Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач), через свого представника, звернулася з позовом до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області (далі - відповідач), з вимогою: - визнати за позивачем право власності на земельну ділянку згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ВН №229530, виданий на підставі розпорядження Липовецької РДА №110 від 23.05.2003, яка розташована на території Славняської сільської ради Вінницького (раніше Липовецького) району Вінницької області, у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. [INFO] померла рідна тітка позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина. До складу спадкової маси увійшла земельна ділянка згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ВН №229530, виданий на підставі розпорядження Липовецької РДА №110 від 23.05.2003, яка розташована на території Славняської сільської ради Вінницького (раніше Липовецького) району Вінницької області. За життя [PERSON] склала особисте розпорядження (заповіт) від 10.10.2000, яким заповіла позивачу земельну ділянку (пай), згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) за №90 від 19.08.1997 у розмірі 3,62 га серії ВН №0205590, згідно із розпорядженням Липовецької РДА №199 від 23.07.1997. Позивач спадщину прийняла подавши нотаріусу заяву відповідного змісту. Інші спадкоємці відсутні. Утім нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на ім`я позивача, оскільки в заповіті зазначено, що позивачу заповідається земельний пай серії ВН №0205590, хоча у позивача є державний серії ВН 229530, згідно якого дана земельна ділянка уже сформована, про що нотаріусом була винесена письмова вмотивована постанова. Таким чином, позивач позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права. Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 18.10.2021 призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Також, витребувано від Липовецької державної нотаріальної контори матеріали спадкової справи до майна померлої [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав, однак представником, було подано до суду заяву зі змісту якої вбачається про визнання позовної вимоги. Також представник просила розглянути справу за її відсутності. У судове засідання позивач та її представник не з`явились, однак останній у своїй заяві просив суд про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити. З огляду на те, що в підготовче судове засідання сторони не з`явились, суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить у даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. [INFO] померла рідна тітка позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 6). Після її смерті відкрилась спадщина. До складу спадкової маси увійшла земельна ділянка згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ВН №229530, виданий на підставі розпорядження Липовецької РДА №110 від 23.05.2003, яка розташована на території Славнянської сільської ради Вінницького (раніше Липовецького) району Вінницької області (а.с. 10). За життя [PERSON] склала особисте розпорядження (заповіт) від 10.10.2000 (а.с. 7), яким заповіла позивачу земельну ділянку (пай), згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) за №90 від 19.08.1997 у розмірі 3,62 га серії ВН №0205590, згідно із розпорядженням Липовецької РДА №199 від 23.07.1997. Позивач спадщину прийняла подавши нотаріусу заяву відповідного змісту. Інші спадкоємці відсутні. Утім нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на ім`я позивача, оскільки в заповіті зазначено, що позивачу заповідається земельний пай серії ВН №0205590, хоча у позивача є державний серії ВН 229530, згідно якого дана земельна ділянка уже сформована, про що нотаріусом була винесена письмова вмотивована постанова. Таким чином, позивач позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права. Згідно довідки виконкому Славнянської сільської ради (а.с. 14) слідує, що померла [PERSON] на день смерті [INFO] , була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] була одинокою. Згідно Акту органу місцевого самоврядування, затвердженого від 17.07.2018 (а.с. 15) слідує, що [PERSON] дійсно проживала біля своєї тітки [PERSON] до дня її смерті за адресою: [ADDRESS] . З матеріалів спадкової справи №767/2008 заведеної до майна померлої [PERSON] , судом встановлено, що позивач спадщину прийняла подавши нотаріусу заяву відповідного змісту. Інші спадкоємці відсутні. Постановою Липовецької державної нотаріальної контори від 03.09.2021 №02-31/415 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на ім`я позивача, оскільки як зазначено у заповіті [PERSON] заповіла позивачу земельний пай серії ВН №0205590, виданий Липовецькою РДА від 12.08.1997. Але надати вищевказаний сертифікат на право на земельну частку (пай) позивач не може, у зв`язку з тим, що на підставі даного сертифікату був виготовлений державний акт на право власності на земельну ділянку на ім`я [PERSON] . Згідно витягу із технічної документації (а.с.11) вартість земельної ділянки 137230,96 грн. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як визначено в ст.ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Як визначено в ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У силу вимог ст. 1217 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Згідно ч. 3 ст. 1266 ЦК України, племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. В силу ч. 2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Встановлені судом обставини, які були перевірені зібраними у справі доказами доводять, що позивач спадщину за заповітом прийняла згідно діючого законодавства, отож вона їй належить з моменту відкриття спадщини, а інші спадкоємці відсутні за матеріалами справи. Судом встановлено, що до складу спадкової маси увійшла земельна ділянка площею 3,4958 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Славнянської сільської ради Вінницького (раніше Липовецького) району Вінницької області. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 за №7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. З огляду на викладене, суд вважає, що наявність порушених прав позивача є очевидною, отож вони підлягають захисту судом у спосіб, що ним обраний. Крім цього, відповідач подала заяву про визнання позову. У разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 за №14 "Про судове рішення у цивільній справі"). Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про визнання за позивачем права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, ґрунтується на нормах діючого законодавства, а тому підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved