Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

28 вересня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за водопостачання та водовідведення, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що Комунальне підприємство «Черкасиводоканал» надає населенню міста Черкаси послуги з водопостачання та водовідведення відповідно до законодавства України, що регулює відносини, які виникають між виконавцями житлово-комунальних послуг та їх споживачами. На виконання ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», позивач забезпечує надання відповідача послуг з водопостачання та водовідведення для задоволення побутових потреб. Плата за комунальні послуги, в тому числі водопостачання, відповідно до ст:. 67 ЖК України та ст.ст. 10, 11 Закону «Про житлово-комунальні послуги», нараховується щомісячно, а її розмір розраховується за затвердженими в установленому порядку тарифами та відповідно до показань приладів обліку або за встановленими нормами. Статтями 67-68 Житлового кодексу України, абз. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», передбачено, що споживачі житлово-комунальних послуг повинні сплачувати за їх надання своєчасно, у строки, встановлені договором або законом. Всупереч вимогам чинного законодавства, відповідач своєчасно та в повному обсязі не оплачує надані позивачем послуги, внаслідок чого за період з 01.07.2018 р. по 01.09.2020 р. утворилась заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення на загальну суму 3\~143,95 грн. Стягнення боргу за попередній період задоволено рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси №712/8815/18 від 29.10.2018 р. Відповідно до ст. 625 ЦК України позивачем на суму заборгованості, що виникла за відповідачем, нараховано інфляційні в сумі 11,68 грн. та 3% річних в сумі 87,00 грн. Невиконання відповідачем обов`язків, прямо передбачених законодавством, по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення зачіпає інтереси не тільки позивача, а й держави, оскільки вона не отримує прибутку від діяльності підприємства та втрачає можливість своєчасно проводити заходи по раціональному відтворенню водних ресурсів, а позивач позбавлений можливості своєчасно проводити ремонтні роботи, направлені на поліпшення якості питної води та гарантоване водопостачання. \~ \~ \~ \~Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 3\~143,95 грн., інфляційні нарахування в сумі 11,68 грн. та 3% річних в сумі 87,00 грн. та судові витрати. \~ \~ \~ \~03 листопада 2020 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 16.03.2021р. відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Продовжено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву. 26 березня 2021 року відповідач скерував до суду заперечення на позовну заяву, які обґрунтував тим, що [PERSON] є неналежним відповідачем за позовом Комунального підприємства «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради про стягнення боргу за водопостачання та водовідведення. Між відповідачем та Комунальним підприємством «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради договори на водовідведення та водопостачання не укладалися, тобто зобов`язання щодо сплати за вищезазначені послуги відсутні. Наявність ордеру від 29.05.2006 № 1395, не є юридичного фактом, що тягне за собою безспірність обов`язку для сплати даних послуг. Його право на вселення не було реалізовано, в зв`язку з чим був змушений звернутись за захистом моїх прав в судовому порядку. Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.10.2011 по справі № 2-144/11р прийнято на його користь, але фактично не виконано. За адресою реєстрації [ADDRESS] відповідач не проживав і не проживає. Він не є власником приміщення, фактично не проживає і не являється споживачем послуг з водопостачання та водовідведення за адресою [ADDRESS] , а лише зареєстрований за даною адресою. Ним до Соснівського районного суду міста Черкаси направлено заяву про скасування судового наказу від 29.10.2018 по справі № 712/8815/18 про стягнення з нього заборгованості на користь Комунального підприємства «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради за надання послуг з водопостачання та водовідведення в сумі 3726,87 гри. та судового збору в сумі 176,20 грн. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 26.02.2021 року судовий наказ скасовано. 06 квітня 2021 року представник позивача скерувала до суду відповідь на заперечення на позовну заяву, яку обґрунтувала тим, що вказане заперечення по суті є відзивом на позовну заяву, відповідач зазначає, що між ним та КП «Черкасиводоканал» не укладався договір про надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення, а, відтак, відсутнє зобов`язання щодо оплати вищезазначених послуг. Дане твердження не відповідає положенням законодавства. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідач вказує, що в належному йому помешканні проживає [PERSON] . Проте, зареєстроване місце проживання [PERSON] та ще 2 осіб [ADDRESS] , що має окремий особовий рахунок, за яким проводяться нарахування на 3 особи та оплата за надані послуги. 05 травня 2021 року відповідач скерував до суду заперечення на відповідь, які обґрунтував тим, що відносно того, що він є наймачем кімнати та виникнення обв`язку щодо плати за комунальні послуги та квартирну плату повідомляє те, що договір найму житлового приміщення ним не укладався, тобто відповідач не є наймачем кімнати [ADDRESS] в розумінні норм Житлового кодексу УРСР звідси і не випливає обов`язку сплати квартирної плати та плати за комунальні послуги. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного та житлового законодавства. Згідно ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цього Кодексу. Правовідносини між постачальником теплової енергії і споживачами регулюються ЖК УРСР, Законом України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» та Постановою від 05 липня 2019 року № 690 Київ «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення». Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживачем комунальних послуг являється фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.\~24\~Закону України\~«Про теплопостачання» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком споживача - є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Згідно ч. 5\~ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»\~відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач є суб`єктом господарювання з постачання послуг з водопостачання та водовідведення. Відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 17.08.2006 року на підставі ордеру 29.05.2006року № 1395 та послуги водопостачання по вказаній квартирі надаються Комунальним підприємством «Черкасиводоканал». 17 лютого 2020 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відмовлено у видачі судового наказу за заявою КП "Черкасиводоканал" про стягнення з відповідача заборгованості за період з 01.07.2018р. по 01.01.2020р. Підставою відмови вказано не надання договору між сторонами, роз`яснено заявнику право звернутись до суду в порядку позовного провадження. Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 26 лютого 2021 року у справі 712/8815/18 заяву [PERSON] и про скасування судового наказу задоволено. Поновлено пропущений строк [PERSON] для звернення до суду з заявою про скасування судового наказу № 712/8815/18, виданого Соснівським районним судом міста Черкаси 29 жовтня 2018 року. Скасований судовий наказ від 29 жовтня 2018 року № 712/8815/18 про стягнення з [PERSON] боргу на користь Комунального підприємства «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради, в сумі 3 726 грн. 87 коп. та судового збору. Роз`яснено стягувачу, що заявлені ним вимоги можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження, визначеному ЦПК України. Розрахунком суми позову, довідкою про нарахування плати та розмір платежів по особовому рахунку № [NUMBER] на ім`я [PERSON] по квартирі [ADDRESS] , оборотною відомістю нарахувань і оплат по вказаному особовому рахунку, відкритому на ім`я відповідача підтверджено, що позивачем надавались послуги з водопостачання та водовідведення у вказану квартиру, але відповідач не здійснював оплату вказаних послуг, у зв`язку з чим за період з 01.07.2018 року по 01.09.2020 року утворилася заборгованість у розмірі 3143,95 грн., інфляційні нарахування 11,68 грн., 3% річних 87 грн., всього 3242,653 грн. З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги, виходячи з таких міркувань. Відповідно до\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання, відповідно до частини першої\~статті 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Доводи відповідача про те, що він не проживає у квартирі [ADDRESS] через проживання інших осіб, а тільки є зареєстрованим, не є власником квартири, яка перебуває у комунальній власності, не укладав з позивачем договору на надання житлово-комунальних послуг, а отже він не є належним відповідачем у справі, суд вважає такими, що не обґрунтовують заперечення проти позову. Доводи відповідача про непроживання у квартирі квартирі [ADDRESS] упродовж період виникнення спірної заборгованості, з 01.07.2018 року по 01.09.2020 року, не підтверджено належними і допустимими доказами. 24 жовтня 2011 року рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси у справі № 2-144/11 задоволений позов [PERSON] про виселення [PERSON] , [PERSON] з кімнати [ADDRESS] . Відмовлено у зустрічному позові Черкаської міської ради про визнання недійсним ордеру № 1395 на приміщення по [ADDRESS] , виданого на [PERSON] , стягнення моральної шкоди, скасування наказу арбітражного керуючого ДНВП "Ротор" від 26.05.2006р. Рішення набрало законної сили та було виконано. З іншими позовами про усунення перешкод у вселенні до квартири відповідач до суду не звертався. Постановою від 05 липня 2019 року № 690 Київ «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення» п. 37 споживач має право на неоплату вартості послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів за умови документального підтвердження відповідно до умов договору. Пунктом 38 Правил індивідуальний споживач зобов`язаний інформувати виконавця про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором. Разом з тим, протягом періоду виникнення спірної заборгованості відповідач не звертався до позивача з заявами про свою тимчасову відсутність у квартирі, а також проживання у ній інших осіб з наданням документального підтвердження вказаних обставин. Відповідно до правової позиції Верховного Суду у постанові від 18 березня 2019 року у справі №210/5796/16-ц, споживач для звільнення від оплати за житлово-комунальні послуги повинен не лише не мати відповідного договору та фактично ними не користуватися, а відмовитися в установленому порядку від їх отримання. Проживання в іншому місці не звільняє відповідача від сплати отриманих комунальних послуг, оскільки матеріалами справи підтверджено його реєстрацію у зазначеній вище квартирі, а посилання відповідача на те, що він є неналежним відповідачем спростовуються матеріалами справи, оскільки він зареєстрований у вказаній квартирі, а отже є користувачем наданих послуг. Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 02 вересня 2019 року у справі справа №\~335/479/17 Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг одночасно покладено як на споживача (Відповідача), так і на виконавця (Позивача) (п. 1 ч. 2 ст. 7, п. 2 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Згідно ч. 5 ст. 13 вищевказаного Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Відмова споживача послуг від укладення договору суперечить вимогам частини третьої статті 6, статей 627, 630 ЦК України, статей 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція сформульована у постановах Верховного Суду України від 30.10.2013 р. у справі № 6-59цс13, постановах Верховного Суду від 10 грудня 2018 року у справі № 638/11034/15-ц, 18 березня 2019 року у справі № 210/5796/16-ц, 18 грудня 2019 року у справі № 522/2625/16-ц, 25 березня 2020 року у справі № 211/3347/18-ц, Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 712/8196/20 від 7 липня 2020 року. Виписка з особового рахунку є належним доказом по нарахуванням по особовому рахунку відповідача. Аналогічна правова позиція міститься у постанові ВГСУ від 06.04.2017 р. у справі № 905/2009/15, в якій касаційний суд зазначив, що виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. В даному випадку операції по О/Р № 990105 фіксуються у помісячному розрізі. Отже, позивач виконував свій обов`язок по наданню послуг та відповідач є споживачем послуг з водопостачання та водовідведення квартири у розумінні\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~та зобов`язаний здійснювати оплату за надання послуг з водопостачання та водовідведення, які надаються позивачем. Суду не було надано доказів що спростовують надання вказаних послуг. Відмови від надання послуг, або нарікання на якість послуг від відповідача до позивача не надходило. Відповідно до ч. 1\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої\~статті 625ЦК України\~як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Аналогічна правова позиція сформульована у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі № 210/5796/16-ц, 18 грудня 2019 року у справі № 522/2625/16-ц. У постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 р. у справі № 6-59цс13 зазначено, що за відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена ч. 2\~ст. 625 ЦК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Інфляційна складова боргу відповідно до розрахунку ціни позову становить 11,68 грн. Крім того, згідно із ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунку позивача, який не спростований об`єктивними доказами, борг відповідачів внаслідок інфляції зріс на 11,68 грн., 3% річних з простроченої суми становить 87 грн. Оцінивши зібрані у справі докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі, оскільки відповідачем порушені права позивача на оплату житлово-комунальних послуг та обраний позивачем спосіб судового захисту обґрунтований на законі. Також підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 2102 грн., що відповідає вимогам ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved