Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

[PERSON] звернувсяя до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Редакції газети «Весть», [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації; визнання інформації недостовірною, а також її спростування та стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він прцює тренером-викладачем по греблі на байдарках у ДЮСШ «Україна» в місті Чернігові. Згідно публікації, що стала підставою для звернення до суду стало наступне(мова оригіналу): «Тренеру предьяеят обвинение. Нашумевшее дело отправят в суд 8 мая 2020 года в Чернигове на озере «Земснаряд, неподалеку улицы Варзара (район Лесковцы), утонул 17-летний Николай Наконечний из Авдеевки Сосницкого района. Случилось это на глазах тренера 63-летнего [PERSON] . Николай занимался греблей на байдарках при детской спортивной школе №1. В тот день был без спасательного жилета. Байдарка перевернулась, парень начал плыть и утонул. Глубина озера около 15 метров. Тренер нырнул за Николаем, но не смог спасти. Виктора [PERSON] подозревают в халатности. Полиция обьявила ему подозрение о ненадлежащем исполнении служебных обязанностей, что повлекло смерть несовершеннолетнего. Это значим, что в ближайшее время тренеру предьяеят обвинение, потом дело отправят в суд. Почему обвинение не предьявляли так долго? Била реорганизация спортивной школи. Долгое время длился опрос свидетелей. Больше трех месяцев комплексная эспертиза. Ее результати изучали в Києве. Санкции по части 2 статьи 137 Уголовного кодекса Украини (ненадлежащее исполнение обязанностей по охране жизни и здоровья детей, повлекшее смерть несовершеннолетнего или иные тяжкие последствия) предусматривает лишение свободи на срок до пяти лет с возможним лишением права занимать определенные должности или заниматься определенной деятельностью. Автор [PERSON] » (Прізвище є псевдонімом [PERSON] ). Інформація була поширена відповідачем у друкованому виданні газети «Весть», перебувала у вільному продажу, скеровувалась особам, які іі виписують, тобто у необмеженій кількості людей. Зазначена інформаціє є недостовірною, оскільки не відповідає дійсності. Поширена інформація порушує його немайнові прва на честь, гідність та ділову репутацію. Також зазначає, що внаслідок окреслених порушень його прав, в порядку ст.ст.23, 1167 ЦК України має право на відшкодуваня моральної шкоди. Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 05 квітня 2021 року прийняв справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач - Товариства з обмеженою відповідальністю «Редакція газети «Весть» у встановлений судом строк, надав відзив на позовну заяву (а.с.30-35), в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до пункту 9 постанови пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Якщо позов пред`явлено про спростування інформації, опублікованої в засобах масової інформації, то належними відповідачами є автор і редакція відповідного засобу масової інформації чи інша установа, щовиконує її функції, оскільки згідно зі статтею 21 Закону про пресу (2782-12) редакція або інша установа, яка виконує її функції, здійснює підготовку та випуск у світ друкованого засобу масової інформації. У разі, коли редакція друкованого засобу масової інформації не має статусу юридичної особи, належним відповідачем є юридична особа, структурним підрозділом якої є редакція. Якщо редакція не є структурним підрозділом юридичної особи, то належним відповідачем виступає засновник друкованого засобу масової інформації. У випадку, коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем. При опублікуванні чи іншому поширенні оспорюваної інформації без зазначення автора (наприклад, у редакційній статті) відповідачем у справі має бути орган, що здійснив випуск засобу масової інформації. З огляду на що, суд приходить до висновку, що позов пред`явлено до належного відповідача. Розглядаючи спір по суті суд виходить з наступного. Відповідно до ст.28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Відповідно до ст.32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно зі ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і ч.ч. 2, 3 ст.34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватись своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками та відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб. Відповідно до ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. За приписами ч.1 ст.270 Цивільного кодексу України відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканість житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. Даний перелік прав є видами особистих немайнових прав особи, тобто право на повагу до гідності та честі є особистим немайновим правом особи. Згідно ст.274 Цивільного кодексу України обмеження особистих немайнових прав фізичної особи, встановлених Конституцією України, Цивільним кодексом України та законами України можливе лише у випадках, передбачених Конституцією України, Цивільним кодексом України та законами України. Відповідно до статей 297, 299 Цивільного кодексу України честь, гідність і ділова репутація особи є недоторканними. Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи, як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка грунтується на відповідності її діянь(поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Відповідно до ч.1 ст.277 ЦК України - фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Суд, вирішуючи питання про визнаня поширеної інформації недостовірною, визначає характер такої інформації та з`ясовує, чи вона є фактичним твердженням чи оціночним судженням. Згідно із ч.4 та ч.7 ст.277 ЦК України - спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформцацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у якій вона була поширена. Крім того, у разі якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, повинен ураховувати положення Декларації, а також рекомендації, що містяться у Резолюції № 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість особистого життя. У Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). Проте, ухвалюючи рішення в справі про захист гідності, честі чи ділової репутації публічної особи, суд також повинен дотримуватись основоположних принципів права, зокрема презумпції невинуватості. Так, згідно з ч.2 ст.6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Відповідно до ч.1 ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та не встановлено обвинувальним вироком суду. Відповідно до ч.2 ст.30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Модальні слова окремий розряд лексичних одиниць, який утворився в результаті постійного використання форм різних частин мови у вставній функції з метою вираження ставлення мовця до змісту висловлювання. Функціональна місткість модальних слів із значенням невпевненості визначається їх здатністю виражати як логіко-смислові, так і емоційно-експресивні відтінки. Використовуючи такі слова, мовець дає свою логічну оцінку достовірності висловлювання. Вона виступає як припущення про відповідність висловленого реальній дійсності або сумнів у цьому і характеризується не категоричністю, проблематичністю. Вибір мовцем тих чи інших модальних слів залежить від його здатності до вираження потрібного ступеня впевненості в конкретній ситуації. Словами, які вказують на характер припущення, є - "можливо", "мені здається", тощо. Таким чином, відповідно до ст.277 ЦК України предметом судового зажисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинних фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст.10 Конвенції (зокрема, п.46 рішення від 8 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії»). За такого, дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку, що твердження відповідача, в частині висловів «Тренеру предьяеят обвинение. Нашумевшее дело отправят в суд. 8 мая 2020 года в Чернигове на озере «Земснаряд, неподалеку улицы Варзара (район Лесковцы), утонул 17-летний Николай Наконечний из Авдеевки Сосницкого района. Случилось это на глазах тренера 63-летнего [PERSON] .Николай занимался греблей на байдарках при детской спортивной школе №1. В тот день был без спасательного жилета. Байдарка перевернулась, парень начал плыть и утонул. Глубина озера около 15 метров.Тренер нырнул за Николаем, но не смог спасти.Виктора [PERSON] подозревают в халатности. Полиция обьявила ему подозрение о ненадлежащем исполнении служебных обязанностей, что повлекло смерть несовершеннолетнего. Это значим, что в ближайшее время тренеру предьяеят обвинение, потом дело отправят в суд. Почему обвинение не предьявляли так долго? Била реорганизация спортивной школи. Долгое время длился опрос свидетелей. Больше трех месяцев комплексная эспертиза. Ее результати изучали в Києве» в контексті пов`язаному з позивачем, є образливими для нього, та нічим не підтвердженими, шкодять його діловій репутації, а зазначена у статті інформація є недійсною та недостовірною, а тому підлягає спростуванню. З огляду на характер статті вбачається, що відомості викладені в ній є фактичними твердженнями, оскільки у статті не оцінюються дії позивача, а категорично зазначаються як фактичні дані певної обставини, що нібито позивач має відношення до цього. Спірна інформація в статті була розповсюджена значній кількості осіб. Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем не надано жодних доказів достовірності інформації, яка була висвітлена в статті в газеті «Весть» щодо позивача. Суду також не надано доказів того, що відносно [PERSON] порушені будь-які кримінальні провадження щодо неналежне виконання обов`язків щодо охорони життя та здоров`я дітей. В свою чергу, позивачкою доведено факт поширення недостовірної інформації відповідачем. Суд вважає доведеним, що внаслідок поширення цієї інформації були порушені особисті немайнові права позивача, оскільки в ній містяться відомості щодо обставин, які не відповідають дійсності. Таким чином, суд дійшов висновку, що зазначена інформація є недостовірною і такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію позивача, що є підставою для задоволення вимог [PERSON] в частині визнання інформації недостовірною та зобов`язання її спростувати. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди з відповідача, суд дійшов висновку, що у цій частині позов слід задовольнити частково з наступних міркувань. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, тобто заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Відповідно до п. 27 Постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Відповідно до п.3 Постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 №4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з п.9 Постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 №4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я, негативного образу щодо його особи осіб, які ознайомилися зі статтею. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд вважає, що позивачем доведено, що він відчуває емоційний стрес, стан тривожності, ці обставини спричинили позивачу додаткові моральні страждання та хвилювання, саме протиправні дії відповідача змусили використати своє право на захист своїх інтересів шляхом звернення до суду. Суд зазначає, що порушення законних прав позивача призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, а тому вважає, що є підстави для стягнення компенсації цієї шкоди, тому вимога [PERSON] про стягнення моральної є обґрунтованою. Суд також бере до уваги ту обставину, що позивач звертався до психолога, про що в матеріалах справи наявний консультативний висновок. Разом з цим, заявлений позивачем до відшкодування розмір моральної шкоди 100000 (сто тисяч) грн\~ суд вважає надмірним та, з урахуванням засад розумності, справедливості та співмірності, характеру та обсягу моральних страждань їх тривалість, інших конкретних обставин справи, приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідачів на користь позивача у відшкодування моральної 1000 (одна тися) грн. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Дослідивши повно та всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з підстав викладених вище. На підставі статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача судовий збір\~ у розмірі 908 грн. 00 коп.

Outcome: partial