Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Володимир-Волинського територіального медичного обєднання, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 15.08.2010 року вона поступила на лікування до акушерського відділення Володимир-Волинської центральної районної лікарні (на даний час територіальне медичне обєднання). Лікар [PERSON], яка здійснювала чергування у даному відділенні неналежно виконала свої професійні обовязки по наданню їй медичної допомоги внаслідок недбалого ставлення до них, що призвело до мертвонародження плоду о 00 год. 25 хв. 16.08.2010 року та має безпосередній причинний звязок із настанням смерті плоду. Для поховання її дитини вона змушена була витратити кошти на придбання дитячої труни, організацію поминального обіду, на виготовлення та встановлення надмогильного памятника, у звязку з чим їй завдано майнової шкоди на загальну суму в розмірі 6182 грн. 40 коп. Крім того, внаслідок неправомірних дій лікаря, що призвели до мертвонародження її дитини, їй завдано моральної шкоди, котрі виразились в душевних її стражданнях та переживаннях. Оскільки [PERSON] на час вчинення зазначених неправомірних дій перебувала в трудових відносинах з Володимир-Волинською центральною районною лікарнею (на даний час Володимир-Волинське територіальне медичне обєднання), просить стягнути з відповідача - Володимир-Волинського територіального медичного обєднання в її користь 156182 грн. 40 коп. з яких 6182,40 грн. у відшкодування матеріальної шкоди і 150000 грн. у відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] заявлений позов підтримали, просять його задовольнити, в своїх поясненнях зіслались на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково та просить врахувати, що кошти придбання дитячої труни та встановлення позивачем надмогильного памятника позивачу відшкодовано. Вважає заявлені позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди значно завищеними, оскільки позивачем не надано достатніх доказів, якими вона підтверджує заподіяння їй моральної шкоди у зазначеному розмірі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] також вважає, що розмір моральної шкоди є надмірним. Заслухавши пояснення та доводи позивача, її представника, пояснення представника відповідача, третю особу, дослідивши наявні матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, і ці обставини ніким не оспорюються, що о 00 год. 25 хв. 16 серпня 2010 року у позивача народилась мертва дитина, дочка [PERSON]. Також встановлено, що пологи у [PERSON] приймала лікар акушер-гінеколог жіночої консультації Володимир-Волинської центральної районної лікарні [PERSON], яка неналежно виконала свої професійні обовязки в ході прийняття пологів, не проводила постійний моніторинг за внутрішньоутробним станом плоду шляхом кардіотокографії та без встановлення діагнозу Слабкість пологової діяльності (слабкість потуг) призначила та розпочала пологову стимуляцію родорозрішення окситоцином, не виключивши клінічну невідповідність розмірів тазу матері та плоду та обєктивно встановлений стан плоду й при діагностиці брадикардіїї плоду (90-100 ударів за 1 хв.), тобто, виявивши ознаки дистресу, не провела заходи направлені на прискорення потужного періоду, шляхом епізотомії, вакуум екстракції плоду або акушерських щипців, чим порушила положення наказів МОЗ України: № 624 від 03.11.2008 року Нормальні пологи, № 676 від 31.12.2004 року Про затвердження клінічних протоколів з акушерської та гінекологічної допомоги, № 900 від 27.12.2006 року Дистрес плода при вагітності та під час пологів, що призвело до мертвонародження плоду 16.08.2010 року о 00 год. 25 хв. та має безпосередній причинний звязок із настанням смерті плоду [PERSON] Зазначені обставини підтверджено ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 17 березня 2015 року, згідно якої винність [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України доведена повністю, однак останню від кримінальної відповідальності звільнено у звязку із закінченням строків давності. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ,у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ч. 4 даної статті, ухвала у кримінальній справі, що набрала законної сили, обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої винесено ухвалу , з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина медичного працівника [PERSON] у народженні мертвої дитини в [PERSON] доведена. Відповідно до положень ч. 1 ст. 6 Основ законодавства про охорону здоровя від 19.11.1992 року із послідуючими змінами, кожний громадянин України має право на охорону здоровя, що, зокрема, передбачає кваліфіковану медичну допомогу, включаючи вільний вибір лікаря, вибір методів лікування відповідно до його рекомендацій і закладу охорони здоровя; відшкодуванню заподіяної здоровю шкоди. У відповідності до загальних підстав відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновм правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України). Стаття 1201 ЦК України\~ встановлює обов'язок особи, відповідальної за завдання шкоди смертю потерпілого, відшкодувати необхідні витрати на поховання такої особи, придбання труни та на спорудження надгробного пам'ятника. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про поховання та похоронну справу", поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Як встановлено судом, позивачем, на придбання дитячої труни, організацію поминального обіду, виготовлення та встановлення надмогильного памятника, витрачено грошові кошти на загальну суму 6182 грн. 40 коп. Згідно наданих позивачем документів, витрати на поховання (придбання труни та встановлення надмогильного памятника) становлять в сумі 3679, 22 грн. Зазначені витрати були відшкодовані відповідачем, що стверджується фіксальним чеком від 18.08.2015 року, а отже стягненню не підлягають. Відповідно до ч. 2\~ ст. 7 ЦК України\~ звичай, що суперечить договору або актам цивільного законодавства у цивільних відносинах не застосовується. Визначення поняття поховання померлого відповідно до\~ Закону України "Про поховання та похоронну справу"\~ дозволяє віднести до витрат на поховання тільки ті витрати, які здійснюються з моменту смерті\~ \~ людини до поміщення труни з тілом у могилу. Отже, витрати на проведення поминальних обідів, які проводяться після поховання, не відносяться до витрат на поховання, відшкодовувати які зобов'язаний заподіювач шкоди, а відтак стягненню не підлягають.\~ А тому, в цій частині позовні вимоги є безпідставними. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до\~ ст. 23 ЦК України\~ особа має право на\~ \~ відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, обставини, які мають значення. Згідно ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, заподіяну їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків. Як встановлено судом і не оспорюється сторонами, [PERSON] на час вчинення зазначених неправомірних дій перебувала в трудових відносинах з Володимир-Волинською центральною районною лікарнею (на даний час Володимир-Волинське територіальне медичне обєднання). Частина 4 статті 23 ЦК України передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачем, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної шкоди позивачу, з урахуванням характеру та обсягу її душевних страждань, глибину яких неможливо виміряти, суд визначає з врахуванням конкретних обставин справи, вимог розумності, виваженості та справедливості. При цьому, суд враховує ті фактори, що встановити ціну людського життя, повернути дитину батькам неможливо, як неможливо і завдану їй моральну шкоду відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди, не може бути адекватною дійсним стражданням, а тому, будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, оскільки немайнові втрати позивача тривають до теперішнього часу й триватимуть надалі, а можливість їх відновлення, виключена. Судом також враховуються обставини, на які посилається представник відповідача як на підставу зменшення розміру моральної шкоди. З урахуванням вищезазначеного, суд визначає розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду позивачу у розмірі 100000 гривень. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial