Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, будівлями, розташованих по [ADDRESS] в с. Топорівці Городенківського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивував тим, що з часу свого народження й по сьогодні він зареєтрований і проживає за адресою: [ADDRESS] с. Топорівці Городенківського району. Згідно записів погосподрських книг Топорівської сільської ради зазначене господарство зареєстровано як колгоспний двір, власником (головою) якого була позивача бабуся - [PERSON], яка померла [INFO] року. Письмового розпорядження на випадок своєї смерті бабуся не робила, але враховуючи що все життя вони проживали разом, вели спільне господарство, мали спільний побут, померла неодноразово говорила, що все належне їй майно перейде позивачу у власність. З метою оформлення прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON], [PERSON] звернувся тільки влітку 2015 року та надав ряд документів та отримав відмову, причиною якої стала реєстрація спадкового будинковолодіння як колгоспного двору та відсутність правовстановлюючого документу. Спору щодо спадкового майна нема, оскільки рідні позивача (відповідачі) не заперечують щодо оформлення права власності за ним. На даний час позивач фактично вступив в управління спадковим майном: продовжує жити у вказаному будинку, неодноразово проводив як капітальні так і поточні ремонти, обробляє присадибну земельну ділянку 0,14 га, ніс та несе витрати по утриманні господарки в належному стані. Похованням бабусі займався особисто та за власні кошти. Ухвалою суду від 20.10.2015 року до участі у справі як співвідповідача залучено Топорівську сільську раду. В судове засідання сторони та їх представники не з'явились. Представник позивача [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] подали до суду заяви, в яких просять судовий розгляд справи проводити у їх відсутності, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Топорівська сільська рада листом № 131 від 23.10.2015 року просить судовий розгляд справи проводити у відсутності представника, позовні вимоги визнають в повному обсязі. За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Довідка № 940 від 08.10.2015 року та довідка № 648 від 10.08.2015 року, видані виконавчим комітетом Топорівської сільської ради підтверджують, що згідно погосподарської книги № 9-10 за 1991-1995 роки особовий рахунок [NUMBER] станом на 15.04.1991 року житлове господарство в [ADDRESS] було зареєстроване як колгоспний двір, головою якого була [PERSON]. З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] та довідки про об'єкт нерухомого майна встановлено, що житлове господарство складається з житлового будинку, побудованого 1991 року та позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», загальною площею 90,3 кв.м., житловою площею 63,3 кв.м., 3 сараїв, гаражу, стодоли, комори, літ. кухні, вбиральні, криниці, воріт, огорожі, та не являється самочинним будівництвом, свідоцтво на право власності не видавалося. Ринкова вартість житлового будинку згідно звіту ТзОВ «Українське бюро приватизації та оцінки майна» становить 105185,05 грн. Відповідно до ч. 6 п. а Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Згідно довідки № 643 від 06.08.2015 р., виданої виконкомом Топорівської сільської ради встановлено, що згідно по господарської книги № 9-10 за 1991-1995 роки особовий рахунок [NUMBER] станом на 01.04.1991 року в житловому господарстві в с. Топорівці по [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] [PERSON] померла [INFO] року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно ст.ст. 524, 529 ЦК УРСР, який діяв на час смерті [PERSON], спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом; при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. З довідки № 1004 від 23.10.2015 року, довідки № 692 від 13.10.2015 року, виданих виконкомом Топорівської сільської ради, свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER], повторного свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] слідує, що [PERSON] - мама [PERSON] (після одруження 21.01.1961 року змінено на [PERSON]) [INFO] року народження (померла [INFO] року) була дочкою [PERSON], яка померла [INFO] року. Померла [PERSON] заповіту не вчиняла. Судом встановлено, що спадкоємцем після смерті [PERSON] є її внук [PERSON]. Останній спадщину прийняв, так як на день її смерті був зареєстрований та проживав в житловому будинку в с. Топорівці по [ADDRESS], провів похорони [PERSON], що стверджено довідкою № 641 від 06.08.2015 року, виданою виконавчим комітетом Топорівської сільської ради. У відповідності до ст.ст. 346, 347 ЦК України право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. Особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. В силу п.4 ч.1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Відповідачі по справі [PERSON], [PERSON], [PERSON] не заперечують щодо визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок з господарськими спорудами, будівлями, розташованих по [ADDRESS] в с. Топорівці Городенківського району Івано-Франківської області, що стверджено поданими до суду заявами, які завірені сільським головою Топорівської сільської ради. З постанови в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 341 від 11.08.2015 р., слідує, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті бабки [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] в с. Топорівці Городенківського району, оскільки не подано документу, що підтверджує право власності спадкодавця на будинок. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Довідкою № 647, виданою 10.08.2015 р. виконкомом Топорівської сільської ради [PERSON], стверджено, що він користується земельною ділянкою для будівництва та обслуговуваня житлового будинку та споруд в с. Топорівці по [ADDRESS] в розмірі 0,14 га. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться по [ADDRESS] в с.Топорівці Городенківського району Івано-Франківської області, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачами. На підставі ст.ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 5, 316, 317, 328, 346, 347, 365, 392, 1216, 1222 ЦК України,

Outcome: approved