Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

22.06.2021 року позивач звернулася до суду з даним позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачем та стягувати з останнього аліменти в її користь на утримання дітей. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що 10.05.2001 року вони зареєстрували шлюб. Від спільного проживання у них народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне подружнє життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя, різні інтереси, відсутність взаєморозуміння, і разом давно не проживають, тобто шлюб існує лише формально. Зазначає, що примирення між ними неможливе. Крім цього зазначила, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, жодних коштів на утримання дітей не надає, ними не цікавиться, не виявляє до них жодної уваги та турботи, а їй самій важко забезпечувати потреби дітей. Відтак просить стягувати аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу звернення до суду з позовом і до досягнення дітьми повноліття. Просила позов задовольнити та стягнути з відповідача судовий збір. 01.07.2021 року у дані справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи на 23.07.2021 року о 12:00 год. 23.07.2021 року розгляд справи було відкладено у зв`язку із неявкою сторін на 02.09.2021 року о 11:00 год. 02.09.2021 р. у судове засідання сторони повторно не з`явилися. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судові засідання 23.07.2021 року та 02.09.2021 року не з`явився, однак як вбачається із рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправленняна 23.07.2021 року та 02.09.2021 року, рекомендовані повідомлення повернулися на адресу суду з відмітками, за закінченням терміну зберігання та адресат відсутній за вказаною адресою. Заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності відповідач не подавав, про причини неявки не повідомляв. Також, відповідачем не було подано відзиву на позов. Відповідно до ч. 2 ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Як передбачено ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його складання. Враховуючи вищевикладене, суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 104 - 105 СК України шлюб може припинятися внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10.05.2001 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадського стану м. Червонограда Львівської області (а. с. 6). З матеріалів справи вбачається, що спільне подружнє життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя, різні інтереси, відсутність взаєморозуміння, вони разом давно не проживають, тобто їх шлюб існує лише формально. Також, з матеріалів справи вбачається, що примирення між ними неможливе, тому позивач наполягає на розірванні шлюбу. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім`ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам сторін, відтак, шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як роз`яснено абз. 3, 4 п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , сторони у справі є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] .. Також, згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER] вбачається, що сторони у справі є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а. с. 8,9). Із копії будинкової книги, долученої позивачкою до позовної заяви, вбачається, що діти зареєстровані та проживають разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та перебувають на її повному матеріальному утриманні (а. с. 10,11). При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів, величину встановленого законодавством прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, положення ст. 180 СК України, згідно з якими обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Враховуючи, що неповнолітні діти проживають з позивачкою, а відповідач являється батьком дітей та зобов`язаний їх утримувати до досягнення повноліття, перебуваючи в працездатному віці, неповнолітнім дітям матеріальну допомогу не надає, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.06.2021 р. і до досягнення дітьми повноліття. Суд вважає за необхідне на підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 908 грн. за подання заяви про розірвання шлюбу. Крім того, позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому згідно із ст.141ЦПК України судовий збір у розмірі 908 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved