Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до Новоайдарського районного суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 13.06.2016 р. шлюб між ним та відповідачем розірвано. Від шлюбу мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Малолітня дитина постійно мешкає з позивачем та знаходиться на його утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. На підставі вищенаведеного, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу)\~щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімума для дитини відповідного віку, до її повноліття, починаючи з дня подачі позову до суду. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. \~Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про причину неявки суд не повідомила, хоча була належним чином сповіщена про час та місце судового розгляду справи, що підтверджується оголошенням в ЗМІ «Вісті Луганщини» від 25.10.2017 р. (а.с.23-24), заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не надала. Відповідно до ст. 224 ч. 1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно приписів ч. 1, 4\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~Відповідно до ст.ст.\~57,\~60 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судовим розглядом встановлено, що рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 13.06.2016 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.7). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.2). Малолітня [PERSON] постійно мешкає з позивачем та знаходиться на його утриманні, що підтверджкється довідкою Валуйської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області від 19.07.2017 р. №688 (а.с.4). [PERSON] працює в ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» на посаді інженера, загальна сума нарахованого йому доходу за період з січня 2017 р. по червень 2017 р. становить 18913,77 грн, що підтверджується довідкою ТОВ «ЛЕО» (а.с.6). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. При ухиленні батьків від обов`язку утримувати своїх неповнолітніх дітей кошти на їх утримання стягуються у судовому порядку. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України по рішенню суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу (заробітку) або в твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сім`ї, інші обставини, що мають істотне значення. \~Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 8 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. \~Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У Принципі 6 Декларації прав дитини, що була проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові та моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікованаПостановою ВРN 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст. 179 СК аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідач є працездатною особою. Відомості про матеріальне становище відповідача, наявності у неї інших дітей, непрацездатних членів сім`ї у суду відсутні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини не надає. Відповідно до ст.7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2017 рік", прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років з розрахунку на місяць з "01" травня 2017 року становить 1777 грн. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи матеріальне становище позивача, потреби дитини у матеріальному забезпеченні, які позивач одноособово забезпечити не має змоги, відповідно до конституційного принципу верховенства права, з урахуванням потреб дитини та можливостей матері, суд вважає, що відповідач повинна сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На думку суду, такий розмір утримання є обгрунтованим, відповідатиме вимогам виваженості і справедливості. Згідно з п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору при подачі позову, він стягується з відповідача в дохід держави. Позивачі при подачі позовів про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору відповідно до положень ЗУ «Про судовий збір», тому відповідач має компенсувати в дохід держави судовий збір, який складає 640 грн. Відповідно до ст. ст. 112, 180, 181,182, 183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved