Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON],\~\~ за участю\~ третьої\~\~ особи\~ -\~Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про\~\~ втрату користування житлом та зняття з реєстрації, в обгрунтування якого вказав, що він [PERSON] є власником квартири за адресою: вул. Миргородська (Фрунзе) , кв.9, буд.108, м.Хорол, Полтавської області, де він мешкає і зареєстрований, відповідно до договору дарування від 14.01.2010 року завіреного державним нотаріусом Хорольської державної нотаріальної контори Полтавської області [PERSON] та зареєстрованого в КП „Лубенське МБТІ „ 15.01.2010 року, запис №17. Вищевказану квартиру позивач зареєстрував та почав разом із відповідачами [PERSON], [INFO] і [PERSON] , [INFO] мешкати з 09.07.2011 року: Відповідачі з 2014 року перестали мешкати в квартирі позивача. В серпні 2017 року, позивач направив відповідачам листа з вимогою про зняття з реєстрації, відповіді від яких так і не отримав. Позивачу відомо, що вони фактично мешкають за вказаною адресою : вул. Малущенко , Будинок, 8 с.Чутівка , Оржицького району, Полтавська область, а також мешкають в м. Полтаві але адреси позивач не знає. У позивача немає бажання чекати поки відповідачі знімуться з реєстрації добровільно. На сьогоднішній день відповідачі не проживають та не має їхніх речей в спірній квартирі. Відповідачі , також не беруть участь в оплаті комунальних послуг та утримання квартири в належному вигляді. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явився, хоча вчасно та належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, але звернувся до суду із письмовою заявою, в якій просив суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги задовольнити . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] не з"явилися, з невідомих суду причин, хоча про місце та час розгляду справи їх було повідомлено належним чином - оголошенням у пресі " Зоря Полтавщини", заяву з клопотанням про відкладення розгляду справи не надали. Третя особа - Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області в судове засідання не з'явилося, хоча належним чином було повідомлене про дату та час судового засідання, заяви про розгляд справи у відсутність представника Управління чи про відкладення розгляду справи до суду не направив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. З огляду на це, на підставі ст.197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів без фіксації судового процесу. Суд, вивчивши позов, врахувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] знайшли своє підтвердження та підлягають до задоволення з огляду на наступне. Згідно ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч.3 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». У відповідності до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися досуду за захистом свого порушеного права або інтересу і суд може захистити порушене право способом передбаченим договором або законом. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним(нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інше не заборонені законом угоди. Статтею 156 ЖК України визначено, що дочленів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна (будинку) має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідачі , не проживаю більше 3 років у вказаній квартирі без поважної причини, між сторонами будь-які угоди про порядок та умови користування будинком не укладалися, а факт реєстрації відповідачів в квартирі позивача перешкоджає йому у вільному користуванні та розпорядженні своїм майном. Крім того, реєстрація відповідачів у вищевказаній квартирі, що належить позивачу на праві приватної власності, обмежує право позивача на отримання субсидії. Зазначені позивачем обставини підтверджують факт порушення відповідачами його прав, як власника. Реєстрація місця проживання чи перебування фізичних осіб в Україні регулюється Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та наказом МВС України від 22.11.2012 року № 1077 «Про затвердження Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів». Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» чітко визначені підстави зняття з реєстрації місця проживання особи. Так, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, виходячи з вказаних положень Закону, рішення суду у цивільній справі про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, само по собі є підставою для зняття з реєстрації. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, належним чином оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому є всі підстави для задоволення позову [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача [PERSON] судовий збір в сумі 640,00 грн. на користь позивача [PERSON], а також витрати за розміщення позивачем оголошення в пресі в розмірі 150,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved