Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання недійсними та скасування свідоцтва про право власності на житло. Позов мотивовано тим, що згідно рішення виконкому ВМР від 26.03.1998року №350 та відповідно до ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду в місті Вінниці» було видано свідоцтво на право власності на житло, відповідно до якого було оформлено право приватної (спільної) власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на двох кімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 50,4 кв.м. Оскільки під ас проведення приватизації не були враховані усі обставини ,які мали істотне значення, зокрема, бажання позивача чи не бажання (згода на приватизацію квартири позивачем не була надана), яке позивач на той момент була позбавлена виявити, брати участь у приватизації та використати своє право на безоплатну приватизацію саме цього, а не будь - якого іншого житла в майбутньому. З метою реалізації свого конституційного права на житло, [PERSON] вирішила стати на квартирний облік та отримати житло, проте, в усному порядку позивачу повідомили, що приватизувати в майбутньому позивач буде позбавлена можливості у зв'язку з тим, що право на безкоштовну приватизацію вже було використано поза волею позивача. В літку 2014 року розпочавши ремонт в квартирі позивач знайшла документи, про які раніше їй не було відомо, а саме: копію свідоцтва про право власності та копію рішення виконкому ВМР від 26.03.1998 року, відповідним дозволом приватизації квартири [ADDRESS]. Приватизацією даної квартири займався покійний батько позивача, тому останній невідомо з яких підстав не отримав згоди позивача щодо приватизації квартири. Просить скасувати свідоцтво на право власності на житло, видане 26.03.1998 року, згідно рішення №350 від 26.03.1998 року право власності згідно якого було зареєстровано КП «ВОБТІ» від 02.10.2002 року за реєстровим номером 1598/49278 за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] 26.12.2014 року позивач надала заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої просила скасувати рішення ВК ВМР від 26.03.1998 року за №350 в частині дозволу госпрозрахунковому відділу по приватизації житла при управлінні міського господарства оформити документи на приватизацію квартири [ADDRESS] для подальшої передачі у приватну спільну власність [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та скасувати свідоцтво на право власності на житло, видане 26.03.1998 року, згідно рішення №350 від 26.03.1998 року право власності згідно якого було зареєстровано КП «ВОБТІ» від 02.10.2002 року за реєстровим номером 1598/49278 за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Ухвалою суду від 12.02.2015 року залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, за обставин викладених в ньому, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні при винесені рішення покладався на розсуд суду. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову. Просив відмовити в задоволенні позову. Третя особа [PERSON] в судове зсідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, не заперечувала щодо його задоволення. Враховуючи думку учасників судового процесу, вимоги ст. 158 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність третьої особи. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради №350 від 26.03.1998 року дозволено госпрозрахунковому відділу по приватизації житла при управління міського господарства оформити документи на приватизації квартир з безоплатною передачею у власність квартири [ADDRESS], що складається з 2 кімнат загальною площею 50,4 кв.м. при нормі 94 кв.м. з відповідною вартістю 9-07 з наданням житлових чеків на суму 7-85 згідно з розрахунком передати у приватну спільну власність [PERSON], яка прописана на проживає в цій квартирі з 1985 року. Склад сім'ї 4 особи в тому числі чоловік, дочка, онучка (а.с.7). На підставі даного рішення 26.03.1998 року видано свідоцтво на право власність на житло, а саме квартиру [ADDRESS] [PERSON] та членам її сім'ї - [PERSON], [PERSON], [PERSON] по ? частки, яке зареєстровано КП «ВООБТІ» 02.10.2002 року за реєстровим номером 1598/49278 (а.с.6). Згідно свідоцтв про смерть [INFO] року померла [PERSON] (а.с.10), [INFO] року помер [PERSON].(а.с.11). Відповідно до матеріалів спадкової справи №176/2013р. [PERSON] та [PERSON] звертались до нотаріуса для прийняття спадщини після померлого [PERSON] та [PERSON] отримала 17.12.20014 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом на суму невиплаченого боргу по рішенню суду, яка становить 41555,91гривень (а.с.48-70). Згідно ст. 3 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю. Приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону (ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду»). Згідно п. 4 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян передача займаних квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється в приватну (спільну сумісну, спільну часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цих квартирах (будинках), жилих приміщеннях у гуртожитку, кімнатах у комунальній квартирі, у тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника. Передача квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках які на момент набрання чинності Законом України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" перебували у комунальній власності, кімнат у комунальних квартирах у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; довідка про склад сім'ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі. За неповнолітніх членів сім'ї наймача рішення щодо приватизації житла приймають батьки (усиновлювачі) або піклувальники. Згоду на участь у приватизації дітей вони засвідчують своїми підписами у заяві біля прізвища дитини. Якщо дитина віком від 14 до 18 років (настає неповна цивільна дієздатність особи), додатково до заяви додається письмова нотаріально засвідчена згода батьків (усиновлювачів) або піклувальників. Прийняті документи реєструються органом приватизації в окремому журналі (п.п.18,19 Положення). Відповідно до ст. 1, ч. 1 ст. 5, ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» наймачі квартир (будинків) державного житлового фонду та члени їх сімей, які постійно проживають у квартирі разом із наймачем або за якими зберігається право на житло, мають право на приватизацію займаних квартир шляхом передачі їм цих квартир в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у даній квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, на підставі рішення відповідного органу приватизації. Відповідно до ч.2 ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї ,які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. За ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно копії заяви від 13.02.1998 року [PERSON] звернулась до виконкому Вінницької міської ради з питанням оформити передачу в приватну (спільну сумісну) власність квартиру, що займає разом з членами сім'ї на умовах найму. Уповноваженим власником квартири визначено [PERSON] До заяви додано довідку про склад сім'ї, згідно якої в квартирі [ADDRESS] прописані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.89, 90). Позивач [PERSON] вказує, що заяву на приватизацію (а.с.89) вона не підписувала та не давала згоди від її імені підписувати дану заяву без її відома. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За ст. 16 ЦК України захист цивільних прав та інтересів здійснюється судом. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Позивачем не було надано суду належних і допустимих доказів того, що [PERSON] чи [PERSON] здійснювали приватизацію спірної квартири, без її відома. З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що в даному випадку орган приватизації здійснив передачу квартири у власність громадян [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] згідно рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради №350 від 26.03.1998року, [PERSON], як основний квартиронаймач, погодилась з такою передачею. На підставі оформленого розпорядження орган приватизації виготовив свідоцтво про право власності на житло. Виготовлене свідоцтво є правовстановлюючим документом, який засвідчує право власності на житло. Оскільки передача квартири [ADDRESS], із державного житлового фонду у приватну спільну часткову власність проведена на підставі заяви наймача та членів її сім"ї, з моменту подання відповідних документів на приватизацію квартири (разом із відповідною заявою про бажання приватизувати її) та до моменту видачі розпорядження (тобто до моменту прийняття рішення органом приватизації про приватизацію) як [PERSON] так і члени її сім"ї - [PERSON], [PERSON], [PERSON] свого волевиявлення не змінювали, підстав для відмови у приватизації не було, тому рішення виконавчого комітету вінницької міської ради №350р. від 26.03.1998року є таким, що видане з дотриманням норм чинного законодавства. Крім того, вищевикладені обставини та матеріали справи вказують на те, що правовстановлюючий документ, що виготовлявся в процесі приватизації зазначеної квартири, також відповідає вимогам чинного законодавства, у органів приватизації не було підстав для відмови в його оформленні. Суд не приймає доводи представника позивача про те, що позивач [PERSON] з заявою про згоду на приватизацію квартири [ADDRESS] до виконавчого комітету Вінницької міської ради не зверталась, так як з клопотанням про призначення судової почеркознавчої експертизи підпису [PERSON] до суду не зверталися, на неодноразові запитання суду про призначення даної експертизи, представник позивача відмовлялась від її проведення. Таким чином, суд, визнає заяву [PERSON] від 13.02.1998 року, до виконкому Вінницької міської ради про згоду на приватизацію квартири [ADDRESS], належним та допустимим доказом по справі. За таких обставин, суд вважає, що для визнання рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради про приватизацію квартири та свідоцтва про право власності на житло недійсними, а також їх скасування підстав немає. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В силу статей 58,59 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ст. 212 ЦПК). За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного, згідно ст. ст.3, 5, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність, керуючи ст. ст. 10, 11, 16, 212- 218 ЦПК України, суд -

Outcome: dismissed