Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, шляхом виконання зобов'язань, посилаючись на те, що відповідно до ухвали Рахівського районного суду від 28 липня 2014 року кримінальне провадження відносно [PERSON] було закрите у зв'язку із її відмовою від підтримання обвинувачення в суді. Цивільний позов, заявлений нею у кримінальному провадженні залишено без розгляду. Так, згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні, відносно [PERSON], обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України, останній обвинувачувався в тому, що він 19 травня 2014 року близько 20 год. 30 хв., зайшовши на подвір'я її будинку [ADDRESS], затіяв з нею суперечку, під час якої наніс їй декілька ударів парасолькою в область голови, чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді забійної рани тім'яної ділянки зліва, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, які згідно висновку судово-медичної експертизи №207 від 30 травня 2014 року являються легкими тілесними ушкодженнями з короткочасним розладом здоров'я. До початку розгляду кримінального провадження мін нею як потерпілою особою, та обвинуваченим [PERSON], за ініціативи останнього та спільної згоди сторін було досягнуто домовленості про те, що вона відмовляється від обвинувачення в суді, заявить клопотання перед судом про закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого, подасть заяву до суду про залишення цивільного позову без розгляду, а [PERSON], у свою чергу, на протязі трьох місяців з дня винесення судом ухвали про закриття відносно нього кримінального провадження зобов'язується сплатити їй грошову суму в розмірі 4000 гривень, як вартість матеріальних та моральних збитків, понесених нею внаслідок вчинення обвинуваченим відносно неї кримінального правопорушення. У підтвердження своїх намірів обвинувачений [PERSON] надав їй про це письмову розписку від 28.07.2014 року. Однак, на сьогоднішній день відповідачем не виплачено їй жодних із зазначених вище грошових коштів. У зв'язку з наведеним просила стягнути із [PERSON], в її користь грошову суму в розмірі 4000 гривень матеріальних збитків завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, та стягнути з відповідача судові витрати понесені на оплату правової допомоги в сумі 1000 гривень. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, наведених в позові. Просять позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами прийшов до наступного висновку. У відповідності до ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред'явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Частиною 7 цієї ж статті КПК України встановлено, що особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Судом встановлено, що ухвалою Рахівського районного суду від 28 липня 2014 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.05. 2014 року за №12014070140000416 про обвинувачення [PERSON] у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України закрито, у зв'язку з відмовою потерпілої від підтримання обвинувачення в суді. Зокрема, до початку розгляду кримінального провадження між позивачкою як потерпілою особою, та обвинуваченим [PERSON], за ініціативи останнього та спільної згоди сторін було досягнуто домовленості про те, що вона відмовляється від обвинувачення в суді, заявить клопотання перед судом про закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого, подасть заяву до суду про залишення цивільного позову без розгляду, а [PERSON], у свою чергу, на протязі трьох місяців з дня винесення судом ухвали про закриття відносно нього кримінального провадження зобов'язується сплатити їй грошову суму в розмірі 4000 гривень, як вартість матеріальних та моральних збитків, понесених нею внаслідок вчинення обвинуваченим відносно неї кримінального правопорушення. У підтвердження своїх намірів обвинувачений [PERSON] надав про це письмову розписку від 28.07.2014 року. З ухвали Рахівського районного суду Закарпатської області від 28 липня 2014 року про закриття кримінального провадження відносно [PERSON] вбачається, що цивільний позов потерпілої [PERSON] залишений без розгляду. 5 серпня 2014 року ухвала Рахівського районного суду Закарпатської області по справі №305/1355/14-к, провадження по справі №1-кп/305/204/14, набула законної сили. Згідно з ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд визнає, що ухвала Рахівського районного суду Закарпатської області від 28 липня 2014 року по кримінальному провадженню відносно [PERSON] є належним та допустимим доказом по даній справі. Посилання на факти, які зазначені в ній та підтверджені нею, в тому числі, набуття ухвалою суду законної сили, являються преюдиційним для суду при вирішенні цивільно-правових наслідків дій відповідача та свідчать про визнання на той час обвинуваченим своєї вини. З урахуванням п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" від 18 грудня 2009 року № 14 відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК України при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування шкоди. Таким чином, суд вважає, що вина [PERSON] є доведеною і не підлягає розгляду в даному судовому процесі. Крім того, обвинувачений по кримінальному провадженню [PERSON] у відповідності до ч.8 ст. 284 КПК України не заперечував проти закриття даного кримінального провадження, а ухвалу суду з цього приводу та підстав у апеляційному порядку не оскаржував. Як встановлено судом, відповідач [PERSON], 8 липня 2014 року, надав [PERSON] письмову розписку про те, що він зобов'язується на протязі трьох місяців, але не пізніше 30 жовтня 2014 року, сплатити позивачці 4000 гривень як вартість цивільного позову. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частина 1 ст. 527 ЦК України, зазначає, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає по суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. В судовому засіданні достовірно встановлено та визнано відповідачем, що останній взяті на себе зобов'язання, що виникають з умов договору, не виконав, а саме: не відшкодував позивачці, у встановлений у розписці строк, 4000 гривень. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що позивачкою надано обґрунтовані та правові докази порушення та невиконання відповідачем умов зобов'язання, а відповідачем позов визнано, тому суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, слід задовольнити у повному обсязі. Разом з тим, позивачкою заявлена вимога про відшкодування витрат, понесених нею на правову допомогу в розмірі 1000 гривень. Дана вимога підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалюється рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені витрати. Згідно п. 2 ч.3 ст. 79 ЦПК України до витрат пов'язаних з розглядом судової справи належать витрати на правову допомогу. Судом встановлено, що позивачкою [PERSON], для захисту своїх прав та законних інтересів було укладено договір про надання адвокатських послуг та понесено витрати у розмірі 1000 гривень, що підтверджується угодою про надання юридичних послуг від 5 січня 2015 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру № 01 від 5 січня 2015 року. Відповідно до ч.6 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення злочину. На підставі ст.88 ЦПК України, з відповідача, [PERSON] в спеціальний фонд Державного бюджету України, слід стягнути судовий збір в розмірі 243.60 гривень.

Outcome: approved