Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що 19.10.2007 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області , актовий запис № 3105. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] р. н. та доньку [PERSON], [INFO] р. н. Останнім часом шлюбні відносини між подружжям фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Спільне життя з відповідачем не склалося через досить часті суперечки, а також різні погляди на життя. Через несумісність характерів та різні погляди на сімейні відносини між сторонами втрачене взаєморозуміння. Позивач переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем неможливе і суперечить її інтересам та інтересам дітей. Діти проживають із позивачем та повністю перебувають на її утриманні, самостійно надавати належний рівень матеріального забезпечення дітям позивач не в змозі. Відповідач достатньої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, інколи перераховує 200-500 гривень на місяць. Аліменти відповідач нікому не сплачує, інших неповнолітніх дітей на утриманні немає. Добровільно надавати кошти на утримання дітей позивач відмовляється, інтересами сім'ї не цікавиться. Тому, позивач змушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просила розірвати шлюб та стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання двох доньок в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу)відповідача щомісячно, але на кожну дитину не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задоволити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом достовірно встановлено, що 19.10.2007 року у Вінницькому відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 3105, відповідно до свідоцтва про шлюб від 19.10.2007 р., серії [NUMBER] (а.с.11). За час спільного проживання у сторін народилась донька - [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.07.2009 року та донька [PERSON], [INFO] р. н., відповідно до свідоцтва про народження від 28.11.2013 року, серії [NUMBER] (а. с.12-13 ). Сторони спільного господарства не ведуть, вважають, що примирення неможливе. Згідно з частиною другою статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до частини першої статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може пред'явити один із подружжя. Згідно зі статтею 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, оскільки позивач виявила бажання після розірвання шлюбу зберегти прізвище "[PERSON]", при реєстрації розірвання шлюбу залишити за позивачем прізвище "[PERSON]". З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що вимога позовної заяви про розірвання шлюбу є обґрунтованою, та такою, що підлягає до задоволення. Разом з тим, суд дійшов висновку, що вимоги позовної заяви щодо стягнення аліментів також підлягають задоволенню з огляду на таке. Згідно довідки № 5592 від 08.12.2017 року, виданої ЖЕК № 6, повнолітні діти [PERSON], та [PERSON] зареєстровані і проживають разом із позивачем за адресою [ADDRESS](а. с. 14). Дохід позивача за період з 01.06.2017 року по 30.11.2017 року становить 8 000 грн., що підтверджується довідкою про доходи, виданої ВМОСРОМКМ «Паросток» від 12.12.2017 року № 2(а. с. 15). Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до частини першої статті 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Однак, як встановлено в судовому засіданні, відповідач належної допомоги на утримання дітей не надає, діти проживають разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд, зокрема, враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 даної статті передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом (ч. 2 ст. 12 ЦПК). Відповідно до частини першої статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 141 ЦПК України із відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн., проте, позивач заявила клопотання про стягнення із відповідача лише 320 грн. судового збору. Таким чином, із відповідача підлягає стягненню 320 грн. судового збору на користь позивача [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: approved