Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням, встановлення порядку користування квартирою та вселення в квартиру, зокрема квартирою [ADDRESS], яка їм всім належить на праві спільної часткової власності, обгрутовуючи вимоги тим, що відповідачі чинять перешкоди їм у користуванні нею, шляхом зміни замків у вхідних дверей, постійних сварок та конфліктів, що не дає їм можливості потрапити та проживати в їх квартирі, у зв»язку з чим просять усунути перешкоди в користуванні зазначеною власністю, шляхом їх вселення в квартиру та встановити порядок користування жилим приміщення в цій квартирі, виділивши у їх користування ізольовану кімнату площею 10,1 кв.м. з лоджією 3,7 кв.м., а відповідачам ізольовану кімнату площею 17,1 кв.м., залишивши в загальному користуванні: кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор, вбудовані шафи. У судовому засіданні позивачі та їх представник позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник у судовому засіданні заперечували проти позову, зазначаючи, що ніяких перешкод позивачам відповідач не чинить, у встановленні порядку користування жилим приміщення в цій квартирі немає необхідності. Відповідач [PERSON] в останнє судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, приймав участь у минулому засіданні, у зв»язку з чим, суд, враховуючи передбачені ЦПК України строки розгляду справи, вважає за можливе закінчити розгляд справи по суту без його участі, з урахуванням особистих поясненнь вказаного відповідача наданих в минулому засіданні. Так, [PERSON] будучи присутнім в минулому судовому засіданні, позов не визнавав, суду пояснював, що інший відповідач [PERSON] є його рідним сином, з яким у нього добрі та дружні стосунки, позивачка [PERSON] є його колишнею невісткою, а позивачка [PERSON] - внучкою з якими у них погіршилися стосунки після розлучення [PERSON] із його сином [PERSON] Зазначив і те, що ніяких перешкод у користуванні квартирою він позивачкам не чинить, сам здебільшого проживає фактично в селі, інколи приїзджає в спірну квартиру, в якій зараз живе його син із іншою жінкою. Вважає, що у встановленні порядку користування жилим приміщення в цій квартирі немає необхідності. Заслухавши пояснення позивачів та їх представника, відповідачів та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] якій належить на праві приватної власності 1/4 частина, [PERSON] - на праві приватної власності також належить 1/4 її частина, як і відповідачам [PERSON] та [PERSON], яким також належить на праві приватної власності по 1/4 частині кожному, що підтверджується відповідним свідоцтвом про право власності на житло, копія якого міститься в матеріалах справи та визнається всіма сторонами у судовому засіданні. Згідно технічної характеристики, квартира [ADDRESS] складається з двох ізольованих кімнат: 10.1 кв.м. та 17,1 кв.м., приміщень загального користування: кухні, ванної кімнати, вбиральні, коридора, вбудованих шаф, лоджії. Згідно довідки форми № 3 КП "Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва" від 07.06.2014 року в квартирі зареєстровані позивачі [PERSON] та [PERSON] та відповідачі [PERSON] та [PERSON] Як пояснила в судовому засіданні позивачка [PERSON] між нею та відповідачем [PERSON], який доводиться їй колишнім чоловіком, саме після розлучення, стали виникати непоодинокі сварки, скандали щодо користування та взагалі можливості проживання її та їх спільною доньки [PERSON] в спірній квартирі, яка є їх спільною власністю, у зв»язку з чим вони і вимушені звернутися до суду з даним позовом з необхідністю вселення в квартиру та визначення порядку користування нею. Зазначила, що вона із донькою погоджується на виділ їм у користування однієї кімнати меншого розміру, яка не в повній мірі відповідає їх ідеальній частці в майні, а відповідачам більшої кімнати. [PERSON] у судовому засіданні також підтримала пояснення [PERSON] та її бажання зокрема виділити їм із [PERSON], яка доводиться їй мамою, однієї кімнати меншого розміру, яка не в повній мірі відповідає її ідеальній частці в майні, а відповідачам більшої кімнати. Зазначила і те, що у неї з відповідачем [PERSON], який доводиться їй батьком також непрості стосунки, бо постійно сваряться з приводу користування та проживання її та мами в спірній квартирі, оскільки той змінив замки та не впускає їх до квартири. Конфліктна ситуація між сторонами вбачається із висновку дільничного інспектора Святошинського РУ ГУМВС України в м.Києві від 12.05.2014 року, із якого вбачається звернення [PERSON] до правоохоронних органів по факту зміни замків в спірній квартирі батьком [PERSON] та її неможливість потрапити до квартири. Посилання відповідача [PERSON] на те, що ніяких конфліктів у них із позивачами не існує спростовується вище вказаним висновком та відсутністю будь-яких доказів зворотнього. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним Відповідно до ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла не інакше як на підставі закону за рішенням суду. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд ( ст. 319 ЦК України). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю ст. 356 ЦК України. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками зі їхньою згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідно матеріальної компенсації. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності. Отже, оскільки між сторонами існують певні конфлікти щодо користування цієї квартирою, тому такі підлягають вирішенню в судовому порядку. Так, загальна житлова площа спірної квартири складає 27,2 кв.м., кожному із її співвласнику, а саме позивачам та відповідачам належить по 1/4 її частці, тобто на кожного з них припадає по 6,8 кв.м. житлової площі ідеальної частки в цьому майні. Так, та кімната яку просить виділити собі позивачі не відповідає їх ідеальній частці в майні, оскільки є меншою, зокрема кімната 10,1 кв.м., тоді як загальна площа на двох має складати 13,6 кв.м., проте враховуючи, що самі позивачі погодилися на вказане, такий порядок користування є прийнятним за виключенням виділу позивачам ще й лоджії, яка межує з цією кімнатою, у користування, оскільки такий, згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 16 постанови від 12.04.1985р. №2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" не може бути проведено по відношенню до нежитлового приміщення яким є лоджія. Щодо іншої кімнати, то як з»ясовано, вона складає 17, 1 кв.м., що відповідіє ідеальній частці відповідачів в цьому майні та навіть є більшою, оскільки на кожного припадає по 6,8 кв.м., а відповідно на двох 13,6 кв.м., а тому така підлягає встановленню користуванню саме за відповідачами. В даному випадку суд враховує і те, що відповідачі є між собою близькими та кровними родичами, а саме батьком та сином, одного полу, та мають доблі, близькі стосунки, про які самі зазначали у судовому засіданні, що також вказує на можливість їх спільного проживання в одній кімнаті та відсутність іншого способу розподілу користування спірною квартирою з огляду на її технічні характеристики. У зв»язку з наведеним також підлягає задоволенню вимога про усунення перешкод позивачам в користуванні власністю, шляхом їх вселення в квартиру [ADDRESS]. Отже, підсумовуючи викладене, лише в частині встановлення порядку користування лоджією позивачам відмовлено, а в іншій частині позову задоволено. Згідно ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів судовий збір, який було сплачено позивачами при подачі позову.

Outcome: partial