Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

[PERSON] , яка представляє інтереси [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просить встановити факт, що житловий будинок з погосподарськими будівлями, який [PERSON] подарувала [PERSON] , відповідно до договору дарування житлового будинку від 27 лютого 1999 року ААР №401449, посвідченого завідуючою Чечельницькою ДНК Вінницької області Ізосімовою К.Б. за реєстром №295, фактично знаходиться по [ADDRESS] , а не по [ADDRESS] . Заяву мотивує тим, що згідно вказаного договору дарування житлового будинку [PERSON] цілий житловий будинок з господарськими будівлями подарувала на той час [PERSON] , яка у червні 2002 року, після розірвання шлюбу, відновила дошлюбне призвіще - [PERSON] . У жовтні 2021 року вона вирішила вказаний будинок подарувати своїй дочці [PERSON] , яка на даний час і проживає у ньому, але звернушись до нотаріуса з`ясувалося, що у вказаному договорі нотаріусом допущено технічну помилку, а саме замість [ADDRESS] , де розташований вказаний будинок, зазначено [ADDRESS] . Нотаріусом їй роз`яснено, що зміни до вказаного договору він внести не може, відповідно не може посвідчити договір дарування житлового будинку з господарськими будівлями, який фактично розташований по [ADDRESS] , а помилково вказаний по [ADDRESS] . Представник заявниці [PERSON] всудове засідання не з`явилася, зазначивши у заяві про розгляд справи за її відсутності. Представник Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області Палісіка С.А. в судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи без її участі, проти встановлення даного факту не заперечує. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що заява підлягає задоволенню, по слідуючих обставинах. Судом встановлено, що 27.02.1999 укладено договір дарування будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який посвідчено завідуючою Чечельницькою державною нотаріальною конторою Вінницької області Ізосімовою К.Б. та зареєстровано в реєстрі №295, вчинений [PERSON] на користь [PERSON] , яка в подальшому змінила прізвище [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу виданого Чечельницьким відділом РАГС Вінницької області 25 червня 2002 року серія №081002 (а.с. 12, 29). Як вбачається із технічного паспорта даний житловий будинок знаходиться по [ADDRESS] .(а.с.13-14). Згідно довідки №262 виданої Тартацьким старостинським округом виконавчого комітету Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області 27.10.2021, житловий будинок, який подарований [PERSON] [PERSON] згідно договору дарування серії ААР № 401449 від 27.02.1999 посвідченого завідуючою Чечельницькою ДНК Вінницької області за реєстром № 295, згідно з переліком домоволодінь по Тартацькому старостинському округу знаходиться за адресою: [ADDRESS] . (а.с.16). Відповідно до Постанови ВРУ "Про утворення та ліквідацію районів" №807-ІХ від 17 липня 2020 року у Вінницькій облсті ліквідовано Чечельницький район та утворено Гайсинський район (з адміністративним центром у місті Гайсин) до складу якого ввійшла Чечельницька селищна територіальна громада. (а.с. 26). Згідно свідоцтва про смерть виданого виконкомом Тартацької сільської ради, Чечельницького району, Вінницької області серія [NUMBER] , дарувальник - [PERSON] померла [INFO] . (а.с. 30). Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи, зокрема, на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Кожна сторона, згідно ст.12 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частинами 1, 2, 4 ст.77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповдіно до частин 1, 2 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частинами 1, 2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в поряду окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31 березня 1995 року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Згідно п.6.16 Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 року №3253/5, у разі виявлення нотаріусом у тексті нотаріального документа, який створений ним у результаті вчинення нотаріальної дії технічної помилки, яка не змінює зміст у документа та не впливає на права особи(іб) щодо якої(их) було вчинено нотаріальну дію (описка, друкарська або граматична помилка), нотаріус може виправити таку помилку. Помилка у тексті нотаріального документа виправляється у всіх примірниках такого документа одночасно. Виправлення помилки повинно відповідати відомостям, що містяться в документах, які були подані нотаріусу для вчинення нотаріальної дії, або отримані безпосередньо з єдиних та державних реєстрів. Виправлення технічної помилки застерігається нотаріусом, який вчиняв нотаріальну дію, після посвідчувального напису, із зазначенням дати та проставленням свого підпису і печатки на такому застереженні. При цьому всі виправлення мають бути зроблені таким чином, щоб можна було прочитати як виправлене, так і помилково написане, а потім закреслене. Проаналізувавши зібрані докази, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт, що будинок подарований [PERSON] . [PERSON] , відповідно до договору дарування від 27 лютого 1999 року ААР №401449, фактично знаходиться по [ADDRESS] , а не по [ADDRESS] . Оскільки, нотаріус який допустив вказану описку не працює, дарувальник померла, тому внести виправлення у вказаний договір дарування неможливо, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved