Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

14 липня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Оржонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та призначення опікуном. В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що вона є бабусею неповнолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які народились у шлюбі її сина, [PERSON], з [PERSON]. Батько неповнолітніх онуків, [PERSON], помер [INFO]. Мати дітей, [PERSON], з моменту смерті [PERSON] разом з дітьми постійно проживала з нею у її квартирі, а діти перебували на її утриманні. До початку 2016 року мати брала участь у вихованні дітей, але з початку року перестала займатись вихованням та утриманням дітей, постійно знаходиться у стані алкогольного сп'яніння. З березня 2016 року взагалі перестала з'являтися вдома та до теперішнього часу її місце перебування нікому невідоме. Вважає, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, оскільки не приймає участі у вихованні дітей, ні матеріально, ні психологічно їм не допомагає. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків, просить позбавити її батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Крім того, просила встановити опіку над неповнолітніми [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та неповнолітнім сином [PERSON], [INFO] та призначити її опікуном. У подальшому ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 29 серпня 2016 року позовні вимоги [PERSON] про встановлення опіки та неповнолітніми дітьми та призначення її опікуном, були залишені без розгляду за заявою позивача. Крім того, від позивача [PERSON] до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій вона просила стягнути аліменти з [PERSON], [INFO], користь опікуна/піклувальника або державної установи за місцем перебування дітей, аліменти на утримання неповнолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів її доходів, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи утримання з 29 серпня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву з проханням розглядати дану справу без її участі, в якій зазначила, що вона наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі у разі неявки відповідача до суду. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася з невідомих суду причин, про день та час слухання справи неодноразово повідомлялася своєчасно та належним чином, тому суд за наявності згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради, Синиця А.О., що діє на підставі довіреності, до суду також не з'явилася, від якої до суду надійшла заява з проханням справу розглянути без її участі, проти задоволення позову не заперечувала, при ухваленні рішення просила максимально врахувати інтереси дитини. Прокурор Голінко І.І. у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву з проханням розглядати дану справу без його участі, в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позову, оскільки з матеріалів справи вбачається тривале ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків відносно неповнолітніх дітей. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 22 травня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], виданим Орджонікідзевським відділом РАГС міста Маріуполя Донецької області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 111. У подальшому у подружжя [PERSON] та [PERSON] в шлюбі народились діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження серія [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], виданими Орджонікідзевським відділом РАЦС міста Маріуполя Донецької області. Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER], виданого Орджонікідзевським відділом ДРАЦС Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] помер [INFO], актовий запис № 1652. Відповідно до положень ст. 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав до суду має право звернутись, зокрема, особа, в сім'ї якої проживає дитина. Згідно довідки від 23 травня 2016 року, виданого головою КСН «Первомайський», неповнолітні [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], фактично проживають за адресою: [ADDRESS], з [PERSON] та [PERSON]. [PERSON], [INFO], також проживала за даною адресою до 12 березня 2016 року. Даний факт підтверджується також характеристикою, виданою завідуючим Дошкільного навчального закладу «Ясла-садок № 46» Погодіною О.В. від 31 березня 2016 року, згідно якої діти, [PERSON] та [PERSON] відвідують дошкільний заклад № 46 з 14 травня 2015 року. Зовнішній вигляд у дівчаток охайний, одяг чистий, культурно-гігієнічні навички відповідають віковим вимогам. В дошкільний заклад дітей приводить за забирає бабуся - [PERSON], яка завжди прислухається до порад та рекомендацій педагогів. Мати, [PERSON], забирала дівчаток всього кілька разів, у телефонному режимі зв'язок з вихователями не підтримує. При обстеженні житлово-побутових умов родини 23 березня 2016 року, було з'ясовано, що діти проживають в будинку бабусі та дідуся за адресою: [ADDRESS] в хороших умовах. На момент обстеження, мами вдома не було. Зокрема, з довідки Центру первинної медико-санітарної допомоги № 6 вбачається, що [PERSON], [INFO] стоїть на диспансерному обліку в амбулаторії № 1 з діагнозом: змішаний асигматизм, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], на диспансерному обліку не знаходяться. При відвідуванні амбулаторії № 1 з дітьми в останні місяці приходить бабуся. Згідно з ч. 4 ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. З висновку Органу опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації від 19 серпня 2016 року № 01-11-649 вбачається, що сім'я [PERSON] знаходиться на обліку Служби у справах дітей. Незважаючи на усі проведені центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, службою у справах дітей виховально-профілактичні заходи, [PERSON] на них не реагує, свого життя не змінює, життям та здоров'ям дітей не цікавиться, байдужа до їх долі. Усі ці фактори негативно впливають на розвиток, виховання та здоров'я малолітніх дітей в родині матері. Отже, встановлені обставини, свідчать про ухилення матері, [PERSON], від виконання батьківських обов'язків, тому Комісія про захист прав дитини прийшла до висновку про достатність підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57- 60 ЦПК України. У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України, держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство.Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН Про права дитини, держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Згідно зі ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, діє всупереч інтересам та потребам своїх неповнолітніх дітей, [PERSON], [PERSON], [PERSON], що на думку суду є неприпустимим. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідач [PERSON], не бажаючи приймати участь в судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання нею батьківських обов'язків, тим самим не оспорює наявних підстав для позбавлення її батьківських прав. Виходячи з інтересів неповнолітніх дітей, обставин, що були встановлені в судовому засіданні, приймаючи до уваги, що діти не проживають з матір'ю і вона не опікується їхньою долею, не відвідує з ними дитячого садка та медичних закладів, не спілкується з дітьми, не цікавиться їхнім життям, малолітні діти не отримують від неї тепла та материнської турботи, приймаючи до уваги висновок Органу опіки та піклування Лівобережної райадміністрації Маріупольської міської ради від 19 серпня 2016 року, суд вважає за можливе позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 167 СК України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Приймаючи до уваги обставини, за якими на день розгляду справи позивач [PERSON] не виявила бажання щодо встановлення опіки та призначення її опікуном малолітніх онуків, а відомості про інших родичів дітей, які мають бажання і можливість взяти їх на виховання відсутні, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 167 СК України, діти можуть бути передані лише за їх заявою, суд приходить до висновку про передачу неповнолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], Органу опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради для подальшого влаштування. На підставі ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. В сенсі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні від цього обов'язку, відповідно ч. 3 ст. 181 СК України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі. Суд, з огляду на викладене, дійшов висновку, що з відповідача [PERSON] на користь фізичної особи (опікуна/піклувальника) або державної установи, під піклуванням чи опікою яких будуть перебувати неповнолітні діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За таких підстав, з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одної) гривні 20 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved