Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

21 квітня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки. В обґрунтування позову зазначила, що вона є матір'ю відповідачки [PERSON], яка має трьох дітей: [PERSON], 1999 року народження, [PERSON], 2008 року народження, [PERSON], 2010 року народження, які є її онуками. На цей час вона проживає разом із своїми онуками за адресою: [ADDRESS]. З позовом вона була змушена звернутись до суду у зв'язку із тим, що місцезнаходження [PERSON], [PERSON] батька [PERSON], а також місцезнаходження [PERSON] батька [PERSON] та [PERSON] не відоме. Вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу, не створюють умов для отримання ними освіти. [PERSON] зловживає спиртними напоями та часто перебуває у нетверезому стані, у зв'язку із чим часто не ночує вдома. З 06 лютого 2017 року вона не з'являється вдома та не цікавиться життям своїх дітей. Тобто, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей, не цікавляться їх життям, не відвідують їх вдома, в навчальному закладі. Натомість, позивачка одноособово займається вихованням онуків, що підтверджується наданими до матеріалів справи доказами. На підставі викладеного просила суд позбавити [PERSON], [PERSON], [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], [PERSON], [PERSON] та призначити її опікуном [PERSON] В подальшому представником позивача адвокатом Білозьоровим О.Б., який діє на підставі доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги, позовні вимоги були уточнені та в остаточній редакції просив суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], [PERSON], та позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] та [PERSON] Позивач [PERSON] у судове зсідання не прибула, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, а також зазначила про згоду на вирішення справи у заочному порядку. Відповідачі [PERSON], [PERSON], будучи своєчасно повідомленими про час і місце слухання справи в порядку ч. 9 ст. 74 ЦПК України, у судове засідання не прибули з невідомих причин. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради у судове засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність. Вирішення справи покладав на розсуд суду. З урахуванням наведених обставин суд вважає можливим розглянути справу в заочному порядку на підставі наявних письмових доказів, що відповідає положенням ст. 169, 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 листопада 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] виданим 09 листопада 2007 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають двох неповнолітніх дітей. Відповідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] народився [INFO], актовий запис № 601, батьками якого в свідоцтві про народження зазначені [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] народився [INFO], актовий запис № 318, батьками якого в свідоцтві про народження зазначені [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до положень ст. 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав до суду має право звернутись, зокрема, особа, в сім'ї якої проживає дитина. Згідно акту обстеження матеріально - побутових умов сім'ї складеного КСН «Центральний» 20 лютого 2017 року, за адресою: [ADDRESS] проживають: [PERSON], 1977 року народження, її діти: [PERSON], 1999 року народження, [PERSON], 2008 року народження, [PERSON], 2010 року народження, а також бабуся неповнолітніх [PERSON], 1958 року народження. Зі слів бабусі - [PERSON] зловживає спиртними напоями, уходить з будинку залишаючи дітей на тривалий час. Вихованням та утриманням дітей займається бабуся [PERSON] Батьків діти не знають. Як вбачається з характеристики [PERSON], 2010 року народження, останній відвідує дошкільний навчальний заклад № 126 з 2016 року. Вихованням хлопчика займається бабуся [PERSON] та старша сестра. Мати рідко приходить до дитячого садочку, участі у житті дитини не приймає, батьківські збори не відвідує. Усю відповідальність за виховання, навчання та лікування дитини несе бабуся неповнолітнього [PERSON] Крім того, відповідно до характеристики неповнолітнього [PERSON], 2008 року народження, останній відвідує КЗ «Маріупольська загальноосвітня школа І - ІІІ ступенів Маріупольської міської ради Донецької області». Мати - [PERSON], батьківськи збори відвідує несистематично, успіхами сина цікавиться дуже рідно. Батько - [PERSON], батьківські збори зовсім не відвідує та не цікавиться успіхами сина у навчанні. Батьківські збори відвідує бабуся неповнолітнього [PERSON] та старша сестра [PERSON] Згідно з ч. 4 ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. З висновку Органу опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації від 15 вересня 2017 року № 44.11/-54251-44.13 вбачається, що, встановлені під час розгляду заяви обставини, свідчать про ухилення [PERSON] та [PERSON] від виконання батьківських обов'язків відносно неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], Комісія про захист прав дитини прийшла до висновку про достатність підстав для позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьків батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57- 60 ЦПК України. У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України, держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН Про права дитини, держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Згідно зі ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Проте згідно матеріалів справи, відповідачі [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, діють всупереч інтересам та потребам своїх неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], що на думку суду є неприпустимим. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України).Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Виходячи перш за все з інтересів дітей, обставин, що були встановлені в судовому засіданні, приймаючи до уваги, що діти не проживають з батьками тривалий час і вони не опікуються їх долями, з дітьми не спілкуються, не цікавляться їх життям, неповнолітні діти не отримують від них тепла, батьківської турботи, приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування Лівобережної райадміністрації, суд вважає за можливе позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 (шістсот сорок) гривень в рівних частках з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved