Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

25 березня 2021 року до суду надійшла зазначена заява в якій заявник просить: встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] на території України до 24.08.1991 року. Вимоги заяви обгрунтовані тим, що заявник звернувся із заявою про прийняття його до громадянства України, однак заява була повернута у зв`язку з тим, що не доведено факту проживання його сестри на території України до 24.08.1991 року. Однак як зазначає заявник, його сестра проживала постійно на території України до 24.08.1991 року. В судовому засіданні заявник та його представник вимоги заяви підтримали та просили її задовольнити. [PERSON] в судовому засіданні вимоги заяви підтримала та пояснила, що дійсно постійно проживала на території України з 1985 року. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, звернувся до суду із заявою про слухання справи за відсутності їх представника. А тому на підставі положень статті 223 ЦПК України суд продовжив розгляд заяви у відсутність представника заінтересованої особи. Дослідивши матеріали справи, вислухавши заявника, його представника, свідків, заінтересовану особу, суд приходить до висновку про задоволення заяви за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в м. Волгоград. В 2020 року [PERSON] звернувся до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області Шевченківський районний відділ із заявою про прийняття до громадянства України. Листом від 10.11.2020 року [PERSON] були повернуті документи, оскільки відсутнє документальне підтвердження факту постійного проживання на території України до 24.08.1991 року його сестри [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи, факт постійного проживання [PERSON] на території України на момент проголошення незалежності України (24.08.1991) підтверджено наступними доказами: - довідкою Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області від 02.09.2020 року за №02-31/899; - копією трудової книжки [NUMBER] від 19.09.1982 року, згідно якої з 02.09.1982 року [PERSON] постійно працювала на підприємствах України. Крім того, в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що з 1985 року [PERSON] постійно проживала на території України. Відповідно до положення п.5 ч. 2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ст.273 ЦПК України (в редакції до 2017 року) перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Статтею 3 Закону України «Про громадянство України» передбачено, що громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України» особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням. При цьому питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано, крім Закону України «Про громадянство України», також Указом Президента України від 27 березня 2001р. № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень». Відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» та зазначеного Порядку заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження заявника на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України від 18 січня 2001 року «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 зазначеного Закону. Тобто юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого родича на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року). Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року рідної сестри, який має юридичне значення. Таким чином, наявні в справі документи підтверджують той факт, що станом на 24 серпня 1991 року - дату з якою законодавець пов`язує набуття громадянства України рідна сестра заявника - [PERSON] постійно проживала на території України. Таким чином, наданими до суду документами підтверджується факт постійного безперервного проживання [PERSON] , [INFO] на території України, а тому суд вважає, що заява обґрунтована та є підстави для її задоволення. З огляду на викладене,

Outcome: approved