Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Далешівської сільської ради, в якому просить встановити юридичний факт про те, що [PERSON], [INFO], дані про яку зазначені у свідоцтві про народження серії ІV - УР № 2138450, свідоцтві про народження серії ІІ-НМ № 433368 та [PERSON], [INFO], дані про яку вказані у посвідченні серії АБ № 681746, посвідченні серії АЗ № 491636, довідці про присвоєння ідентифікаційного номера, свідоцтві про смерть серії І-НМ № 096788 є однією й тією ж особою; визнати за нею - [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер - [NUMBER] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що розташовані по вул. Грушевського, 16 (колишня Радянська, 20) в с.Колінки Городенківського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивувала тим, 25.08.2009 року померла її мама - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема будинковолодіння, розташоване по вул. Грушевського, 16 (колишня Радянська, 20) в с. Колінки Городенківського району. Право власності на зазначене майно підтверджується тільки записами погосподарських книг Далешівської сільської ради, оскільки на право власності не видавалося. Житловий будинок побудований до серпня 1992 року; будинковолодіння зареєстроване як колгоспний двір, головою якого була [PERSON] Письмового заповіту померла не залишила, однак увесь час вони жили разом, вели спільне господарство, мали спільний побут, на день смерті також проживали однією сім'єю. Похованням матері займалася позивачка особисто та й надалі з своєю сім'єю продовжує жити в цьому господарстві. До нотаріуса із заявою про прийняття спадщини [PERSON] звернулася тільки у вересні 2015 році. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Також нотаріусом виявлено помилку в прізвищі спадкодавця. Згідно з свідоцтвом про народження серії IV-УР № 2138450 прізвище [PERSON] зазначене [PERSON], такий же запис зроблено у свідоцтві про народження позивачки серії ІІ-НМ № 433368. Однак, в подальшому всі документи матері видавалися на прізвище [PERSON]: посвідчення серії АБ № 681746, посвідчення серії АЗ № 491636, довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру та свідоцтва про смерть. [PERSON] померла, то в даний час немає іншої можливості усунути розбіжності у написанні її прізвища в різних документах, крім звернення до суду із заявою про встановлення юридичного факту. Позивачка будучи фактично дочкою спадкодавця, не може реалізувати своє право спадкоємця за законом першої черги. А тому встановлення юридичного факту про те, що [PERSON] та [PERSON] одна і та ж особа має для [PERSON] юридичне значення, так як є необхідним для визнання права власності на спадкове майно. В судове засідання сторони не з'явились. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Далешівська сільська рада листом № 132 від 24.11.2015 р. не заперечує проти позову, просить судовий розгляд справи проводити без участі представника сільської ради. За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» - справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. У відповідності до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. П. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно копії свідоцтва про народження серії ІV - УР № 2138450 - [PERSON], [INFO]. Із копії повторного свідоцтва про народження позивачки серії ІІ-НМ № 433368, вбачається що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-НМ № 489702, виданого 10.09.1988 р., стверджено, що позивачка змінила прізвище [PERSON] на [PERSON] при реєстрації шлюбу 10.09.1988 р. в виконкомі Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. У посвідченні ветерана праці серії АБ № 681746, пенсійному посвідченні серії АЗ № 491636, довідці про присвоєння ідентифікаційного номера, свідоцтві про смерть серії І-НМ № 096788 зазначена [PERSON]. Довідкою № 1196 від 19.10.2015 року, виданою виконкомом Далешівської сільської ради стверджено, що [PERSON] та [PERSON] являється однією і тією ж особою. Від встановлення вищевказаного юридичного факту залежить реалізація [PERSON] спадкових прав, так як немає іншої можливості виправити документи в яких по різному вказано прізвище матері позивачки, так як остання померла. Зібрані по справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту про те, що [PERSON], [INFO], дані про яку зазначені у свідоцтві про народження серії ІV - УР № 2138450, свідоцтві про народження серії ІІ-НМ № 433368 та [PERSON], [INFO], дані про яку вказані у посвідченні серії АБ № 681746, посвідченні серії АЗ № 491636, довідці про присвоєння ідентифікаційного номера, свідоцтві про смерть серії І-НМ № 096788 є однією й тією ж особою. З довідки № 1223 від 06.10.2015 р., виданої виконкомом Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, встановлено, що згідно погосподарського обліку головою домогосподарства - двір колгоспний в селі Колінки по вул. Грушевського, 16 Городенківського району Івано-Франківської області являлась [PERSON], [INFO], яка померла 25.08.2009 року а/з № 25 від 25.08.2009 р. Як слідує з довідки № 1179 від 29.09.2015 р., виданої виконкомом Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області [PERSON], [INFO], жительці с. Колінки Городенківського району Івано-Франківської області - вулиця і номер будинку, в якому вона проживає помінялися: теперішня по вул. Грушевського, 16 (колишня вул. Радянська, 20). Згідно з технічною документацією житлове господарство, розташоване по вул. Грушевського, 16 в с.Колінки Городенківського району Івано-Франківської області, складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», загальною площею 230,6 кв.м., житловою площею 115,0 кв.м., 3 сараїв, стодоли, 2 літ. кухонь, гаражу, вбиральні, криниці, воріт, огорожі. Житловий будинок побудований до серпня місяця 1992 р., що не являється самочинним будівництвом, свідоцтво на право власності не видавалося, що встановлено із довідки про об'єкт нерухомого майна № 206 від 08.10.2015 р. З висновку про вартість майна, визначеного ТзОВ «Українське бюро приватизації та оцінки майна» слідує, що ринкова вартість будинку та господарських будівель та споруд станом на 05.10.2015 року - становить 268005,63 грн. Відповідно до ч. 6 п. а Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Довідкою № 1224 від 06.10.2015 р., виданою виконкомом Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області стверджено, що в господарстві в селі Колінки по вул. Грушевського, 16 Городенківського району Івано-Франківської області станом на 01.04.1991 року були зареєстровані та проживали: [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO] [PERSON] померла 25.08.2009 року, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії І-НМ № 096788, виданого 25.08.2009 р. Далешівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилась спадщина. Померла [PERSON] заповіту не вчиняла. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є її дочка [PERSON] (позивач по справі). Про те, що спадкоємець прийняла спадщину, свідчить видана виконкомом Далешівської сільської ради Городенківського району довідка № 1224 від 06.10.2015 р., з якої слідує, що [PERSON] своїм коштом поховала маму [PERSON], яка померла 25.08.2009 р. і на момент її смерті проживали разом і вели спільне господарство. У відповідності до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Приватним нотаріусом Городенківського районного нотаріального округу [PERSON] - [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок за № 16 по вул. Грушевського в селі Колінки Городенківського району Івано-Франківської області, оскільки позивачем не подані правовстановлюючі документи щодо належності цього майна спадкодавцеві. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. З довідки № 1225 від 06.10.2015 року, виданої виконкомом Далешівської сільської ради слідує, що земельна ділянка біля жилого будинку в с. Колінки по вул. Грушевського, 16 становить: для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель - 0,25 га; для ведення особистого селянського господарства біля жилого будинку - 0,10 га. Позивачка фактично успадкувала житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, розташований по вул. Грушевського, 16 в с.Колінки Городенківського району Івано-Франківської області, однак оформити документи не має можливості через його реєстрацію як колгоспного двору. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачкою в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачкою права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по вул. Грушевського, 16 (колишня Радянська, 20) в с.Колінки Городенківського району Івано-Франківської області, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачем. На підставі ст.ст. 316, 317, 328, 392, 1216, 1222, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved