Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

23 жовтня 2015 року до суду надійшла позовна заява [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] в якій позивачі просять визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивачі посилаються на те, що вони є власником квартири [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності на житло від 20.06.1994 р. Після оформлення права власності, вони стали проживати у цій квартирі та зареєстрували своє місце проживання там. Позивачка [PERSON] 17 вересня 2005 року зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON]. 16 червня 2007 року відповідач прописався за даною адресою в [ADDRESS]. 26 серпня 2015 року згідно рішення Костянтинівського міськрайонного суду позивачка [PERSON] розірвала шлюб з відповідачем. Відповідач [PERSON] з серпня 2014р. і до теперішнього часу за зазначеною адресою не проживає, в квартирі не з'являється, особистих речей в квартирі не має, комунальні послуги не оплачує. Позивачі зазначають, що в добровільному порядку відповідач знятись не бажає, чим творує позивачем перешкоди у користуванні своєю власністю. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є власниками житлової квартири [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 20.06.1994р. (а.с. 7). Як вбачається із довідки КП "Служба єдиного замовника № 5" б-н від 20.10.2015р. (а.с. 35), у квартирі [ADDRESS] зареєстровано три особи: позивач [PERSON], [INFO]; син [PERSON] 2009 року; колишній чоловік [PERSON], [INFO]. Актом перевірки паспортного режиму від 20.10.2015р. (а.с. 36) стверджується, що відповідач в квартирі [ADDRESS] не проживає з серпня 2014 року та на момент перевірки зазначеної квартири особистих речей якого не має. Вирішуючи питання про застосування норм матеріального права, які підлягають застосуванню при вирішенні даного спору, суд виходить із того, що спір виник з-приводу права користування майном, яке перебуває у приватній власності позивачів, а тому застосуванню підлягають відповідні норми ЦК України. Так, зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи той факт, що відповідач відсутній понад один рік у квартирі [ADDRESS], що судом беззаперечно встановлено, доказів поважності причин такої відсутності сторонами не надано, а судом не здобуто, то суд прийшов до висновку, що відповідач втратила право користування зазначеною вище житловою квартирою. На підставі ст. ст. 16, 391, 405 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved