Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

13.03.2019 позивач звернулась до суду із позовом про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 10.09.2018 відповідач [PERSON] повинен сплачувати аліменти на її користь на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] у розмірі 1 000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. З часу ухвалення вказаного рішення її доходи значно зменшились, вона працює, її заробітна плата є мінімальною, що встановлена в Україні. Відповідач присуджені аліменти сплачує нерегулярно, приховує свої доходи. Вона витрачає на дитину додаткові кошти. Дитина додатково вивчає англійську мову, вартість навчання в місяць становить 500 грн. Також сплачує кошти за харчування дитини у школі, за ремонт класу , на екскурсії. Дитина часто хворіє і вона витрачає значні кошти на лікування дитини. Просила стягнути з відповідача на її користь 75 760.50 грн додаткових витрат на утримання дитини одноразово та продовжувати стягнення додаткових витрат у розмірі по 3 000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 14.03.2019 відкрито провадження у вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 04.04.2019 змінився порядок розгляду справи та ухвалено розглядати справу у порядку загального позовного провадження. 16.05.2019 закінчено підготовче засідання, справа призначена до судового розгляду. У зв`язку із звільненням судді [PERSON] у відставку, у провадженні якого перебувала вказана цивільна справа, ухвалою суду від 26.07.2019 справа прийнята до провадження судді Васильєвої Л.М. 29.08. 2019 позивач збільшила та змінила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] щомісячно, починаючи з 29.08.2019 аліменти в розмірі 3 000 грн до досягнення дитиною повноліття, стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання дитини в розмірі 3 000 грн. щомісячно починаючи з 13.03.2019 до досягнення дитиною повноліття. Позивач посилалась на те, що вона немає власного житла та постійного місця проживання, разом з дитиною вимушена постійно винаймати квартиру, оренда квартири коштує дорого, вона отримує мінімальну заробітну плату, а тому у неї не вистачає коштів на утримання дитини та забезпечення її належними умовами проживання, матеріального утримання, вважає, що відповідач також повинен приймати участь у забезпеченні дитини житлом та матеріальним утриманням, оскільки аліментів у розмірі 1 000 грн, які відповідач сплачує нерегулярно, не вистачає на утримання дитини, яка проживає зараз в дуже скрутних матеріальних умовах. 04.11.2019 закінчено підготовче засідання. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, що викладені у позовній заяві. Відповідач та його представник позовні вимоги визнали частково, тільки в частині збільшення розміру аліментів до 1 100 грн щомісячно. Відповідач пояснив суду, що він згоден сплачувати аліменти на утримання доньки у мінімальному розмірі, який встановлений СК України, тобто 50% прожиткового мінімуму встановленого для відповідного віку дитини. Він розуміє, що цих коштів недостатньо, але він не спроможний сплачувати більше, бо не працює, здійснює догляд за своїми батька та тіткою. Відповідач підтвердив ту обставину, що позивач немає власного житла та винаймає з донькою квартиру , але він не буде сплачувати кошти на оренду житла для дитини, так як позивач не надає йому звіт про те, куди вона витрачає кошти, які він сплачує як аліменти, взагалі він вважає, що усі кошти, які отримує позивач вона витрачає на свої потреби, а не на дитину. Також відповідач пояснив, що протягом останнього року він взагалі не спілкується із донькою, бо не хоче травмувати її психіку. Аліменти на дитину сплачує тоді, коли у нього є кошти. Заслухавши сторони, їхніх представників, свідків , дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази суд керується наступним. Встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , місце проживання якої визначено з матір`ю, позивача по справі [PERSON] . Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 10.09.2018 зобов`язано відповідача [PERSON] сплачувати аліменти на користь позивача, на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 1 000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Згідно ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1ст. 181 СК України). Як встановлено у судовому засіданні , і ця обставина не заперечується сторонами у справі, дитина проживає разом з матір`ю. Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Отже обов`язок батьків полягає не тільки у сплаті аліментів , а і у забезпеченні дитині належних умов проживання. Позивач, з якою проживає дитина, власного житла немає, житлом не забезпечена , але повинна, та створює , для дитини належні умови проживання орендує житло , що тягне за собою значні матеріальні витрати. Відповідач взагалі не приймає участі у створенні дитині належних умов проживання, а із його пояснень у судовому засіданні убачається, що він взагалі не переймається умовами проживання дитини. Не є підставою для звільнення відповідача від належного утримання дитини наявність у нього кредитних зобов`язань. Та обставина, що відповідач допомагає своїм батькам не звільняє його від обов`язку утримувати свою малолітню дитину, створювати для неї умови, необхідні для нормального проживання, харчування та розвитку, а встановлений ним пріоритет щодо піклування про батьків за рахунок розвитку дитини та її матеріального забезпечення суперечить інтересам дитини та Конвенції про права дитини. Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Частиною 3 статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивач не інвалід, працездатний за віком, а тому повинен також приймати участь у створенні для малолітньої дитини належних умов проживання , матеріального утримання та всебічного розвитку дитини. Враховуючи викладене суд, з урахуванням заперечень відповідача та його матеріального стану, дійшов до висновку про збільшення розміру аліментів , що стягуються з відповідача на користь позивача на утримання [PERSON] [INFO] з 1 000 грн до 1 500 грн щомісячно. Згідно ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Матеріалами справи підтверджується, що дитина перебуває на диспансерному обліку у Центрі первинної медико-санітарної допомоги , часто хворіє, потребує лікування, вартість якого є значною, що підтверджено у судовому засіданні свідком [PERSON] , яке є педіатром дитини. Дитині за станом здоров`я рекомендоване відвідування басейну, однак із-за відсутності коштів у позивача дитина позбавлена можливості ходити до басейну. Дитина поза шкільною програмою вивчає англійську мову , позивач оплачує додаткові уроки англійської, що сприяє всебічному розвитку дитини. Окрім того дитина повинна всебічно розвиватись, відвідувати гуртки за інтересом , ходити до музеїв, їздити на екскурсії, гарно харчуватись, бути забезпечена необхідним одягом, спортивним одягом та усім тим, що необхідно для її всебічного розвитку. Суд вважає, що відповідач повинен нести додаткові витрати по утриманню дитини, розвивати здібності дитини, приймати участь у лікуванні дитини. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного суду України N 3від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, щодо передбаченої ст. 185СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій умі. Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У даному випадку мова йде про додаткові витрати, а не про додаткове стягнення коштів на утримання дитини. Проте, в окремих випадках, через особливі обставини (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати. Тому, розмір додаткових витрат, що стягуються, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. З урахуванням викладено слід дійти до висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину, у розмірі 500 грн щомісячно. Ч. 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Отже не підлягають вимоги позивача про стягнення додаткових витрат на дитину з 13.03.2019, та збільшений розмір аліментів з 29.08.2019, оскільки ці вимоги суперечать ч. 1 ст. 191 СК України. При звернення до суду позивач звільнена від сплати судового збору, а тому судовий збір необхідно стягнути на користь держави з відповідача

Outcome: partial