби у справах дітей Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради, до суду не з'явився, однак надав письмове клопотання про розгляд справи за його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги позивачки [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження неповнолітня [PERSON], [INFO] є дочкою [PERSON] - відповідача по справі, та [PERSON] - позивача по справі. Шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого 24 вересня 2007 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області. Після розірвання шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON]. Актовий запис №541. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 21 вересня 2012 року, між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб. Їй присвоєно прізвище [PERSON]. Актовий запис №269. Згідно довідки про склад сім'ї, виданої Комунальним комерційним підприємством «Керуюча компанія «Східна» 10 березня 2015 року, неповнолітня [PERSON], 2004 року народження, мешкає разом з позивачкою [PERSON], її чоловіком [PERSON], сестрою [PERSON], 2009 року народження. Згідно довідки, виданої Орджонікідзевським ВДВС ММУЮ 15 червня 2015 року, [PERSON] має заборгованість по аліментам у розмірі 8 355, 93 гривень. Згідно з ч.4 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. З висновку органу опіки та піклування Орджонікідзевської райдержадміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав від 24 червня 2015 року вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне ставити питання про позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно його неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Згідно із ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57- 60 ЦПК України. У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН про права дитини держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Згідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Виходячи з інтересів дитини, обставин, що були встановлені в судовому засіданні, приймаючи до уваги, що дитина не проживає з батьком і він після розлучення з матір'ю дитини не опікується її долею, не відвідував, з дитиною не спілкується, її життям не цікавиться, малолітня дитина фактично не знає свого батька, не отримує від нього тепла та батьківської турботи, приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування Орджонікідзевської райдержадміністрації, суд вважає за можливе позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. На підставі ст.ст. 19, 150, 164 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved