Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

31.05.2016р. до Словянського міськрайонного суду звернулася з позовом [PERSON] в інтересах [PERSON] до Миколаївської міської рада Донецької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що його мати, [PERSON], померла 15 червня 2015 року за місцем своєї реєстрації в м. Миколаївка, вул. Святомиколаївська (колишня Совєтська), буд. 70, Донецької області. За життя вона склала заповіт, яким все своє майно заповідала йому та його братові, [PERSON] в рівних частках. Однак мій брат помер 20.07.2012 року, таким чином він є спадкоємцем за заповітом після смерті матері на 1/2 частину її майна, а на іншу 1/2 частину майна, що залишилось після смерті матері він є спадкоємцем першої черги за законом. Ніхто інший, крім нього, до нотаріуса з заявою про відкриття спадщини після смерті [PERSON] не звертався. Після смерті матері залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки, площею 0,0953 га, кадастровий номер 1414170300:01:003:0187, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: Донецька область, м. Миколаївка, вул. Святомиколаївська (колишня Совєтська), 70. Житловий будинок, за вказаною адресою, житловою площею 46,5 кв.м., загальною площею 66,5 кв.м. належав [PERSON]: 1/2 частина - на підставі свідоцтва про право власності від 10.09.1985 р., право власності зареєстровано в КП «БТІ» м. Словянська за №1134/8 від 23.09.1985 року; 1/2 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину від 10.09.1985 року, зареєстровано в КІІ «БТІ» м. Словянська за № 1134/8 від 23.09.1985 року. Земельна ділянка належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ДН 000025, що виданий Миколаївською селищною радою 29.12.1996 року, зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 000025. Постановою Верховної Ради України від 18.11.2003 р. за № 1246 IV смт. Миколаївка віднесено до категорії міст. Вулиця Совєтська перейменована на вулицю Святомиколаївська рішенням Миколаївської міської ради від 25.12.2015 р. за № 20-ІІІ-7. В серпні 2015 року, в передбачений законом шестимісячний строк він звернувся до державного нотаріуса Миколаївської державної нотаріальної контори Донецької області з заявою про прийняття спадщини після смерті його матері. Однак приватний нотаріус 02 березня 2016 року відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину про що винесла постанову в якій зазначила, що відсутність у його оригіналів документів, є підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. При цьому нотаріус розяснила процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку та рекомендувала звернутися до суду з позовом про визнання права власності. Оригіналів правоустановчих документів на будинок, земельну ділянку він не має, бо під час проведення антитерористичної операції в м. Миколаївка, мати боялася, щоб їх не було пошкоджено, і постійно переховувала, внаслідок чого загубила, за життя вона їх не поновила. Дублікати документів, що мають силу оригіналу надаються лише власникам, згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, в звязку з чим в даний час він не має можливості отримати оригінали документів на імя матері та надати їх нотаріусу. Крім того, з 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України від 07 липня 2011 року № 3613-VІ «Про Державний земельний кадастр», яким припинено посвідчення прав на землю, шляхом видачі державних актів. Виконання функцій із державної реєстрації прав на земельні ділянки покладено на органи Укрдержреєстру, тобто отримання дублікату державного акту непередбачено законодавчо, у відділі Держгеокадастру у м. Словянську Донецької області йому видали лише копію державного акту на право приватної власності на землю на імя [PERSON] Однак, відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно довідки КП «БТІ» м. Словянська інвентаризаційна вартість будинку, господарських будівель та споруд за адресою м. Миколаївка, вул. Святомиколаївська (Совєтська), буд. 70, Донецької області складає 75699,00 грн. Згідно витягу відділу Держгеокадастру у м. Словянську Донецької області від 24.05.2015 року за № 2-15-10-0983/2 власник земельної ділянки загальною площею 0,953 га, яка розташована за адресою: вул. Святомиколаївська (Радянська), 70, м. Миколаївка Донецької області є [PERSON], кадастровий номер: 1414170300:01:003:0187, нормативна грошова оцінка ділянки становить 26604,54 грн. В п. 3.1. Узагальнення ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову . . практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), в п.3.5 зазначено, що у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та розяснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України п. 23 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, слідує, що: свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з вищевказаним до нього у порядку спадкування перейшло право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку, площею 0,0953 га кадастровий номер 1414170300:01:003:0187, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: Донецька область, м. Миколаївка, вул. Святомиколаївська (колишня Совєтська), 70, однак оскільки, оригінали правоустановчих документів втрачено, ці обставини виключають його можливість оформити свої права спадкоємця на житловий будинок та земельну ділянку у нотаріуса. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до п 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту може бути визнання правав судовому порядку. Просить суд визнати за ним, [PERSON], право власності в порядку спадкування після померлої 15 червня 2015 року [PERSON] на житловий будинок № 70, що розташований Донецька область, місто Миколаївка, вулиця Святомиколаївська, загальною площею 66,5 кв.