Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

15.02.2018 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 22.08.1997 року Міусинською міською радою Краснолуцького виконкому Луганської області було зареєстровано шлюб з відповідачем [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження [PERSON] I-ЕД № 053146. Від даного шлюбу мають трьох дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], які є повнолітніми, та неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] Причиною розірвання шлюбу є те, що відповідач не виконує належним чином свої подружні обов»язки, не піклується про створення нормальних сімейних відносин. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між подружжям, різні погляди на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дітей. На протязі останніх років сімейне життя з відповідачем поступово погіршувалося, відповідач почав вживати спиртні напої, на грунті цього вчиняв сварки, почав застосовувати до фізичне насилля. З травня 2015 року подружжя проживають окремо. З того часу ніяких відносин з чоловіком не підтримують, у кожного з них свої погляди на життя та планування майбутнього. На даний момент ведення між сторонами спільного господарства та сумісного проживання остаточно припинено. Позивачка вважає, що їхній шлюб існує формально і подальше його збереження є недоцільним. На примирення позивач незгодна. Спору про поділ майна, що являється сумісною власністю на теперішній час не має. Згода про утримання дітей між сторонами досягнута. Також, просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Панькіна» та стягнути з відповідача на її користь витрати по оплаті судового збору в сумі 704,80 грн. Позивач в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву в якій просила дану справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, позов просила задовольнити. Не заперечила щодо заочного розгляду справи. Відповідач викликався до суду шляхом опублікування оголошення на веб-сайті Арбузинського районного суду Миколаївської області від 20 березня 2018 року , але він до суду не зявився, у відповідності до\~ст.178 ЦПК України\~відзиву до суду та учасникам справи не надіслав. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. На цій підставі, враховуючи відсутність заперечень з боку позивача, на підставі ст.ст. 280,281 ЦПК України 18 квітня 2018 року суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 22.08.1997 року Міусинською міською радою Краснолуцького виконкому Луганської області було зареєстровано шлюб з відповідачем [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження [PERSON] I-ЕД № 053146, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 23 (а.с. 7). Від даного шлюбу сторони мають трьох дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], які є повнолітніми, та неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей серії I-ЕД № 097677 від 20 жовтня 1998 р., серії I-НО №116775 від 04 жовтня 1999 р., серії I-НО №469532 від 20 серпня 2012 р. Позивачка в позовній заяві стверджує, що вони з відповідачем не підтримують сімейних стосунків, шлюб існує формально, позивачка миритися не бажає, вважає, що збереження шлюбу суперечить її інтересам. Тому, такий шлюб зберігати не доцільно. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачем та відповідачем, відсутність бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що мають істотне значення. Шлюб між шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 22 серпня 1997 року Міусинською міською радою Краснолуцького виконкому Луганської області, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 23,відповідно до вимог ч.3 ст.105, ст.112 Сімейного кодексу України підлягає розірванню. Відповідно до\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі наведеного, позивачу прізвище «Панькіна» після розірвання шлюбу на дошлюбне не змінювати. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає до задоволення, то з відповідача слід стягнути на користь позивачки 704,80 грн. витрат по оплаті судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved