Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

18.06.2020 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Славської селищної ради Сколівського району Львівської області, з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця [PERSON] , котрий помер [INFO] . Ухвалою Сколівського районного суду від 19.06.2020 року позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами позовного провадження з визначенням дати підготовчого засідання. Ухвалою суду від 04.08.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового засідання. Обгрунтовуючи свої\~позовні вимоги\~позивач вказав,\~щойого батьками [PERSON] та [PERSON] за життя в 1964 році та в 1989 році були побудовані два житлові будинки, які належали їм нам праві спільної сумісної власності. 05.07.1990 року Сколівською районною Радою народних депутатів на підставі рішення виконкому Сколівської районної Ради народних депутатів №170 від 26.06.1990 року [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що правостановлюючих документів на будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , батьки за життя в силу різних причин не виготовили, однак, згідно виписки з погосподарської книги, виданої Нижньорожанківським старостинським округом Славської селищної ради Сколівського району Львівської області від 09.06.2020 року, такий був побудований та рахувався за його батьком. Стверджує, що покійні батьки набули за життя право власності на зазначений житловий будинок, відповідно до норм законодавства, яке діяло на момент побудови даного будинку. [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , після смерті котрої відкрилась спадщина, до складу якої входило майно, зокрема: Ѕ частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] та Ѕ частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіту складено не було. Позивач вказує, що спадкоємцями першої черги після смерті матері був він, його батько та інші діти спадкодавця, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Жоден із спадкоємців в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини до нотаріуса із заявою про прийняття такої не звертався. Вважає, що він з батьком прийняли спадщину в порядку ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, оскільки разом з спадкодавцем при його житті здійснювали утримання спадкового майна - житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та продовжували утримувати і після смерті матері, таким чином вступили в управління та володіння спадковим майном, розпорядженням предметами домашнього вжитку спадкодавця, сплачували комунальні послуги, підтримували земельну ділянку, відведену для обслуговування даного будинку, у належному стані. На підтвердження спільного проживання зі спадкодавцем за одною адресою позивачем долучено копію паспорта, виданого Сколівським РВ УМВСУ у Львівській області від 16.05.2002 року, в якому місцем його проживання з 03.03.1995 року зазначено адресу: [ADDRESS] . Крім цього, даний факт підтверджується довідкою Нижньорожанківського старостинського округу № 1641 від 09.06.2020 року. Зазначає, що згідно з довідкою Нижньорожанківського старостинського округу № 324 від 12.02.2020 року, його батько - [PERSON] до дня своєї смерті проживав у [ADDRESS] , а отже ним та його батьком прийнято спадщину за законом в порядку ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, після смерті [PERSON] в рівних частках, тобто йому належить ј частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] та ј житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , а його батьку відповідно ѕ переліченого майна. [INFO] помер батько позивача [PERSON] , після смерті котрого відкрилась спадщина, до складу якої входило майно, що належало йому на праві власності, а саме: ѕ частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташовного за адресою: [ADDRESS] та ѕ частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Заповіту [PERSON] на випадок своєї смерті не складав. Позивач вказує, що спадкоємцями першої черги після смерті батька є він та його рідні сестри - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживали, до нотаріуса протягом шести місяців з дня відкриття спадщини із заявою про прийняття такої не зверталися, а відтак вважаються такими, що не прийняли спадщину. Зазначає, що прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому, успадкувавши ѕ частини спірного майна та будучи вже власником ј частини цього ж майна, йому належать житлові будинки з господарськими будівлями та спорудами, розташовані по [ADDRESS] та по [ADDRESS] . Додатково, на обґрунтування своїх позовних вимог, позивач вказує на той факт, що свідоцтво про право власності від 05.07.1990 року, видане Сколівською районною Радою народних депутатів на ім`я [PERSON] на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] було втрачено, про що було подано відповідне оголошення в газеті «Бойківська думка», а правовстановлюючі документи на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] за життя батьків так і не було виготовлено. Зазначає, що на даний час він є єдиним спадкоємцем спадкового майна після смерті свого батька, однак оформити право власності та здійснити державну реєстрацію спадкового майна неможливо, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно на ім`я спадкодавця. Додатково позивач вказує, що на житловий будинок, 1989 року побудови, розташований за адресою: [ADDRESS] , його батьки у передбачений законом, який діяв на момент побудови такого будинку, спосіб набули право власності, що підтверджується відомостями погосподарських книг, проте за життя не зареєстрували на нього право власності. З метою оформлення спадщини 13.01.2020 року позивач звернувся до Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак не подав документи, які б підтверджували право власності спадкодавця на спірне спадкове майно, у зв`язку з чим йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Внаслідок вищезазначених обставин позивач був вимушений звернутись до суду за захистом своїх майнових прав та інтересів. Позивач [PERSON] в засідання не з`явився, але його представник - адвокат Павкович О.В. попередньо подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі та участі довірителя, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити. Відповідач Славська селищна рада Сколівського району Львівської області в судове засідання явку представника не забезпечила, але попередньо селищним головою було подано клопотання про розгляд справи без участі представника, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, попередньо подавши до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності у якій, зокрема, зазначили, що не заперечують щодо задоволення позовних вимог. На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05.03.1976 року Нижньорожанківською сільською радою Сколівського району Львівської області вбачається, що батьками позивача - [PERSON] записані [PERSON] та [PERSON] . [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 26.07.1999 року Нижньорожанківською сільською радою Сколівського району Львівської області відповідно до актового запису № 23. Судом встановлено, що за життя [PERSON] та її чоловіком [PERSON] у 1964 року було побудовано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , а також у 1989 року було побудовано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно ст. ст. 22, 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними Отже, внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшло майно, зокрема Ѕ частка житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] та Ѕ частка житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] . Заповіту [PERSON] на випадок своєї смерті не складала. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] були її чоловік [PERSON] та діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Попри те, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини зі спадкодавцем не проживали, до нотаріуса протягом шести місяців з дня відкриття спадщини із заявами про прийняття такої не зверталися. Як вбачається з довідки № 324, виданої 12.02.2020 року Славською селищною радою Сколівського району, Львівської області, [PERSON] , [INFO] до дня своєї смерті [INFO] проживав у [ADDRESS] . Окрім цього, з довідки № 1642, виданої 09.06.2020 року, виданої Славською селищною радою Сколівського району Львівської області вбачається, що позивач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований, постійно проживав з 1995 року по [ADDRESS] і проживає за даною адресою по сьогоднішній день. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] відповідно до ч. 1 ст. 549 Цивільного Кодексу УРСР, оскільки фактично вступили в володіння та управління спадковим майном, яке залишилось після її смерті. Спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON] , складалось з Ѕ частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , який, згідно свідоцтва про право власності від 05.07.1990 року, виданого Сколівською районною Радою народних депутатів, належав на праві власності [PERSON] , і, оскільки був набутий подружжям [PERSON] за час зареєстрованого шлюбу, вважався спільним майном подружжя. Внаслідок зазначених обставин, після смерті [PERSON] позивачу належало ј частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] та ј частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , а батьку позивача [PERSON] відповідно ѕ частки переліченого майна. [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 21.01.2006 року Нижньорожанківською сільською радою Сколівського району Львівської області відповідно до актового запису № 3. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме на ѕ частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] та ѕ частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Заповіту [PERSON] на випадок своєї смерті не складав, що стверджується довідкою № 324, виданою 12.02.2020 року Славською селищною радою Сколівського району Львівської області та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), № 58974935, виданою Сколівською державною нотаріальною конторою від 13.01.2020 року. Судом встановлено, що [PERSON] , як спадкоємець першої черги в розумінні ст. 1268 ЦК України, прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON] , шляхом постійного проживання зі спадкодавцем. Даний факт підтверджується довідкою № 322, виданою 12.02.2020 року Славською селищною радою, Сколівського району, Львівської області, з якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] проживав постійно разом з [PERSON] до дня його смерті [INFO] по [ADDRESS] та проживає там на даний час. Інші спадкоємці першої черги після смерті [PERSON] , а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини зі спадкодавцем не проживали, до нотаріуса протягом шести місяців з дня відкриття спадщини із заявами про прийняття такої не зверталися. Даний факт підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 58974945, виданою Сколівською державною нотаріальною конторою від 13.01.2020 року. З метою належного оформлення спадкових прав позивач 13.01.2020 року звернувся до Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . На підставі вказаної заяви державним нотаріусом було заведено спадкову справу №5/2020, що стверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №5874979, сформованого 13.01.2020 року державним нотаріусом Сколівської державної нотаріальної контори Батлюк В.І. Згідно листа Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області № 104/01-16 від 13.02.2020 року державним нотаріусом було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька у зв`язку з відсутністю у нього правовстановлюючих документів на спірні житлові будинки з господарськими будівлями та спорудами. Частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого 03.01.2020 року Стрийським міжрайонним БТІ, та довідки від 16.03.2020 року № 635 вбачається, що загальна площа житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (позначеного у технічному паспорті літерою «А-1»), збудованого у 1964 році, становить 81,6\~кв.\~м.,\~з них\~житлова площа\~-\~16,8\~кв.\~м.\~та допоміжна\~ 44,7\~кв.\~м.Крім\~цього,\~до вищевказаного\~будинку відносяться господарські будівлі: сарай (літера «Б»), сарай (літера «В»), убиральня (літера «Г»), сарай (літера «Д»), навіс (літера «Е»), господарська будівля (літера «Є»), огорожа №1. Інвентаризаційна вартість даного нерухомого майна становить 301 590,00 грн. Згідно даних технічного архіву Стрийського МБТІ право власності на об`єкт нерухомого майна зареєстровано за гр. [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконкомом Сколівської районної Ради народних депутатів 05.07.1990 року відповідно до рішення виконкому Сколівської районної ради народних депутатів № 170 від 26.06.1990 року, зареєстрованого в реєстровій книзі № 1 за реєстровим номером № 143. Однак оригінал вказаного свідоцтва було втрачено. Про втрату даного правовстановлюючого документу позивачем свідчить оголошення у ЗМІ, а саме у газеті «Бойківська думка», у якому вказано, що втрачене свідоцтво про право власності на житловий будинок, видане на ім`я [PERSON] виконкомом Сколівської районної ради народних депутатів 05.07.1990 року на підставі рішення виконкому Сколівської районної ради народних депутатів №170 від 26.06.1990 року, зареєстроване в реєстровій книзі № 1 за реєстровим №143, вважати недійсним. Суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем у позовній заяві є достовірними, не викликають сумніву та дають підстави стверджувати, що [PERSON] за життя належав на праві приватної власності житловий будинок, що за адресою: [ADDRESS] . З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого 03.01.2020 року Стрийським міжрайонним БТІ та довідки від 02.03.2020 року № 468 вбачається, що загальна площа спірного житлового будинку, що за адресою: [ADDRESS] (позначеного у технічному паспорті літерою «А-1»), збудованого у 1989 році, становить 31,1\~кв.\~м.,\~з них\~житлова площа\~ 19,8\~кв.\~м.\~та допоміжна\~ 12,3\~кв.\~м.Крім\~цього,\~до вищевказаного\~будинку відносяться господарські будівлі: сарай (літера «Б»), убиральня (літера «В»), погріб (літера «Г»). Інвентаризаційна вартість даного нерухомого майна становить 108 738,00 грн. Згідно даних технічного архіву Стрийського МБТІ право власності на вищевказаний об`єкт нерухомого майна не зареєстровано. Як вбачається з виписки з погосподарської книги с. Нижня Рожанка Сколівського району Львівської області, виданої 09.06.2020 року Нижньорожанківським старостинським округом Сколівського району Львівської області, згідно запису в погосподарській книзі № 5 за 2001-2005 роки, житловий будинок 1989 року побудови, загальною площею 32,1 кв. м., житловою площею 19,8 кв. м та приналежні до нього господарські будівлі та споруди, розташовані за адресою: [ADDRESS] , був побудований та рахувався за гр. [PERSON] , [INFO] . Статтею 1218\~ЦК\~встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до п. 3.1 листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013\~року № 24-753/0/4-13 Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392\~ЦК). Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331\~ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3\~Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного\~Закону\~права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як\~Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,\~Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності\~ЦК\~та\~Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Відповідно до висновків, викладених у постанові ВСУ від 24.05.2017 у справі\~№ 6-888цс16 суд зауважив, що, вирішуючи спори, що випливають з правовідносин, які виникли до набрання чинності ЦК України та тривають до цього часу, суди, вирішуючи питання про набуття права власності на майно, відповідно до положень статті 5 цього Кодексу повинні виходити з положень законодавства, яке діяло на час виникнення правовідносин, повинні встановити час та підстави виникнення права власності, з`ясувати чи відноситься майно до нерухомих речей та чи підлягає воно реєстрації відповідно до законодавства, яке діяло на той час та на момент виникнення спору. Згідно статті 13 Закону України «Про власність» від 1991 року, який втратив чинність у зв`язку з прийняттям ЦК України 2004 року, об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення.\~ Статтею 12\~ЗУ «Про\~власність» праця\~громадян є\~основою створення\~i\~примноження їх\~власності. Громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Відтак, суд приходить до висновку, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті своїх батьків шляхом спільного проживання зі спадкодавцями на момент їх смерті, а з огляду на відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, позовні вимоги про визнання права власності на таке майно є обгрунтованими. Таким чином,\~врахувавши відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спірні будинки, а також ту обставину, що окрім звернення до суду, захистити своє набуте в порядку спадкування право власності на майно позивач не має можливості, з метою забезпечення належної реалізації права власності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved