Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем. [INFO] у них народився син. Після розірвання шлюбу припинили між собою шлюбні стосунки, стали проживати окремо. З 2008 року батько життям дитини не цікавиться, не виявляє батьківської турботи, не приймає участь в його вихованні та утриманні, у витратах на лікування, навчання, оздоровлення, перераховує лише 300 грн в місяць, хоча цих коштів не вистачає для забезпечення дитині належного рівня життя. З 2009 року дитина не отримала жодного подарунка від батька на день народження, батько не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з дитиною взагалі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти і навіть перешкоджає в участі дитини в конкурсі "Резонанси", який відбудеться в м. Париж Франція з 20 по 29 червня 2015 року та на який його запрошено. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Представник відповідача просила відмовити в позові та не позбавляти позивача батьківських прав, визнала той факт, що відповідач давно не бачив свого сина. Представник органу опіки та піклування Деснянської районної у м. Чернігові ради в судовому засіданні позовні вимоги просив задовольнити. Вислухавши позивача, представника відповідача, представника третьої особи, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані: піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9). Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між сторонами розірвано 02 жовтня 2006 року, актовий запис № 974 (а.с.10). [PERSON] проживає зі своєю мамою за адресою: [ADDRESS], де нею створені належні умови для проживання свого сина. Згідно актом обстеження житлово-побутових умов [PERSON] від 16.04.2015, фактично вихованням дитини займаються його мати та її цивільний чоловік, які створили всі умови для життя та розвитку дитини, батько дитини - [PERSON] мешкає окремо від сина не займається його вихованням та не цікавиться його долею 2008 року. Відповідно до характеристики учня 7-А класу Чернігівської загальноосвітньої шкоди І-ІІІ ступенів № 3 [PERSON], вихованням підлітка займається одна мама [PERSON], батько дитини жодного разу не цікавився навчанням [PERSON], його успіхами, він брав участь у вихованні сина, на жодному шкільному святі не був присутній, не звертався з проханням налагодити з сином стосунки (а.с. 31). Згідно із інформацією, наданою Чернігівською музичною школою № 1, батько дитини жодного разу в стінах школи не з'являвся, він не відвідував концерти за участю дитини, не був присутній на батьківських зборах, ніколи не цікавився успіхами та досягненнями дитини (а.с. 32) Свідок [PERSON] пояснила, що знає позивача та її дитину 3 роки, за цей час жодного разу не бачила батька на сімейних святах, жодного разу батько не відвідав дитину, не подарував йому подарунка, дитина ніколи не згадує батька у розмовах. Свідок [PERSON] пояснила, що батько взагалі не бере участі у вихованні , навчанні дитини, не піклується про дитину, дитина у спілкуванні не загадує батька взагалі. Свідок [PERSON] пояснила, що знає сторін та їх дитину з 1999 року, після розлучення позивач намагалася встановити контакт між дитиною та батьком, вітали батька з днем народження, ніколи не перешкоджала спілкуванню батька з дитиною, однак батько після розлучення перестав цікавиться життям дитини, не відвідує свого сина, не приймає участі у вихованні сина, у його розвитку. Отже твердження відповідача в запереченнях про те, що відповідач не ухилявся від виконання батьківських обов'язків, зустрічався з сином та той факт, що позивач обмежувала спілкування відповідача з сином не знайшли свого підтвердження, спростовуються наданими позивачем доказами та показаннями свідків. Відповідач перераховує на картковий рахунок на утримання сина 300 грн на місяць, однак ці кошти не забезпечують прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. [PERSON] є учнем Чернігівської музичної школи № 1 приймає участь у всеукраїнських, обласних, міжнародних конкурсах, він запрошений до участі в конкурсі в м. Париж у Франції, однак батько дозвіл на виїзд дини за кордон не надав, представник відповідача пояснила, що він надасть такий дозвіл, в разі, якщо позивач відмовиться від позову про позбавлення батьківських прав. Ненадання такого дозволу шкодить інтересам дитини, її духовному розвитку. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Рішення виконавчого комітету Деснянської районної у місті Чернігові ради від 28.04.2015 року № 76 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Згідно висновку органу опіки та піклування встановлено доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Пунктом 16 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року № 3 роз'яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. За вказаних вище обставин, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина [PERSON], що передбачено ст. ст. 150, 151, 155 Сімейного Кодексу України, а отже на підставі ст. ст. 164, 165 Сімейного Кодексу України [PERSON] має бути позбавлений батьківських прав.

Outcome: approved