Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння. Вимоги позову обґрунтовував тим, що у 2004-2009 роках спільними рівними сумісними коштами, зусиллями та засобами позивача та відповідачів на їх спільній земельній ділянці був збудований будинок за [ADDRESS] . 24.01.2014 року реєстраційною службою Івано-Франківського міського управління юстиції була проведена державна реєстрація права спільної сумісної власності позивача та відповідачів на вказаний житловий будинок та внесений відповідний запис до державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Усі приміщення цього будинку знаходились у спільному володінні і користуванні позивача та відповідачів. 09.02.2009 року він за особисті кошти у розмірі 17000 грн. придбав у приватного підприємця [PERSON] підйомник двохстійковий 4т «Т4» 2008 року випуску з серійним номером [NUMBER] . На даний час такий підйомник коштує дорожче у 3,7 рази з наступного розрахунку: оскільки підйомник імпортний, то його ціна вираховується в еквіваленті до долара США, який на день купівлі підйомника коштував 1 дол.США-7,7 грн., і отже у доларах США підйомник коштував станом на час його купівлі 17000 грн. На даний час долар США коштує 28,04 грн. і отже його вартість за час з лютого 2009 року до сьогодні виросла у 3,7 рази і для того щоб придбати такий підйомник зараз потрібно витратити 17000 грн.*3,65 = 62050 грн. Після купівлі цей підйомник був змонтований та встановлений ним у присутності відповідачів у підвальному приміщенні зазначеного будинку і використовується для потреб підйому автомобілів при їх ремонті. На даний час обставини використання і перебування його підйомника змінились. 12 квітня 2018 року року апеляційний суд Івано-Франківської області у цивільній справі № 344/8200/14 по спору між ним та відповідачами [PERSON] ухвалив постанову, якою визнав право спільної власності на зазначене підвальне приміщення, де знаходиться спірний підйомник за відповідачами [PERSON] . Таким чином, його підйомник опинився у чужому приміщенні, яке з травня 2018 року і на даний час зареєстроване згідно державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, як спільна власність відповідачів [PERSON] . У даний час його власний підйомник перебуває у незаконному володінні, розпорядженні і користуванні відповідачів, позивач незаконно позбавлений свого права власності на спірне майно і не може ним розпоряджатись та користуватись. На пропозицію повернути його підйомник відповідачі відмовили та використовують його у власних цілях. 18.06.2019 року [PERSON] подав відзив на позовну заяву зазначивши, що вимоги позивача вважає безпідставними та необґрунтованими, у зв`язку з чим у їх задоволенні слід відмовити виходячи з наступного. В першу чергу не відповідає дійсності твердження позивача, що спільними рівними сумісними коштами, зусиллями та засобами позивача і відповідачів на їх спільній земельній ділянці був збудований будинок [ADDRESS] . Спір щодо права власності на вказаний будинок вже розглядався у суді, де прийнято рішення, яке набрало законної сили, і яким спростовується таке твердження позивача. Так, позивач опускає той момент, що 24.01.2014 року позивач без відома відповідачів, незаконно провів реєстрацію права власності на будинок [ADDRESS] за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Тому за результатом розгляду справи № 344/8200/14-ц, постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12.04.2018 року визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 24.01.2014 року індексний номер 16705698 на право спільної сумісної власності, видане державним реєстратором Соловій В.В. реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області, визнано незаконним та скасовано рішення про державну реєстрацію права спільної сумісної власності за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] від 10.12.2013 року загальною площею 466,5 м.кв., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 237412826101. Фактично, після того як відповідачі дізнались в 2014 році про те, що позивач зареєстрував незаконно право власності на житловий будинок [ADDRESS] в рівних долях, тобто по 1/3 частки права власності на будинок кожному, то відповідачами було подано позов про скасування вищевказаної реєстрації, а також заборонено позивачу заходити в підвальне приміщення будинок [ADDRESS] . Жодних речей та майна позивача у підвальному приміщенні будинку не має і ніколи не було. У вищевказаному підвальному приміщенні (гаражі) знаходяться виключно речі [PERSON] та [PERSON] . При цьому, з 2014 року після виникнення конфлікту, позивач [PERSON] ніколи не мав доступу до підвального приміщення (гаражу), в тому числі до всього майна, яке знаходиться в ньому. В підвальному приміщенні житлового будинку [ADDRESS] не має підйомника позивача. Можливо позивач дійсно купував підйомник, який зазначений в накладній № 09/022 від 09.02.2009 року, проте позивач ніколи не встановлював свого підйомника в будинку [ADDRESS] , або ж позивач підробив документи на придбання такого