Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-21 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом в суд до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 08.05.2009 року виконавчим комітетом Ободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб за актовим записом №4. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON] [INFO]. З 18.04.2018 року разом не проживають, не ведуть спільного господарства, сім'я розпалася в зв'язку з тим, що немає взаєморозуміння та поваги один до одного, примирення не можливе, тому просить шлюб розірвати та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Позивачка в судовому засідані позов підтримала та просить задоволити, оскільки примирення неможливе. Після розлучення просить відновити дошлюбне прізвище Дяченко. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю та не заперечує проти його задоволення. За таких обставин, зважаючи на те, що відповідач визнав позовні вимоги, суд приходить до висновку задоволення позову повністю по слідуючим підставам. Як вбачається із свідоцтва про одруження серія І-АМ № 226047 виданого виконавчим комітетом Ободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області 31.10.2018 року сторони зареєстрували шлюб по актовому запису № 4. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Як вбачається з ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище в зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п.24 ч. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи зазначені позивачем причини розірвання шлюбу, характер їх відносин, наполягання на розірванні шлюбу, твердження, що збереження сім'ї неможливо, а також визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Так, позивачем згідно квитанції № ПН295\~від 01.11.2018\~року виданої\~Тростянецьким відділенням\~АТ "МІБ" сплачено судовий збір при поданні позову в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп. та 500 (п'ятсот) гривень витрати на професійну правничу допомогу згідно квитанції від 31.10.2018 року. Оскільки позов відповідечем визнано на стадії підготовчого судового розгляду до початку розгляду справи по суті, тому позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, тобто 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок, а з відповідача стягнути 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 коп. та 500 (п'ятсот) гривень на користь позивача на підставі ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved