Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

08 грудня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Новомосковський РВ ГУ Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилався на те, що у відповідності до довіреності від 20 лютого 2012 року № 91, посвідченої приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу [PERSON], він є представником відповідача [PERSON] Згідно вищезазначеної довіреності він має право користуватися та розпоряджатися (продати, здати в оренду, обміняти) належною відповідачу [PERSON]. квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] зареєстрований за вищезазначеною адресою, але. фактично не проживає в ній більш двох років, що підтверджується актом обстеження квартири від 17 листопада 2014 року. Позивач зазначив. що у відповідності до ст. 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просив суд: -визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS]; -зобов'язати Новомосковський РВ ГУ Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти [PERSON] з реєстраційного обліку в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS]; В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, в зв'язку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. Представник третьої особи - Новомосковський РВ ГУ Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився. Суд, дослідивши докази, надані позивачем, приходить до наступного. Судом встановлено, що у відповідності до Свідоцтва про право власності на житло, виданого 05 травня 2011 року Перещепинською міською радою Новомосковського району Дніпропетровської області, [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] У відповідності до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. На підставі ст. 150 ЖК України, громадян, які мають у приватній власності будинок квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання, і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно вимог ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В зв'язку з наведеним, суд приходить до переконання, що [PERSON]., як власник нерухомого майна - спірної квартири, має право володіти, користуватися, та розпоряджатися нею на власний розсуд, позивачем не наведено жодної правової підстави, визначеної Житловим кодексом України, іншими законодавчими актами, в частині обґрунтування підстав для визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Так, сам по собі факт відсутності власника житлового приміщення в зазначеному приміщенні, у відповідності до Житлового кодексу України не є підставою для позбавлення його права користування житловим приміщенням. В позовній заяві позивач, на обґрунтування своїх вимог посилався на вимоги ст.. 71 ЖК України. Відповідно до ст.ст.71,72 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки без поважних причин, провадиться в судовому порядку. Суд приходить до висновку, що вимоги ст.ст. 71,72 ЖК України до спірних правовідносин не можуть бути застосовані, оскільки, регламентують правовідносини, що виникають з приводу користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду, а не відносини, що виникають щодо власників житлових приміщень. В зв'язку з наведеним, в задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням належить відмовити. У відповідності до ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Оскільки, як зазначалося вище, відповідач [PERSON] є власником житлового приміщення, він вправі зареєструвати в цьому приміщенні місце свого проживання (перебування). Статтею 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі., в тому числі, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. В зв'язку з наведеним, суд не має повноважень щодо зняття з реєстрації місця проживання фізичної особи, оскільки зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється відповідними органами Державної міграційної служби України в разі наявності судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням, тому, в задоволенні зазначеної частини позовних вимог також належить відмовити. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: dismissed