Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися з первісним позовом про припинення права на частку у спільному майні до [PERSON], неповнолітньої [PERSON] в особі її матері [PERSON], треті особи: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Артемівської районної у м. Луганську Ради, Служба у справах дітей Індустріального району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради. У позові просили: 1. Припинити право власності [PERSON] на: - 1/5 частці квартири № 12, що розташована в будинку [ADDRESS]; - 1/5 частці нежитлового приміщення № 1, що розташована в будинку [ADDRESS]; - 1/5 частці автомобіля марки TOYOTA, модель LAND CRUISER, 2006 p. випуску, чорного кольору, об'єм двигуна 4164, тип ТЗ - легковий (універсал), № шасі (кузова, рами) VIN- -[NUMBER], реєстраційний № [NUMBER]. 2. Припинити право власності [PERSON] на: - 1/5 частці квартири № 12, що розташована в будинку [ADDRESS]: - 1/5 частці нежитлового приміщення № 1, що розташована в будинку [ADDRESS]; - 1/5 частці автомобіля марки TOYOTA, модель LAND CRUISER, 2006 p. випуску, чорного кольору, об'єм двигуна 4164, тип ТЗ - легковий (універсал), № шасі (кузова, рами) VIN-[NUMBER], реєстраційний № [NUMBER]. 3. Визнати за [PERSON] право власності на: - 1/5 частці квартири № 12, що розташована в будинку [ADDRESS] вартістю 61940.00 (шістдесят одна тисяча дев'ятсот сорок) грн.; - 1/5 частці нежитлового приміщення № 1, що розташована в будинку [ADDRESS] вартістю 59826.00 (п'ятдесят дев'ять тисяч вісімсот двадцять шість) грн.; - 1/5 частці автомобіля марки TOYOTA, модель LAND CRUISER, 2006 p. випуску, чорного кольору, об'єм двигуна 4164, тип ТЗ - легковий (універсал), № шасі (кузова, рами) VIN-[NUMBER], реєстраційний № [NUMBER] вартістю 49246.00 (сорок дев'ять тисяч двісті сорок шість) грн.. Всього на суму 171012.00 (сто сімдесят одна тисяча дванадцять) грн. 4. Визнати за [PERSON] право власності на: - 1/5 частці квартири № 12, що розташована в будинку [ADDRESS] вартістю 61940.00 (шістдесят одна тисяча дев'ятсот сорок) грн.; - 1/5 частці нежитлового приміщення № 1, що розташована в будинку [ADDRESS] вартістю 59826.00 (п'ятдесят дев'ять тисяч вісімсот двадцять шість) грн.; - 1/5 частці автомобіля марки TOYOTA, модель LAND CRUISER, 2006 p. випуску, чорного кольору, об'єм двигуна 4164, тип ТЗ - легковий (універсал), № шасі (кузова, рами) VIN-[NUMBER], реєстраційний № [NUMBER] вартістю 49246.00 (сорок дев'ять тисяч двісті сорок шість) грн.. Всього на суму 171012.00 (сто сімдесят одна тисяча дванадцять) грн. Після закінчення з'ясування обставин справи, до початку судових дебатів представник [PERSON] та [PERSON] адвокат [PERSON] заявив про відмову від позову, внаслідок чого судом було постановлено ухвалу про закриття справи в цієї частині. [PERSON] - законний представник неповнолітньої [PERSON] звернулася до [PERSON], [PERSON], третя особа Управління служби у справах дітей Індустріального району м. Харкова із зустрічним позовом про встановлення права спільного користування та стягнення упущеної вигоди і неустойки. У позові просила: 1. Встановити порядок спільного користування між співвласниками, закріпив за [PERSON] кімнату в спірній житловій квартирі, яка на техпаспорті зазначена 19,1 кв.м. 2. Встановити порядок спільного користування між співвласниками, закріпив за [PERSON] площу у спірному нежитловому приміщення, у першому поверсі, яка у техпаспорті зазначена 27,3 кв.м., у підвалі, яка на техпаспорті зазначена - 39,6 кв.м. 3. Стягнути на користь [PERSON], суму упущеної вигоди від використання відповідачами її частки у спільному нежитловому приміщенні за період після смерті батька у розмірі 80500 грн. 4. Стягнути на користь [PERSON] неустойку, за порушення відповідачами зобов'язання виплачувати сестрі її частку доходів за використання спільного майна, які необхідні їй для лікування і підтримки життєвих потреб (придбання їжі, одягу, розвитку, освіти) у розмірі 80500 грн. На обґрунтування позовних вимог наведені наступні доводи. [PERSON] рівна у своїх правах з Відповідачами і має право на проживання в спірній квартирі нарівні з Відповідачами. Запис розмови [PERSON] з [PERSON] доказує, що відповідачі перешкоджають [PERSON] в користуванні спільним майном. [PERSON] вказує незадоволення, що мати [PERSON] - [PERSON] за допомогою МНС буде відкривати доступ до спільного майна, в якому є частка її доньки. На підставі цього [PERSON] не має можливості отримувати комунальні послуги, для того, щоб їх оплачувати. При визначенні судом порядку спільного користування, [PERSON] зможе зайняти виділену їй площу у вигляді ізольованих кімнат. [PERSON] потребує встановлення порядку спільного користування: квартирою за адресою: [ADDRESS], 1/5 частину якої вона отримала у спадщину від батька; нежитловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], приміщення 1. 1/5 частина спірної квартири складе 22 кв.м. це значна частка в 4-кімнатній квартирі, 1/5 частина спірного нежитлового приміщення складе 65 кв.м. [PERSON] як управляюча майном [PERSON], не бажає виділу частки у натурі у спірному спільному майні, вона вимагає встановлення порядку спільного користування спірним майном: спірною квартирою і спільним нежитловим приміщенням. Запис розмови [PERSON] з [PERSON] доказує незаконне втручання Відповідачів в здійснення її права на особисте і сімейне життя, підтверджує отримання Відповідачами доходів від використання частки [PERSON]. [PERSON] має потребу в користуванні спільним майном. Через 5 років їй буде 18 років і вона буде користуватися спільним майном особисто. У запису розмови з сестрою, [PERSON] підтвердив, що він не має потреби проживати у спірній квартирі і не планує допускати [PERSON] для користування нею, тому Відповідачі планують здавати її в оренду пропонуючи [PERSON] частину цих доходів, але зобов'язання порушено. [PERSON] не отримала ніяких коштів, які необхідні їй для лікування, придбання одягу, їжі. Про ці свої потреби вона розповідає Відповідачу у наданій розмові. Проживати в квартирі батька [PERSON] має право нарівні з відповідачами. Необхідно встановити порядок спільного користування між співвласниками, закріпив за [PERSON] кімнату в спірній житловій квартирі, яка на техпаспорті зазначена 19,1 кв.м. На техплані спірної житлової квартири, наданого відповідачами, видно, що для того, щоб зробити ізольовані кімнати: для [PERSON] - кімната площею 19,1 кв.м., необхідно вихід до кімнати 32,3 закрити і зробити вихід до кухні-столової площею 25,3 кв.м. Виходить дві ізольовані кімнати 19.1 кв.м. і до кімнати площею 32,3 кв.м. доповнюється кабінетом-бібліотекою площею 7,5 кв.м. і зробивши простінки в столовій, можна зробити ще одну кімнату з вікном. Брати, як одностатеві отримують площу 39,8 кв.м., якою можуть розпоряджатися на свій погляд. Так як діти всі рівні. Для захисту прав [PERSON], необхідно встановити порядок спільного користування між співвласниками, закріпив за [PERSON] площу у спірному нежитловому приміщенні, на першому поверсі - приміщення на техпаспорті зазначене № 34- 27,3 кв.м., 2,3 кв.м. з якої піде для коридору, для проходу у кімнату 11,7 кв.м. Відповідно у користування для [PERSON] на першому поверсі 25 кв.м. (65-25=40). У підвалі закріпити за [PERSON] приміщення № 12, площею 39,6 кв.м. Розмір площі житлового приміщення, тобто спірної квартири, нежитлового приміщення з офісом, згідно ст.358 ЦКУ, дозволяє її використовувати всім співвласникам на праві сумісної власності. Спірна квартира, з поправками, стосовно перенесення дверей для ізолювання кімнат, розподіл площ нежитлового приміщення, згідно наданих планів, не втратять свого цільового призначення, не будуть знищені і не втратять своєї цінності, згідно ст. 183 ЦКУ. Відповідачі самостійно використовують 324,7 кв.м. спірного нежитлового приміщення при веденні батьківського бізнесу, в якому є доля [PERSON]. Відповідачі зобов'язувалися тим, що [PERSON] буде отримувати доходи з усього батьківського майна. Але фактично, ні за один день ведення бізнесу вони не виплатили їй плату за використання її частки у спільному нежитловому приміщенні для ведення батьківського бізнесу, в якому є частка [PERSON], як спадкоємиці, перешкоджаючи при цьому їй в здачі частини нежитлового приміщення в оренду для отримання коштів для підтримки життєвого рівня сестри (придбання одягу, їжі, ліків, розвитку). Згідно Витягу з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, видом діяльності батька [PERSON] та відповідачів було: надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, неспеціалізована оптова торгівля. Після смерті батька [PERSON] була позбавлена Відповідачами коштів, які отримувала щомісячно від батька, які той отримував від своєї підприємницької діяльності. Після його смерті вона повинна була отримувати ці кошти, шляхом здачі в оренду її частини нежитлового приміщення. Відповідачи позбавили сестру коштів, які їй необхідні для підтримки її життєвих потреб: придбання одягу, їжи. ліків. Відповідачі не спілкувались з [PERSON] стосовно використання доходів від частини [PERSON], шляхом використання ними спільного офісу. Відповідачі не виконали свого зобов'язання і не виплатили сестрі кошти за користування її часткою в нежитловому приміщенні, при веденні батьківського бізнесу Відповідачами. На підставі викладеного, Відповідачі зобов'язані виплатити сестрі суму коштів за перешкоди в користуванні спільним нежитловим приміщенням, як вказано в наданому запису розмови. [PERSON] має право за рахунок батьківського майна забезпечувати свої життєви потреби нарівні з Відповідачами при користуванні даним приміщенням. Домовленість виплати визначена у запису розмови. 3500 грн. - щомісячна плата відповідачів, за використання 1/5 частини у спільному нежитловому приміщенні. За березень 2015 - січень 2017 року = 23 місяця *3500 грн = 80 500 грн. 80 500 грн. це виплата Відповідачами на користь [PERSON] за використання її частини в нежитловому приміщенні, для ведення ними батьківського бізнесу. За порушення зобов'язання і невиплату коштів за використання 1/5 частини нежитлового приміщення, яка належить [PERSON], відповідачами, які за рахунок цієї частини приміщення отримують доходи з батьківського бізнесу, не враховуючи життєві потреби сестри, потрібно стягнути з них неустойку. По причині цинічного відношення до молодшої сестри - цинічного позбавлення її коштів, [PERSON] вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь [PERSON] неустойку в розмірі 100% заборгованості за використання ними її 1/5 частини нежитлового приміщення - 80500 грн. [PERSON] має рівні права з відповідачами для проживання у спільній квартирі, для використання нежитлового приміщення для підтримки життєвих потреб. 17.05.2017 р. [PERSON] надала суду Клопотання про збільшення розміру і доповнення позовних вимог зустрічної позовної заяви, в якому просила суд відмовити у задоволенні вимог первісної позовної заяви, та заявила наступні змінені вимоги: 1. Вселити і встановити порядок спільного користування між співвласниками, закріпив за [PERSON] кімнату в спірній житловій квартирі, яка на техпаспорті зазначена 19,1 кв.м. 2. Вселити і встановити порядок спільного користування між співвласниками, закріпив за [PERSON] площу у спірному нежитловому приміщення, у першому поверсі, яка на техпаспорті зазначена 27,3 кв.м., у підвалі, яка на техпаспорті зазначена - 39,6 кв.м. 3. Визнати правочин дійсним, який згідно ст..ст. 221, 218 ЦКУ укладений в усній формі і не потребує нотаріального посвідчення, між [PERSON], який схвалений її матір'ю, [PERSON]. [PERSON] (запис розмови). 4. Прийняти збільшення позовних вимог в еквіваленті долара США. 5. Стягнути на користь [PERSON], суму упущеної вигоди від використання Відповідачами її частки у спільному нежитловому приміщенні за період після смерті батька у розмірі 119 392,00 грн, що відповідає 4 510 долл.США (26.4743). 6. Стягнути на користь [PERSON] неустойку, за порушення Відповідачами зобов'язання виплачувати сестрі кошти за користування ними її часткою у спільному майні, які необхідні їй для лікування і підтримки життєвих потреб (придбання їжі, одягу, розвитку, освіти) у розмірі 119 392,00 грн., що відповідає 4 510 долл.США (26.4743 ). 7. Припинити право власності на 1/5 частину у спільному автомобілі, позашляховика Toyota Landcruiser 2006 року випуску, 4164 куб.см, з реєстраційним номером [NUMBER] яка належить [PERSON], з виплатою, на її користь компенсацію 101 098 грн, що відповідає 3819 долл.США (26,4743 ), за умови виплати [PERSON] 50 549,00 грн., що відповідає 1909,50 долл.США. на користь [PERSON], за умови виплати [PERSON] 50 549,00 грн., що відповідає- 1909,50 долл.США. на користь [PERSON]. 8. Визнати право власності на 1/25 позашляховика Toyota Landcruiser 2006 р оку випуску, 4164 куб.см, з реєстраційним номером ВВ 5445 АІ за [PERSON], за умови виплати [PERSON] 50 549,00 грн., що відповідає- 1909,50 долл.США. на користь [PERSON]. 9. Визнати право власності на 1/25 позашляховика Toyota Landcruiser 2006 року випуску, 4164 куб.см, з реєстраційним номером ВВ 5445 АІ за [PERSON], за умови виплати [PERSON] 50 549,00 грн., що відповідає 1909,50 долл.США. на користь [PERSON] 10. Розрахунок на користь [PERSON] за 1/5 частку автомобіля, упущену вигоду, неустойку проводити в гривні по офіційному курсу долара США на день розрахунку. На обґрунтування змінених позовних вимог наведені наступні доводи. В запису розмови з [PERSON], [PERSON], згідно ст. 177 Сімейного Кодексу України і ст. 221 ЦКУ, на його пропозицію не продавати її частку батьківського майна і отримувати плату за використання цієї частки у спільному майні, озвучила мінімальний розмір цієї плати 3500 грн., це той розмір коштів, які померлий батько щомісячно надавав [PERSON] на життєві потреби, коли вона з матір'ю деякий час стали жити не разом з ним по сімейним обставинам. Відповідачі порушили зобов'язання. Після смерті батька вони позбавили [PERSON]. яка в той час була 11-річною дитиною, коштів, які необхідні дитині для життєвих потреб, лікування. Згідно наведеного розрахунку сума заборгованості за 2015-2017 рр., згідно укладеного правочину, який зафіксований на запису, складає 119392,00 грн., що дорівнює 4 510 долл.США. Розрахунок, на твердження [PERSON], зроблений на підставі укладеного між ними правочину (запис розмови) і наданого зобов'язання. при якому визначена щомісячна сума виплати. [PERSON] стали відомі обставини того, що через рік після смерті батька, присвоїв його бізнес, в якому є частка [PERSON], отримуючи дохід, використовуючи частину офісного приміщення, частка якого належить [PERSON], відповідачі розпочали підприємницьку діяльність у м. Києві. Вид діяльності відповідає видам діяльності підприємств померлого батька [PERSON], тобто неспеціалізована оптова торгівля. ТОВ "Ван Флор", ідентифікаційний код 40258788, засновник - Відповідач [PERSON], адреса офіса і реєстрації: м.Київ, вулиця Еспланадна, будинок 20. офіс 715. Дана адреса знаходиться у Печерському районі м.Києва, який розташований в центральній частині м. Києва. Дата реєстрації даного підприємства 05.02.2016 року, згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Дані обставини свідчать про те, що Відповідачі не мали власних коштів, а тільки через рік, заробив на батьківському бізнесі, не виплачуючи [PERSON] частину коштів, вони змогли відкрити підприємств оптової торгівлі у м. Києві, що підтверджено ними в первісному позові і відомостями з Реєстру юридичних осіб. Так саме Відповідач [PERSON], до смерті батька не вів підприємницьку діяльність, а після його смерті присвоїв його бізнес разом з другим Відповідачем - [PERSON], позбавив [PERSON] коштів необхідних для обстеження, лікування і підтримки її життєвого рівня (придбання їжі, одягу, отримання освіти). Порушив зобов'язання, виплачувати [PERSON] плату за користування її часткою в проведенні батьківського бізнесу, Відповідачі нанесли [PERSON] збитки. Збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно викладеного Відповідачі зобов'язані розрахуватися з [PERSON], враховуючи індекси інфляції за період заборгованості на підставі ст.ст.610, 611, 623 ЦКУ. Неустойка, на думку [PERSON] складає 100 % заборгованості [PERSON] і [PERSON] перед [PERSON], тобто 119 392,00 грн., що відповідає 4 510 долл.США. Автомобіль Toyota Landcruiser 2006 року випуску, реєстраційний № [NUMBER], ринковою вартістю 505 492 грн, 1/5 спільної часткової вартості даного автомобіля 101 098 гри, відповідає 3819 долл.США. Також [PERSON] просила стягнути з відповідачів судові витрати в остаточній сумі 20671 грн., які складаються з витрат на проїзд, роздруківку судових документів, поштові відправлення, вартості оцінки спірного майна, добових. Третя особа - Служба у справах дітей Індустріального району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради надала суду лист від 30.12.2016 р., в якому просила розглядати справу без участі представника Служби, при винесенні рішення просила врахувати інтереси малолітньої дитини та висновок Служби від 30.12.2016 р., в яких заперечували проти задоволення позову [PERSON] та [PERSON], як проти такого, що порушує майнові права дитини. Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року № 2147-VIII, викладено у новій редакції Цивільний процесуальний кодекс України (далі ЦПК України). Цей закон набрав чинності з 15.12.2017 року. Відповідно до п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Отже, судовий розгляд продовжується та закінчується за правилами ЦПК України в редакції 2017 р. У ході судового розгляду [PERSON], після набрання чинності новою редакцією ЦПК України, неодноразово подавала заяви та клопотання про зміну предмету позову та збільшення розміру позовних вимог, які були залишені без розгляду у зв'язку з закінченням процесуальних строків їх подачі. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідачів за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] адвокат [PERSON] заперечував проти задоволення позову [PERSON], надав суду письмові заперечення проти позовних вимог, які обґрунтував наступними доводами. Вважає, що спільне користування квартирою [ADDRESS] є неможливим, оскільки житлова кімната 7, площею 19,1 кв.м. не є ізольованою, тому, для того, потрапляти до вказаної кімнати [PERSON] та її матір [PERSON] зможуть тільки через житлову кімнату 9; визначення спільного користування квартирою, запропоноване [PERSON] в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] - 1/5 частки неможливе, оскільки відсутня технічна можливість поділення квартири без порушення законних прав ще одного співвласника [PERSON] - 3/10 частки; спільне володіння та користування вказаною квартирою неможливі, оскільки сторони Позивачі з одного боку та Відповідач-2, з другого боку, знаходяться в неприязних стосунках; [PERSON], частка якої (1/5) є незначною, є неповнолітньою та проживає зі своєю матір'ю [PERSON] у м. Харкові, не приймає участі в догляді за квартирою, не несе витрати на її утримання та не сплачує комунальні платежі, їх сплачує Позивач-1 - [PERSON] Також вважає, що спільне користування нежитловим приміщенням № 1, що розташована в будинку [ADDRESS] є неможливим, оскільки приміщення 34, площею 27,3 кв.м. не є ізольованим; визначення спільного користування вказаним приміщенням, запропоноване [PERSON] в інтересах своєї неповнолітньої доньки [PERSON] - 1/5 частки неможливе, оскільки сукупна площа приміщень, на які претендує [PERSON] перевищує відповідну її частку у праві спільної часткової власності на це приміщення; спільне володіння та користування вказаним приміщенням неможливі, оскільки сторони Позивачі з одного боку та Відповідач-2, з другого боку, знаходяться в неприязних стосунках; [PERSON], частка якої (1/5) є незначною, є неповнолітньою та проживає зі своєю матір'ю [PERSON] у м. Харкові, не приймає участі в догляді за приміщенням не несе витрати на його утримання та не сплачує комунальні платежі. Їх сплачує Позивач-1 - [PERSON] Вважає, що вимоги [PERSON] щодо стягнення на користь її неповнолітньої доньки [PERSON] компенсації за упущену вигоду від використання її частки у спільному нежитловому приміщенні та неустойки за порушення зобов'язання виплачувати частку доходів за використання спільного майна є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню, оскільки не підтверджені жодними доказами. Жодних домовленостей (усних або письмових) між [PERSON], з одного боку, та Позивачами с другого боку, щодо порядку використання спільного майна та розподілу доходів від цього використання не існує. Наданий [PERSON] диск з записом та розшифрування записів не є належними доказами, оскільки одержані з порушенням порядку, встановленого законом. До того ж, невідомо, між ким відбулись ці розмови. Вважає, що наявність домовленості між [PERSON], з одного боку, та Позивачами, з другого боку щодо порядку використання спільного майна та розподілу доходів від цього використання має бути підтверджена певними засобами доказування, визначеними, зокрема, ст.358 ЦК України. Просив у задоволенні позову [PERSON] відмовити. В останньому судовому засіданні, після закінчення з'ясування обставин справи, до початку судових дебатів представник позивачів за первісним позовом адвокат [PERSON] заявив про відмову від первісного позову, внаслідок чого судом було постановлено ухвалу про закриття справи в цієї частині. Дослідивши докази у справі, вивчивши пояснення та заперечення сторін, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, [PERSON] помер [INFO]., що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 05.03.2015 р. Спадкоємцями після його смерті є: - [PERSON] в 3/10 частках квартири № 12, що розташована в будинку [ADDRESS], в 3/10 частках нежитлового приміщення № 1, що розташована в будинку [ADDRESS], в 3/10 частках автомобіля марки TOYOTA, модель LAND CRUISER, 2006 p. випуску, чорного кольору, реєстраційний № [NUMBER]; - [PERSON] в 3/10 частках квартири № 12, що розташована в будинку [ADDRESS], в 3/10 частках нежитлового приміщення № 1, що розташована в будинку [ADDRESS], в 3/10 частках автомобіля марки TOYOTA, модель LAND CRUISER, 2006 p. випуску, чорного кольору, реєстраційний № [NUMBER]; - [PERSON] в 1/5 частці квартири № 12, що розташована в будинку [ADDRESS], в 1/5 частці нежитлового приміщення № 1, що розташоване в будинку [ADDRESS], в 1/5 частці автомобіля марки TOYOTA, модель LAND CRUISER, 2006 p. випуску, чорного кольору, реєстраційний № [NUMBER]; - неповнолітня [PERSON] 07.11.2003 p. народження в 1/5 частці квартири № 12, що розташована в будинку [ADDRESS], в 1/5 частці нежитлового приміщення № 1, що розташоване в будинку [ADDRESS], в 1/5 частці автомобіля марки TOYOTA, модель LAND CRUISER, 2006 p. випуску, чорного кольору, реєстраційний № [NUMBER]. Згідно ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. У цьому випадку співвласники не дійшли згоди стосовно розпорядження спільним майном, тому спір вирішується судом. Оскільки поділ спірного нерухомого майна в натурі є неможливим, що визнається обома сторонами, спір полягає у визначенні порядку користування спірними житловою квартирою та нежитловим приміщенням. Згідно технічного паспорту (а.с.95-96) загальна площа квартири складає 107,5 кв.м., житлова площа - 51,4 кв.м., з неї - дві неізольовані житлові кімнати площею 19,10 кв.м. та 32.30 кв.м. Таким чином, на частку [PERSON] - 1/5 - припадає 10,28 кв.м. житлової площі. Отже, виділення у користування [PERSON] неізольованої житлової кімнати площею 19,1 кв.м. неможливо, оскільки суттєво обмежить житлові права інших трьох співвласників спірної квартири. Доводи [PERSON] про можливе перепланування спірної квартири з метою виділення ізольованої кімнати не можуть бути прийняти судом до уваги без проведення відповідного будівельно-технічного експертного дослідження, клопотання про призначення якого сторони не заявляли. Окрім того, експертна установа - Донецький НДІСЕ повідомив (листи Донецького НДІСЕ від 21.07.2017 р. № 220/01-19 та від 07.08.2017 р. № 234/06-19), що на непідконтрольну територію виїзд експертів не здійснюється, а без безпосереднього дослідження об'єктів експертизи, висновок може мати суб'єктивний (приблизний) характер дослідження. Позовна вимога про визначення порядку користування нежитловим приміщенням, що розташоване в будинку [ADDRESS] шляхом виділення в користування [PERSON] площі у спірному нежитловому приміщення, у першому поверсі, яка на техпаспорті зазначена 27,3 кв.м., у підвалі, яка на техпаспорті зазначена - 39,6 кв.м. також не підлягає задоволенню, оскільки з наданих копій технічної документації, без проведення відповідного будівельно-технічного експертного дослідження, клопотання про призначення якого сторони не заявляли, неможливо визначити дійсний стан цього приміщення, та наявність технічної можливості такого виділення. Позовна вимога про визнання дійсним правочину про платне користування відповідачами часткою спільного майна, який, на твердження [PERSON] укладений в усній формі і не потребує нотаріального посвідчення, між [PERSON], який схвалений її матір'ю, [PERSON], [PERSON], не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.12 ЦПК України (в ред.2017 р.) кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. На підтвердження укладення договору [PERSON] наданий запис телефонної розмови, та її розшифровка (а.с.105-109 т.1) неповнолітньої [PERSON] з відповідачем [PERSON], яка відбулась 15.10 2015 р. Наданий запис не може бути визнаний доказом укладення будь-якого договору, оскільки не містить ніяких конкретних вказівок на предмет та вид договору, його умови, обов'язки, які сторони зобов'язуються виконувати, розміри та строки оплати, та ін. Окрім того другий відповідач [PERSON] у розмові участі не приймав. Інших доказів укладення будь-якого правочину між сторонами позивачкою не надано. Вимоги про стягнення суми упущеної вигоди від використання відповідачами частки [PERSON] у спільному нежитловому приміщенні та неустойки фактично є похідними від вимоги про визнання правочину дійсним, а тому також не підлягають задоволенню. Окрім того, суду не надано ніяких доказів того, спірне нежитлове приміщення використовується для отримання доходу (здається в оренду, є складом, офісом або використовується іншим чином). Відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про реєстрацію ТОВ "Ван Флор", засновником якого є відповідач [PERSON] в м.Києві, не підтверджують доводи позивачки. Згідно ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання. Оскільки неповнолітня [PERSON] є співвласником спірної квартири за адресою: [ADDRESS], та має право на проживання в цієї квартирі, позовна вимога про її вселення до спірної квартири підлягає задоволенню. Позовна вимога про вселення неповнолітньої [PERSON] в нежитлове приміщення, що розташоване в будинку [ADDRESS], задоволенню не підлягає, оскільки нежитлові приміщення не призначені для проживання громадян. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь [PERSON] частково судові витрати, які підтверджені документально - витрати на проїзд з м. Харкову до м. Сватове, витрати на роздруківку, поштові відправлення, тощо, в сумі 2589,72 грн. На підставі ст.ст. 358, 359, 383, 638 ЦК України,

Outcome: partial