підйомника з метою заволодіння чужим майном. Підйомник двохстійковий марки Atlantean Т4 є відносно дешевим підйомником, а тому в нашому регіоні є популярним, і одним із найбільш поширених підйомників для автомобілів, які встановлюють у гаражах. [PERSON] використовує підйомник двохстійковий Atlantean Т4 для ремонту автомобіля, який був придбаний ним у квітні 2010 року, та встановлений у підвальному приміщенні будинку [ADDRESS] . Так як він є добросовісним власником підйомника двохстійкового Atlantean Т4, він відкрито його придбав, і відкрито використовує, а позивач не має жодних речових прав на нього, тому вказаний підйомник не може бути відібраний у нього, оскільки це порушить його право, як власника. Враховуючи той факт, що відповідач з 2014 року не має доступу до підвального приміщення (гаражу), тому якщо останній вважає, що у вказаному приміщенні знаходиться будь-яке його майно, тоді останній зобов`язаний був звернутись протягом трьох років починаючи з 2014 року до суду про витребування такого майна. Однак, позивач звернувся в суд із пропуском строку позовної давності, і підстав для його поновлення не має. Враховуючи наведене, вважає, що в даному випадку є додаткова підстава для відмовив в позові, зокрема за пропуском строку позовної давності. 21.06.2019 року [PERSON] подав відповідь на відзив зазначивши, що твердження [PERSON] з посиланням на матеріали цивільної справи № 344/8200/14-ц про те, що будинок, у якому знаходиться спірний автопідйомник був спільно побудований, зареєстрований і спільно використовувався є неправдивим і повністю суперечать матеріалам цієї справи, зокрема рішенню міського суду від 17.05.2016 року та постанові апеляційного суду від 12.04.2018 року. Факт заборони позивачу користуватись підвалом, де знаходиться предмет спору відповідачем нічим не підтверджений, і є неправдивим свідченням у справі. До травня минулого року всі приміщення названого будинку були спільною сумісною власністю позивача та відповідачів. Провадження у згаданій справі № 344/8200/14-ц не завершене, на даний час справа знаходиться за його касаційною скаргою на розгляді у Великій палаті Верховного суду. Строк давності у даному випадку вираховується з травня 2018 року, тобто з моменту реєстрації у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за Павчаками підвалу, де є спірний автопідйомник на підставі згаданої постанови апеляційного суду від 12.04.2018 року у справі № 344/8200/14-ц. Відповідач до справи разом з відзивом надав підроблену накладну № 354 від 14.04.2010 року. Такого підйомника у вказаному підвалі немає, там знаходиться його автопідйомник. Позивач та його представник в судовому засіданні вимоги позову підтримали, просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник просили відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] просив в задоволенні позову відмовити у зв`язку з недоведеністю та безпідставністю позовних вимог. В судовому засіданні спеціаліст Іванців Т.І. підтвердив висновки за наслідками огляду автопідйомника викладені в акті від 14.02.2020 року, а саме, що за візуальними ознаками та технічними характеристиками згідно наданого паспорта автопідйомник відповідає вказаному у накладній № 09/022 від 09.02.2009 року як підйомник двохстійковий «Т-4». Встановити чи відповідає даний підйомник зазначеному в накладній № 354 від 14.03.2010 року не можливо, оскільки крім самої накладної паспортну характеристику не надано. Експерт Сульжик Н.Б. в судовому засіданні підтвердила висновки викладені у висновку експертного дослідження №ЕД-19/109/14/2-2ТВ/20 від 05.03.2020 року, а саме, що за результатом проведеного дослідження двохстійкового підйомника, який знаходиться за адресою у підвалі будинку [ADDRESS] неможливо провести його повну ідентифікацію, однак інструментальним методом встановлені розміри об`єкта дослідження, які відповідають вказаним у наданій інструкції «Руководство пользователя» до підйомника моделі «Т-4», а органолептичним методом встановлено тип конструкції - двостійковий, що по даному критерію відповідає інформації вказаній у накладній № 09/022 від 09.02.2009 року. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що 09.02.2009 року [PERSON] придбав у нього підйомник та оплатив за нього 17000 грн. Він надав йому накладну № 09/022 від 9.02.2009 року та «руководство пользователя». На підйомнику був серійний номер який він вписав в «руководство пользователя». Під час доставки автопідйомника був присутній також [PERSON] . [PERSON] за сервісним обслуговуванням не звертався. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що приблизно 10 років тому до нього звернувся його син [PERSON] з проханням перевезти автопідйомник з магазину на [ADDRESS] . В магазині [PERSON] заплатив гроші за підйомник, та підйомник відвезли на [ADDRESS], де в підвальному приміщенні знаходилась майстерня. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що в період з 2012 по 2013 рік він здійснював обслуговування автомобілів у [PERSON] на [ADDRESS] . Від людей він чув, що автопідйомник купив [PERSON] . Підтвердити, що автопідйомник купив [PERSON] він не може. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що в 2010 році [PERSON] попросив його допомогти розвантажити та встановити автопідйомник в підвальному приміщенні по [ADDRESS] . При встановленні автопідйомника був присутній [PERSON] та [PERSON] . За яких обставин був придбаний автопідйомник йому не відомо. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що в 2010 році за проханням [PERSON] розвантажував та встановлював автопідйомник в підвальному приміщенні по [ADDRESS] . [PERSON] передав чоловікам, які привезли автопідйомник, гроші. Напередодні [PERSON] позичив 500 доларів для купівлі автопідйомника. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч. 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши позовну заяву, відзиви, процесуальні заяви, матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши норми матеріального права, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. З накладної №09/022 від 09.02.2009 року вбачається, що [PERSON] придбав у ПП [PERSON] підйомник двохстійковий 4т «Т4», 380В за суму 17000 грн. (том 1 а.с. 169). З копії інструкція користувача (руководство пользователя) встановлено, що модель підйомника Т-4, серійний № [NUMBER], дата випуску 2008 рік, дата продажу 09.02.2009 року (том 1 а.с. 5-21). З накладної № 354 від 14.04.2010 року вбачається, що [PERSON] придбав у ПП [PERSON] підйомник двохстійковий Atlantean Т4 ( том 1 а.с. 168). З копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.12.2013 року встановлено, що житловий будинок за адресою [ADDRESS] на праві приватної спільної сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (том 1 а.с. 69). 05.03.2018 року [PERSON] звернувся з заявою до [PERSON] , [PERSON] виклавши в ній умови завершення спору про розподіл (виділ) спільного будинковолодіння за адресою [ADDRESS] , в тому числі пропонував повернути йому на наступний день з дня укладення угоди про розподіл будинку у належному стані його власний автопідйомник, який знаходиться у підвалі будинку (том 1 а.с. 22). 12.03.2018 року [PERSON] , [PERSON] надали відповідь на заяву [PERSON] , зазначивши, що питання повернення автопідйомника будуть вирішуватись в подальших перемовинах в позасудовий спосіб (том 1 а.с. 23). Згідно протоколу огляду від 14.02.2020 року автопідйомника, який знаходиться у підвалі будинку [ADDRESS] , проведений у присутності позивача [PERSON] , представника позивача [PERSON] , відповідача [PERSON] , представника відповідача [PERSON], свідка ПП [PERSON] , експерта Сульжик Н.Б. , спеціаліста Іванців Т.І. , у підвалі вказаного будинку встановлено підйомник. Спеціаліст Іванців Т.І. встановив, що відповідно до огляду по візуальних ознаках та наявності деталей, а також вимірюванням зовнішніх параметрів, підйомник відповідає «руководству пользователя» модель Т4, серійний номер [NUMBER]. Оскільки у накладній не зазначені параметри автопідйомника встановити чи відповідає автопідйомник накладній № 354 від 14.04.2010 року неможливо. На підйомнику відсутня заводська табличка. На лівій стійці є напис виконаний вручну з номером [NUMBER]. З двох сторін стійки містяться пластини з матеріалу зовнішньо схожі на резину на яких мітиться напис Atlantean. Інших ознак написів немає. Свідок ПП [PERSON] зазначив, що у 2009 році він продав [PERSON] автомобільний підіймач двохстійковий гідравлічний з нижньою синхронізацією Т4. На даному підйомнику була наліпка з зазначенням дати виготовлення та серійним номером (том 1 а.с. 215-219). Згідно копії акта експерта ДП «Карпатський експертно-технічний центр держпраці» Іванціва Т.І. від 14.02.2020 року під час проведення огляду автопідйомника встановлено, що за візуальними ознаками та технічними характеристиками згідно наданого паспорта автопідйомник відповідає вказаному у накладній № 09/022 від 09.02.2009 року як підйомник двохстійковий «Т-4». Вимірювання габаритних розмірів в порівнянні з паспортними вказує на відповідність автопідйомника моделі «Т-4». Відповідно до наданого списку частин автопідйомник відповідає моделі «Т-4». Також встановлено, що на всіх доступних огляду частинах автопідйомника (крім насосної станції) відсутні знаки маркування, номер виробу, дата виготовлення. На насосній станції, яка закріплена до лівої стійки (відносно входу) різьбовим з`єднанням, а отже є легко замінною, вибито 07 2009. В нижній частині стійок різьбовим з`єднанням, а отже є легко замінним прикріплені резинові відбійники з надписом Atlantean. На день огляду автопідйомник був не справний, а тому був оглянутий тільки коли балки підхвату знаходились в нижньому положенні. Встановити чи відповідає даний підйомник зазначеному в накладній № 354 від 14.03.2010 року, не можливо, оскільки крім самої накладної паспортну характеристику не надано (том 1 а.с. 227). З висновку експертного дослідження № ЕД-19/109/14/2-2ТВ/20 від 05.03.2020 року встановлено, що за результатом проведеного дослідження двохстійкового підйомника, червоного та жовтого кольорів, який знаходиться у підвалі будинку [ADDRESS] в ході його огляду не було виявлено будь-яких написів, які б вказували на маркувальні дані та технічні характеристики, що унеможливлює проведення його повної ідентифікації та встановлення його відповідності вказаному у накладній № 09/022 від 09.02.2009 року згідно наданої інструкції «Руководство пользователя» до підйомника моделі «Т-4». Проте, інструментальним методом встановлені розміри об`єкта дослідження, які відповідають вказаним у наданій інструкції «Руководство пользователя» до підйомника моделі «Т-4», а органолептичним методом встановлено тип конструкції - двостійковий, що по даному критерію відповідає інформації вказаній у накладній № 09/022 від 09.02.2009 року (том 1 а.с. 229-236). Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження майном. Згідно вимог ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановленого законом. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Частиною 1 ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних договору. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У разі таких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Предметом доказування у справах за позовами про витребування майна з чужого незаконного володіння становлять обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, як то факти, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, перебування його в натурі у відповідача та ін. Власник вправі витребувати своє майно від особи у якої воно фактично знаходиться у незаконному володінні. Під час судового розгляду відповідачами не було надано жодного належного доказу на підтвердження факту придбання ними спірного автопідйомника. Не є таким доказом, на думку суду, надана накладна № 354 від 14.04.2010 року, оскільки даний документ містить печатку ПП "ЕкспресМайстер". З урахуванням вищенаведених положень чинного законодавства, проаналізувавши дослідженні у судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки останнім доведено належним та допустимим доказом факт придбання ним на законних підставах підйомника двохстійкового «Т4», таким доказом зокрема є наявний у нього оригінал накладної № 09/022 від 09.02.2009 року та "руководство пользователя". Зазначені обставини також підтвердив в судовому засіданні свідок [PERSON] . Крім того, експерт та спеціаліст під час огляду підйомника підтвердили та надали відповідні висновки, що автопідйомник відповідає вказаному у накладній № 09/022 від 09.02.2009 року як підйомник двохстійковий «Т-4». З накладної № 09/022 від 09.02.2009 року вбачається, що [PERSON] придбав підйомник двохстійковий «Т-4», а отже є його власником. Розглядом цивільної справи № 344/8200/14-ц також встановлено, що згідно з фактичним порядком користування житловими приміщеннями, що склався між його співвласниками, позивач користувався всіма приміщеннями першого поверху будинку загальною площею 79,00 кв. м, крім приміщення сходової клітини 10,5 кв. м, з відокремленим виходом до проїжджої частини, а також гаражем у приміщенні підвалу площею 50,2 кв.м., де був встановлений підйомник двохстійковий «Т-4». На даний час автопідйомник, який знаходиться у підвалі будинку [ADDRESS] , перебуває у користуванні відповідачів, та позивач позбавлений права користуватись ним. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та слід зобов`язати відповідачів [PERSON] та [PERSON] , повернути позивачу [PERSON] підйомник двохстійковий «Т4». Щодо доводів відповідача [PERSON] про відмову у задоволенні позову з підстав пропуску позивачем строку на звернення з даним позовом до суду, слід зазначити. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно з ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 267 ЦК України). Суд вважає, що позивачем не пропущено строк позовної давності на звернення до суду з даним позовом, оскільки тільки у травні 2018 року право власності на нерухоме майно, де знаходиться автопідйомник, було зареєстровано за відповідачами [PERSON] та [PERSON] . На підставі ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню витрати по оплаті судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп. Частиною 6 статті 139 ЦПК України визначено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. А тому з відповідачів [PERSON] , [PERSON] слід стягнути на користь позивача [PERSON] витрати за проведення технічного огляду автомобільного підйомника Т4 у розмірі 1212 грн. 00 коп. та за проведення експертизи, дослідження товарознавчі (вартості машин, обладнання сировини, товарів народного споживання) у розмірі 1238 грн. 20 коп. ( том 1 а.с.208, 209, 213, 214). Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як вбачається з Акта виконаних робіт за Договором про надання правничої допомоги від 25.10.2018 року, та квитанції за надання правової допомоги клієнт [PERSON] оплатив адвокату гонорар в сумі 3000 грн. А тому з відповідачів на користь позивача [PERSON] слід стягнути 3000 грн. 00 коп. витрат за надання правової допомоги.

Outcome: approved