Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], треті особи: орган опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації та Тячівська місцева прокуратура Закарпатської області, про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач [PERSON] є батьком їх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO]. Діти постійно проживають разом з нею у її сім'ї та вона займається їх вихованням та забезпеченням. Відповідач не цікавиться життям дітей, їх розвитком, не дає їм жодної матеріальної допомоги та не сплачує аліменти на їх утримання. Посилаючись на вказані обставини просить позбавити відповідача батьківських прав щодо його неповнолітніх дітей сина - [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, дали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечили. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, оскільки викликався через засоби масової інформації (газета "Новини Закарпаття" №137-138 (4602-4603) від 03 грудня 2016 року (а.с.29), а тому суд в порядку ст.169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представник органу опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації Гнатюк Н.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Прокурор Тячівської місцевої прокуратури Дьолог Я.В. в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Із рішення Тячівського районного суду від 02 грудня 2015 року вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON], який було укладено 18 лютого 1999 року, розірвано (а.с.10). Згідно даних свідоцтва про народження неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] та доньки - [PERSON], [INFO], їх батьком значиться відповідач [PERSON] (а.с.6,7). Згідно ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов'язані виховувати і утримувати дитину до досягнення повноліття, піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Із акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 21 листопада 2016 року вбачається, що [PERSON] проживає в [ADDRESS], та має на своєму утриманні дітей [PERSON] та [PERSON] (а.с.30). Згідно постанови Тячівського районного суду Закарпатської області від 28 жовтня 2003 року, з [PERSON] в користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (а.с.8). Із довідки Тячівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області №01-42/15289 від 25 листопада 2016 року вбачається, що [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] не сплачував (а.с.39). Згідно довідок Дулівської загальноосвітньої середньої школи І-ІІ ступенів від 25 листопада 2016 року, батько учениці 8 класу [PERSON] та учня (2005-2014 роки навчання) [PERSON] за весь період їх навчання ними не цікавився, жодного разу в школі їх не відвідував (а.с.33, 34). Із акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 25 листопада 2016 року вбачається, що [PERSON] проживає в [ADDRESS], та має на своєму утриманні дітей [PERSON] та [PERSON] Батько [PERSON] покинув сім'ю в 2003 році і з цього часу до дітей не з'являється, не підтримує їх матеріально та морально (а.с.31). Згідно висновку органу опіки і піклування Тячівської райдержадміністрації від 05 грудня 2016 року за №383 відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно неповнолітніх дітей, сина - [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO]. Цим же рішенням дано згоду на позбавлення відповідача батьківських прав щодо його неповнолітніх дітей, сина - [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] (а.с.40). Свідок [PERSON], яка є сусідкою позивача, в судовому засіданні пояснила, що їй достовірно відомо про те, що [PERSON] не цікавиться життям дітей [PERSON] та [PERSON], їх розвитком, не дає їм жодної матеріальної допомоги, не відвідує їх та не сплачує аліменти на їх утримання. Вихованням та матеріальним забезпеченням дітей [PERSON] та [PERSON] займається їх матір. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57, 60 ЦПК України. У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки. У поданій позовній заяві і в судовому засіданні позивач зазначила, що відповідач [PERSON] з дітьми не спілкується, ними не піклується, тобто залишив їх на призволяще, без належних засобів до існування та без фізичної, матеріальної, духовної та моральної підтримки. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що наведені позивачем і досліджені в судовому засіданні докази, а саме, акти обстеження житлово-побутових умов позивача, інформація з шкільного закладу, висновок органу опіки і піклування Тячівської райдержадміністрації від 05 грудня 2016 року за № 383, безсумнівно свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання дітей і свідоме нехтування ним цими своїми обов'язками. Згідно вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Позивач довів підставність своїх позовних вимог зазначеними вище доказами, а відповідач не надав суду жодного доказу. А тому, суд вважає, що для захисту прав та інтересів малолітньої дитини, позов слід задовольнити і позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та його неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved