Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

12.12.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаною позовною заявою, відповідно до якої прохав суд визнати за ним право власності на гараж за адресою: [ADDRESS] площею 22,7 кв.м; погріб, б, розташований на земельній ділянці кадастровий номер 5310137000:15:003 0470. В обґрунтування позову позивачем зазначено, що він є єдиним спадкоємцем після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Після її смерті, а саме 28.03.2019 року Першою Полтавською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу за №104/2019. За життя його матір прийняла спадщину після смерті свого чоловіка - [PERSON] , який помер [INFO] , якому належав гараж за адресою [ADDRESS] в автогаражному колективі «Зеніт», однак не оформила своїх спадкових прав на гараж у передбаченому законом порядку. Позивач, маючи намір оформити право власності на вказаний гараж звернувся до нотаріуса за місцем відкриття спадкової справи. 06.11.2019 року державним нотаріусом Першою Полтавською державною нотаріальною конторою йому було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку (площею 0,0030 га, цільове призначення для будівництва індивідуальних гаражів, кадастровий номер 5310137000:15:003:0470, 1, за адресою [ADDRESS] . Однак, у видачі свідоцтва про право власності на гараж було відмовлено, про що винесено постанову від 06.11.2019 року, оскільки за спадкодавцем [PERSON] було зареєстровано право власності на гараж за адресою [ADDRESS] в автогаражному колективі «Зеніт», однак нотаріусом було встановлено, що згідно довідки голови правління автогаражного колективу «Зеніт» 09.04.2013 року за №3 [PERSON] було виключено із членів автогаражного кооперативу «Зеніт» (гараж [ADDRESS]), розташованого за адресою: [ADDRESS] , згідно власноруч поданої заяви від 04.04.2013 року до голови правління АГК «Зеніт» з проханням виключити його зі складу членів автогаражного колективу «Зеніт». Таким чином позивач має перешкоди в оформленні права власності на спадкове майно, у зв`язку із тим, що вказаний об`єкт спадкового майна неможливо однозначно ідентифікувати, оскільки відсутній документ, який би підтверджував право власності спадкодавця [PERSON] на гараж, що знаходиться за межами автогаражного колективу «Зеніт». З метою захисту своїх спадкових прав позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 16.12.2019 року відкрито загальне позовне провадження з викликом всіх учасників справи. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, відзив відповідача на позов, а також інших заяв по суті справи від учасників справи до суду не надходило. Ухвалою суду від 28.01.2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] 05.02.2020 року надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача, Виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, 10.02.2020 року надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при вирішення справи покладається на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, надавши оцінку доказам в їх сукупності, встановив наступне. Позивач [PERSON] є сином та єдиним спадкоємцем [PERSON] , яка померла [INFO] , після смерті якої [INFO] Першою Полтавською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу за №104/2019 на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини. За життя, спадкодавець [PERSON] з 05.01.1954 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , згідно зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим Шевченківським районним і місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управлення юстиції у Полтавській області 22.03.2017 року, після смерті якого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полєжаєвою Н.П. була заведена, 13.06.2018 року, спадкова справа № 27/2018. За життя [PERSON] належав гараж за номером [ADDRESS] , в автогаражному колективі «Зеніт» (опис об`єкта: гараж, Б, 22,7 кв.м.; погріб, б), що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 05.05.2006 року, виданим на підставі рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м.Полтаві ради від 25.04.2006 року № 155. Так, судом встановлено, згідно витягу із рішення Октябрської районної у м.Полтаві ради від 25.04.2013 року, що [PERSON] мешканцю [ADDRESS] , вирішено надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за адресою [ADDRESS], площею 30 м2 для будівництва індивідуального гаража [ADDRESS]. Рішенням Октябрської районної у м.Полтаві ради від 20.03.2014 року вирішено затвердити технічну документацію із землеустрою та передати у власність гр. [PERSON] , мешканцю [ADDRESS] , із земель житлової та громадської забудови міста земельну ділянку за адресою [ADDRESS] , площа якої відповідно до технічної документації виготовленої ТОВ НВІ «Землересурс» становить 30 м2 для будівництва індивідуального гаража, кадастровий номер 5310137000:15:003:0470. [PERSON] до майна померлого чоловіка, [PERSON] , була єдиним спадкоємцем за заповітом, яка прийняла спадщину після його смерті, однак не оформила право власності на вказаний гараж у передбаченому законом порядку. Позивач, як спадкоємець після смерті матері, [PERSON] , звернувся до нотаріуса за місцем відкриття спадкової справи, для оформлення спадкових справ на вказаний гараж. В межах спадкової справи позивачу [PERSON] . державним нотаріусом Троцькою О.А. 06.11.2019 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0030 га, цільове призначення - для будівництва індивідуальних гаражів, кадастровий номер 5310137000:15:003:0470, за адресою [ADDRESS]. Однак, 06.11.2019 року державним нотаріусом Першої Полтавської державної нотаріальної контори Троцькою О.А. винесено постанову про відмову у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж за номером [ADDRESS], в автогаражному колективі «Зеніт», що належав [PERSON] , чоловікові спадкодавця, який помер [INFO] , спадкоємцем якого була дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, оскільки не можливо встановити склад спадкового майна. Із вказаної постанови нотаріуса вбачається, що у вчиненні вказаної нотаріальної дії було відмовлено, оскільки, згідно довідки виданою головою правління автогаражного колективу «Зеніт» 09.04.2013 року за №3 [PERSON] виключено із членів автогаражного кооперативу «Зеніт» (гараж [ADDRESS]), розташованого за адресою: [ADDRESS] , згідно власноруч поданої заяви від 04.04.2013 року до голови правління АГК «Зеніт» з проханням виключити його зі складу членів автогаражного колективу «Зеніт». Таким чином, автогараж, який належить [PERSON] на праві власності розташований за межами автогаражного колективу «Зеніт», оскільки [PERSON] виключений зі складу членів автогаражного колективу «Зеніт». Однозначно ідентифікувати об`єкт спадкового майна неможливо. Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ листом від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» висловив відповідні правові позиції, в тому числі і про те, що при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК України) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК України), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного законодавства, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (cт. 1299 ЦК). Таким чином, з матеріалів справи, судом встановлено, що підтверджено зібраними у справі доказами, що гараж [ADDRESS] , площею 22,7 кв.м; погріб, б, згідно зі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.05.2006 року, та гараж [ADDRESS] площею 22,7 кв.м; погріб, б, розташований на земельній ділянці кадастровий номер 5310137000:15:003 0470, є одним і тим самим об`єктом та входить до спадкового майна спадкодавця [PERSON] . Таким чином, спадкові права позивача [PERSON] на вказаний гараж, після смерті спадкодавця - матері [PERSON] , підлягають захисту у судовому порядку. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути зокрема визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідністю зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 4.15, 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Статтею 41 Конституції України передбачено, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Позовні вимоги є законними, обґрунтованими, а отже підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved