Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 10 серпня 2012 року сторони уклали шлюб. Останнім часом між сторонами виникають постійні сварки через те, що у них різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У звязку з вказаним припинили між собою шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство та вирішили розірвати шлюб. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON]. З відповідачем вони не проживають з моменту погіршення стосунків. Протягом всього цього часу батько не цікавиться життям дитини, станом її здоровя та не надає матеріальної допомоги на її утримання. З огляду на викладене просить задовольнити позов. Позивач у судове засідання не зявився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце слухання справи, але надала заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягала. (а.с. 14). Відповідач у судове засідання не зявився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце слухання справи, але надав заяву про розгляд справи без його участі, з позовними вимогами погодився, не заперечував проти розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів в розмірі ? частини всіх видів його доходів. (а.с. 15). Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з положеннями ч. 4\~ст. 174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 1\~ст. 61 ЦПК України\~встановлено, що обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10 серпня 2012 році відділом державної реєстрації актів цивільного стану Біляївського районного управління юстиції Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖД № 171726, актовий запис № 66. (а.с. 5). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 326854, актовий запис № 348. (а.с. 6). Малолітня дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області № 1992 від 17 липня 2017 року. (а.с. 7). Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до положень ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася і її збереження неможливо, тому що між сторонами склалися вкрай неприязні стосунки. Частиною 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов'язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Ст. 27 Конвенції ООН "Про права дитини" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у вигляді частки від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. У відповідності до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, Згідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 192 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Позивач просить стягувати з відповідача ? частину всіх видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але ця сума не відповідає вимогам законодавства, яке згідно до ч. 2 ст. 182 СК України, встановлює, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому суд, з метою захисту інтересів дитини, виходить за межі позовних вимог позивача та вважає за необхідне стягнути аліменти у розмірі не менш ніж встановлено Законом, тобто ? частину всіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, при таких обставинах суд доходить до висновку, що причини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечило б її інтересам, тому позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved