Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

10 жовтня 2017 року позивач звернувся до суду із вказаними позовними вимогами, мотивуючи їх тим, що 31 березня 2017 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: вул. Молодіжна ([PERSON]), буд. 32 с. Данівка Козелецького району Чернігівської області; земельна ділянка площею 0,2500 га, розташована за адресою: вул. Молодіжна ([PERSON]), буд. 32 с. Данівка Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель; земельна ділянка площею 0,1712 га, розташована за адресою: вул. Молодіжна ([PERSON]), буд. 32 с. Данівка Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та земельна ділянка загальною площею 5,3169 га, розташована на території Данівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач, як спадкоємець за заповітом, спадщину прийняв, але не може її оформити в нотаріальному порядку, тому змушений звернутися до суду для захисту свого права шляхом його визнання. Позивач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява представника позивача з проханням проводити розгляд справи без участі позивача та представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] обєднана територіальна громада Козелецького району Чернігівської області області в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява за підписом селищного голови про розгляд справи за відсутності відповідача. Третя особа в судове засідання не зявилася, в матеріалах справи міститься заява з проханням проводити судове засідання за відсутності представника. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню виходячи із наступного. Згідно п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 (із подальшими змінами) «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Судом встановлено, що згідно довідки виданої КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради № 182 від 19.08.2017, право власності на житловий будинок № 32 по вул. Молодіжна ([PERSON]) с. Данівка, станом на 31.12.2012 зареєстровано за [PERSON] голова колгоспного двору /а.с. 34/. 09 червня 2006 року на імя [PERSON] на підставі рішення Данівської сільської ради від 07.06.2004, було виготовлено та видано державний акт серії ЯБ № 257966 на право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, розташованої за адресою: вул. Молодіжна ([PERSON]), буд. 32 с. Данівка Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель /а.с. 10/. 09 червня 2006 року на імя [PERSON] на підставі рішення Данівської сільської ради від 07.06.2004, було виготовлено та видано державний акт серії ЯБ № 257967 на право власності на земельну ділянку площею 0,1712 га, розташованої за адресою: вул. Молодіжна ([PERSON]), буд. 32 с. Данівка Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства /а.с. 11/. 06 серпня 2008 року на імя [PERSON] на підставі рішення Данівської сільської ради від 16.04.2001, було виготовлено та видано державний акт серії ІV-ЧН № 003352 на право приватної власності на землю площею 5,39 га, розташованої на території Данівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва /а.с. 12/. При розробленні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки та внесенні до автоматизованої системи відомостей про земельну ділянку належну [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЧН № 003352 від 06.08.2003, було встановлено, що фактична площа земельної ділянки становить 5,3169 га, з яких: 2,4108 га рілля, кадастровий номер 7422082400:88:102:0729, 0,2500 га сіножать, кадастровий номер 7422082400:88:097:0729, 2,6561 га пасовище, кадастровий номер 7422082400:88:100:0729 /а.с. 25, 28, 31/. Відповідно до п. 2 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 жовтня 2012 року, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом, тому суд вважає, що саме в витязі з Державного земельного кадастру більш повно та достовірно визначено площу земельної ділянки. 31 березня 2017 року [PERSON] помер (копія свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 298109, видане виконавчим комітетом Данівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області 03.04.2017) /а.с. 9/. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: вул. Молодіжна ([PERSON]), буд. 32 с. Данівка Козелецького району Чернігівської області; земельна ділянка площею 0,2500 га, розташована за адресою: вул. Молодіжна ([PERSON]), буд. 32 с. Данівка Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель; земельна ділянка площею 0,1712 га, розташована за адресою: вул. Молодіжна ([PERSON]), буд. 32 с. Данівка Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та земельна ділянка загальною площею 5,3169 га, розташована на території Данівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно заповіту посвідченого 01.12.2005 секретарем Данівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за реєстровим № 76, [PERSON] все своє майно де б воно не знаходилось, і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати, і на що за законом матиме право, заповів дочці [PERSON] позивачу у справі /а.с. 42/. Згідно заповіту посвідченого 09.09.2016 секретарем Данівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за реєстровим № 69, [PERSON] земельну ділянку площею 5,39 га, розташованої на території Данівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належну на підставі державного акту серії ІV-ЧН № 003352, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 999 від 06.08.2003, заповів сину [PERSON] /а.с. 43/. Відповідно до заяви поданої до приватного нотаріуса Козелецького районного нотаріального округу Чернігівської області [PERSON], зареєстрованої в реєстрі за № 717, [PERSON] відмовився від прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON], який помер 31.03.2017 /а.с. 47/. Відповідно до копій матеріалів спадкової справи № 216/2017, яка надійшла на запит суду з [PERSON] районної державної нотаріальної контори, позивач як спадкоємець за заповітом спадщину після смерті батька [PERSON] прийняв /а.с. 64/. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування розяснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Позивач просить визнати за ним право власності на земельні ділянки, оскільки державні акти були втрачені, про що в пресі розміщено оголошення /а.с. 55/. Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. У відповідності до ст. 152 ч. 3 п. "а" ЗК України - "захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав". Таким чином, суд дійшов висновку, що за позивачем в порядку спадкування підлягає визнанню право власності на частину згаданого домоволодіння та земельні ділянки.

Outcome: approved