Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] міської ради Полтавської області \~ про\~ визнання права власності за набувальною давністю, в обгрунтування якого вказав, що з 1998 року він [PERSON], відкрито, безперервно користується гаражем № 1, який розташований за адресою: вул.Незалежності (колишня [PERSON]), 19 м.Хорол Полтавської області. Вказаний гараж в 1998 році, за спільною згодою, був переданий позивачу громадянином [PERSON], а на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради Полтавської області № 495 від 21.08.1998 року було отримано дозвіл на переоформлення даного гаража з [PERSON] на позивача [PERSON] На вказаний гараж були відсутні будь - які документи, окрім вище зазначеного рішення, як пояснили позивачу в [PERSON] міській раді Полтавської області, на той час даного рішення достатньо для володіння даним гаражем. За час користування гаражем № 1 за адресою: Незалежності ( колишня [PERSON]), 19 м.Хорол Полтавської області позивач здійснює необхідні ремонтні роботи для утримання гаража в належному технічному стані. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, але в позовній заяві прохав суд провести розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] міська рада Полтавської області в судове засідання свого представника не направила, подала заяву про розгляд справи за відсутності представника міської ради, зазначивши, що позов визнає повністю. Суд, дослідивши матеріали справи, з"ясувавши позицію сторін, взявши до уваги визнання відповідачем позову, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч.3\~ \~ст. 11 ЦПК України\~ \~особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Згідно ч.1\~ ст. 11 ЦПК України\~ \~суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~ \~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3\~ \~Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». Судом було роз'яснено право позивача, відповідача заявляти клопотання про витребування судом доказів, якщо у сторін існують складності в їх отриманні, подавати відповідні докази, заявляти клопотання про витребування документів та призначення експертиз по справі. У відповідності до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права або інтересу і суд може захистити порушене право способом передбаченим договором або законом. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено , що позивач [PERSON], понад 10 років добросовісно, відкрито та безперервно користується гаражем № 1, що знаходиться за адресою: вул. Незалежності (колишня [PERSON]), 19 м.Хорол Полтавської області, що підтверджується довідкою виконавчого комітету [PERSON] міської ради Полтавської області від 24 травня 2017 року № 579/03-03. Позивач зареєстрував своє право оренди на земельну ділянку на якій розташований гараж, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, виготовив технічну документацію на гараж, що знаходиться за адресою: вул.Незалежності, 19 м.Хорол Полтавської області та має намір зареєструвати право власності на вказаний гараж в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а тому вимушений звертатися до суду з даним позовом. Відповідно до довідки № 155 від 02.06.2016 року станом на 29.12.2012 року гараж № 1, що знаходиться в м.Хорол по вул.Незалежності (колишня [PERSON]), 19 Хорольського району Полтавської області в КП «Лубенське МБТІ" не зареєстрований. Відповідно до висновку начальника відділу містобудування архітектури та житлово- комунального господарства № 61 від 16.05.2016 року будівництво гаража № 1 по віл.Незалежності (колишня [PERSON]), 19 в м Хорол Полтавської області та місце його розташування відповідає вимогам державних будівельних норм. Відповідно оцінки, проведеної ТОВ «Альбатрос», ринкова вартість вищевказаного гаража станом на 24 травня 2017року становить 12800 гривень. Відповідно до частин 1, 4 статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Виходячи зі змісту\~ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може виникнути з сукупності певних юридичних фактів: законності обєкту володіння, добросовісності володіння, відкритості володіння, давності володіння та його безперервності (тобто строку володіння), які повинен довести позивач. Право власності на стороні володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Володілець за давністю є незаконним володільцем, про що зазначено у ч.1\~ст. 344 ЦК України\~(особа заволоділа чужим майном). Відповідно до п.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» можливість пред»явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст.ст.15,16 ЦК, а також ч.4\~ст.344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв»язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння\~\~і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Отже, відповідно до вищевказних норм чинного законодавства України, набувачеві достатньо володіти чужим нерухомим майном протягом 10 років із дотриманням вимог, встановлених законом, набуває право власності на це майно. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови) Виходячи зі змісту частини першої\~статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови) Згідно з п.п. 1, 8 Прикінцевих та перехідних положень зазначеного Кодексу він набирає чинності з 1 січня 2004 року, а правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, перебіг строку володіння майном для визнання права власності на нього за набувальною давністю слід рахувати тільки після 1 січня 2001 року. Отже, правила про набувальну давність можуть поширюватись на випадки, коли володіння майном (в тому числі нерухомим) почалося за три роки до набрання чинності ЦК України, тобто відлік строків, про які йдеться в частині першій статті 344 цього Кодексу, зокрема, 10-річного, може починатися з 01.01.2001 року, тому право на звернення до суду в порядку ст.344 ЦК України з вимогою про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю виникає тільки після 1 січня 2011 року. Отже, з огляду на наведене, беручи до уваги неможливість оформлення своїх прав у іншому порядку, враховуючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] міської ради Полтавської області \~ про\~ визнання права власності за набувальною давністю, слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved