Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

21 березня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Хмельницького міськрайонного суду з вищезазначеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що працювала черговою стрілочного поста станції Радулино Південно-Західної залізниці та 15 березня 1990 року після здачі чергування о 20 год.15 хв. з велосипедом прямувала вздовж залізничної колії додому та поблизу багажного приміщення переднє колесо її велосипеда потрапило до прямуючого по залізничній колії маневрового поїзду, в результаті чого позивач отримала тілесні ушкодження. У звязку з отриманими ушкодженнями, відповідно до виписки акту огляду МСЕК від 02.07.1990р., довідок Новоград-Волинської МСЕК від 30.06.1992р., 1996р. їй встановлено другу групу інвалідності та в звязку з отриманим травмуванням, відповідно виписки акта огляду у Новоград-Волинської МСЕК від 1997р., визнано ступінь втрати професійної працездатності із зазначеними ушкодженнями у розмірі 60 відсотків безстроково. Новоград-Волинською МСЕК від 10 квітня 2009р. при повторному огляді в звязку з отриманою 15.03.1990р. травмою встановлено першу групу інвалідності безстроково з втратою 100 % професійної працездатності із заліком з 08 квітня 2009 року та в постійній потребі стороннього догляду. Вказує, що рішеннями Баранівського районного суду Житомирської області від 28.12.2009 року та від 27 квітня 2012 року стягнуто на її користь з державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" втрачений заробіток та витрати на постійний сторонній догляд та вирішено подальше стягнення. Зазначає, що середньомісячна заробітна плата за період з 01.04.2012р. по 01.02.2016р. чергової стрілочного посту ст. Степок, що відповідає заробітній платі чергового стрілочного посту станції Радулино, склала у сумі 4819,53 грн. У звязку із зміною розміру середньомісячної заробітної плати за мінусом отриманої виплати просить стягнути втрачений заробіток з 01.04.2012р. по 31.01.2016р в сумі 38\~903,0 грн. та стягувати кошти по відшкодуванню втраченого заробітку внаслідок втрати професійної працездатності ушкодженням здоровя з 01.02.2016 року у розмірі 4819,53 грн. щомісячно та безстроково. Також просить стягнути відшкодування витрат на постійний сторонній догляд з 01.04.2012р. по 31.01.2016р. у розмірі 2359,50 грн., як різницю недоплачених коштів з врахуванням проведених за вказаний період змін до розміру мінімальної заробітної плати в Україні та стягувати з Державного територіально-галузевого обєднання «Південно-Західна залізниця» на її користь відшкодування витрат на постійний сторонній догляд з 01.02.2016р. у розмірі 689,00 грн. щомісячно та безстроково. Крім того, просить стягнути з відповідача інфляційні збитки на втрачений заробіток та сторонній догляд та проценти за користування коштами. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила щодо позовних вимог та просила відмовити в задоволенні позову застосувавши строк позовної давності, а також вказала, що ст. 625 ЦК України не може бути застосована до відповідача, так як відшкодування шкоди заподіяної здоровю та відшкодування витрат за сторонній догляд за інвалідом, визначається не угодою сторін, а лише на підставі рішення суду у відповідності до вимог ст. 1208 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що збільшення розміру відшкодування шкоди в звязку з підвищенням вартості життя і збільшення розміру мінімальної заробітної плати здійснюється за заявою потерпілого. Відповідна норма відповідачем виконується згідно рішення суду. Вказує, що позивач згідно рішення суду отримує щомісячно відшкодування втраченого заробітку у сумі 2744 грн. 33 коп. що є більшим ніж встановлений законами України прожитковий мінімум на відповідний час. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення внаслідок наступного. Так, судом встановлено, що рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 28.12.2009 року стягнуто на користь позивача з державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" втрачений заробіток за період: з 01.06.2008 року по 01.04.2009 року в сумі 2077.20 грн., та з 01.04.2009 року по 01.08.2009 року - 3885 грн.92 коп. і зазначено, що в подальшому стягувати втрачений заробіток в розмірі 1903 грн.09 коп. щомісяця, починаючи з 01.08.2009 року. Також, стягнуто витрат на постійний сторонній догляд з 01.04.2009 оку по 01.08.2009 року 1252 грн.50 коп. і в подальшому стягувати витрати на сторонній догляд в розмірі 315 грн. щомісячно, з 01.08.2009 р. Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 27 квітня 2012 року стягнуто на користь позивача з відповідача кошти по відшкодуванню втраченого заробітку внаслідок втрати професійно працездатності ушкодженням здоров'я за період-недоплачених сум : з 01.08.2009 року по 01.04.2012 р. у сумі 15004 грн. 48 коп. та кошти по відшкодуванню щомісячного втраченого заробітку внаслідок втрати професійної працездатності ушкодженням здоров'я в сумі 2744 грн.33 кок. Починаючи з 01.04.2012 р. Також, стягнуто витрати на постійний сторонній догляд з 01.08.2009 року по 01.04.2012 року в сумі 4336 грн.50 коп. і в подальшому стягувати витрати на сторонній догляд в розмірі 547 грн. щомісячно, з 01.04.2012 р. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню обставини, встановлені судовими рішенням, тобто ті обставини, що відповідач сплачує позивачу втрачений заробіток в зв'язку ушкодженням здоров'я щомісячно та відшкодування витрат на сторонній догляд. У звязку з отриманими ушкодженнями, відповідно до виписки акту огляду МСЕК, довідок Новоград-Волинської МСЕК , позивачу встановлено другу групу інвалідності та в звязку з отриманим травмуванням, відповідно виписки акта огляду у Новоград-Волинської МСЕК від 1997р., визнано ступінь втрати професійної працездатності із зазначеними ушкодженнями у розмірі 60 відсотків безстроково. Новоград-Волинською МСЕК від 10 квітня 2009р. при повторному огляді в звязку з отриманою 15.03.1990р. травмою встановлено першу групу інвалідності безстроково з втратою 100 % професійної працездатності із заліком з 08 квітня 2009 року та в постійній потребі стороннього догляду. Середньомісячна заробітна плата за період з 01.04.2012р. по 01.02.2016р. чергової стрілочного посту ст. Степок, що відповідає заробітній платі чергового стрілочного посту станції Радулино, склала у сумі 4819,53 грн. Згідно зведеного розрахунку позивача позивач має право на збільшення розміру відшкодування втраченого заробітку за період з 01.04.2012р. по 31.01.2016р. в звязку із зміною розміру середньомісячної заробітної плати за мінусом отриманої виплати. Сума щомісячної шкоди, яку повинен відшкодувати відповідач за вказаний період становить 38903,00 грн. (27299,22 грн. + 41115,89 грн. + 40001,98 грн. + 52433,29 грн. + 4291,80 грн. 165142,18 грн. - 2744,33 грн. х 46 міс.). З 1 лютого 2016 року на відшкодування втраченого заробітку внаслідок ушкодження здоровя з відповідача на користь позивача підлягає виплата у сумі 4819,53 грн. щомісячно безстроково з розрахунку зарплати за 2015-2016рр. (4603,29 грн. + 6425,75 грн. + 4426 грн. + 4259,40 грн. + 4910,49 грн. + 4291,80 грн. : 6 місяців). Відповідно до ст.34 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, що спричинили втрату працездатності» сума витрат на необхідний догляд за потерпілим залежить від характеру цього догляду, встановленого МСЕК, і не може бути меншою ( на місяць) від розміру половини мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплата на спеціальний медичний догляд (масаж, уколи, тощо) на постійний сторонній догляд. Розмір мінімальної заробітної плати відповідно до бюджетного законодавства України становив: з 01.04.2012р. - 1094,00 грн. з 01.07.2012р.-1102,00 грн. з 01.10.2012р. -1118,00 грн. з 01.12.2012р.-1134,00 грн. з 01.01.2013р. - 1147,00 грн. з 01.12.2013р. - 1218,00 грн. з 01.01.2014р.-1218,00 грн. з 01.09.2015р. - 1378,00 грн. по теперішній час Також підлягають відшкодуванню витрати на постійний сторонній догляд з 01.04.2012р. по 31.01.2016р. у розмірі 2359,50 грн., як різниця недоплачених коштів з врахуванням проведених за вказаний період змін до розміру мінімальної заробітної плати в Україні, а саме : з 01.04.2012р. по 30.06.2012р. (1094,00 грн. х 50% х 3 міс. - 547,00 грн. х 3 міс.) = 0 грн.; з 01.07.2012р. по 30.09.2012р. (1102,00 грн. х 50% х 3 міс. - 547,00 грн. х 3 міс.) = 12,00 грн.; з 01.10.2012р. по 31.11.2012р. (1118,00 грн. х 50% х 3 міс. - 547,00 грн. х 2 міс.) = 24,00 грн.; з 01.12.2012р. по 31.12.2012р. (1134,00 грн. х 50% х 1 міс. - 547,00 грн. х 1 міс.) = 20,00 грн.; з 01.01.2013р. по 31.11.2013р. (1147,00 грн. х 50% х 11 міс.- 547,00 грн. х 11 міс.) = 291,50 грн.; з 01.12.2013р. по 31.08.2015р. (1218,00 грн. х 50% х 21 міс. - 547.00х 21 міс.) = 1302,00 грн.; з 01.09.2015р. по 31.01.2016р. (1378,00 грн. х 50% х 5 міс. - 547,00 х5 міс.) = 710,00 грн. Різниця по сплаті на відшкодування витрат на постійний сторонній догляд 01.04.2012р. по 31.01.2016р. становить 2359,50 грн. З 1 лютого 2016 року на користь позивача також підлягають стягненню з відповідача витрати на сторонній догляд у сумі 689,00 грн. щомісячно і безстроково виходячи з встановленої мінімальної заробітної плати в Україні в сумі 1378,00 грн. Питання збільшення розміру відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я врегульовано\~ст.1208 ЦК України. Так, відповідно до ч.1\~ст.1208 ЦК України\~за заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, підлягає індексації на підставі рішення суду. У контексті зазначеної норми наявність підвищення вартості життя визначається на підставі встановленого законодавцем прожиткового мінімуму відповідно до динаміки його зростання. За змістом\~ст. 1 ЗУ «Про прожитковий мінімум»\~прожитковий мінімум\~вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоровя, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто належить до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема осіб, які втратили працездатність. Відповідно до ч.2\~ст.1208 ЦК України\~за заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду. Під поняттям «мінімальна заробітна плата» слід розуміти законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану роботу, нижче якого не може проводитися оплата за виконану працівником місячну, погодинну норму праці, обсяг робіт (ст.1 ЗУ «Про оплату праці»). Суд враховує, що позивачу вперше було визначено розмір відшкодування виходячи з середньої заробітної плати за займаною на час завдання шкоди посадою, а не виходячи з мінімальної заробітної плати. Таким чином, законом передбачено право потерпілого на перерахунок раніше визначеного розміру відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров'я або смертю. Сам розрахунок позивача відповідачем не оспорювався, а тому суд приймає даний розрахунок. Щодо стягнення з відповідача інфляційних збитків на втрачений заробіток та сторонній догляд, та проценти за користування коштами, то в даній частині слід відмовити, внаслідок наступного. Згідно зі\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 625 ЦК регулюються зобов'язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому ч. 5\~ст. 11 ЦК, в якій ідеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень\~ст. 625 ЦК\~у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобов'язань. Крім того, з рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають, оскільки вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в\~ст. 11 ЦК, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність. Слід також зазначити, що відшкодування шкоди - це відповідальність, а не боргове (грошове) зобов'язання, на шкоду не повинні нараховуватись проценти за користування чужими грошовими коштами, що теж є відповідальністю. Отже, нарахування процентів на суму шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності. Таким чином, дія ч. 2\~ст. 625 ЦК\~не поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із завданням шкоди. Відповідно до правової позиції,\~яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 2 березня 2016 року у справі N 6-2491цс15\~статтею 625\~ЦК України\~визначено загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання, її дія поширюється на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань. Дія статті поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому частина п'ята\~статті 11 ЦК України, в якій ідеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень\~статті 625 ЦК України\~у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов'язальних правовідносин. З рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають, оскільки вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в\~статті 11 ЦК України, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність. В свою чергу, суд вважає безпідставними посилання представника відповідача щодо необхідності застосування до позовних вимог строку позовної давності, оскільки на позовні вимоги в порядку\~ст. 1208 ЦК України, позовна давність не поширюється в силу п. 3 ч.1\~ст. 268 ЦК України. До того ж, дане правопорушення є таким, що триває у часі, у звязку із цим тривалість порушення права не перешкоджає задоволенню такої вимоги судом, а тому суд вважає, що строк позовної давності на подачу позову не було пропущено. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до\~ст.88 ЦПК України\~.

Outcome: partial