Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

[PERSON] 07.09.2018 року звернулася до суду з цим позовом, вказавши, що відповідач [PERSON] є її батьком, який вже сплачував аліменти на її утримання відповідно до рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 22.11.2017 року в розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Наразі вона продовжує навчання у Вінницькому коледжі економіки та підприємництва Тернопільського національного економічного університету за спеціальністю "Облік і оподаткування" на денній формі навчання з 1.09.2006 року до 30.06.2019 року. Змушена винаймати квартиру, купує канцелярське приладдя для навчання, платно харчується, купує сезонний гардероб. Позивач не працює, отримує лише стипендію. На даний момент у всьому їй допомагає матір, яка також офіційно не працює. За станом здоров'я потребує ліків. На час подання позову у зв'язку з досягненням повноліття їй був назначений переогляд МСЕК, який має відбутися в середині вересня 2018 року та виплата соціальних виплат зупинена. Відповідач офіційно працює, стягнень по виконавчим документах з нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей він не має, батьки на його утримання не перебувають. Просила стягнути з [PERSON] аліменти на її користь в розмірі однієї чверті усього заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня пред'явлення позову та до закінчення навчання або до досягнення двадцяти трьох річного віку - в залежності від того, яка з цих обставин настане першою. Ухвалою судді Жмеринського міськрайонного суду від 17.09.2018 року відкрито провадження у справі, розгляд якої визначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідач [PERSON] у своєму відзиві на позовну заяву просив задоволити позов частково, визначити мінімальний розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яка продовжує навчання. У задоволенні позовних вимог щодо стягнення аліментів у розмірі однієї чверті його заробітку (доходу) просив відмовити. Просив витребувати з Жмеринського районного управління соціального захисту населення Жмеринської районної державної адміністрації довідку про те, чи отримує [PERSON] державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства і якщо так, то з якого часу і в якому розмірі. Зазначив, що не заперечує щодо сплати аліментів, однак не може погодитися з їх розміром однієї четверті його заробітку (доходу), які вимагає позивач, оскільки остання отримує державну соціальну допомогу як інвалідам з дитинства. Позивач [PERSON] у власній відповіді на відзив просила суд відхилити відзив [PERSON] та додала копію довідки до акта огляду МСЕК від 20.09.2018 року. Зазначила, що на момент подачі позову, а саме на 07.09.2018 року та до 23.10.2018 року вона не отримувала жодних виплат. Вважає, що клопотання відповідача про витребування з Жмеринського районного управління соціального захисту населення Жмеринської районної державної адміністрації довідки про те, чи отримує вона державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства і якщо так, то з якого часу і в якому розмірі марною тратою часу, адже в довідці від 28.08.2018 року №2541 УСЗН Жмеринської РДА, яка долучена до матеріалів справи, \\ зазначено, що допомога була призначена в розмірі 1988,40 грн. по 30.08.2018 року. Медичну перекомісію МСЕК вона пройшла лише 20.09.2018 року по 01.10.2019 року. На 23.10.2018 року жодних виплат не отримувала. Розмір її стипендії складає 1013,32 грн. Відповідач інших утриманців не має, працездатний, його стан здоров'я дозволяє працювати, а тому позивач вважає, що він може сплачувати аліменти в частці від свого доходу. Інших клопотань учасниками справи не представлено. З огляду на вказане вище суд на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Вивчивши доводи сторін, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про народження відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON], [INFO] (а.с.5). Згідно довідки №168 від 15.08.2018 року позивач [PERSON] навчається на державній формі навчання у Вінницькому коледжі економіки та підприємництва Тернопільського національного економічного університету за спеціальністю "Облік і оподаткування" (денна форма навчання) 3 курс. Період навчання з 01.09.2016 року до 30.06.2019 року (а.с.6); позивач отримує стипендію в розмірі 1013,60 грн. (а.с.11). Згідно довідки від 28.08.2018 року №2541 [PERSON] перебуває на обліку Управління соціального захисту населення Жмеринської райдержадміністрації Вінницької області і отримувала державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю в розмірі 1988,40 грн. в місяць. Допомога призначена до 30.08.2018 року (а.с.13). Згідно довідки виконкому Леляцької сільської ради Жмеринського району від 03.09.2018 року №1785 позивач [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS]; до складу її сім'ї входять: мати [PERSON], [INFO], батько [PERSON], [INFO], останній зареєстрований, але не проживає за вказаною адресою (а.с.14). Згідно виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 20.09.2018 року №081634 позивач [PERSON] є інвалідом з дитинства, інвалідність встановлена до 01.10.2019 року. Так, відповідно до статті 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно зі статтею 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до статті 200 СК суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд враховує визнання відповідачем факт наявності у нього обов'язку надавати утримання своїй повнолітній дочці, яка продовжує навчання, відповідно до ст.199 СК України. Суд не приймає до уваги доводи позивача стосовно існування у відповідача попереднього обов'язку із сплати аліментів утримання неповнолітньої дитини у аналогічному до заявленого в межах даного спору розмірі аліментів, оскільки це є незалежними один від одного зобов'язання, що визначені законом. Суд визнає необгрунтованим заявлений позивачем розмір оспорюваних аліментів, оскільки в даному конкретному випадку нею недостатньо враховано отримання власного дохлду у види стипендії та соціальної державної допомоги. При цьому доводи позивача, стосовно неотримання нею виплат такої допомоги після попереднього призначення на строк до 31.08.2018 року станом на 23.10.2018 року не визначають позбавлення її у праві на її отримання за цей період, який охоплюється час чергового встановлення їй третьої групи інвалідності, а відтак не визначають виникнення додаткового обов'язку відповідача щодо надання їй утриманні з цих підстав. Суд також визначає необгрунтованим визнаний відповідачем у відзиві мінімальний розмір аліментів на утримання неповнолітної дитини, яка продовжує навчання, оскільки законом визначення саме такого обмеження стосовно сина або дочки, які продовжують навчання, не встановлено, а гарантований чи відповідно рекомендований мінімальний проживтковий мінімум для дитини відповідного віку не підлягає застосування до повнолітніх осіб, яким є позивач. Таким чином, з урахуванням встановленим в ході судового розгляду обставин, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд визначає, що стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають аліменти в розмірі 1/5 частини заробітку (доходу) відповідача на вказаний період її навчання, що є достатнім для відповідних потреб саме навчання з огляду на хворобливий стан здоров'я позивача, яка має наразі хронічне захворювання та є інвалідом третьої групи, з урахуванням її особистого доходу та можливості отримання додатково утримання також від матері, про непрацездатність якої також ніким з учасників справи не заявлено. Також вказаний розмір оспорюваних аліментів не є заздалегідь неможливим для сплати відповідачем з огляду на відсутність у нього інших утриманців, вочевидь не перевищуючи половини його заробітку, у загальному значенні якої законом обмежено можливість стягнення аліментів. Відтак суд доходить висновку, що з наведених підстав позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до положень ст.430 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в межах суми аліментів за один місяць. За правилами ст.141 ЦПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати із сплати судового збору в розмірі 704,80 грн., від сплати якого за цим предметом спору звільнена позивач. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed