Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

[PERSON] 20.07.2020 року звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , у якій з урахуванням уточнень просить стягувати щомісячно з відповідача, аліменти на її користь на утримання малолітнього сина - [PERSON] [INFO] , в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (згідно ст. Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік» розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років: з 1 липня 2020 року - 1859 гривень (одна тисяча вісімсот п`ятдесят дев`ять) грн. 00 коп., з 1 грудня 2020 року - 1921 гривня (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп. з послідуючою індексацією у відповідності до вимог діючого законодавства України, але не менш мінімального розміру, встановленого діючим законодавством України, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення сином - [PERSON] [INFO] повноліття. Позов мотивований тим, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі, який на теперішній час розірваний. В період шлюбу народився син- [PERSON] , [INFO] . Відповідач добровільну допомогу на дитину не надає, син знаходиться на утримання позивача, тому позивач звернулась із вказаним позовом до суду. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, позов просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву, у якій просив розглядати справи без його участі, позов визнав повністю. Правовідносини між сторонами випливають із аліментних зобов`язань батьків щодо утримання дітей і врегульовані нормами главою 15 Сімейного кодексу України. Статтями 8, 11 ЗУ "Про охорону дитинства" визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, що був розірваний рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.12.2016. Сторони є батьками - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.04.2015. Пунктом 17 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 р. передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК ) і виплачуються щомісячно. Згідно ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи те, що позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з послідуючою індексацією, проте чинним законодавством не передбачено стягнення аліментів на дитину у такій спосіб, суд дійшов висновку, що позов підлягає залишенню без задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed