Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи тим, що 06.09.1991 року з відповідачем по справі зареєструвала шлюб у відділі ЗАГС Івано-Франківського міськвиконкому, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1454. В шлюбі народилось двоє дітей, з яких одна донька є неповнолітньою - [PERSON], [INFO]. На даний час вона з чоловіком шлюбні відносини не підтримує. Неповнолітня донька проживає із позивачкою. Усної домовленості про утримання неповнолітньої дитини між сторонами не досягнуто. За наведених обставин просила шлюб розірвати, дитину залишити на проживанні з нею, прізвище при реєстрації розірвання шлюбу в органах ДРАЦС не змінювати на дошлюбне, стягувати з відповідача аліменти у свою користь на утримання дитини в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилась, суду подала заяву, за змістом якої просить розглянути справу у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, в письмовій заяві просив розглянути справу без його участі. Позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 06 вересня 1991 року (а.с.5) сторони зареєстрували шлюб 06.09.1991 року у відділі ЗАГС Івано-Франківського міквиконкому, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1454. В шлюбі народилась дочка [PERSON], [INFO]. Сторони є батьками дитини, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17 лютого 2000 року (а.с.6). Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст.1,2 Закону України "Про охорону дитинства" батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Про способи виконання обов`язку утримувати дітей в досудовому порядку сторони не домовилися, нотаріальних договорів не укладали. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що матеріальне становище відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання доньки, оскільки він на даний час працює та має постійний дохід, що визнано сторонами. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. За приписами ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на викладене, суд вважає, що позов слід задовольнити: шлюб між сторонами розірвати, неповнолітню дитину залишити на проживанні з матір'ю, стягувати з відповідача аліменти в користь позивачки на утримання малолітньої дитини, в розмірі 1/3 від усіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня пред'явлення позову в суд. Згідно із ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому судовий збір слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі наведеного, ст. ст. 104, 110, 112, 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України "Про охорону дитинства", ст. ст. 11, 88 Цивільно-процесуального кодексу України,

Outcome: approved