Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги мотивовані тим, що 17.07.2014 року вони з відповідачкою уклали шлюб. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. З лютого 2015 року з відповідачем разом не проживають. 30.04.2015 року комісією з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Олександрійської міської ради було прийнято рішення щодо проживання їх дитини з батьком, через те, що мати [PERSON] не виконує належним чином батьківські обов'язки та умови проживання матері не є нормальними для дитини. З травня 2015 року дитина проживає з позивачем та знаходиться на його утриманні. 17.11.2017 року між ним та відповідачкою розірвано шлюб. На сьогоднішній день, дитина проживає з позивачем, відвідує дитячий садок, радіє життю, забезпечена усім необхідним для дитини, і навіть не знає хто її мама і не має до неї жодних почуттів, так як взагалі її не бачить. Допомагають у вихованні дитини батьки позивача та його дружина, оскільки він створив нову сім'ю, у яких склалися дуже гарні стосунки. Відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не цікавиться її життям, не відвідувала і не відвідує її вдома, в дитячому садку, не підтримує дитину матеріально. За наведеного, просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 24.09.2018 року у справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 11.10.2018 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивач позов підтримав, додатково пояснив, що відповідачка з 2016 року жодного разу не відвідала доньки, вона не цікавиться розвитком і здоров'ям дитини, коштів на її утримання не надає, повністю ухилившись від виконання своїх батьківських обов'язків. Просить позов задовольнити. В попередніх судових засіданнях відповідач заперечила проти задоволення позовних вимог, пояснила, що вона дійсно давно не бачилася з донькою, оскільки проживає в іншому місті та постійно працює, але буде здійснювати догляд за дитиною та матеріально забезпечувати її, у зв'язку з чим, суд з метою надання можливості відповідачу налагодити стосунки з дитиною, тричі відкладав розгляд справи. В судове засідання від 05.20.2019 року відповідач не з'явилась, про час, дату, місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник органу опіки та піклування Олександрійської міської ради Кіровоградської області в судовому засіданні підтримав зазначив, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідачка не виконує батьківські обов'язки. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що з 17.07.2014 року позивач з відповідачкою перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17.11.2017 року № 398/1931/17 (провадження 3 2/398/1953/17) було розірвано (а.с. 6, 8). Сторони мають спільну дитину - малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Олександрії реєстраційної служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області від 06.11.2014 року (а.с. 7). Відповідно до витягу з протоколу № 10 засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Олександрійської міської ради задоволено заяву [PERSON], було визначено місце проживання його малолітньої доньки [PERSON], [INFO], за місцем проживання батька, у зв'язку з тим, що за місцем проживання [PERSON] не створені умови для проживання та виховання малолітньої [PERSON], беручи до уваги брак коштів на її утримання та враховуючи те, що на пропозиції [PERSON] щодо проживання доньки [PERSON] з ним, [PERSON] не заперечувала (а.с. 15). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 14.05.2018 року, умови проживання сім'ї позивача [PERSON] є задовільними для проживання та навчання дитини. Батько дитини [PERSON] займається вихованням дитини, цікавиться життям і навчанням дитини в дитячому садку, забезпечує дитину матеріально. Мати дитини [PERSON] не проживає з дитиною, в дитячому садку не з'являлась, не цікавиться здоров'ям дитини (а.с. 11). З 10.04.2018 року позивач [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого Олександрійським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 10.04.2018 року (а.с. 10). Згідно довідки КП «Житлогосп» від 01.08.2018 року №19, [PERSON], [INFO], проживає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.20). З характеристики за місцем навчання (а.с. 13) та витягів з протоколів засідання педагогічної ради дошкільного навчального закладу - ясла садок №39 (а.с. 12,14) вбачається, що малолітня [PERSON] навчається у цьому закладі, відповідач [PERSON] розвитком та здоров'ям дитини не цікавиться, вихованням і утриманням доньки не займається, в дитячому садку не з'являлась. Згідно листа завідувача дошкільного навчального закладу - ясла садок №39 [PERSON] від 01.02.2018 року, ДНЗ - ясла-садок № 39 підтримує клопотання [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо доньки [PERSON], 2014 року народження. Згідно висновку комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Олександрійської міської ради від 09.07.2018 року № 226/9/10/3 комісія вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO].(а.с. 17). У висновку зазначено, що малолітня [PERSON] з квітня 2015 року проживає з батьком [PERSON], який в повній мірі виконує батьківські обов'язки: забезпечує матеріально, приділяє дитині багато уваги, відводить та забирає з дитячого садка. Мати дитини [PERSON] не приймає участі у вихованні доньки, близько двох років не бачила її, не приходила до дитячого садка, не телефонувала, не допомагає матеріально утримувати дитину. На засідання комісії [PERSON] з'явилася, підтвердила той факт, що з донькою давно не бачилася, не допомагає батькові у вихованні дитини та не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав. Згідно із ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з вимогами статті 150 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов'язок виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до п. 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Заперечення відповідачки, в яких вона зазначала суду, що змінить своє ставлення до дитини, суд не приймає. Так, суд тричі відкладав судовий розгляд справи з метою надання відповідачці можливості надати докази, що підтвердять той факт, що вона змінила ставлення до своєї дитини та почала приймати участь у її утриманні та вихованні. Відповідач не надала суду доказів, які підтвердили б її заперечення. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що дійсно з боку відповідачки має місце ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків та неналежне їх виконання, воно не було пов'язано як об'єктивними так і суб'єктивними причинами. За таких обставин у суду є усі правові підстави для застосування крайнього заходу впливу відносно відповідачки та позбавити її батьківських прав, яка на теперішній час не має бажання спілкуватися з донькою, не сплачує кошти на її утримання. Наданий суду висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав, суд приймає до уваги під час ухвалення рішення, оскільки як було встановлено в судовому засіданні відповідачка не виконує належним чином свої батьківські обов'язки, які зокрема полягають у повазі до прав дитини та її людської гідності. З огляду на вищевикладене та позицію органів опіки та піклування, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо позбавлення батьківських прав відповідачки є обґрунтовані і заявлені з метою захисту прав та законних інтересів малолітньої [PERSON], [INFO], а тому підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні було доведено, що відповідачка на даний час не приділяє уваги своїй дитині, ухиляється від належного виховання доньки, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved