Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовною заявою про розірвання договорів оренди земельних ділянок, мотивуючи свої вимоги тим, що вони являються власниками земельної ділянки площею 3,12 га, розташованої на території Ічнянської міської ради Чернігівської області (колишньої Гужівської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області), наданої для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7421783600:02:001:1253, та земельної ділянки площею 0,45 га, розташованої на території Ічнянської міської ради Чернігівської області (колишньої Гужівської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області), наданої для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7421783600:02:001:0078. Право власності надані земельні ділянки зареєстроване 01 березня 2019 року державним реєстратором приватним нотаріусом Ічнянського районного нотаріального округу Варзагером С.В. Вищевказане майно вони отримали у спадщину після смерті діда [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до договорів оренди земельної ділянки від 11 вересня 2014 року та 23 липня 2015 року, укладених між [PERSON] та ПП «Агро - Трейдер», вищевказані земельні ділянки площею 3,12 га та 0,45 га перебувають в оренді у ПП «Агро-Трейдер». Дані договори зареєстровані 22 травня 2015 року та 08 вересня 2016 року відповідно Реєстраційною службою Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області та державним реєстратором Бурімської сілької ради Ічнянського району Чернігівської області. Після визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування та проведення їх державної реєстрації позивачі звернулися до відповідача із вимогою про розірвання договорів оренди земельних ділянок на підставі п. 12.4 Договорів, відповідно до якого перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору, однак жодної відповіді отримано не було. На даний час оспорювані земельні ділянки перебувають у користуванні ПП «Агро - Трейдер». Орендна плата за 2018 рік в розмірі 10500 гривень 00 копійок не виплачена, що є істотним порушенням умов договорів. На даний час прострочення виплати орендної плати складає 234 дні. Вважає, що відповідач відмовився в позасудовому порядку розірвати оспорювані договори, у зв`язку з чим вони звернулися до суду із позовом, в якому просять розірвати договори оренди земельних ділянок від 11 вересня 2014 року та 23 липня 2015 року, укладених між [PERSON] та ПП «Агро - Трейдер», стягнути на їх користь заборгованість по орендній платі за 2018 рік в розмірі 10500 гривень 00 копійок, пеню за прострочення виплати орендної плати в сумі 2423 гривні 33 копійки та понесені ними судові витрати в рівних частинах. В судове засідання позивачі та їх представник не з`явились, але надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, свої вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити із вищевказаних підстав. В судове засідання представник відповідача ПП «Агро - Трейдер» не з`явився, але надав суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позову та просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на викладені в ньому обставини. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів кожного окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, суд дійшов наступного висновку. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.\~ В судовому засіданні було встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] являються власниками земельної ділянки площею 3,12 га, розташованої на території Ічнянської міської ради Чернігівської області (колишньої Гужівської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області), наданої для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7421783600:02:001:1253, та земельної ділянки площею 0,45 га, розташованої на території Ічнянської міської ради Чернігівської області (колишньої Гужівської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області), наданої для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7421783600:02:001:0078 (а.с.31-38). Дані земельні ділянки вони отримали у спадщину після смерті діда [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.30). Право власності на земельні ділянки зареєстроване 01 березня 2019 року державним реєстратором приватним нотаріусом Ічнянського районного нотаріального округу Варзагером С.В. Відповідно до пункту "г" частини 1 статті 81\~ЗК України позивачі набули право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Також судом встановлено, що 11 вересня 2014 року та 23 липня 2015 року між ПП «Агро - Трейдер» та [PERSON] були укладені договори оренди вищевказаних земельних ділянок, які були зареєстровані 22 травня 2015 року та 08 вересня 2016 року відповідно Реєстраційною службою Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області та державним реєстратором Бурімської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області (а.с.12-27). Сторонами договорів оренди землі підписані акти визначення меж земельних ділянок від 11вересня 2014 року та 23 липня 2015 року (а.с.14,23) та акти приймання - передачі земельних ділянок, за яким орендодавець передав, а орендар прийняв земельні ділянки, площі яких становлять 3,12 га та 0,45 га відповідно (а.с.15,24). У відповідності до п. 1.1 Договорів Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Гужівської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області, площа яких становить відповідно 3,12 га та 0,45 га. Згідно п. 4.1. 4.2 Договорів орендна плата вноситься Орендарем у формі та розмірі 6 % грошової оцінки ділянки. Орендна плата за рік виплачується на протязі виробничого періоду року, починаючи з 01 серпня поточного року і не пізніше трьох місяців наступного року. Пункти 9.1-9.5 регламентують права та обов`язки сторін. 18 березня 2019 року між позивачами та відповідачем була підписана додаткова угода до договору оренди земельної ділянки про заміну сторони договору від 11 вересня 2014 року (а.с.43). 30 березня 2019 року [PERSON] та [PERSON] направили до ПП «Агро - Трейдер» повідомлення про розірвання договорів оренди земельних ділянок від 04 березня 2019 року на підставі п. 12.4 вказаних договорів (а.с.39-40), які були отримані відповідачем 02 квітня 2019 року (а.с.42), але жодної відповіді не отримали. Стаття 1216 ЦК України\~передбачає, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно\~ст.1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Крім того,\~ст.1225\~ч.1\~ЦК України передбачає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Положення\~статті 1226 Цивільного кодексу України\~передбачають, що спадкування це перехід не тільки прав, але й обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ч. ч. 1, 2\~ст. 651 ЦК України\~зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін, зокрема у випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ч. 2\~ст. 792 ЦК України\~відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є\~Закон України «Про оренду землі» від 6 жовтня 1998 року № 161-XIV. За змістом\~ст. 1 вказаного Закону\~оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно \~ст. 31 Закону України «Про оренду землі»\~договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у\~статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Згідно ч. 1\~ст. 32 Закону «Про оренду землі»\~на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями\~24\~і\~25\~цього\~Закону\~та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених\~Земельним кодексом України\~та іншими законами України. В свою чергу пунктом 12.1 оспорюваних договорів оренди землі передбачена зміна умов договору здійснюється в письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі не досягнення згоди щодо зміни умов договору спір вирішується в судовому порядку. Відповідно до п. 12.2 дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено; придбання Орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності або ж ліквідації юридичної особи; визнання договору недійсним на майбутнє за рішенням суду. Договір припиняється також в інших випадках передбачених законом. Пункт 12.3 Договору визначає випадки його припинення шляхом розірвання, зокрема це за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених Договором; внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також інших підстав, визначених законом. Відповідач на день розгляду справи в суді не надав своєї згоди на розірвання або припинення договорів оренди земельних ділянок від 11 вересня 2014 року та 23 липня 2015 року. Також ПП «Агро\~-\~Трейдер» продовжує використовувати вищевказані земельні ділянки, що свідчить про відсутність в нього наміру припиняти вказані договори оренди землі. \~ Разом\~з тим,\~позивачі вважають,\~що їх\~право на\~одностороннє розірвання\~договорів оренди\~землі визначено пунктом 12.4 Договору, згідно якого перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи\~Орендаря є підставою для зміни умов або його розірвання. У пункті "б" частини 1 статті 90\~ЗК України закріплено право власника земельних ділянок самостійного господарювання на землі. Відповідно до положень ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. \~ \~Судом встановлено,\~що позивачі\~після оформлення\~права на\~спадщину фактично\~стали новими\~власниками земельних\~ ділянок,\~переданих \~в оренду\~за спірними\~договорами,\~а \~ \~ \~ \~ \~ \~ 30\~березня 2019\~року направили\~відповідачу повідомлення,\~згідно з\~якими повідомили\~орендаря про\~офіційне набуття\~ними права\~власності на\~вищевказані земельні\~ділянки та\~з посиланням\~на п.\~12.4\~договорів оренди\~земельних ділянок\~просили укласти\~за взаємною\~згодою сторін\~угоду про\~припинення договорів\~оренди земельних\~ділянок.\~Проте ПП\~«Агро -\~Трейдер» не відреагувало на зазначену вимогу. За змістом ч. 4 ст.\~32\~Закону України\~«Про оренду\~землі» договір оренди землі може бути розірваний судом за вимогою нового власника земельної ділянки, якщо таке право передбачено договором. У даному випадку у п. 12.4 договорів оренди земельних ділянок сторони передбачили, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни умов або розірвання договору, що відповідає вимогам ст. ст.6, 627, ч. ч. 1,2ст.651 ЦК України Доводи відповідача про те, що в п. 12.4 договорів оренди земельних ділянок від 11 вересня 2014 року та 23 липня 2015 року було зроблено технічну помилку, ніякими документальними доказами не підтверджено, спростовуються змістом умов укладених договорів та вказаними вище нормами матеріального права. До того ж з моменту укладення вищевказаних договорів пройшло більше чотирьох років, а про дану помилку ніхто не повідомляв та не ставив питання про її виправлення, а тому дані договори були укладені на підставі вказаних в них умовах, хоча вони суперечать нормам ст. 32 ч. 4 ЗУ «Про оренду землі», але відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Відповідач на власний розсуд трактує зміст викладених у даному пункті умов і підстав розірвання договорів, фактично звужує таким трактуванням встановлені цим пунктом підстави розірвання договору за ініціативою нового власника земельної ділянки. Згідно п. 17 Постанови\~№ 9 вiд 1 листопада 1996 року Пленуму ВСУ «Про застосування конституції України при здійсненні правосуддя» вирiшуючи спори, що випливають iз права приватної власностi\~громадян, суди повиннi виходити з положень ст. 41 Конституцiї про те, що це\~право\~є непорушним i нiхто не може бути протиправно його позбавлений. Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що позовна заява в частині розірвання договорів оренди земельних ділянок підлягає задоволенню, оскільки відповідно до умов договору, розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається. Оскільки позивачі виконали вимоги щодо письмового повідомлення відповідача про бажання розірвати договір оренди землі, тому суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі. Згідно\~ст. 34 Закону України «Про оренду землі», у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Що стосується вимоги про стягнення заборгованості по виплаті орендної плати за 2018 рік. Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно умов договорів оренди землі від 11 вересня 2014 року та 23 липня 2015 року, а саме пунктів 4.1-4.5 орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 6 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 4502,26 грн. та 236,08 грн. відповідно за один календарний рік. При цьому обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Орендна плата за рік виплачується на протязі виробничого періоду року, починаючи з 01 серпня поточного року і не пізніше трьох місяців наступного року. Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати. Вказаному праву орендодавця кореспондує обов`язок орендаря сплачувати орендодавцю орендну плату за володіння і користування його земельною ділянкою. Відповідно до статті 21 вказаного Закону орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Відповідно до довідки ПП «Агро-Трейдер» від 09 жовтня 2019 року № 248 орендна плата за користування земельною ділянкою площею 3,12 га за 2018 рік нарахована в сумі 12517,96 гривень, в т.ч. ПДФО 2253,23 гривень, військовий збір 187,77 гривень, а за користування земельною ділянкою площею 0,45 га 525,53 гривень, в т.ч. ПДФО 94,61 гривень та військовий збір 7,88 гривень (а.с.97). Таким чином, сума заборгованості орендної плати за 2018 рік, яка підлягає виплаті позивачам, складає 10500 (десять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок, яка на даний час не виплачена, на що не заперечує відповідач. Щодо стягнення пені суд зазначає наступне. Із змісту п. 4.5 Договору вбачається, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим Договором, справляється пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, чинної на період прострочення, від несплаченої суми за кожний день прострочення. На даний час прострочення виплати орендної плати триває 234 дні. Зважаючи на підтвердження в ході розгляду справи обставин щодо несплати відповідачем орендної плати за 2018 рік, суд вважає доведеною та обґрунтованою вимогу позивачів щодо стягнення пені, нарахованої в розмірі 2423 (дві тисячі чотириста двадцять три) гривні 33 копійки. За таких умов суд вважає, що наявні достатні підстави для задоволення позову в частині розірвання договорів оренди земельних ділянок, стягнення заборгованості по орендній платі в сумі 10500 гривень 00 копійок та пені в сумі 2423 гривні 33 копійки. Згідно з ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Як роз`яснено в п.п. 47, 48 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Норми ч.1\~ст.\~88\~ЦПК України вказують, що\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Представник позивача подав суду розрахунок витрат за надану правову допомогу (а.с.141), квитанції (а.с.44-45), якою підтверджено факт оплати правової допомоги. Згідно зі вказаним розрахунком витрати на правову допомогу складають 6000 гривень 00 копійок. Також у матеріалах справи є договори про надання правової допомоги, ордер, свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю (а.с.102-106). Крім того, за подання даного позову до суду позивачами сплачено судовий збір в сумі 1536 гривень 80 копійок, що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями (а.с.1-2). У відповідності до ст. 141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню судовий збір в сумі 1536 гривень 80 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 гривень 00 копійок.

Outcome: approved