Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

15.05.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить суд визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 11.02.2016 року, право власності на земельну ділянку №87, площею 0,0401 га, яка розташована в садівничому кооперативі №8 за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, передана для ведення садівництва, кадастровий номер 5110600000:01:004:0065, мотивуючи тим, що приватним державним нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку із тим, що існує невідповідність у назвах місцезнаходження спадкової ділянки: у Державному акті та у витягу із Державного земельного кадастру вказано «СТ №8», а у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно «садівничий кооператив №8, м. Ізмаїл, Одеська обл.». Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача у судовому засіданні визнав позовні вимоги у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ№758512, виданого 01.06.2012 року Ізмаїльською міською радою Одеської області, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №511060001001023, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0662 гектарів, яка розташована в м. Ізмаїл Садівниче товариство «Волна», передана для ведення садівництва. Вказане також вбачається із листа Міськрайонного управління у Ізмаїльському районі та м. Ізмаїлі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 16.06.2017р. за №1225/126-17. [PERSON] до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). [PERSON] із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. [PERSON] ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. [PERSON] до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. [PERSON] ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЖД №446767 від 12.02.2016 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла 11.02.2016 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка №87, площею 0,0401 га, яка розташована за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, СТ №8, діл. 87, передана для ведення садівництва, кадастровий номер 5110600000:01:004:0065 . За життя [PERSON] заповіт не залишала, що підтверджено Витягом зі Спадкового реєстру №47656565 від 10.05.2017 року. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері [PERSON] відповідно до ст. 1261 ЦК України, що підтверджено свідоцтвом про народження серії V-УР №0287659 від 06.03.1965р. Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає. Інших спадкоємців немає. Як встановлено судом, позивач спадщину після смерті матері прийняв шляхом подачі в установлений законом шестимісячний строк заяви до нотаріуса про прийняття спадщини, яка наявна у матеріалах справи. На звернення позивача до державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, йому було відповідним листом №573/92-14 від 10.05.2017р., копія якого наявна в матеріалах справи, відмовлено у звязку з тим, що існує невідповідність у назвах місцезнаходження спадкової ділянки: у Державному акті та у витягу із Державного земельного кадастру вказано «СТ №8», а у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно «садівничий кооператив №8, м. Ізмаїл, Одеська обл.». Відповідно до п.п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно. [PERSON] із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. [PERSON] п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. [PERSON] рішення №3537-V від 22.06.2010р. 61 сесії V скликання Ізмаїльської міської ради «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів що посвідчують право власності на земельну ділянку» передана [PERSON] безкоштовно в приватну власність земельну ділянку №87 площею 0,0401 га в садівницькому товаристві №8 для ведення садівництва. [PERSON] Додатку №1 до рішення Ізмаїльської міської ради №3078-VІ від 30.08.2013р. назва іменованого обєкту, яка міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно «Садівничий кооператив №8». [PERSON] з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-5103389592016 від 26.09.2016р. земельна ділянка площею 0,0401 га, кадастровий номер 5110600000:01:004:0065, яка надана для ведення садівництва розташована в м. Ізмаїл, СТ №8, діл. 87. [PERSON] свідоцтва про державну реєстрацію особи [PERSON] А00 №576246 садівничий кооператив №8 знаходиться за адресою: 68600, Одеська область, м. Ізмаїл, просп. Суворова, 320. Як вбачається із наданих документі, у тому числі копії членського квитка та довідки правління садівничого кооперативу №8, спірна земельна ділянка, що входить до спадкової маси, розташована саме в садівничому кооперативі №8. Відповідно до ст. 316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до роз'яснень п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Стаття 57 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. [PERSON] з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, у тому числі, з огляду на те, що відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved