Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

16 квітня 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON] про позбавлення останнього батьківських прав. У позовній заяві позивачка зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Батьком дитини у свідоцтві про народження записаний відповідач. З квітня 2012 року відносини сторін були припинені та до теперішнього часу відповідач не проявляє будь-якого піклування про дитину, вже значний проміжок часу не бере участі у її вихованні, а також не надає матеріальної допомоги. Фактично [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Дочка постійно проживає з нею та перебуває на її утриманні, вона виховує дитину, піклується про її фізичний та духовний розвиток. На підставі викладеного та посилаючись на діюче законодавство, позивачка звертається до суду та просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO] батьківських прав. Позивачка [PERSON] до судового засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву з проханням розглянути справу за її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити, проти прийняття заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, згідно до Акту Житлово - комунального підприємства «Азовжитлокомплекс», що надійшов до адреси суду 16 червня 2015 року, вручити судову повістку відповідачу [PERSON], який мешкає у квартирі [ADDRESS] немає можливості, так як при неодноразовому відвідуванні, двері квартири ніхто не відкрив, тому суд зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України Прокурор Кулік А.В., яка представляє інтереси Прокуратури Орджонікідзевського району міста Маріуполя, не заперечувала проти вимог [PERSON], які викладені у позовній заяві. Представник третьої особи - Шестак В.В., діюча на підставі довіреності, до суду не з'явилась. Надала письмове клопотання про розгляд справи за її відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги позивачки [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження неповнолітня [PERSON], [INFO] є дочкою [PERSON] - відповідача по справі, та [PERSON] - позивача по справі. Шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано, що підтверджується рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 27 серпня 2012 року, що набрало законної сили 07 вересня 2012 року. Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 27 серпня 2012 року, що набрало законної сили 07 вересня 2012 року з відповідач [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти у розмір ? частини з усіх видів заробітку та доходів громадян на утримання дитини - дочки [PERSON] (а.с. 8). На підставі даного рішення судом був виданий виконавчий лист. Згідно довідки про склад сім'ї, виданої ЖКП «Азовжитлокомплекс» 22 квітня 2015 року, неповнолітня [PERSON] мешкає разом з позивачкою [PERSON] Згідно довідки, виданої Орджонікідзевським ВДВС ММУЮ ВІД 26 травня 2015 року, [PERSON] має заборгованість по аліментам у розмірі 17 462,00 гривень. Згідно з ч.4 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. З висновку органу опіки та піклування Орджонікідзевської райдержадміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав від 17 червня 2015 року вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне ставити питання про позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно його неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Згідно із ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57- 60 ЦПК України. У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН про права дитини держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Згідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідач, не бажаючи приймати участь в судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання ним батьківських обов'язків, тим самим не оспорює наявних підстав для позбавлення його батьківських прав. Виходячи з інтересів дитини, обставин, що були встановлені в судовому засіданні, приймаючи до уваги, що дитина не проживає з батьком і він після розлучення з матір'ю дитини не опікується її долею, не відвідував, з дитиною не спілкується, її життям не цікавиться, малолітня дитина фактично не знає свого батька, не отримує від нього тепла та батьківської турботи, приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування Орджонікідзевської райдержадміністрації, суд вважає за можливе позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. На підставі ст.ст. 213-215, 224-227 ЦПК України, суд-

Outcome: approved