Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

26.03.2014 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення зі зняттям з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що 10.09.2007 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір № ZPCHGA00000007, відповідно до умов якого останній отримав кредит в сумі 25000,00 грн. зі сплатою 14,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08 вересня 2017 року. З метою забезпечення виконання зобов'язання між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] 10 вересня 2007 року також був укладений договір іпотеки, предметом якого є будинок загальною площею 76,20 кв.м., житловою площею 37,30 кв.м., який розташовано за адресою: [ADDRESS]. Боржник [PERSON] зобов'язання за вказаним договором кредиту належним чином не виконує, і станом на 14 березня 2014 року допустив заборгованість в сумі 122352,21грн., яка складається: - 23920,04грн. - заборгованість за кредитом; - 37710,29грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3000,00грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 51657,49грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором. А також штрафи відповідно до договору: - 250,00 грн. - штраф (фіксована частина) - 5814,39 грн. - штраф (процентна складова) В ході розгляду справи позивач надав уточнену позовну заяву, в якій в якості співвідповідачів вказав дружину відповідача [PERSON], та його дітей [PERSON], [PERSON], просить виселити відповідачів з предмету іпотеки та зняти їх з реєстраційного обліку в даному будинку. З врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, на підставі ст. 109 ЖК України, ст. ст. 1050, 1054 ЦК України та Закону України «Про іпотеку» позивач просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZPCHGA00000007 від 10 вересня 2007 року звернути стягнення на предмет іпотеки будинок загальною площею 76,20 кв.м., житловою площею 37,30 кв.м., який розташовано за адресою: [ADDRESS]., виселити відповідачів [PERSON], [PERSON] та їх неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON], які зареєстровані та проживають у цьому будинку; зняти зазначених осіб з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В судовому засіданні представник позивача Бучакчийський С.В. підтримав заявлені вимоги з підстав, викладених у позові та заяві про уточнення позовних вимог. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в суді проти позову заперечували в частині виселення, пояснили, що зараз настав зимовий період, іншого житла не мають, діти хворіють. В частині вимог про стягнення з них заборгованості не заперечували, погодились що кредит отримували, користувались ним, мають заборгованість по кредиту, але просять зменшити суму пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором з суми 51657,49грн. до 5000грн. так як на утриманні перебувають малолітні діти, зобов'язуються в подальшому виплатити заборгованість по кредиту. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.09.2007 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір № ZPCHGA00000007, відповідно до умов якого останній отримав кредит в сумі 25000,00 грн. зі сплатою 14,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08 вересня 2017 року. З метою забезпечення виконання зобов'язання між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] 10 вересня 2007 року також був укладений договір іпотеки, предметом якого є будинок загальною площею 76,20 кв.м., житловою площею 37,30 кв.м., який розташовано за адресою: [ADDRESS]. Банк виконав умови вказаного кредитного договору, надавши [PERSON] передбачені договором кошти в сумі 25000,00 грн. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктами 3.2., 5.2.4. вказаного кредитного договору передбачено право Банку стягнути кредит достроково, у тому числі шляхом звернення стягнення на заставлене майно, у випадку невиконання або неналежного виконання будь-яких зобов'язань за кредитним чи іпотечним договорами. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання чи неналежного виконання боржником свого зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до умов укладеного сторонами договору іпотеки невиконання умов кредитного договору [PERSON] надало безумовне право позивачу на звернення стягнення на предмет іпотеки для погашення заборгованості за кредитним договором відповідно до вимог Закону України «Про іпотеку» та умов договору іпотеки. Таким чином, позовна вимога ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Суд вважає за доцільне встановити, що предмет іпотеки слід реалізувати з застосуванням процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку», оскільки саме такий спосіб реалізації предмета іпотеки просить встановити позивач. При цьому ціну продажу предмета іпотеки, згідно з ч. 6 ст. 38 вказаного Закону, слід визначити на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Як вбачається із заяви представника позивача про уточнення позовних вимог, крім звернення стягнення на предмет іпотеки позивач просив виселити зі спірної квартири [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які зареєстровані та проживають у вказаному будинку, а також зняти зазначених осіб з реєстрації за цією адресою. Вирішуючи позовну вимогу про виселення [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], суд враховує наступне. Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39-40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Встановлено, що на час розгляду справи в будинку зареєстровано [PERSON], [PERSON], неповнолітні [PERSON], [PERSON], які проживають у вказаному будинку. Зазначені обставини підтверджуються даними, наданими Чернігівським районним сектором УДМС України у Запорізькій області області, та не спростовані сторонами. Позивачем відповідачу [PERSON] не було направлено письмову вимогу добровільно звільнити ним та його неповнолітніми дочками будинок за вищевказаною адресою протягом одного місяця з моменту отримання ним повідомлення. Враховуючи викладене, позовна вимога щодо виселення із спірного житла задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не був дотриманий передбачений законодавством порядок дій Банку після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Крім цього, судом береться до уваги і відсутність висновку органу опіки та піклування відповідно до статті 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей" яка встановлює, що для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З врахуванням наведеного, а також того, що позивач не звертався до Чернігівського районного сектору управління Державної міграційної служби України у Запорізькій області з приводу зняття з реєстраційного обліку за спірною адресою співідповідачів, суд вважає, що в даному випадку відсутній спір між сторонами та вимога про зняття відповідачів з реєстраційного обліку є передчасною, тому задоволена бути не може. Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial