Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду від 19.06.2009 року та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтовано тим, що позивач з відповідачем по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19.06.2009 року було вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 200,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття або до зміни матеріального стану сторін. Позивач вказує, що дитина знаходиться на повному її утриманні та з кожним роком потреби дитини ростуть. Відповідач присуджені рішенням суду аліменти платить періодично і не завжди в повному обсязі, при тому, що матеріальне становище його покращилось, він має доходи та стан його здоров`я дозволяє заробляти гроші в необхідній кількості, інших утриманців відповідач не має. Обґрунтовуючи вказаними обставинами свої позовні вимоги, позивач просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду від 19.06.2009 року та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10.06.2019 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 26.06.2019 року розгляд справи по суті відкладено для повторного направлення відповідачу копії позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Відповідач відзив на пред`явлений позов не подав. Таким чином, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК). Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів справи докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 13.07.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції у Волинській області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що зроблено відповідний актовий запис за № 115 від 13.07.2009 року. Після реєстрації розірвання шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] . Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Згідно рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19.06.2009 року вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 200,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття або до зміни матеріального стану сторін. Відповідно до ст. 180 СК України, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. За домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні, а у разі недосягнення такої згоди кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому, за змістом ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Аналізуючи зазначені норми закону, суд вважає, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі, не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Після винесення судом рішення про стягнення з відповідача аліментів, розмір прожиткового мінімуму для дітей у віці від 6 до 18 років збільшився відповідно до ЗУ "Про Державний бюджет України на 2019 рік" та для дітей віком від 6 до 18 років складає: з 1 січня 2019 року - 2027 грн., з 1 липня 2019 року - 2118 грн., з 1 грудня 2019 року - 2218 грн. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, за заявою платника або одержувача аліменти можуть бути визначені у твердій грошовій сумі. Відповідач має вік 30 років, не подав докази існування обставин, які істотно обмежують його працездатність, докази існування інших обставин, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, що дозволяє зробити висновок про його спроможність сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини, з врахуванням суми прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленому ЗУ "Про Державний бюджет України на 2019 рік", у розмірі по 1500,00 грн. щомісячно. Визначений розмір аліментів в сумі 1500,00 грн. щомісячно, на переконання суду, буде об`єктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин. Враховуючи визначені ст. 182 СК України обставини, суд приходить до висновку про необхідність збільшити розмір аліментів та стягувати аліменти в розмірі 1500,00 грн. щомісяця. Крім цього, з відповідача слід стягнути судові витрати по справі у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved