Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

22.02.2016 року [PERSON] звернувся до відповідачів з зазначеним позовом, який неодноразово уточнював в порядку ст.31 ЦПК України, та просив суд на підставі ст.ст.131,132 ЗК України, ст.ст.203,215 ЦК України визнати договір дарування земельної ділянки, площею 0,0482 га, кадастровий номер 5123910100:02:021:0034 за адресою: вул..Південна, 102, м.Роздільна Одеської області, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, укладений між [PERSON] та [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] 24.07.2015 року, серія та номер 1670 недійсним; зобовязати [PERSON] надання адміністративних послуг Роздільнянської районної державної адміністрації в Одеській області скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, площею 0,0482 га, кадастровий номер 5123910100:02:021:0034 за адресою: вул..Південна, 102, м.Роздільна Одеської області, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, проведену на підставі договору дарування земельної ділянки від 24.07.2015 року на імя [PERSON]; стягнути з відповідачів до [PERSON], [PERSON] в рівних частках на користь позивача понесені ним судові витрати в розмірі 826 грн. 82 коп. (судовий збір) та 4072 грн. (витрати на правову допомогу) (а.с.3-5, 130-133, 171-177). Позов мотивований тим, що позивач користується земельною ділянкою за адресою: м.Роздільна, вул..Південна, 100 б, яка межує з земельною ділянкою по вул..Південна, 102, м.Роздільна Одеської області. Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 05.12.2014р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 26.03.2015 року, було скасоване свідоцтво про право власності, видане реєстраційною службою по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області 26.01.2014 року за №16774722 на ім'я [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0482 га по вул. Південній, 102 м.Роздільна Одеської області цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5123910100:02:021:0034. Але попри це 24.07.2015 року [PERSON] подарувала вказану земельну ділянку своїй дочці [PERSON], надавши нотаріусу [PERSON] в якості правовстановлюючого документу на землю скасоване за рішенням суду від 05.12.2014р. свідоцтво про право власності на земельну ділянку від 26.01.2014р. за №16774722. Позивач вважає, що укладенням оспорюваного договору дарування земельної ділянки за адресою: вул..Південна, 102, м.Роздільна Одеської області, порушується його право користування земельною ділянкою за адресою: м.Роздільна, вул..Південна, 100 б, оскільки між суміжними земельними ділянками не встановлена межа, що стало підставою для скасування судом правовстановлюючого документу на земельну ділянку [PERSON] та рішення Роздільнянської міської ради Одеської області від 24.12.2013р. №1457-УІ про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд . Позивач стверджує, що відповідачка [PERSON] не мала права розпоряджатись земельною ділянкою за адресою: вул..Південна, 102, м.Роздільна Одеської області, так як вона їй не належить. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] позов підтримали. Пояснили, що скасування державної реєстрації права власності на земельні ділянку [PERSON] не відбулось своєчасно внаслідок неправомірних дій працівників реєстраційної служби, які зволікали з цим питанням, хоч позивач вживав зі свого боку всіх необхідних заходів. Заперечення відповідачів вважали необґрунтованими, так як в них підміняються поняття правовстановлюючого документу та факту його державної реєстрації. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов не визнали, надали суду письмові заперечення (а.с.114-119). Зазначили, що договір дарування земельної ділянки є законним, оскільки на момент його вчинення не була скасована державна реєстрація права власності на земельні ділянку [PERSON] Просили в задоволенні позову [PERSON] відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась на підставі наданої заяви про розгляд справи у її відсутність (а.с.74,75). Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] в судовому засіданні заперечення [PERSON] підтримав. Додатково заявив, що на момент укладання спірного договору дарування [PERSON] правовстановлюючі документи на земельну ділянку за адресою: вул..Південна, 102, м.Роздільна Одеської області скасовані не були, оскільки в рішенні Роздільнянського районного суду Одеської області від 05.12.2014р. була допущена помилка (був зазначений невірний кадастровий номер земельної ділянки), яка виправлена ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 09.09.2015р. Тобто, на думку представника відповідача, рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 05.12.2014р. були скасовані правовстановлюючі документи на іншу земельні ділянку, ніж та, що відчужена [PERSON] за договором дарування. Представник відповідача [PERSON] надання адміністративних послуг Роздільнянської районної державної адміністрації в Одеській області в судове засідання не зявився без зазначення причин. Третя особа приватний нотаріус Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] в судове засідання не зявилась на підставі наданої заяви про розгляд справи у її відсутність. Письмово пояснила, що дійсно 24.07.2015 року посвідчила оспорюваний договір дарування земельної ділянки і договір дарування житлового будинку, що розташований на цієї земельній ділянці, оскільки дарувальник [PERSON] надала для цього всі необхідні документи (а.с.38). Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши всі докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку №100-б по вул. Південній м.Роздільна Одеської області (а.с.17) та користувачем земельної ділянки під будівництво житлового будинку за вказаною адресою згідно рішення Роздільнянської міської ради від 24.11.1992 року та рішення Роздільнянської міської ради від 02.12.1994 року (а.с.18). На теперішній час земельна ділянка позивачем не приватизована. Відповідач [PERSON] була власником будинку №102 по вул. Південній, м.Роздільна Одеської області на підставі свідоцтва про право власності та власником земельної ділянки за вказаною адресою, яка межує з земельною ділянкою [PERSON], по вул. Південній, 100-б, на підставі свідоцтва про право власності, виданого реєстраційною службою по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області 26.01.2014 року за №16774722. Вказані обставини встановлені рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 05.12.2014р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 26.03.2015 року, а тому доказуванню не підлягають на підставі ч.3 ст.61 ЦПК України. Цим же рішенням суду було скасоване як неправомірне рішення Роздільнянської міської ради Одеської області від 24.12.2013р. №1457-УІ про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та свідоцтво про право власності, видане реєстраційною службою по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області 26.01.2014 року за №16774722 на ім'я [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0482 га по вул. Південній, 102 м.Роздільна Одеської області цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5123910100:02:021:0034 (а.с.7-10, 11-13). На неодноразові звернення позивача [PERSON] до реєстраційної служби по Роздільнянському району з заявами про скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на земельні ділянку по вул. Південній, 102 м.Роздільна Одеської області отримував відмову (а.с.55-63,70-73). Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 09.09.2015р. виправлено помилку, допущену в написанні кадастрового номеру земельної ділянки по вул. Південній, 102 м.Роздільна Одеської області в резолютивній частині рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 05.12.2014р. по цивільній справі № 511/2135/14-ц (номер провадження 2/511/741/14). (а.с.185). 24 липня 2015 року приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] був посвідчений договір дарування земельної ділянки площею 0,0482 га, кадастровий номер 5123910100:02:021:0034 за адресою: вул..Південна, 102, м.Роздільна Одеської області, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, укладений між [PERSON] та її дочкою [PERSON], за реєстровим номером 1670, а також договір дарування житлового будинку за вказаною адресою між тими ж сторонами за реєстровим номером 1668 (а.с.79-80) . Із документів, наданих суду нотаріусом (а.с.76) та її письмових пояснень вбачається, що для вчинення правочину стосовно земельної ділянки [PERSON] були надані нотаріусу всі необхідні документи, а саме: свідоцтво про право власності на земельну ділянку, видане реєстраційною службою по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області 26.01.2014 року за №16774722 на ім'я [PERSON], витяг про реєстрацію земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 26.01.2014р., витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, від 17.07.2015р., нормативно-грошову оцінку земельної ділянки, перед підписання угоди нотаріусом були зроблені відповідні перевірки державних реєстрів. Таким чином, у приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] не було підстав відмовити [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, оскільки сторони договору не повідомили нотаріуса про наявність рішення суду, яким був скасований правовстановлюючий документ на земельну ділянку та рішення органу місцевого самоврядування, яке стало підставою для видачі скасованого правовстановлюючого документу. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 132 ЗК України встановлює зміст угод про перехід права власності на земельні ділянки, а саме: угоди про перехід права власності на земельні ділянки укладаються в письмовій формі та нотаріально посвідчуються і повинні містити, крім іншого, документ, що підтверджує право власності на земельну ділянку. Ст.203 ЦК України\~передбачено, що 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2)особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3)волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4)правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5)правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6)правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до\~ст.215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно зі\~ст.216 ЦК України\~недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. За правилами ст.236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов'язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що незаконність набуття права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0482 га, кадастровий номер 5123910100:02:021:0034 за адресою: вул..Південна, 102, м.Роздільна Одеської області, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, встановлена рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 05.12.2014р., яке набрало законної сили 26.03.2015 року. Виданий [PERSON] правовстановлюючий документ на земельну ділянку свідоцтво про право власності, видане реєстраційною службою по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області 26.01.2014 року за №16774722 - скасований судом. Договір дарування земельної ділянки площею 0,0482 га, кадастровий номер 5123910100:02:021:0034 за адресою: вул..Південна,102 м. Роздільна Одеської області, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] 24.07.2015 року, зареєстрований в реєстрі за № 1670, був укладений на підставі скасованого правовстановлюючого документу на майно, суперечить ЦК України та іншим актам цивільного законодавства, що є підставою для визнання його недійсним. Суд не приймає до уваги доводи відповідачів та представника відповідача [PERSON] про те, що наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності відповідача [PERSON] на земельну ділянку підтверджує правомірність відчуження [PERSON] земельної ділянки, оскільки таки доводи не ґрунтуються на законі. Так, ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» закріплює, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Незаконність набуття права власності [PERSON] на земельну ділянку встановлена рішенням суду. А тому не виключення із Державного реєстру запису про право власності [PERSON] на нерухоме майно, яке набуто незаконно, не давало право [PERSON] розпоряджатись майном, яке їй не належить. Також, наявність помилки в зазначенні кадастрового номеру земельної ділянки в резолютивній частині рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 05.12.2014р. не свідчить про те, що судом був скасований правовстановлюючий документ на іншу земельну ділянку, оскільки всі інші реквізити земельної ділянки (адреса, площа, цільове призначення), та правовстановлюючого документу (дата видачі, серія, номер, ким видано, власник ) були зазначені вірно. Спірним договором дарування порушені права позивача [PERSON] як користувача суміжною земельною ділянкою, межа між якими не встановлена і з приводу її встановлення між сторонами тривалий давній спір. Таким чином, права позивача [PERSON] порушені і підлягають захисту шляхом визнання недійсним оспорюваного договору дарування земельної ділянки площею 0,0482 га, кадастровий номер 5123910100:02:021:0034 за адресою: вул..Південна,102 м. Роздільна Одеської області, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] 24 липня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1670. Оскільки договір дарування суд визнає недійсним, то, як наслідок, підлягає скасуванню і державна реєстрація права власності відповідача [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0482 га, кадастровий номер 5123910100:02:021:0034 за адресою: вул..Південна,102 м.Роздільна Одеської області, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, проведену на підставі визнаного судом недійсним договору дарування земельної ділянки від 24 липня 2015 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] Позивач просить суд стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] понесені ним судові витрати на суму 826 грн. 82 коп. та 4072 грн. витрат на правову допомогу, що підтверджується відповідними квитанціями та розрахунками (а.с.1,2, 21,22-24,134,135,136). Оскільки позов задоволено повністю, то в порядку ст.ст. 84,88 ЦПК України \~суд стягує з відповідачів [PERSON] та [PERSON], діями яких порушені права позивача, на користь позивача [PERSON] в рівних частках судові витрати на суму 826 грн. 82 коп. по 413 грн. 41 коп. з кожного, а також витрати на правову допомогу в розмірі 4072 грн. по 2036 грн. з кожного. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних і адміністративних справах" від 20 грудня 2011 року № 4191-ІУ, який набрав чинності з 01 січня 2012 року,\~\~розмір компенсаційних витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановлених законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи, що визначається у відповідному судовому рішенні. Повноваження адвоката [PERSON] підтверджені ордером та договором про надання правової допомоги, а також суду надані документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, а саме: квитанції до прибуткового касового ордеру, та відповідні розрахунки (а.с.21,24,135,136). Розмір компенсаційних витрат на правову допомогу, що підлягає стягненню на користь позивача, не перевищує граничного відсотку, встановленого Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних і адміністративних справах".

Outcome: approved