Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

18 березня 2004 року померла [PERSON]. До складу спадкового майна після її смерті входить, зокрема, право на земельну частку (пай) площею 3,78 умовних кадастрових гектара, яка перебувала у колективній власності КСП ім. 1 Травня с. Вищеольчедаїв Мурованокуриловецького району Вінницької області. Позивач є спадкоємцем цього права за заповітом, однак не може оформити спадкові права в нотаріальній конторі, оскільки відсутній (втрачений) правовстановлюючий документ на спадкове право. За захистом своїх прав та інтересів [PERSON] з відповідним позовом звернулася до суду. Позивач у судове засідання не зявилася, просила справу слухати у її відсутності (позовна заява а.с. 4). Представник відповідача Вищеольчедаївської сільської ради в судове засідання не зявився, подав суду заяву про слухання справи за його відсутності та про визнання позовних вимог (а.с. 22). З урахуванням права, передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із позовною заявою. Суд, розглянувши справу, вважає, що позов підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного: [PERSON] померла 18 березня 2004 року (а.с. 8). Довідкою виконавчого комітету Вищеольчедаївської сільської ради № 2096 від 11 серпня 2015 року (а.с. 11), випискою із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку № 109/01-11 від 07 вересня 2015 року (а.с. 12), випискою із списку громадян, що додається до державного акта на право колективної власності на землю № 2097 від 11 серпня 2015 року (а.с. 13) доведено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входить право на земельну частку (пай) у колишньому КСП ім. 1 Травня с. Вищеольчедаїв Мурованокуриловецького району Вінницької області площею 3,78 умовних кадастрових гектара. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини день смерті спадкодавця. Заповітом, посвідченим секретарем Вищеольчедаївської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області [PERSON] 29 травня 2000 року (а.с. 9) слідує, що спадкодавець [PERSON] належне їй право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «ім. 1 Травня» с. Вищеольчедаїв, заповіла [PERSON]. По даних сільської ради заповіт не змінено і не скасовано (а.с. 9). Відповідно до даних з Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а.с.20), [PERSON] 06 березня 2001 року вчинила ще один заповіт, зареєстрований за № 42. Однак, як слідує із тексту заповіту, в ньому вона зробила розпорядження щодо ? частини житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Невідомого Солдата, 32 в с. Вищеольчедаїв, та компенсації за перебування в Німеччині. Частиною 3 ст. 1254 ЦК України визначено, що кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Скасування заповіту може бути зроблено заявою ("пряме" скасування) або складенням нового заповіту зі зміною заповідальних розпоряджень щодо кола спадкоємців та (або) розподілу спадкового майна ("непряме" скасування). Якщо заповідач складає новий заповіт, який не змінює повністю усі умови попереднього заповіту, попередній заповіт буде вважатися дійсним у тій частині, в якій він не суперечить новому заповіту. При цьому, якщо у новому заповіті немає розпоряджень, які суперечать попередньому заповіту, а він лише доповнює останній, попередній заповіт вважатиметься повністю чинним. Враховуючи, що заповіти складені [PERSON] не суперечать один одному (в кожному з них конкретизовано різне майно та право, спадкоємці), суд приходить до висновку що [PERSON] має право спадкувати за заповітом право на земельну частку (пай) після смерті [PERSON]. Відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. З оголошення в газеті «Наше Придністровя» від 28 серпня 2015 (а.с. 10) слідує, що оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) на прізвище [PERSON] втрачений, а тому позивач не може оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору і захистити свої права спадкоємця іншим чином, окрім як через суд, вона також не може (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 555 від 18 вересня 2015 року) (а.с. 14). Суд враховує обставину, що позивач пропустила строк звернення до суду з поважної причини, зокрема, через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно, а тому приймає рішення про його поновлення на підставі ст. 73 ЦПК України. Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач визнав позовні вимоги і таке визнання позовних вимог, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем як спадкоємцем [PERSON] слід визнати в порядку спадкування право власності на земельну частку (пай) за заповітом.

Outcome: approved