Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

14.11.2013 року [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права та поновлення права. 27.11.2013 року [PERSON], представляючи інтереси свого батька [PERSON] доповнив та уточнив позов. 12.02.2014 року [PERSON] уточнив позов, пред'явив його до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права, поновлення права. Позивач зазначив, що 25.05.2009 року рішенням Зміївського районного суду Харківської області договір довічного утримання між [PERSON] та [PERSON] було визнано недійсним. Строни приведені у первинне становище з визнанням прва власності на житловий будинок [ADDRESS] Відповідно Декрету Кабінета Міністрів України від 26.12.1992 року №15-92 " Про приватизацію земельних ділянок" та заяви [PERSON] рішенням №12 виконкома Задонецької сільської ради від 12.03.1992 року земельна ділянка площею 0,29 га передано у його приватну власність. У паспорті [PERSON] було зроблено відмітку про безоплатну передачу у приватну власність цієї земельної ділянки. На момент посвідчення договору довічного утримання, на думку позивача, виконкомом Задонецької сільської ради листом від 20.07.2007 року №597 було прийнято рішення про надання дозволу на приватизацію земельної ділянки в порушення права власника [PERSON] [PERSON] вважає, що [PERSON] причетна до зникнення документації сільської ради про видачу Державних актів про право власності на землю та безпосередньо Державного акту про право власності на земельну ділянку за вищевказаною адресою [PERSON] Крім того, на момент посвідчення договору довічного утримання між [PERSON] та [PERSON], приватним нотаріусом Зміївського РНО Харківської області [PERSON] вилучені правовстановлюючі документи на майно [PERSON], що порушує його право власності. На думку [PERSON], в справі, сформованій на посвідчення договору довічного утримання нотаріусом [PERSON] долучений вказаний вище лист Задонецької сільської ради листом від 20.07.2007 року №597, на підставі якого [PERSON] позбавили права власності на земельну ділянку площею 0,29 га. На думку [PERSON], на ім'я [PERSON] оформлені правовстановлюючі документи та ним приватизована земельна ділянка. Підсумовуючи, [PERSON] вказав, що група посадових осіб шляхом обману заволоділи власністю [PERSON] Позивач просить суд витребувати у відповідачів правовстановлюючі документи на нерухоме майно [PERSON], поновити право [PERSON] на нерухоме майно та земельну ділянку, зобов'язати відповідачів за їх рахунок виготовити Державний акт на право власності на земельну ділянку [PERSON], свідоцтво про право власності на домоволодіння. У судовому засіданні [PERSON] наполягав на задоволенні позову. Він пояснив, що приватний нотаріус Зміївського РНО [PERSON] у порушення закону 25.07.2007 року посвідчив договір довічного утримання між його батьком [PERSON] та [PERSON] Після того, як вказаний договір судом було визнано недійсним, відповідачі заволоділи правовстановлюючими документами його батька [PERSON] на будинок та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] тим самим позбавили його права власності на це майно та фактично заволоділи ним. [PERSON] впевнений, що його батько свого часу приватизував земельну ділянку і став власником земельної ділянки за вищевказаною адресою, про що свідчить запис у його паспорті. Однак, відповідачі [PERSON] та [PERSON] протиправно заволоділи цим документом і в нього є підстави вважати, що вони набули права власності на цю землю, тим самим протизаконно позбавили власності [PERSON] [PERSON] свого часу була членом сім'ї [PERSON] і маючи доступ до його житла, викрала технічний паспорт на будинок. Крім того, приватним нотаріусом [PERSON] присвоєні документи на будинок. Позивач вважає, що сумісними діями відповідачів порушене право власності його батька. Для його поновлення, просить суд витребувати у них правовстановлюючі документи на нерухоме майно [PERSON], поновити право [PERSON] на нерухоме майно та земельну ділянку, зобов'язати відповідачів за їх рахунок виготовити Державний акт на право власності на земельну ділянку [PERSON], свідоцтво про право власності на домоволодіння. Відповідач [PERSON] позов [PERSON] в інтересах [PERSON] не визнала. Вона пояснила, що не вчиняла будь-яких дій щодо порушення прав [PERSON], не заперечувала проти того, що свого часу була членом сім'ї позивача. Вона стверджувала, що рішенням Задонецької сільської ради Зміївського району №12 від 12.03.1996 року [PERSON] передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку,господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS], однак [PERSON] не оформив технічної документації та не отримував Державного акта на право приватної власності на землю, а тому не набув права власності на цю земельну ділянку. Твердження позивача про те, що наявність запису у паспорті про винесення вищевказаного рішення про передачу земельної ділянки у приватну власність є безспірним доказом наявного права власності, є помилковим. [PERSON] просила відмовити у задоволенні позову. Приватний нотаріус Зміївського РНО [PERSON] і його представник відповідно до довіреності [PERSON] позов не визнали. [PERSON] зазначила, що після визнання недійсним договору довічного утримання між [PERSON] та [PERSON], зміна власника житлового будинку за вищевказаною адресою не відбувалась - ним залишається бути [PERSON] Діяльність нотаріуса здійснюється на підставі заявницького принципу. Ні [PERSON], а ні його представник [PERSON] із заявами до приватного нотаріуса [PERSON] з приводу повернення оригіналу свідоцтва про право власності на житловий будинок [ADDRESS] не звертались, тому відсутні були підстави для звернення до суду. Правовстановлюючі документи повертаються відчужувачу майна на його вимогу, тобто тільки на підставі відповідної заяви. [PERSON] рішенням Задонецької сільської ради від 12.03.1996 року лише отримав право на одержання документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку, однак самого права власності не мав і не має. Таким чином, права [PERSON] приватним нотаріусом [PERSON] не порушувались. [PERSON] позов не визнав, вказав на його безпідставність. Він вказав, що після посвідчення договору довічного утримання з дідом [PERSON] не проводив державної реєстраціїї на житловий будинок на своє ім'я. Ознайомившись з матеріалами справи, заслухав пояснення сторін, дослідив надані докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між [PERSON] і [PERSON] 25.07.2007 року було укладено договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Зміївського РНО [PERSON], відповідно до якого, [PERSON] передав у власність [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] а [PERSON] зобов'язується довічно повністю утримувати [PERSON], забезпечувати харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою та грошовими коштами у розмірі 400 грн. на місяць. Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 25.07.2009 року, вказаний договір було визнано недійсним, сторони повернуті в первинне положення. ( а.с.7) Згідно ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. ( ст.16 ЦК України) Способами захисту в т.ч. є визнання права, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Ч.1 ст.216 ЦК України передбачає, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Судовим роглядом встановлено, що після посвідчення вищезазначеного договору довічного утримання, набувач [PERSON] не зареєстрував на своє ім'я на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] Зміївського району, що підтверджується довідкою директора КП " Зміївське БТІ" від 06.02.2014 року за № 48 ( а.с.71) та даними інвентаризаційної справи на вказаний будинок, реєстрових книг, дослідженими у судовому засіданні. Станом на день розгляду справи [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями за вищевказаною адресою. За таких обставин, юридичних наслідків визнання договору довічного утримання недійсним, не наступило. Факт знаходження оригіналу свідоцтва про право власності [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] Зміївського району в реєстрі нотаріальних дій за 2007 рік приватного нотаріуса Зміївського РНО [PERSON], не є доказом заволодіння власністю [PERSON], як на те вказує його представник [PERSON] За обставин, коли договір визнається недійсним, правовстановлюючий документ повертається відчужувачу майна на його вимогу. Судом з'ясовано, що [PERSON] і [PERSON] з такою заявою не звертались, чого не позбавлені зробити у майбутньому. За відсутності такої заяви, нотаріус не вправі за власної ініціативи повертати його відчужувачу. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Задонецької сільської ради Зміївського району №12 від 12.03.1996 року [PERSON] передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS]. ( а.с.9) Згідно ст.ст.22,23 Земельного Кодексу УРСР ( України) ред.1990 р., який вступив в дію 15.03.1991 року, і діяв на час прийняття Задонецькою сільською радою вказаного рішення, право власності на землю виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності на землю посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Ст.118 Земельного Кодексу України ( ред.2001 року зі змінами та доповненнями) передбачає порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Документом, що посвідчує право на земельну ділянку є державний акт. (ч.1 ст.126 ЗК України) Судові не надано доказів того, що [PERSON] були вчинені дії щодо розробки технічної документації та подальшим отриманням державного акту на землю. Представником [PERSON] судові була надана копія протоколу узгодження меж земельної ділянки, яка підтверджує, що фактично не було здійснено робіт по встановленню в натурі та обмір існуючих меж земельної ділянки. ( а.с.143) Твердження [PERSON] про те, що державний акт на землю на ім'я батька [PERSON] був, однак ним протиправно заволоділи відповідачі, не знайшли свого підтвердження. Згідно повідомлення начальника відділу Держземагенства у Зміївському районі № 01-15/261 від 05.02.2014 року, станом на 29.12.2012 року згідно книг реєстрації державних актів на право власності, постійного користування, договорів оренди, земельних ділянок за [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON] не значиться. ( а.с.70) За інформацією Державного реєстратора прав на нерухоме майно за № 10714854 від 07.02.2014 року, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо власника земельної ділянки за адресою: [ADDRESS]. ( а.с.92) Таким чином, суд приходить до висновку про те, що за [PERSON] не зареєстровано право власності на земельну ділянку за вказаною вище адресою і відсутні неспростовні докази того, що існував Державний акт на право власності на землю на ім'я [PERSON] за адресою: [ADDRESS] на підтвердження його права власності. Запис у паспорті [PERSON] про передачу у приватну власність землі площею 0,25 га згідно рішення виконкому Задінецької сільської ради №12 від 12.03.1996 року не є тим документом, що посвідчує його право на земельну ділянку, згідно вимог ч.1 ст.126 ЗК України. В рамках кримінального провадження №12013220300000287 від 29.12.2012 року за фактом викрадення документів [PERSON] за заявою [PERSON] було здійснено досудову перевірку. Постановою слідчого СВ Зміївського РВ ГУМВС України від 30.01.2013 року, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013220300000287 від 29.12.2012 року, закрито у зв'язку з відсутністю в діях [PERSON] складів злочинів, передбачених ст.ст. 357,358 КК України. ( а.с.130) [PERSON] не надано доказів того, що відповідачами порушені, не визнаються або оспорюються права [PERSON], а також їх обов'язку виготовити за власний рахунок правовстановлюючі документи на будинок та землю [PERSON] за конкретних обставин. Суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed