Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

22.08.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами, якими просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батьків [PERSON], померлого [INFO] року, [PERSON], померлої [INFO] року, право власності на: земельну ділянку площею 1,9952 га, яка розташована на території Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишній КСП «Котлобух», частка (пай) [NUMBER], надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER] (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий 02.02.2004 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №10-16-372); земельну ділянку площею 1,9951 га, яка розташована на території Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишній КСП «Котлобух», частка (пай) [NUMBER], надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER] (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий 02.02.2004 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №10-16-371). Свої вимоги мотивує тим, що державним нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що відсутній оригінал документів, що посвідчує право власності спадкодавців. Представник позивача у судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача, сповіщений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 02.02.2004 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №10-16-372, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,9952 га, яка розташована на території Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишній КСП «Котлобух», частка (пай) [NUMBER], надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER]. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 02.02.2004 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №10-16-371, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,9951 га, яка розташована на території Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишній КСП «Котлобух», частка (пай) [NUMBER], надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER]. Згідна листа Міськрайонного управління у Ізмаїльському районі та м. Ізмаїлі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 9-15-0.181-2554/126-17 від 26.09.2017р. державний акт на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], зареєстрований 02.02.2004р. за №10-16-371 на [PERSON] (земельна ділянка загальною площею 1,9951 га розташована на території Першотравневої сільської ради та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва). Державний акт на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], зареєстрований 02.02.2004 року за №10-16-372 (земельна ділянка загальною площею 1,9952 га розташована на території Першотравневої сільської ради та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва) у відділі відсутній. Згідно листа Першотравневої сільської ради вих..№328 від 26.10.2017р. померлий [PERSON] за обліковими даними є власником земельної ділянки площею 1,9952 га, яка розташована на території Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишній КСП «Котлобух», частка (пай) [NUMBER]. Згідно інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 13.11.2017р. (отриману з офіційного сайту http://map.land.gov.ua/kadastrova-karta), власником земельної ділянки площею 1,9952 га, яка розташована на території Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], є [PERSON]. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.11.2007 року, виданого виконкомом Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] помер [INFO] року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка площею 1,9952 га, яка розташована на території Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишній КСП «Котлобух», частка (пай) [NUMBER], надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER]. За життя [PERSON] заповіт не залишав. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1261 ЦК України, стали: дружина [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу від 12.05.1079р., копія якого наявна у матеріалах справи, та дочка [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] від 23.03.1981р. та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 22.02.2010р., з якого вбачається про зміну її прізвища з «[PERSON]» на «[PERSON]», копії яких наявні у матеріалах справи. Осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає. Інших спадкоємців немає. [PERSON] від прийняття спадщини після чоловіка відмовилася на користь [PERSON], що підтверджено відповідною заявою від 13.05.2008р., поданою до Ізмаїльської державної нотаріальної контори, копія якої наявна у матеріалах справи.. [PERSON] спадщину після смерті батька прийняла про що надала відповідну заяву до Ізмаїльської державної нотаріальної контори, копія якої наявна у матеріалах справи. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.04.2012 року, виданого виконавчим комітетом Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] померла [INFO] року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить: земельна ділянка площею 1,9951 га, яка розташована на території Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишній КСП «Котлобух», частка (пай) [NUMBER], надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER]. За життя [PERSON] заповіт не залишала, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №31970989 від 11.10.2012 року. Спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1261 ЦК України, стала дочка [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про її народження та свідоцтвом про шлюб. Осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає. Інших спадкоємців немає. Позивач [PERSON] спадщину після смерті матері прийняла шляхом звернення в установлений законом строк до Ізмаїльської державної нотаріальної контори із заявою від - 11.10.2012 року про прийняття спадщини. Також, на день смерті спадкодавця, час відкриття спадщини, протягом шести місяців позивач проживала та була зареєстрована разом із спадкодавцем за однією адресою, що підтверджено довідкою Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 24.06.2014р. за №880. А також, На звернення позивача до державного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, йому було відмовлено у зв'язку з тим, що оригінал документу, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкове нерухоме майно відсутній. Відповідно до п.п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст. 316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, судом встановлено, що позивач являється спадкоємцем першої черги за законом після смерті батьків, спадщину прийняла шляхом спільного проживання зі спадкодавцями, інших спадкоємців немає, осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині після смерті батьків немає, з огляду на встановлене позивач обґрунтовано вимагає визнання за нею права власності на спадкову власність. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до роз'яснень п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Стаття 57 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, у тому числі, з огляду на те, що відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved