Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

16 вересня 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, Вимоги мотивуює тим, що з 23.10.2007 року по 15 жовтня 2013 року перебувала в шлюбі з [PERSON] Вказує, що за час подружнього життя за спільні кошти ними фактично нічого не придбавалося, оскільки житлом та побутовою технікою сторони забезпечував її батько. В 2012 році вона з відповідачем придбали автомобіль марки Citroen Jumper, білого кольору, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], вартістю сім тисяч доларів США. Транспортний засіб було зареєстровано на відповідача. Після розірвання шлюбу автомобіль залишився у користуванні [PERSON] В 2013 році відповідач без згоди та без відому позивача продав зазначений спільний автомобіль на підставі довідки-рахунка. Вказує, що на час відчуження вказаного транспортного засобу шлюб між сторонами був розірваний, а грошові кошти від його продажу не використовувались на потреби сімї, оскільки відповідач відразу придбав собі інший транспортний засіб. Просить поділити спільне майно автомобіль марки Citroen Jumper, білого кольору, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], стягнувши з [PERSON] в її користь грошову компенсацію в розмірі ? частини вартості вказаного автомобіля. 07 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та майна набутого між жінкою та чоловіком за час спільного проживання однією сімєю. Вимоги мотивує тим, що після розірвання шлюбу з позивачем [PERSON] вони проживали окремо біля двох місяців, після чого знову почали проживати однією сімєю до 01.04.2016 року. Спірний транспортний засіб був дійсно зареєстрований за ним, після його продажу кошти були використані на потреби сімї, а саме в жовтні 2015 року вони придбали автомобіль SMART CITY, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 3500 доларів США, який зареєстрували за [PERSON], і на даний час вона користується вказаним транспортним засобом. Вважає, що даний транспортний засіб належить сторонам на праві спільної сумісної власності. Також зазначає, що восени 2012 року сторони придбали автомобіль марки ВАЗ 21113, 2003 року випуску за 3000 доларів США, який був зареєстрований за позивачем та після розірвання шлюбу залишився в її розпорядженні. Крім того, 04.12.2012 року вони придбали напівпричіп самоскид 1987 року випуску, сірого кольору, шасі WHC4870000S414046 вартістю 22150 грн., що еквівалентно 2739 доларів США, який після розірвання шлюбу залишився у відповідача. Тому просить визнати право власності на ? частину автомобіля SMART CITY, реєстраційний номер АС 7862ВТ, як такого, що набуте сторонами за час спільного проживання однією сімєю, поділити спільне майно, а саме: автомобіль марки Citroen Jumper, білого кольору, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]; автомобіль SMART CITY, реєстраційний номер [NUMBER]; автомобіль марки ВАЗ 21113, 2003 року випуску; напівпричіп самоскид 1987 року випуску, сірого кольору, шасі WHC4870000S414046 таким чином: автомобіль марки ВАЗ 21113, 2003 року випуску; напівпричіп самоскид 1987 року випуску, сірого кольору, шасі WHC4870000S414046 та ? частину автомобіль SMART CITY, реєстраційний номер АС 7862ВТ залишити за [PERSON] та стягнути з [PERSON] в його користь грошову компенсацію в розмірі різниці між вартістю ? частини Citroen Jumper, білого кольору, номер кузова [NUMBER] та автомобіля марки ВАЗ 21113 2003 року випуску; напівпричіп самоскид 1987 року випуску, сірого кольору, шасі WHC4870000S414046, і ? частини автомобіля SMART CITY, реєстраційний номер [NUMBER]. Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 10.11.2016 року позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя обєднано з зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, та майна набутого між жінкою та чоловіком за час спільного проживання однією сімєю. 26 грудня 2016 року позивач-відповідач [PERSON] подала до суду уточнену позовну заяву, просить поділити спільне майно подружжя автомобіль Citroen Jumper, білого кольору, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], стягнувши з [PERSON] в її користь грошову компенсацію в розмірі ? частини вартості вказаного автомобіля в розмірі 94043,50 грн. та стягнути судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача-відповідача [PERSON] первісні позовні вимоги підтримав повністю з підстав наведених у позові в редакції 26.12.2016 року, зустрічний позов не визнав, та пояснив, що за час подружнього життя [PERSON] та [PERSON] було придбано автомобіль Citroen Jumper, білого кольору, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 7000 доларів США, який був зареєстрований за [PERSON] 15 жовтня 2013 року рішенням Нововолинського міського суду Волинської області шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу вказаний транспортний засіб залишився у користуванні [PERSON] Відповідач-позивач без відому та згоди [PERSON] продав транспортний засіб [PERSON] на підставі довідки-рахунку №ААВ597660 від 26.11.2013 року. На момент продажу автомобіля шлюб був розірваний, сторони спільно не проживали, грошові кошти від його продажу не використовувались на потреби сімї, а були витрачені відповідачем самостійно на купівлю 05.12.2013 року автомобіля марки «[PERSON] 1.8», номерний знак [NUMBER], який на даний час відчужений [PERSON] Згідно висновку про вартість обєкта оцінки, ринкова вартість відчуженого автомобіля марки Citroen Jumper, білого кольору, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], 2005 року випуску становить 188087 грн. Ствердив, що позивачем-відповідачем [PERSON], 01.12.2015 року взято позику в розмірі 3500 доларів США у [PERSON] для придбання транспортного засобу. За дані кошти було придбано автомобіль марки SMART CITY, реєстраційний номер [NUMBER]. Заборгованість за позикою була погашена [PERSON] частинами в серпні та жовтні 2016 року. Зазначає, що на момент повернення позики позивач-відповідач перебувала в зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Представник позивача-відповідача [PERSON] погодився з наданою суду [PERSON] оцінкою транспортного засобу Citroen Jumper, білого кольору, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Просить первісний кольору, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], стягнувши з [PERSON] в користь позивача-відповідача грошову компенсацію в розмірі ? частини вартості вказаного автомобіля до висновку про вартість майна від 20.01.2017 року та стягнути судові витрати по справі. В судовому засіданні відповідач-позивач [PERSON] первісний позов не визнав, зустрічний позов підтримав в повному обсязі з підстав наведених у ньому. Зазначив, що транспортний засіб марки Citroen Jumper, білого кольору, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] був відчужений ним, але кошти від продажу використані на придбання автомобіля SMART CITY, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 3500 доларів США, який куплений під час спільного проживання сторін як чоловіка і дружини без реєстрації шлюбу. Також наголосив, що у шлюбі позивачем за первісним позовом придбано на прилюдних торгах напівпричіп, половину вартості якого просить стягнути з [PERSON] на його користь. Зазначив, що автомобіль SMART CITY, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 3500 доларів США придбано сторонами за час проживання сторін однією сімєю без реєстрації шлюбу. Не заперечив, що вказаний транспортний засіб придбавався для особистого користування [PERSON] Заслухавши пояснення представника позивача-відповідача [PERSON], відповідача-позивача [PERSON], показання свідка [PERSON], який пояснив, що йому відомо про придбання сторонами за час проживання однією сімєю без реєстрації шлюбі автомобіля SMART CITY, але походження коштів на його придбання він не знає, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до такого висновку. 23.10.2007 року між позивачем-відповідачем [PERSON] і відповідачем-позивачем [PERSON] було укладено шлюб. Рішенням Нововолинського міського суду від 15 жовтня 2013 року даний шлюб було розірвано (а.с.5). Під час шлюбу 21.03.2013 року сторони придбали автомобіль марки Citroen Jumper, 2005 р.в.білого кольору, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Даний транспортний засіб було зареєстровано на [PERSON], який в подальшому 28.11.2013 року, після розірвання шлюбу, відчужив даний транспортний засіб, що підтверджується реєстраційною карткою транспортного засобу (а.с.23), повідомленням ТСЦ 0744 МВС у Волинській області від 22.11.2016 року (а.с.41). Як ствердив в судовому засіданні представник позивача-відповідача Улибін [PERSON], що не заперечив і сам відповідач-позивач [PERSON], останній розпорядився вказаним транспортним засобом на власний розсуд після розірвання шлюбу без згоди подружжя Улибіної [PERSON] Представник позивача-відповідача стверджує, що виручені продажу даного автомобіля кошти [PERSON] було витрачено на свою користь, а саме на придбання автомобіля марки «Опель Астра», 2002 року випуску, який зареєстрований ТСЦ 0744 МВС у Волинській області 05.12.2013 (а.с.48) за [PERSON] Відповідно до\~ст.69 СК України\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Саме по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Проте розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою, відповідно до положень\~ЦК України, оскільки в таких випадках презумпція згоди одного з подружжя на укладення другим договорів з розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя вже не діє. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом спільної сумісної власності, передбачено ст.63. ст.65 СК України.\~\~\~\~\~\~ Відповідно до\~ст.70 СК України\~у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Постановою Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", а саме в п.22 роз'яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими\~статтями 69-72 СК України\~та\~ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Відповідно до висновку про вартість майна від 20.01.2017 року за замовленням [PERSON] (а.с. 91) вартість автомобіля марки Citroen Jumper, 2005 р.в.білого кольору, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] складає 152800 грн. В судовому засіданні представник позивача-відповідача [PERSON] погодився з поданою відповідачем позивачем оцінкою транспортного засобу, просив стягнути грошову компенсацію в розмірі ? частини вартості вказаного автомобіля враховуючи вищезазначений висновок про вартість майна. Відповідно до ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до правового висновку зробленого ВСУ в Постанові у справі 6-2333/15, статтею 60 Сімейного кодексу України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України майном, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статтю 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: час набуття такого майна, кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття), мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя. Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим критеріям. Статтею 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно до ст. 71 СК України, майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року, визначено, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної вартості на час розгляду справи. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза. Відповідно до частини третьої\~статті 370 ЦК України\~виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу, частиною другою якої передбачено, що якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга\~статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Таким чином, суд приходить до висновку, що автомобіль Citroen Jumper, 2005 р.в.білого кольору, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер АС5107В, придбаний за спільні сумісні кошти подружжя під час шлюбу і є спільним майном подружжя, який відчужений [PERSON] без відома [PERSON] та не в інтересах сімї, тому суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] 76400 грн. 00 коп. компенсації 1/2 частини вартості придбаного під час шлюбу автомобіля марки «Citroen Jumper", 2005 року випуску, білого кольору, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], відповідно до висновку про оцінку (а.с.91), що було визнано сторонами в судовому засіданні. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 5 цієї статті докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. На підтвердження вимог про стягнення половини вартості напівпричіпа відповідач позивач [PERSON], покликається на досліджену судом копію протоколу №0312064/1 проведення аукціону по реалізації рухомого майна (а.с.20), згідно якого переможцем аукціону щодо продажу напівпричіпа, 1987 року випуску, шасі WHC 4870000S411046, реєстраційний номер [NUMBER] є [PERSON] Суд не може взяти до уваги твердження відповідача-позивача [PERSON],про те, що напівпричіп, 1987 року випуску, шасі WHC 4870000S411046, реєстраційний номер [NUMBER], є спільним майном подружжя, так як відповідачем позивачем [PERSON] не надано докази, які б свідчили про реєстрацію права власності на зазначене рухоме майно за [PERSON], а протокол проведення аукціону по реалізації рухомого майна, на думку суду, не може слугувати належним доказом на підтвердження набуття права власності за позивачем-відповідачем [PERSON] на вказаний напівпричіп. Суд враховуючи вищевказані норми закону, приходить до висновку, що у цій частині, а саме щодо стягнення з УлибіноїВельгус М.В. в користь [PERSON] грошової компенсації в розмірі ? вартості напівпричіпа1987 року випуску, шасі WHC 4870000S411046, реєстраційний номер [NUMBER] слід відмовити. Як вбачається з повідомленням ТСЦ 0744 МВС у Волинській області від 22.11.2016 року (а.с.41), що за позивачем-відповідачем [PERSON] 18.10.2012 року 31.12.2015 року зареєстровано автомобіль марки ВАЗ 21113, 2003 року випуску, кузов ХТА№21113040157825. Судом встановлено, що даний автомобіль 15 лютого 2013 року, тобто під час шлюбу сторін на підставі нотаріальної довіреності був переданий у користування іншій особі, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру довіреностей від 14.11.2016 року (а.с.75). Даний факт не заперечили сторони в судовому засіданні. Право власності на дане рухоме майно зареєстровано за позивачем-відповідачем [PERSON] Судом не прийнято до уваги надані відповідачем-позивачем [PERSON] висновок про вартість майна від 20.01.2017 року, а саме автомобіля марки ВАЗ 21113, 2003 року випуску (а.с. 100-103), так як з метою оцінки вартості даного рухомого майна 15.05.2017 року проведено судову автотоварознавчу експертизу, відповідно до висновку якої (а.с. 124-128), ринкова вартість автомобіля ВАЗ 21113, 2003 року випуску, кузов ХТА№21113040157825 станом на 28.04.2017 року може становити 42834,82 грн. Висновком судової автотоварознавчої експертизи №8977 від 24.10.2017 року (а.с.164-165) не встановлено ринкової вартості автомобіля марки ВАЗ 21113, 2003 року випуску, тому суд не вбачає підстав взяти його до уваги при вирішенні спору. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що до задоволення підлягає вимога зустрічного позову [PERSON] щодо поділу спільного майна подружжя, а тому суд стягнує з [PERSON] на користь [PERSON] 21417 грн. 41 коп. компенсації 1/2 частини вартості придбаного під час шлюбу автомобіля марки «ВАЗ 21113", 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], VIN -ХТА21113040157825 . Як вбачається з повідомлення ТСЦ 0744 МВС у Волинській області від 22.11.2016 року (а.с.41) за позивачем-відповідачем [PERSON] 18.10.2012 року зареєстровано автомобіль марки SMART CITY, 2000 року випуску, кузов № [NUMBER], реєстраційний номер АС 7862ВТ. Відповідач-позивач [PERSON] в судовому засіданні стверджував, що даний транспортний засіб був придбаним сторонами після розірвання шлюбу, однак в період спільного проживання сторін для використання позивачем відповідачем в процесі зайняття нею адвокатською діяльностю. Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка і жінки без шлюбу. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що після розірвання шлюбу, сторони проживали разом, однак чи були вони повязані спільним побутом та спільним бюджетом йому невідомо. Також зазначив, що йому відомо про придбання автомобіля марки SMART CITY для здійснення адвокатської діяльності позивачем-відповідачем [PERSON], однак походження коштів, за які було його придбано, йому невідомо. Таким чином, суд вважає, що вимога відповідача-позивача [PERSON] щодо стягнення грошової компенсації вартості ? частини автомобіля марки SMART CITY, 2000 року випуску, кузов № [NUMBER], реєстраційний номер АС 7862ВТзадоволенню не підлягає, оскільки позивачем не доведено та не надано жодного належного і допустимого доказу його проживання із [PERSON] однією сімєю станом на жовтень 2015 року, оскільки в силу ст. 3 СК України, відповідач-позивач повиннен був довести саме те, що він та позивач-відповідач проживали однією сімєю та довести наступні факти спільного проживання, спільного побуту, наявність взаємних прав та обовязків подружжя. Судом встановлено, що відповідач-позивач [PERSON]М, не звертався до суду з вимогою про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу, а сама його реєстрація за адресою: вул. І.Франка, 61, смт. Благодатне міста Нововолинськ, не може слугувати підставою для встановлення факту спільного проживання подружжя. [PERSON] не надав суду доказів на підтвердження придбання спірного майна за спільні кошти, а навпаки ствердив, що автомобіль марки SMART CITY був придбаний сторонами після розірвання шлюбу для особистого користування позивачемвідповідачем, що не дає суду правових підстав визнати вказане рухоме майно спільним майном сторін. Відповідно до вимог статтей 139, 141 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] 940,44 гривень сплаченого судового збору, 1200 (одну тисячу двісті) гривень проведення оцінки майна, всього 2140 (дві тисячі сто сорок) грн. 44 коп., що підтверджено документально. (а.с.1,52,70), та стягує з [PERSON] на користь [PERSON] 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп. сплаченого судового збору, 200 гривень витрат за проведення оцінки майна пропорційно розміру задоволених позовних вимог (а.с.16, 107).

Outcome: partial