Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

[PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства АктаБанк (далі ПАТ АктаБанк) про зобовязання ПАТ АктаБанк в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд гарантування) визнати [PERSON] вкладником на суму 140 000,00 грн. на підставі договору банківського вкладу Класік з щомісячною виплатою відсотків №В20-207621/Т, визнати [PERSON] вкладником на суму 142 649,68 грн. на підставі договору банківського вкладу Класік з щомісячною виплатою відсотків №В20-207620/Т, визнати [PERSON] вкладником на суму 24 200,00 грн. на підставі договору банківського вкладу Класік з щомісячною виплатою відсотків №В20-207617/Т та включити їх до Реєстру вкладників; стягнення з ПАТ АктаБанк в особі уповноваженої особи Фонду гарантування на користь [PERSON] суми внеску 140 000,00 грн., відсотків в період строку внеску 4 410,96 грн., відсотків після спливу строку внеску 5 801,37 грн., 3% річних 1 392,33 грн., індекс інфляції 19 524,17 грн., на користь [PERSON] суми внеску 142 649,68 грн., відсотків в період строку внеску 4 449,44 грн., відсотків після спливу строку внеску 5 911,17 грн., 3% річних 1 418,68 грн., індекс інфляції 19 893,69 грн., на користь [PERSON] суми внеску 24 000,00 грн., відсотків в період строку внеску 762,47 грн., відсотків після спливу строку внеску 1 002,81 грн., 3% річних 240,67 грн., індекс інфляції 3 374,89 грн. (з урахуванням уточнених вимог) (а.с. 70 76). В обґрунтування позову зазначили, що [PERSON] 06.08.2014р. уклав з банком договір банківського рахунку №В20-0049/Т/РКО на обслуговування поточного №26208001631159 для здійснення розрахункового касового обслуговування. Наступного дня - 07.08.2014р. ТОВ Компанія Лінко на підставі договору №418/14 від 01.08.2014р. перерахувало на цей рахунок трьома транзакціями 306\~ 949,68 грн. Того ж дня [PERSON] уклав з банком договір банківського вкладу Класік з щомісячною виплатою відсотків №В20-207621/Т, згідно із п. 1.1. якого банк прийняв вклад в сумі 140\~ 000,00 строком на 3 місяці - з 07.08.2014р. по 07.11.2014р. Відповідно до п. 2.1. договору, для внесення суми вкладу банк відкрив вкладнику депозитний рахунок №26303003631159. На цей рахунок 07.08.2014р. з поточного рахунку №26208001631159 [PERSON] банком залучено кошти у розмірі 140\~ 000,00 грн. Так само, [PERSON] 07.08.2014р. уклав такий же договір банківського вкладу №В20-207620/Т на тих же умовах та строках вкладу коштів в сумі 142\~ 649,68 грн. Банком відкрито депозитний рахунок №26302002631162, куди 07.08.2014р. з поточного рахунку №26208001631159 [PERSON] (позивача 1) залучено кошти у розмірі 142\~ 649,68 грн. Так само, [PERSON] 07.08.2014р. уклала договір банківського вкладу №В20-207617/Т на тих же умовах та строках вкладу коштів в сумі 24\~ 200,00 грн. Банком відкрито депозитний рахунок №26303001631388, куди 07.08.2014р. поточного рахунку №26208001631159 [PERSON] (позивача 1) залучено кошти у вказаній сумі. Позивачі звернулися до відділення ПАТ Банк Михайлівський у м. Дніпропетровську для отримання депозиту, але їм відмовлено, оскільки їх не було включено до реєстру вкладників. У звязку із цим 12.01.2015р. вони звернулися із заявою до уповноваженої особи Фонду гарантування на здійснення тимчасової адміністрації, з проханням надати пояснення. Пояснень не надано. Позивачі вважають протиправними бездіяльність та рішення банку щодо не включення їх до реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування, оскільки це суперечить вимогам Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб та порушує їх право на отримання суми вкладу. Вважають, що банком порушені умови пункту 3.4.1. щодо повернення суми вкладу банком та пункт 7.8. щодо повернення вкладу Фондом гарантування в обумовлений строк. Тому, посилаючись на норми ст.ст. 512, 1058, 1059, 1060 ЦК України, ст.ст. 1, 4, 26, 27, 36 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, просять вимоги задовольнити. Представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Додатково відзначив, що відповідачем за даним позовом є саме ПАТ АктаБанк, а не уповноважена особа Фонду гарантування, тому справа підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, зазначивши, що Постановою Правління НБУ від 16.09.2014р. № 576 Про віднесення ПАТ АктаБанк до категорії неплатоспроможних виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 16.09.2014р. № 90 Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ АктаБанк, згідно з яким з 17.09.2014р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ АктаБанк. Тимчасову запроваджено строком на три місяці з 17.09.2014р. по 17.12.2014р. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 144 від 15.12.2014р. строк тимчасової адміністрації продовжено до 17.01.2015р. Постановою Правління НБУ від 15.01.2015р. № 19 Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ АктаБанк відкликано банківську ліцензію та вирішено ліквідувати банк. 16.01.2015р. на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування № 6 в банку розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів на ліквідацію - [PERSON] Відповідно до п. 2.1. Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування від 05.07.2012р. року уповноважена особа Фонду виконує забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку. Відповідно до п. 4.1. Положення здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та ліквідації банку здійснює Фонд через призначену виконавчою дирекцією Фонду уповноважену особу Фонду. Згідно із ч. 5 ст. 36 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб від 23.02.2012р. № 4452-VІ під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. За договором фінансової допомоги між [PERSON] та ТОВ Компанія Лінко, останньою перераховано кошти на поточний рахунок [PERSON] Відповідач вважає, що оскільки кошти перераховані з рахунку ТОВ Компанія Лінко, відкритого в ПАТ АктаБанк, на поточний рахунок [PERSON], який також відкритий в ПАТ АктаБанк, то цей договір укладений і за участю ПАТ АктаБанк. Внаслідок укладення цього договору та подальшого перерахування коштів одразу на депозитні рахунки без відкриття поточних рахунків, що здійснено у порушення Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, затвердженою постановою правління НБУ № 492 від 12.11.2003р., у банку перед фізичними особами виникли зобов'язання з повернення вкладів. Фонд гарантування відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. А укладення договору фінансової допомоги фактично створило зобовязання фонду та створило для ТОВ Компанія Лінко пільгові незаконні умови для отримання суми свого вкладу. Протягом дії тимчасової адміністрації, відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону, уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів. Правочини неплатоспроможного банку, відповідно до вимог п. 2, 7 ч. 3 ст. 38 Закону є нікчемними, якщо банк до дня визнання його неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку. Отже, даний правочин є удаваним, так як ТОВ Компанія Лінко перераховувало кошти згідно договорів фінансової допомоги іншим фізичним особам у сумах, що не перевищують 200 000, 00 гривен. Правочин спрямований не на надання позики, а на незаконне отримання відшкодування вкладів за рахунок Фонду та створення штучних умов для незаконного отримання відшкодування за рахунок позики Фонду. Тому уповноважена особа Фонду звернулася до Прокуратури м. Дніпропетровська із заявою про вчинення злочину. Враховуючі ці обставини, а також у звязку із початком процедури ліквідації банку, позивачі не включені до загального реєстру вкладників. Враховуючи викладене, просив відмовити у позові. Вислухавши в судовому засіданні представника позивачів, відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України), вважає, що позов не належить задоволенню за таких обставин. Судом встановлено, що [PERSON] 06.08.2014р. уклав з банком договір банківського рахунку №В20-0049/Т/РКО на обслуговування поточного рахунку №26208001631159 для здійснення розрахункового касового обслуговування (а.с. 15 17). 07.08.2014р. трьома платіжними дорученнями ТОВ Компанія Лінко на підставі договору №418/14 від 01.08.2014р. перерахувало на цей рахунок 306 949,68 грн. (1400,00 + 282\~ 749,68 + 22\~ 800,00) (а.с. 32). Того ж дня [PERSON] уклав з банком договір банківського вкладу Класік з щомісячною виплатою відсотків №В20-207621/Т, на виконання п. 1.1. якого банк прийняв у якості вкладу 140 000,00 грн. строком на 3 місяці - з 07.08.2014р. по 07.11.2014р. Відповідно до п. 2.1. договору, для внесення суми вкладу банк відкрив вкладнику депозитний рахунок №26303003631159. На цей рахунок 07.08.2014р. з поточного рахунку №26208001631159 [PERSON] банком залучено кошти у розмірі 140 000,00 грн. Так само, [PERSON] 07.08.2014р. уклав такий же договір банківського вкладу №В20-207620/Т на тих же умовах та строках вкладу коштів в сумі 142 649,68 грн. Банком відкрито депозитний рахунок №26302002631162, куди 07.08.2014р. з поточного рахунку №26208001631159 [PERSON] (позивача 1) залучено кошти у розмірі 142 649,68 грн. [PERSON] також 07.08.2014р. уклала договір банківського вкладу №В20-207617/Т на тих же умовах та строках вкладу коштів в сумі 24 200,00 грн. Банком відкрито депозитний рахунок №26303001631388, куди 07.08.2014р. поточного рахунку №26208001631159 [PERSON] (позивача 1) залучено кошти у вказаній сумі. Залучення коштів позивачами на вкладні рахунки підтверджується відповідними платіжними дорученнями від 07.08.2014р., виписками із банківських рахунків позивачів (а.с. 27 3261 - 63) та не оспорюється сторонами. Як вбачається із п. 1.1. договорів банківського вкладу (а.с. 20 25), строк вкладу з 07.08.2014р. по 07.11.2014р. Дійсно, згідно із п. 3.4.1. договору банк зобовязаний повернути суми вкладу у встановлений строк, а згідно із п. 7.8. договору повернення вкладу гарантується Фондом гарантування в обумовлений строк. Водночас, згідно із п. 2.6. договору, повернення вкладу здійснюється в день закінчення строку вкладу. Відповідно до 2.9. договору, якщо вкладник в день закінчення строку дії вкладу не зявився в банк для його отримання, цей договір автоматично вважається продовженим (пролонгованим) ще на один строк, вказаний в п. 1.1. договору. Суд погоджується із представником позивача, що за нормою ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Стаття 1060 ЦК України передбачає, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Аналогічні положення передбачені п. 3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 03.12.2003 р. № 516, зареєстрованою в Міністерстві Юстиції України 29.12.2003 р. за № 1256/8577. Разом із тим, суд бере до уваги пояснення представника позивачів про те, що позивачі письмово не зверталися до банку. Представник вказав, що позивачі усно зверталися у листопаді 2014р. із заявами про повернення вкладів до відділення ПАТ Банк Михайлівський у м. Дніпропетровську. Але їм відмовлено, оскільки їх не включено до Реєстру вкладників. Проте доказів такого звернення надати не може, оскільки воно було усним. До того ж суд критично ставиться до цих пояснень, так як при поданні позову у позовній заяві вказано, що позивачі лише 12.01.2015р. звернулися із заявою до уповноваженої особи Фонду гарантування на здійснення тимчасової адміністрації із проханням надати пояснення щодо неповернення вкладу. В матеріалах справи міститься заява лише позивача [PERSON] від 12.01.2015р., адресована уповноваженій особі Фонду гарантування [PERSON], де він вказує, що при зверненні до відділення ПАТ Банк Михайлівський йому відмовлено у виплаті депозиту. Тому він просить надати пояснення про причини неповернення вкладу (а.с. 26). Такі ж заяви надані іншими двома позивачами, але вже через 14 днів після звернення [PERSON] - 26.01.2015р. Жодних інших заяв до банку не надходило. Суд зазначає, що частиною 1 ст.1074 ЦК України передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Як встановлено судом, постановою НБУ від 16.09.2014р. № 576 ПАТ АктаБанк віднесено до категорії неплатоспроможних. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 16.09.2014р. № 90 Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ АктаБанк, згідно з яким з 17.09.2014р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ АктаБанк. Тимчасову адміністрацію запроваджено строком на три місяці - з 17.09.2014р. по 17.12.2014р. Відповідно до п. 1 ч. 5 ст.36 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Згідно із ч. 5 ст. 27 Закону протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий курєр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Таким чином, відповідно до положень Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб з моменту введення в банку тимчасової адміністрації Фонду гарантування банк не відповідає за своїми зобов'язаннями за договорами банківського вкладу перед вкладниками, оскільки згідно з ч.1 ст. 26 цього Закону виплати за вкладами здійснюються Фондом в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку, яка не може бути меншою 200 000,00 грн. Відповідно до п.1 ч. 6 ст. 36 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився. В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що про визнання банку неплатоспроможним і прийом вимог кредиторів були розміщенні оголошення в газеті Голос України, на офіційних сайтах ПАТ АктаБанк та Фонду, а також у приміщенні банку. Варто зазначити, що дійсно, на офіційному сайті ПАТ АктаБанк (www.aktabank.com) розміщені оголошення для вкладників, що з 21.02.2015р. припиняється прийом вимог кредиторів. У період з 23.01.2014р. по 02.03.2015р. проводилися виплати Фондом гарантування за результатами розгляду заяв про виплату гарантованої суми відшкодування за вкладом у банку, що ліквідується до Фонду. Виплати особам, які не звернулися до банку у цей період, здійснюватимуться за результатами розгляду їх індивідуальних письмових звернень до Фонду. В газеті Голос України від 22.02.2015р. викладно оголошення про початок ліквідації банку. З 23.01.2015р. починаються виплати коштів вкладникам за договорами банківського вкладу, та за договорами банківського рахунку у відповідному порядку. Вимоги кредиторів приймаються протягом 30 днів з дня опублікування в газеті Голос України оголошення про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку. Задоволення вимог кредиторів здійснюватиметься за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна банку, в черговості, що передбачена частиною першою статті 52 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб. У звязку із наведеним, позивачі мали можливість задовольнити свої вимоги шляхом звернення до уповноваженої особи Фонду гарантування із заявами про внесення їх в реєстр кредиторів і вирішення питання про повернення вкладів на підставі Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб. Отже, фактично позивачі могли б бути потенційними кредиторами банку, що ліквідується. Втім, ними не дотримана процедура предявлення до банку своїх вимог кредиторів. Як встановлено судом, з 17.09.2014р. припинилося нарахування відсотків та виплат по вкладам банку, так як з 17.09.2014р. запроваджено тимчасову адміністрацію, під час дії якої не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. У звязку із цим, позивачі з 22.01.2015р. по 21.02.2015р. повинні були скористатися своїм правом на предявлення до банку вимог кредиторів, про що повинні були надати відповідні заяви. Суд звертає увагу на те, що позивачі протягом цього часу повинні були надати не заяви про повернення вкладу, а заяви про предявлення вимог кредиторів. Втім, ані заяв про повернення вкладу, ані заяв про предявлення вимог кредиторів вони не надавали. Суд не може розцінити заяви позивачів від 12.01.2015р. та від 26.01.2015р. про надання пояснень з приводу неповернення вкладу, як заяви про повернення вкладу або про предявлення вимог кредиторів, оскільки вони за своїм змістом не є такими. На дані заяви листами за підписом уповноваженою особою Фонду гарантування від 30.01.2015р. та від 19.02.2015р. (а.с. 118 120) надані відповіді проте, що під час складання списку осіб, які мають право на відшкодування вкладів за рахунок Фонду, виявлена група договорів банківського вкладу та банківського рахунку, що можуть вказувати на приготування до заволодіння державними коштами Фонду гарантування. З метою встановлення фактичних обставин, які передували операціям з перерахування коштів на нові поточні та депозитні рахунки фізичних осіб, до Прокуратури м. Дніпропетровська подано заяву про відкриття кримінального провадження за ст. 190 КК України. У разі закриття кримінального провадження буде здійснено виплату вкладу. Суд вважає за необхідне зазначити, що він не приймає посилання відповідача у запереченнях про удаваність правочину між [PERSON] та ТОВ Компанія Лінко з тих підстав, що він спрямований на незаконне отримання відшкодування вкладів за рахунок Фонду та створення штучних умов для незаконного отримання відшкодування. Дійсно, згідно із ч. 1 ст. 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб з метою забезпечення збереження активів банку, протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобовязана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Тобто, уповноважена особа перевіряє договори банку, а не договори, укладені клієнтом з іншими особами. Договір фінансової допомоги укладений між [PERSON] та ТОВ Компанія Лінко і останньою перераховано кошти на поточний рахунок [PERSON] Посилання відповідача проте, що дане перерахування свідчить про те, що цей договір укладений і за участю ПАТ АктаБанк не ґрунтуються на законі. Жодними доказами, зокрема, рішенням, вироком суду чи перевіркою самого уповноваженого фонду, це не підтверджено. Само по собі наявність звернення до органів прокуратури не є підставою робити висновки про удаваність, нікчемність правочину, вчинення злочину тощо. Позивачі ставлять перед судом питання і про визнання їх вкладниками та включення до реєстру вкладників. Проте позивачі є вкладниками банку, що витікає із самих умов договору та закону. Виникнення права вкладника банку розпочинається з моменту укладення договору. Тому визнавати їх вкладниками банку немає підстав. Щодо включення до реєстру вкладників, то в даному випадку (при запровадження тимчасової адміністрації) включення до реєстру вкладників повинно відбуватися не банком, а вже Фондом гарантування, який згідно зі ст. 27 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Судом не встановлено, що між сторонами виник спір саме з приводу не включення до реєстру вкладників, оскільки відповідних заяв про включення до реєстру вкладників, так само як і відмови банку у включенні їх до реєстру, суду позивачами не надано. Крім того, спір з приводу включення до реєстру вкладників може виникнути лише із Фондом гарантування та підлягає вирішенню у порядку адміністративного судочинства, що розяснено пунктом 25 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013р. № 8 Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів, відповідно до якого спори, які виникають за участю Фонду у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України. До того ж, як встановлено судом, підставою виникнення спірних правовідносин не є не включення позивачів до реєстру вкладників і з причини нібито-то удаваності правочину, укладеного [PERSON] з ТОВ Компанія Лінко. Причиною неповернення вкладу є припинення виплат банком всім вкладникам - у звязку із запровадження з 17.09.2014р. тимчасової адміністрації, тобто, до кінці строку повернення вкладу (07.11.2014р.). На момент закінчення строку вкладу, обумовленого договором, банк вже припинив виплати вкладникам. Зважаючи на встановлені обставини, з урахуванням вимог закону, вимоги вкладників-фізичних осіб, які є кредиторами банку, про стягнення суми коштів з поточних рахунків, в частині, що перевищує суму виплачену Фондом, задовольняються виключно в межах процедури ліквідації банку та відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 52 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб Таким чином, задоволення вимог кредиторів банку в індивідуальному порядку, шляхом стягнення з банку коштів не передбачено, оскільки є порушенням порядку черговості задоволення вимог кредиторів, передбаченого Законом та як наслідок і порушенням прав та інтересів інших кредиторів банку. Позивачі не скористалися своїм правом на звернення до Уповноваженої особи Фонду гарантування із заявою про визнання їх кредиторських вимог та включення його до реєстру кредиторів. За вказаних обставин позовні вимоги задоволенню не підлягають. У разі відмови у задоволенні позову, судові витрати у відповідності до приписів ст. 88 ЦПК не стягуються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed