Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

[PERSON], через представника, звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що його мати [PERSON], яка померла [INFO] в с.Вчорайше Ружинського району Житомирської області, мала у власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS]. За життя [PERSON] склала заповіт і призначила своїм спадкоємцем [PERSON]. На даний час [PERSON] бажає отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вказане спадкове майно, однак зробити цього не може із-за відсутності правовстановлюючих документів на нього. Тому просить суд визнати за ним право власності на зазначений житловий будинок в порядку спадкування. В суд сторони не з'явились, подали заяви, в яких просять справу слухати у їх відсутність, позивач, її представник позовні вимоги підтримує, а відповідач - визнає повністю. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Зі свідоцтва про право на спадщину за законом , посвідченого завідуючою Ружинської державної нотаріальної контори Ходаківською Л.М. 05.09.2001 року, вбачається, спадкоємцем майна померлого 10.05.1998 року [PERSON] є [PERSON], а спадкове майно складається з жилого будинку, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.36). З технічного паспорта на вказаний житловий будинок, який виготовлений КП "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації" 10.09.2014 р., вбачається, що житловий будинок по [ADDRESS] побудований в 1970 році (а.с.8-11). Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна, отриманої Ружинським районним судом Житомирської області 02.08.2016 р., відомості про об'єкт нерухомого майна, розташований за адресою: [ADDRESS] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутні(а.с.22). [PERSON] померла [INFO] в с.Вчорайше Ружинського району Житомирської області, що вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] ( а.с.5). З заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Вчорайшенської сільської ради Ружинського району Житомирської області 10.02.2011 року, вбачається, що [PERSON] зробила заповітне розпорядження і заповіла все належне їй на час смерті майно сину [PERSON]. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, зазначені у заповіті. Зі спадкової справи № 18, заведеної 08.09.2011 р. Ружинською державною нотаріальною конторою до майна померлої [INFO] [PERSON], вбачається, що вона залишила заповіт, а спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON]прийняв [PERSON]. Таким чином, суд приходить до переконання, що право позивача на прийняття спадщини своєї матері батьків реалізоване, але мають місце труднощі здійснення процедури реєстрації успадкованого майна, що виникли не з його вини. Однак, як вбачається з повідомлення приватного нотаріуса Ружинського районного нотаріального округу Житомирської області Власюка П.В. від 25.04.2014 р. № 143/02-14 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яка складається з житлового будинку [ADDRESS], з тих підстав, що отримане [PERSON] свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок що розташований за адресою: [ADDRESS], не було зареєстроване у відповідному органі який проводив реєстрацію прав власності на нерухоме майно, що свідчить про те, що [PERSON] право власності на вищевказаний будинок за життя не набула. Крім того, з поданих документів встановлено наявність самочинно збудованих будівель і споруд та суттєву невідповідність загальної площі будинку. Відповідно до вимог ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Як вбачається з технічного паспорта, жилий будинок по [ADDRESS] збудований у 1975 році, погріб під частиною госп.будівлі, прибудова, сарай-літня кухня, ганок, вхід до підвалів - збудовані у 2002 році. Відповідно до чинного на час будівництва вказаного будинку законодавства, а саме ст.101 ЦК УРСР в редакції 1963 року в особистій власності громадянина міг бути один жилий будинок або частина одного будинку. Аналогічна норма закріплена у ч.2 ст.120 ЦК УРСР в редакції 1963 року, яка регулює власність колгоспного двору. Будівлі у сільській місцевості не підлягали державній реєстрації, оскільки дія інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української РСР» від 31.01.1966 року не поширювалась на сільську місцевість, тому їх облікування прово-дилось шляхом внесення відповідних даних у погосподарські книги сільських рад. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» 16 грудня 1993 року N 3718-XII, у зв'язку з прийняттям Закону України "Про власність" втратили чинність норми цивільного кодексу УРСР 1963 року, які регулювали відносини колгоспного двору, а тому реєстрація права власності житлових індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і спо-руд, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт проводиться на загальних підставах, а прийняття їх в експлуатацію проводиться відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію і проведення технічного обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 24.04.2015 № 79, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 травня 2015 р. за № 547/26992. З рішення виконкому Вчорайшенської сільської ради Ружинського району Житомирської області від 15 жовтня 2014 року № 59 «Про впорядкування нумерації домоволодінь» вбачається, що [PERSON] користується жилим будинкуо, розташованим за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, суд визнає за позивачем право власності на житловий будинок [ADDRESS], без господарських споруд і будівель, які, на думку суду, збудовані самочинно. Оскільки [PERSON] за життя юридично не набула права власності на жилий будинок по [ADDRESS] в зв`язку з непроведенням державної реєстрації, то позивачу як її спадкоємцю через відсутність іншого визначеного законом порядку факт законного набуття за життя спадкодавцем права власності на нерухомість необхідно встановити рішенням суду, а тому з вищевикладених підстав позовні вимоги [PERSON]підлягають задоволенню.

Outcome: approved