Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

11 липня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що [PERSON] працював на підприємстві відповідача з 1997 року на посаді вогнетримник. За період своєї роботи не мав доган та зауважень. У червні 2016 року позивач був звільнений за статтею 40 п.7 КЗпП України. При звільненні позивачу не була видана трудова книжка, з позивачем не був проведений розрахунок у день звільнення. Позивач вважає своє звільнення за вказаною статтею незаконним виходячи з наступного. Позивач працював в ніч з 01 на 02 травня 2016 року та зміна розпочалася об 19 годині. З 23.00 години 01 травня 2016 року у позивача розпочався обід. Тривалість обіду до 00 годин 00 хвилин 02 травня 2016 року. Обід був як завжди у будівлі АПК. Приблизно об 23 годині 40 хвилин до позивача підійшли охоронці комбінату та почали вимагати пропуск. Потім без пояснення причин повезли позивача на перше КП і там склали протокол про затримання з метою перевірки на алкоголь. Приблизно о 01 годині 30 хвилин ночі позивача примусово без його згоди та без письмового направлення підприємства заштовхали до машини та повезли до психоневрологічного диспансеру. По дорозі позивачу сказали, що його підозрівають у вживанні алкоголю. Позивач намагався пояснити, що є абсолютно нормальний та тверезий, алкоголь не вживав, єдине що пив це були ліки від бронхів які виготовляє його дружина за народним рецептом і туди входить спирт. У позивача хронічно хворі бронхи і тому у холодний час доби особливо зимою, осінню, ранньою весною випиває після обіду ці домашні ліки до складу яких входить спирт, алое, середовий жир, мед. В іншому випадку у позивача буде загострення хронічної хвороби бронхів. Вказані обставини будуть підтверджувати амбулаторною карткою у якій є запис про хворі бронхи. Приблизно 100 -150 грамів домашніх ліків позивач випив після обіду в ніч з 01 на 02 травня, тому що було холодно. Позивача не захотіли слухати, привезли на психоневрологічного диспансеру, де лікарі запропонували попасти пальцем в ніс, що позивач успішно зробив, потім стояв на одній нозі, потім виконав усі інші вправи, які сказали лікарі. Позивач не падав, не хитався, розмовляв як 'звичайна людина без ознак спяніння. Одна з лікарів сказала «мабуть тверезий». Потім позивача відправили на аналіз крові, позивач почав казати лікарям про те, що на це не погоджуюся, оскільки боїться, що йому можуть занести якусь інфекцію, а їхні голки які будуть втикати у вену не є стерильними. Поведінка позивача викликала невдоволення в лікарів і одна з них сказала приблизно таке, що «Найдемо, все, що потрібно». І з цього моменту у позивача зародилася підозра, що його аналізи можуть бути або сфальсифіковані, або зроблені на якомусь обладнанні яке не є сертифікованим, або неналежними спеціалістами. За примусом охоронців які його привезли він погодився на аналіз крові тому, що знав, що не був пяним і чув слова лікаря «мабуть тверезий». 3 16 травня 2016 року по 21 травня 2016 року позивач був на лікарняному з діагнозом -гострий бронхіт. З 28 травня 2016 року по 02 червня 2016 року позивач був на лікарняному з діагнозом - люмбоішалгія. 06 червня 2016 року позивача запросили перший раз на комісію, це був цеховий профком який не захотів його вислухати та надати йому можливість залучити адвоката для захисту його прав. 17 червня 2016 року позивача повторно запросили на комісію де почали від його вимагати щоб підписав якісь документи. Позивач почав читати, побачив що це його згода з висновками комісії щодо мого звільнення за п.7 ст.40 КЗПП України. Почав просити перенести засідання та надати можливість прибути з адвокатом, оскільки вказав на те, що юридично неграмотна людина і нічого не буд підписувати без адвоката. Це викликало невдоволення у членів комісії які сказали, «не підпишеш згоду з висновками, складемо акт про відмову від отримання трудової книжки, все одно звільнимо». У той же день позивача вивезли за територію комбінату, сказали що звільнений, станом на дату подачі позову не видали трудову книжку, не виплатили кошти, не видали копію наказу про звільнення.Позивач змушений був направити заяву на підприємство з вимогою надіслати йому трудову книжку на адресу проживання.Позивач вважає, що його звільнення є незаконним, оскільки проведено з порушенням передбаченої законом процедури, не видана трудова книжка, не проведений розрахунок у день звільнення. Окрім того, зважає, що висновок комісії підприємства про мій стан спяніння який обґрунтований медичними висновками ПНД є невірним внаслідок проведення аналізу крові на обладнанні яке не пройшло сертифікацію та стандартизацію, не відповідає вимогам закону. Позивач [PERSON] в уточненій позовній заяві від 04.08.2016 року просить суд: -визнати рішення про звільнення за п.7 ст.40 КЗпП України уповноваженогооргану підприємства ПАТ «[PERSON] міттал Кривий Ріг» від 17 червня 2016року у відношенні до працівника - [PERSON] незаконним та скасувати; -поновити [PERSON] на посаді та виплатитивтрачений за час вимушеного прогулу середній заробіток. Позивач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав, просив задовольнити послався на обставини, що зазначенні в позовній заяві. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав і заперечував проти їх задоволення, зазначаючи, що звільнення є законним з підстав, що зазначенні у відзиві на позов. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.\~\~ Рішення суду повинно відповідати вимогам ст. 213 та ст.215 ЦПК України, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом було роз'яснено позивачу, представникові відповідача право заявляти клопотання про витребування судом доказів, якщо у сторін існують складності в їх отриманні, подавати відповідні докази, заявляти клопотання про витребування документів та призначення експертиз по справі. Позивач, представник відповідача суду пояснили, що не мають бажання заявляти клопотання про витребування доказів, допит певний осіб в судовому засіданні в якості свідків, призначення експертизи та інше. В судовому засіданні судом встановлено, що позивач [PERSON] за період часу з 03.11.1998 року по 17.06.2016 року працював на Публічному акціонерному товаристві «АрселорМіттал Кривий Ріг» та 17.06.2016 року був звільнений з роботи, відповідно до пункту 7 частини 1 ст.40 КЗпП України за появу на роботі в нетверезому стані, наказ №651/л від 17 червня 2016 року, що підписаний уповноваженою особою товариства. Судом встановлено, що сторони по справі підтвердили, що робочий час позивача [PERSON] становив з 19 години 01 травня 2016 року по 07 години 02 травня 2016 року, що підтверджується сторонами по справі. В судовому засіданні судом встановлено, що відповідно до Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, 02 травня 2016 року о 03 годинні 15 хвилин було проведено медичний огляд [PERSON] на стан спяніння, вказаний огляд було проведено Комунальним Закладом «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради», відповідно до якого [PERSON] перебував у стані алкогольного спяніння. Судом встановлено, що відповідно до Протоколу №22 засідання дільничного комітету ЦКРМА РП Первинної профспілкової організації ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 09 червня 2016 року, надана адміністрації підприємства згода на звільнення вогнетривника ЦКРМА РП Демяненко [PERSON] за появу на території підприємства в робочий час 02 травня 2016 року в нетверезому стані, за п.7 ст.40 КЗпП України В удовому засіданні судом встановлено, що позивач [PERSON] за період часу з 16.05.2016 року по 21.05.2016 року та з 28.05.2016 року по 07.06.2016 року перебував у стані тимчасової непрацездатності, що підтверджується довідкою про тимчасову непрацездатність за №624 від 16 травня 2016 року та №830 від 28 травня 2016 року Відповідно до пункту 7 частини 1 ст.40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння. Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. \~\~ Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Частино 1 статті 43 КЗпП України, передбачено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. Відповідно до частини 6 ст. 39 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору має бути обґрунтованим. У разі, якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у згоді на звільнення, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки. Під мотивованою відмовою профспілкового органу слід розуміти таку думку, яка ґрунтується на відповідних нормах чинного трудового законодавства та ділових (професійних) якостях праці вника. Зі змісту ст. 39 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" особа, щодо якої розглядається питання про надання згоди на звільнення, не може приймати участь у вирішенні цього питання. Враховуючи наданні докази, суд дістається висновку, що позовні вимоги позивача визнання рішення про звільнення за п.7 ст.40 КЗпП України уповноваженогооргану підприємства ПАТ «[PERSON] міттал Кривий Ріг» від 17 червня 2016року у відношенні до працівника [PERSON] незаконним та скасувати вказане рішення,поновлення [PERSON] на посаді та виплатитивтрачений за час вимушеного прогулу середній заробіток не підлягають задоволенню, оскільки звільнення позивача відбулося у чіткій відповідності до законодавства та відповідачем не порушено права та законні інтереси позивача при звільнення позивача [PERSON].

Outcome: dismissed