м., житловою площею 46,5 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, що позначені в плані: будинок «А-1», прибудова «А1-1», тамбур «а», літня кухня «Б», погріб під частиною будівлі «б», сарай «Г», прибудова «г», сарай «Д», убиральня «Ж», огорожа «№1», ворота «№2», та земельну ділянку, загальною площею 0,0953 га, кадастровий номер 1414170300:01:003:0187, в межах згідно з кадастровим планом, розташовану Донецька область, місто Миколаївка, вулиця Святомиколаївська, 70, передану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). Представники позивача [PERSON] та [PERSON], в судовому засіданні не були присутні, але надали до суду заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі, підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача - Миколаївської міської рада Донецької області, в судовому засіданні не був присутній, але надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, винести рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з»ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, об»єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON], підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з положеннями ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Так, у судовому засіданні з вірогідністю було встановлено, що: - позивач [PERSON] народився 05.04.1957р. і його батьками були: батько [PERSON], матір [PERSON], що знайшло своє відображення у свідоцтві про народження серія І-ЯР №673563 ( а.с.8); - брат [PERSON] - [PERSON], народився 05.03.1961р. і його батьками були: батько [PERSON], матір [PERSON], що підтверджено у свідоцтві про народження серія ІІ-УР №186365 ( а.с.9); - 23 жовтня 2008 року [PERSON] у державного нотаріуса Миколаївської державної нотаріальної контори Донецької області [PERSON] склала заповіт, в якому все своє майно, яке буде належати їй в день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось і на що вона за законом матиме право, заповіла в рівних частках кожному: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.12); - 01 серпня 2012 року помер брат [PERSON] - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-НО №648306 від 01 серпня 2012 року (а.с.7); - 15 червня 2015 року померла мати [PERSON] - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-НО №907543 від 16 червня 2015 року (а.с.6); - на час смерті [PERSON], їй належало на праві власності житловий будинок під №70, розташований по вулиці Святомиколаївська в місті Миколаївка Донецької області на підставі свідоцтва про право власності від 10.09.1985р. та на підставі свідоцтва про право на спадщину від 10.09.1985р., а також право на земельну ділянку, загальною площею 0,0953 га, кадастровий номер 1414170300:01:003:0187, розташовані за адресою: Донецька область, місто Миколаївка, вул. Святомиколаївська,70 (а.с.13-14, 15-16); - після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку, загальною площею 66,5 кв.м., житловою площею 46,5 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, що позначені в плані: будинок А-1, прибудова А1-1, тамбур а, літня кухня Б, погріб під частиною будівлі б, сарай Г, прибудова г, сарай Д, убиральня Ж, огорожа №1, ворота №2, згідно технічного паспорту (а.с.18-21), та земельної ділянки, загальною площею 0,0953 га, кадастровий номер 1414170300:01:003:0187, згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.22), які розташовані за адресою: Донецька область, місто Миколаївка, вулиця Святомиколаївська, 70; - у встановлений законом строк [PERSON] звернувся до нотаріуса для оформлення права на спадщину, однак постановою нотаріуса від 02 березня 2016 року в видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено та запропоновано звернутися до суду (а.с.17). Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом, як передбачено вимогами ч. 1 ст. 1222 ЦК України, можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Таким чином, на день відкриття спадщини після померлої 15 червня 2015 року [PERSON] єдиним спадкоємцем на все майно, яке належало спадкодавцеві, став [PERSON]. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах не за\-боронених законом. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України п. 23 Постанови "Про судову практику у справах про спадкування"від 30 травня 2008 року № 7, слідує, що: свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прий\-няли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про виз\-нання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно вимог ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку перехо\-дить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності на якій вони розміщені. Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16.04.2004 року ( із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року N 2), а саме: п 3) підпункт "ґ" : при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК ( 2768-14 ) до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 р. в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до статті 120 ЗК 2001 року на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 р., згідно зі статтею 377 ЦК ( 435-15 ), а з часу внесення змін до статті 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 р. N 997-У ( 997-16 ) - і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.; а якщо договором, це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування.» Крім того, судом встановлено, що відповідно до пояснювальної записки до технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по вулиці Святомиколаївська № 70 в місті Миколаївка Донецької області, при обстеженні земельної ділянки виявлено, що фактична площа ділянки не відповідає площі, вказаній в державному акті (в акті 0.1019 га, фактична 0,0953 га), натомість фактичні розміри ділянки не відрізняються від розмірів, вказаних в державному акті, тобто була припущена технічна помилка при підрахунку площі земельної ділянки, тому дані про земельну ділянку мають вноситися до Державного земельного кадастру з урахуванням п.4 ст. 27 Закону України Про Державний земельний кадастр та ст. 79-1 Земельного Кодексу України. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON], необхідно задовольнити, а саме визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування, після померлої 15 червня 2015 року [PERSON] - на житловий будинок № 70, що розташований по вулиці Святомиколаївська в місті Миколаївка Донецької області; - на земельну ділянку, загальною площею 0,0953 га, кадастровий номер 1414170300:01:003:0187, в межах згідно з кадастровим планом, розташовану за адресою: Донецька область, місто Миколаївка, вулиця Святомиколаївська, 70, передану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). На підставі викладеного та

Outcome: approved