Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до територіальної громади в особі Бахмацької міської ради Бахмацького району Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно у виді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які залишилися після померлого [INFO] її чоловіка [PERSON] і знаходяться в [ADDRESS] , обгрунтовуючи свої вимоги тим, що вона прийняла спадщину після смерті чоловіка, але не має можливості оформити свої спадкові права у нотаріуса, оскільки за життя спадкодавцем було самочинно збудовано прибудову а'-1, тамбур а"-1, сарай В-1, гараж Г-1, г-1, сарай г'-1, що зумовило зміну площі та призначення приміщень і документи, що підтверджують дану зміну відсутні. Вказані обставини змусили [PERSON] звернутися до суду з даним позовом, у якому вона просить визнати за нею право власності на спірну нерухомість з самочинно збудованими приміщеннями, які знаходяться в [ADDRESS] . Відповідно до ухвали Бахмацького районного суду Чернігівської області від 11.12.2019 року вказана позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 26.12.2019 року. 26.12.2019 року підготовче провадження у справі було закрито і справа була призначена до судового розгляду по суті на 23.01.2020 року. Сторони у судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі; позивач заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити; представник відповідача відзиву на позов у встановлені судом строки не подав. Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов у межах заявлених вимог, Суд приходить до наступного висновку. Так, у судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , який є чоловіком позивачки і на момент смерті проживав в домоволодінні, розташованому в [ADDRESS] - а разом з останньою (а.с.10, 11, 12). Відповідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №9443798 [PERSON] на підставі рішення 47 сесії 5 скликання Бахмацької міської ради від 30.10.2009 року надано у власність земельну ділянку по [ADDRESS] загальною площею 0.0624 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, з кадастровим номером 7420310100:00:003:0576 (а.с.34). Згідно з довідкою №279 Комунального підприємства Прилуцького МБТІ від 22.11.2019 року, право власності на об`єкт нерухомості, який знаходиться в [ADDRESS] , станом на 31.12.2012 року зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 24.07.1990 року (а.с.20-22). Разом з тим, було виявлено, що власником вищевказаного будинку самочинно збудовано прибудову а'-1, тамбур а"-1, сарай В-1, гараж Г-1, г-1, сарай г'-1, що зумовило зміну площі та призначення приміщень без надання дозвільних документів (а.с.22). Згідно зі звітом про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкту, затвердженого експертом по технічному обстеженню будівель і споруд 11.11.2019 року, прибудова а'-1, тамбур а"-1, сарай В-1, гараж Г-1, г-1, сарай г'-1 по [ADDRESS] відповідає вимогам надійної і безпечної експлуатації (а.с. 25-33). Відповідно до повідомлення Бахмацької районної державної нотаріальної контори від 27.12.2019 року №2812/01-16 спадкова справа щодо майна померлого [PERSON] була відкрита 30.05.2019 року за заявою про прийняття спадщини [PERSON] Свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Заповіт у справі відсутній(а.с.13,51-52). Таким чином, позивачка прийняла спадщину після смерті свого покійного чоловіка, проте, нотаріус не може видати їй свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно у виді житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані в [ADDRESS] , з огляду на наявність самочинного будівництва (а.с.35). Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із частиною першою статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до вимог ст.ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), якою вона має право володіти, користуватися та розпоряджатися. Згідно ч.3 ст.375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Виходячи із положень ч.ч. 3, 5 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пунктах 3, 4 Постанови від 30 березня 2012 року №6 „Про практику застосування судами ст.376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)" роз`яснив, що право власності у порядку, передбаченому ч.3 ст.376 ЦК України, може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створено у зв`язку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом. При розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Судом встановлено, що самочинне будівництво відповідає вимогам надійної і безпечної експлуатації і здійснене на земельній ділянці, яка має відповідне цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та не порушує права інших осіб. Згідно із ст.ст. 15, 16, 20 ЦК України та ст.ст. 4, 5 ЦПК України передбачено право особи на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення. Способом захисту права та інтересу є, зокрема, визнання права. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved