Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Мостобуд", структурна одиниця: Мостобудівельний загін № 60 про стягнення коштів за затримку розрахунку при звільненні. В судове засідання позивач не з»явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просить позов задоволити. Із позовних вимог видно, що [PERSON] з 01.07.1998 року по 06.03.2014 року працював у мостобудівельному загоні № 60, який є структурною одиницею ПАТ «Мостобуд» на посаді бетоняра. Наказом № 02-к від 06.03.2014 року позивач був звільнений за угодою сторін. Але при звільненні з роботи підприємство ПАТ «Мостобуд» заборгувало позивачу 33238,68 грн. заробітної плати. Дану заборгованість [PERSON] був змушений стягувати в примусовому порядку на підставі судового наказу Косівського районного суду за № 347/607/14ц від 14.02.2014 року. Однак, даний борг позивачу було виплачено тільки в жовтні 2017 року. А тому він вважає, що за затримку розрахунку при звільненні ПАТ «Мостобуд» повинен сплатити йому 107984,16 грн. В добровільному порядку відповідач не бажає виплачувати ці кошти, що змусило його звернутися до суду за захистом своїх прав. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, відзив на позов до суду не подавав. Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. У відповідності до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст.ст.15-16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно положень ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні передбачено ст. 117 КЗпП, а саме: в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Як видно із матеріалів справи, [PERSON] з 01.07.1998 року по 06.03.2014 року перебував у трудових відносинах із ПАТ «Мостобуд» у Мостозагоні № 60, що стверджується копією трудової книжки (а.с.8-10). 14.03.2014 року суддею Косівського районного суду було винесено судовий наказ про стягнення з ПАТ "Мостобуд" на користь [PERSON] заборгованість по нарахованій та не виплаченій заробітній платі в сумі 33238,68 грн. (а.с.5). 14.04.2014 року старшим державним виконавцем відділу ДВС Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконання вищевказаного судового наказу (а.с.6). Виплата вищевказаної заробітної плати [PERSON] була здійснена 27.10.2017 року (а.с.4). Згідно пункту 20 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 року № 13, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Пунктом 21 вищенаведеної Постанови ВСУ № 13 передбачено, що при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 (з наступними змінами і доповненнями). Цей нормативний акт не застосовується лише тоді, коли середня заробітна плата визначається для відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, та призначення пенсії. Згідно пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Як видно із довідки виданої 03.05.2018 року ПАТ «Мостобуд» (а.с.7), середньоденна заробітна плата становить 96,76 грн. Таким чином, з урахуванням вищенаведених мотивів, суд вважає що з ПАТ «Мостобуд» на користь [PERSON] слід стягнути 107984,16 грн. за затримку розрахунку при звільненні за період з 06.03.2017 року по жовтень 2017 року. На підставі наведеного ст.15, 16 ЦК України, ст.ст. 116-117 КЗпП України та

Outcome: approved