Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

27.09.2017 р. психіатричний заклад звернувся до Подільського районного суду м.Києва із заявою, в якій просить прийняти рішення про госпіталізацію до ТМО «Психіатрія» [PERSON], 1958 року народження. Заява мотивна тим що, 25.09.2017 р. о 11.50 год. до ТМО "Психіатрія" в супроводі опікуна доставлений [PERSON], який рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 24.04.2007 р. був визнаний недієздатним. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 25.06.2007 р. опікуном над недієздатним [PERSON] призначений його син [PERSON], 1986 р.н. В зв'язку із загостренням психічного захворювання, враховуючи висновок комісії лікарів-психіатрів, пацієнт [PERSON] потребує надання психіатричної допомоги в умовах стаціонару. Згода на лікування опікуном при госпіталізації була надана. В судовому засіданні представник психіатричного закладу Варуско К.В. (за довіреністю), який також є і лікарем-психіатром, підтримав заяву та надав пояснення, аналогічні викладеним в заяві обставинам, вказавши, що, враховуючи хронічний психічний стан пацієнта та зміну поведінки, [PERSON] потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару у зв'язку із загостренням психічної хвороби, що проявляється в неадекватній поведінці, в т.ч. став агресивний до оточуючих, не відповідає за свої вчинки. Хвороба, на яку страждає пацієнт, є тяжким психічним захворюванням, поведінка його є не прогнозованою, та якщо його зараз не лікувати стаціонарно, він може уявляти небезпечність для оточуючих та безпосередньо для себе . Зазначив, що лікування хворого на теперішній час можливо лише в умовах стаціонару. Законний представник особи - опікун [PERSON] в судовому засіданні просив надати дозвіл на госпіталізацію його батька та пояснив, що з 2005 року той страждає на психічну хворобу, є інвалідом 2 групи безстроково. Вдома він став поводити себе дуже неадекватно та агресивно, створює конфліктні ситуації. Прокурор в судовому засіданні вважав вимоги психіатричного закладу обґрунтованими та заснованими на законі, вказавши, що в зв'язку із загостренням психічного стану недієздатного, який вже став небезпечний для останнього, недієздатний [PERSON] потребує лікування в умовах стаціонару психіатричного закладу. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Згідно з рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 24.04.2007 рр. у цивільній справі № 2-о-06-2007 рік [PERSON], 1958 року народження, був визнаний недієздатним Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 25.06.2007 р. опікуном над недієздатним [PERSON] призначений син [PERSON], 1986 р.н. Як вбачається з наданих документів, 25.09.2017 р. о 11.50 год. [PERSON],[INFO], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], в супроводі опікуна, був госпіталізований до ТМО «Психіатрія» в зв'язку з погіршенням психічного стану. Згідно матеріалів справи, при госпіталізації до ТМО «Психіатрія» законний представник недієздатного [PERSON] - опікун [PERSON] надав свою згоду на госпіталізацію підопічного. На підставі Рішення Конституційного Суду N 2-рп/2016 від 01.06.2016 р. визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», згідно з яким особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Відповідно до ст.70 ч.2 Закону України «Про Конституційний Суд України» КСУ вказав на такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Підстави, за якими відбувається госпіталізація особи за судовим рішенням, передбачені ст.14 Законом України «Про психіатричну допомогу». Відповідно до вимог статті 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Судовий контроль за госпіталізацією недієздатної особи до психіатричного закладу в порядку, передбаченому ст. 13 цього Закону, є необхідною гарантією захисту її прав і свобод, закріплених ст.ст. 29, 55 Конституції України, і після незалежного і неупередженого розгляду питання щодо госпіталізації недієздатної особи до психіатричного закладу суд має ухвалити рішення стосовно правомірності обмеження конституційного права такої особи на свободу та особисту недоторканність. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 26.09.2017 р., комісія, оглянувши [PERSON] прийшла до висновку, що [PERSON] страждає на: шизофренію, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром, виражений апатико-дисоціативний дефект; потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару в зв'язку із загостренням психічної хвороби. Даним висновком встановила, що пацієнт підозрілий, тривожний, корекції не піддається, виявляє потенційну небезпеку для оточуючих, та прийшла до висновку, що потребує перебування в межах відділення під постійним наглядом медичного персоналу. Як вбачається з наданих документів, [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, внаслідок чого він вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих. В зв'язку з чим, суд вважає, що висновок комісії лікарів-психіатрів містить в собі чітке обґрунтування необхідності госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу, а зібрані у справі докази вказують на необхідність такої госпіталізації. Таким чином, враховуючи принципи надання психіатричної допомоги (законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально-правовими обмеженнями, встановлені ст.4 Закону України «Про психіатричну допомогу», заява психіатричного закладу є обґрунтованою та заснованою на законі, доводи підтверджені в судовому засіданні, судом встановлені правові підстави для госпіталізації хворого в примусовому порядку, а відтак заява підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, психіатричний заклад звернувся до суду після огляду хворого у встановлений ст.280 ч.4 ЦПК України строк. Відповідно до ст.282 ч.2 ЦПК України рішення про задоволення заяви є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. На підставі викладеного, ст.ст.3, 4, 13, 14, 16 Закону України «Про психіатричну допомогу»,

Outcome: approved