Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

[PERSON] (далі позивач-1), [PERSON] (далі позивач-2), [PERSON] (далі позивач-3) звернулися до суду з цивільним позовом до Степівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області (далі - відповідач) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 8 березня 2012 року померла [PERSON], яка була сестрою позивача-1 і позивача-2. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка. Вказану спадщину прийняли її чоловік [PERSON] та її син [PERSON], які постійно проживали з нею. 29 серпня 2015 року помер [PERSON], який був рідним дядьком позивача-3 і також не встиг при житті оформити спадщину після смерті його дружини [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить його власна земельна ділянка. Вказану спадщину прийняв його син [PERSON], який постійно проживав з ним на момент смерті. 21 червня 2016 року помер [PERSON], який не встиг оформити спадщину, яка відкрилася після смерті його батьків. Позивач-1 і позивач- 2 є спадкоємцями третьої черги [PERSON], оскільки є його рідними тіткою і дядьком відповідно, а позивач-3 є його двоюрідним братом, а тому також є спадкоємцем третьої черги за правом представлення, оскільки мати позивача-3 [PERSON], яка померла 14 березня 2008 року, була рідною тіткою [PERSON] Позивачі у визначений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини до нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини не подавали у звязку з помилковим уявленням про наявність у [PERSON] інших спадкоємців попередніх черг. На підставі викладеного, посилаючись на приписи ч. 3 ст. 1272 ЦК України, просили визначити їм додатковий строк, достатній для подання заяв про прийняття спадщини. У судове засідання позивачі не зявилися, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності та просили задовольнити позовні вимоги (а.с. 48-50). Від відповідача на адресу суду надійшов лист від 23 лютого 2017 року (вих. № 107), відповідно до змісту якого останній погодився з позовом, проти його задоволення не заперечував та просив розглянути справу за відсутності його представника (а.с. 47). У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. 8 березня 2012 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 12 березня 2012 року серії І-СР № 181483 (а.с. 15). Згідно з довідкою Степівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 23 січня 2017 року № 22, виданої на підставі погосподарської книги № 4, [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: [INFO] (Ленінське), Чорнобаївський район, Черкаська обл. На день смерті з нею проживали її чоловік [PERSON] та син [PERSON] (а.с. 18). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка для ведення товарно-сільськогосподарського виробництва площею 3,1953 га, розташована на території Ленінської сільської ради, що належала їй на праві власності на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧР № 039296, виданого 12 липня 2002 року, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 17). Вказану спадщину в силу вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняли чоловік спадкодавця [PERSON] та її син [PERSON], однак не оформили її, про що свідчить лист Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 28 лютого 2017 року (вих. № 215/01-16) (а.с. 53), надісланий у відповідь на запит суду (а.с. 36), відповідно до змісту якого після смерті [PERSON] заяв про прийняття спадщини та відмову від прийняття спадщини в нотаріальну контору не надходило, свідоцтво про право на спадщину не видавалося. 29 серпня 2015 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 1 вересня 2015 року серії І-СР № 255085 (а.с. 14). Згідно з довідкою Степівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 7 лютого 2017 року № 47, виданої на підставі погосподарської книги № 4, [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [INFO] На день смерті з ним проживав його син [PERSON] (а.с. 20). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить частина земельної ділянки, успадкована ним після смерті [PERSON], а також земельна ділянка для ведення товарно-сільськогосподарського виробництва площею 3,1953 га, розташована на території Ленінської сільської ради, що належала їй на праві власності на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧР № 039295, виданого 12 липня 2002 року, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 16). Вказану спадщину в силу вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняв син спадкодавця [PERSON], однак також не оформив її, про що свідчить лист Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 28 лютого 2017 року (вих. № 214/01-16) (а.с. 54), надісланий у відповідь на запит суду (а.с. 37), відповідно до змісту якого після смерті [PERSON] заяв про прийняття спадщини та відмову від прийняття спадщини в нотаріальну контору не надходило, свідоцтво про право на спадщину не видавалося. 21 червня 2016 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 1 липня 2016 року серії І-СР № 284015 (а.с. 13). Згідно з довідкою Степівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 7 лютого 2017 року № 48, виданої на підставі погосподарської книги № 4, [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [INFO] на день смерті проживав один (а.с. 19). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входять 2 земельні ділянки, успадковані ним після смерті його батьків [PERSON] і [PERSON] Згідно з листом Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 28 лютого 2017 року (вих. № 213/01-16) (а.с. 55), надісланим у відповідь на запит суду (а.с. 38), відповідно до змісту якого після смерті [PERSON] заяв про прийняття спадщини та відмову від прийняття спадщини в нотаріальну контору не надходило, свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Те, що [PERSON] був сином [PERSON] і [PERSON] підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126, 133, 135 СК України від 2 лютого 2017 року (а.с. 23). Позивач-1 є рідною сестрою померлої [PERSON], оскільки обидві до укладення шлюбів мали дівоче прізвище «Василенко», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб позивача-1 від 29 травня 1982 року серії І-СР № 391808 (а.с. 25) і копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 13 січня 2017 року (а.с. 21) та народилися у сімї [PERSON] і [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача-1 від 10 квітня 1964 року серії V-УР № 0981874 (а.с. 24) і копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126, 133, 135 СК України від 2 лютого 2017 року (а.с. 22). Позивач-2 є також рідним братом [PERSON], оскільки згідно з копією свідоцтва про народження позивача-2 від 31 грудня 1966 року серії VІІ-УР № 0716224 (а.с. 26) його батьками є [PERSON] і [PERSON] Таким чином позивач-1 і позивач-2 є рідними тіткою і дядьком померлому [PERSON] по материній лінії та в силу вимог ст. 1263 ЦК України є спадкоємцями третьої черги за законом. Водночас судом встановлено, що позивач-3 є двоюрідним братом померлого [PERSON] Так, матірю позивача-3 є [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача-3 від 28 вересня 1976 року серії І-СР № 407376 (а.с. 28). Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу від 2 серпня 1975 року серії І-СР № 284161 (а.с. 30) до укладення шлюбу [PERSON] мала дівоче прізвище «Лут» та згідно з копією свідоцтва про народження (повторного) від 4 червня 1963 року серії IV-УР № 1701925 (а.с. 29) народилася в сімї [PERSON] і [PERSON], які одночасно є батьками [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (повторного) [PERSON] від 10 квітня 2012 року серії І-СР № 151466 (а.с. 27). Отже мати позивача-3 - [PERSON] є рідною сестрою батька [PERSON] [PERSON] та відповідно тіткою спадкодавця. 14 березня 2008 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 15 березня 2008 року серії І-СР № 084261 (а.с. 12). Згідно з ч. 4 ст. 1266 ЦК України двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. В силу вказаних вимог позивач-3 також є спадкоємцем померлого [PERSON] третьої черги за законом за правом представлення. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день його смерті, тобто 21 червня 2016 року. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Частиною 1 ст. 1270 ЦК України встановлено шестимісячний строк для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини. Отже строк для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] закінчився 21 грудня 2016 року. Судом встановлено, що позивачі до нотаріальної контори під час встановленого чинним законодавством шестимісячного строку не звернулися оскільки помилково вважали, що у спадкодавця є інші спадкоємці попередніх черг, які мають право на прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Відповідно до абз. 2 цього пункту суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Абзацем 4 п. 24 постанови встановлено, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Встановлення поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини здебільшого є оціночним, адже одні і ті самі причини, виходячи з обставин справи, можуть визнаватися як поважними, так і навпаки. Виходячи з обставин справи, вказана позивачами у позові причина пропуску встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, на думку суду, є обєктивною. Враховуючи лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", суд визнає поважною причину, на яку посилаються позивачі як на причину пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом також встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, оцінивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на те, що причина пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважною, вказана спадщина після смерті [PERSON] до цього часу ніким не прийнята, відповідач проти позову не заперечує, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та визначити позивачам додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю 3 (три) місяці. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved