Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

25.06.2014 року позивач звернувся з позовом до суду та просив стягнути з [PERSON], [INFO] на користь Моторно (транспортного) бюро України кошти в розмірі понесених втрат в сумі 50 000 гривень, витрати за юридичні послуги в розмірі 1000 гривень судовий збір в розмірі 500 гривень, а загалом 51 500 гривень. Свої вимоги мотивував тим, що 19 грудня 2010 року на вул. Покровська в с. Яковлівка Роздільнянського району Одеської області з вини відповідача [PERSON], який керував автомобілем «САН ЙОНГ», днз [NUMBER] сталася дорожньо-транспортна пригода. В результаті дорожньо - транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «Нісан» д/н [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], цивільно-правова відповідальність якої була застрахована у ПрАТ «СГ «ТАС». Власник пошкодженого транспортного засобу звернувся до МТСБУ з заявою про виплату страхового відшкодування. МТСБУ задовільнило заяву потерпілого і виплатило їй відшкодування у розмірі 50 000 гривень, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача суму страхової виплати. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність та підтримання позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з`явився, сповіщався про час та дату судового засідання належним чином, заяв та клопотань про відкладання слухання справи від нього до суду не надійшло. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідно до ст. 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 19 грудня 2010 року о 16.00 годині на вул. Покровська в с. Яковлівка Роздільнянського району Одеської області , [PERSON], керуючи автомобілем Сан Йонг державний номер [NUMBER], порушив вимоги п. 12.1 «Правил дорожнього руху України», не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість, здійснив виїзд на зустрічну смугу, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем Ніссан державний номер [NUMBER]. Вина [PERSON] була об`єктивно встановлена відповідно до постанови Київського районного суду м.Одеси від 10 березня 2011 року, на підставі якої його було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, проте адміністративну справу закрито. В результаті ДТП автомобілю «Нісан», дн [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серії [NUMBER], було завдано шкоди у розмірі 139 087, 52 гривень, що підтверджується Висновком № 2965/10 експертного авто-товарознавчого дослідження, складеним спеціалістом-автотоварознавцем Е.К.О. «Групп» Лагута А.А. Цивільно-правова відповідальність потерпілої [PERSON] відповідно до поліса № ВЕ/3353583 була застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеним з Страхова Група «ТАС». 04 травня 2011 року потерпіла [PERSON] з метою отримання страхового відшкодування звернулася з відповідною заявою до МТСБУ. 19 травня 2911 року позивачем на адресу відповідача було направлено листа про добровільне врегулювання спору з потерпілою, проте позитивних результатів це не дало. Відповідно до заяви [PERSON] їй була здійснена виплата страхового відшкодування платіжним дорученням від 08 липня 2011 року № 2951 страхове відшкодування було виплачено у розмірі 50 000 гривень. Згідно ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Відповідно до п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. В зв'язку з настанням події, передбаченої п. п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Позивач виконав покладений на нього Законом обов'язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність Статтею 27 Закону України "Про страхування" передбачено перехід до страховика прав страхувальника щодо особи, відповідальної за заподіяні збитки, а саме: до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Пункт 38.2.1 ст. 38 Закону МТСБУ передбачає, що після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п. 13.1 ст. 13 цього Закону. Згідно ст. 993 ЦК України передбачає перехід до страховика прав страхувальника, щодо особи, відповідальної за завдані збитки, а саме: «До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки» Відповідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» У разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: - п.п. 33.1.2. вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; - п.п. 33.1.4. невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Стаття 38 підп. «Г» п. 38.1.1. передбачає регресний позов страховика та МТСБУ до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. За таких обставин вимоги позивача є обґрунтованими, викладені ним в позовній заяві обставини доведеними, а тому підлягає стягненню з [PERSON] на користь МТСБУ матеріальна шкода в розмірі 50 000 грн. 21 лютого 2011 року позивачем надіслано відповідачу вимогу про добровільне відшкодування понесених витрат, однак відповідачем не виконана. Суд вважає, що у зв'язку з тим, що МТСБУ виконало вимоги, передбачені договором, воно має право на відшкодування шкоди в порядку регресу з винної особи. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за заподіяний збиток. Суд доходить до висновку, що з урахуванням викладених обставин та положень діючого в Україні законодавства, позивач має право вимагати від відповідача в порядку регресу стягнення відшкодованої суми. Крім того згідно ст.79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать в тому числі судовий збір та витрати на правову допомогу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи викладене, необхідно оплату на користь держави судових витрат в розмірі 500 гривень покласти на відповідача - [PERSON]. Відповідно із ч.ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно з ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем Моторно (транспортним) страховим Бюро України та СПД [PERSON] було укладено контракт про надання правової допомоги від 28 вересня 2012 року, та 07.05.2014 року додаткову угоду № 76 до нього, згідно якої загальна сума витрат на правову допомогу складає 2000,00 грн. проте позивач просить стягнути з відповідача 1000 гривень на правову допомогу. Вказана сума судових витрат згідно ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь МТСБУ . Таким чином, суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь позивача МТСБУ в відшкодування витрат, пов'язаних зі сплатою страхового відшкодування внаслідок пошкодження автомобіля, належить стягнути матеріальну шкоду в порядку регресу у розмірі 50 000 гривень - основний борг, судові витрати у розмірі 500 гривень, у відповідності до вимог ст.ст.84 ч.1, 88 ч.1 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені ним витрати на правову допомогу в сумі 1000 грн., а всього стягнути кошти у розмірі 51 500 гривень.

Outcome: approved