Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом у якому прохав суд визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті 08.04.2005 року спадкодавця [PERSON], право на завершення приватизації та одержання в органах Державної реєстраційної служби України свідоцтв про право власності на земельні ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,10 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,21 га, що розташовані по вулиці Шкільна, 2 в селі Коржі Роменського району та були передані у власність [PERSON] згідно рішення виконавчого комітету Коржівської сільської ради від 26.01.1996 року та для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,48 га, що розташовані на території Коржівської сільської ради Роменського району Сумської області та належали [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії І-СМ №003976 від 20.09.2002 року. Свої вимоги мотивував тим, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина і позивач в строки та в порядку визначеному нормами ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, звернувся з відповідною заявою про прийняття спадщини до Роменської районної державної нотаріальної контори, але йому було відмовлено в прийнятті заяви, так як у спадкодавця [PERSON] був відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку по вулиці Шкільна №2 в селі Коржі Роменського району, а позивач не міг надати примірник заповіту, складеного спадкодавцем [PERSON], так як він був ним втрачений. 20.08.2015 року Коржівською сільською радою позивачу було видано дублікат заповіту, складеного [PERSON] 01.06.1998 року. Однак, за відсутності кадастрових номерів на земельні ділянки, правовстановлюючого документа і проведеної державної реєстрації цих прав, як цього визначено ст. 125 ЗК України та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», позивач не має змоги отримати свідоцтва про право власності на земельні ділянки. Позивач надав суду заяву з проханням розгляд справи провести у його відсутності, а позовні вимоги задовольнити (а.с. 25). Представник відповідача Коржівської сільської Ради Роменського району Сумської області надав суду заяву з проханням розгляд справи провести у його відсутності, позовні вимоги визнає (а.с. 26). Представник третьої особи Роменська районної державної нотаріальної контори, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не зявився. Третя особа - Управління Держгеокадастру у Роменському районі прохав розгляд справи провести у відсутності їхнього представника, з приводу вирішення справи покладається на розсуд суду (а.с. 24). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 08.04.2005 року померла [PERSON], про що виконавчим комітетом Коржівської сільської ради Роменського району 08.04.2005 року видано Свідоцтво про смерть серії І-БП № 008523 (а.с. 7зв). За життя [PERSON] уклала заповіт на користь [PERSON] на належний їй житловий будинок з відповідними надвірними спорудами, що розташовані в селі Коржі по вулиці Шкільній №2, та все інше майно, яке на день смерті залишиться їй належним, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося. Заповіт посвідчено секретарем Коржівської сільської ради [PERSON]та зареєстровано в реєстрі за №19. Згідно довідки виконавчого комітету Коржівської сільської ради [PERSON], [INFO], до дня смерті 08.04.2005 року постійно проживала і була зареєстрована в [INFO]. Заповіт від імені [PERSON] посвідчений виконавчим комітетом Коржівської сільської ради Роменського району Сумської області за реєстровим номером 19 від 01.06.1998 року не змінено і не відмінено (а.с. 7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у виді житлового будинку №2 по вулиці Шкільна в селі Коржі Роменського району, який належав померлій на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, виданого 28.09.1989 року на підставі рішення виконавчого комітету Роменської районної ради №153 від 19.08.1988 року (а.с.8-12) Відповідно до листа управління Держгеокадастру у Роменському районі від 02.09.2015 року [PERSON] згідно рішення виконкому Коржівської сільської ради від 26.01.1996 року була надана у приватну власність земельна ділянка загальною площею 0,31 га, в тому числі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд 0,10 га та для ведення особистого селянського господарства 0,21 га, які розташовані по вулиці Шкільна, 2 в селі Коржі Роменського району, але державні акти за життя не виготовлялися (а.с.13) Спадкодавець [PERSON] за життя отримала Державний акт на праві приватної власності на землю серії І-СМ №003976, який було видано 20.09.2002 року на підставі розпорядження голови Роменської районної державної адміністрації №329 від 09.08.2002 року, згідно якого їй належала земельна ділянка загальною площею 2,48 га, яка складається з чотирьох окремих ділянок, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Коржівської сільської ради Роменського району (а.с.14). 20.08.2015 року Коржівською сільською радою [PERSON] було видано дублікат заповіту, складеного [PERSON] 01.06.1998 року (а.с.6 зв). В той же час, через відсутність кадастрових номерів на земельні ділянки, правовстановлюючого документа і проведеної державної реєстрації цих прав, як це визначено ст. 125 ЗК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» позивач не має змоги отримати свідоцтва про право власності на земельні ділянки. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а згідно ст. 1218 цього Кодексу до складу спадщини входять\~ усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Нормами ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а згідно ст. 1268 цього Кодексу спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її і незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.\~ Відповідно до ст.1218, ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, а умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Згідно п. «г» ч.1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема: прийняття спадщини. Статтею 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що обовязковій державній реєстрації підлягає право власності на нерухоме майно, що кореспондується з нормами ст. 182 ЦК України, якою визначено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Як встановлено судом, право власності [PERSON]А на земельні ділянки з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства, розташованих по вулиці Шкільна, 2 в селі Коржі Роменського району, не було зареєстровано. А в Державному акті на право приватної власності на землю серії І-СМ №003976 від 20.09.2002 року на земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,48 га, не вказані кадастрові номери цих ділянок. Вирішуючи вказаний спір, суд враховує розяснення у п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013\~ № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» про те, що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125\~ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення"\~ЗК\~рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до\~Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок"\~(втратив чинність на підставі\~Закону України від 14.09.2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.3.1 листа від 16.05.2013\~ № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказав, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392\~ЦК). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 41697357 від 05.10.2015 року вбачається, що після смерті 08.04.2008 року [PERSON] спадкова справа не заводилася (а.с. 31-32). Враховуючи, доведеність обставин, на які позивач посилався в обґрунтування своїх вимог та відсутність іншого способу захисту прав позивача, суд дійшов висновку про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved