Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

12 вересня 2018 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що під час сумісного проживання з відповідачем у них народився син, [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось, та з липня 2012 року спільне проживання з відповідачем припинено. Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 18 серпня 2014 року з відповідача на її користь, на утримання сина [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно починаючи з 17 липня 2014 року та до досягнення дитиною повноліття. Незважаючи на вказане рішення [PERSON] ухиляється від свого обов'язку щодо утримання дитини. На теперішній час дитина проживає разом з нею, та вона займається її вихованням, відповідач будь-якої участі у вихованні дитини не приймає. Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, просить суд позбавити його батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, в письмовій заяві позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав підтримала у повному обсязі. Розгляд справи просила провести без її участі. Проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Представник позивачки, адвокат Дементьєва Н.В., до судового засідання не з'явилась надавши заяву з проханням провести розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідачу судові повістки про виклик до суду надсилались рекомендованими листами із повідомленням за останньою відомою адресою його проживання, однак конверти були повернуті суду без отримання адресатом, за закінченням строку зберігання. Через наведені обставини відповідач одночасно був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України», проте до суду не прибув, відзиву на позов не надав, будь-яких заяв (клопотань) від нього не надходило. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради в судове засідання не з'явився, надав на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи за відсутності представника, при ухваленні рішення просила максимально врахувати інтереси малолітньої дитини. За наведених обставин суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280, 281 ЦПК України, та дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження, серія [NUMBER], виданого Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області,актовий запис № 794 від 20 жовтня 2011 року, [PERSON] народився [INFO], батьками дитини є [PERSON] та [PERSON]. В подальшому позивачкою було змінено прізвище що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого 08 жовтня 2016 року Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області актовий запис № 899, [PERSON], [INFO], уклав шлюб із [PERSON], [INFO]. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище Нагорна. Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 серпня 2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з 17 липня 2014 року. З довідки Лівобережного ВДВС міста Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області вбачається, що у відповідача [PERSON] існує заборгованість з виплати аліментів за період з 17 липня 2014 року по 31 серпня 2018 року складає 71321,17 гривень. Аліменти за вказаний період взагалі не сплачувалися. Згідно довідки КСН «Садки-1» від 03 серпня 2018 року, [PERSON],[INFO], разом із сином [PERSON], [INFO], проживає в будинку [ADDRESS]. Дитина знаходиться на утриманні матері. Довідки КЗ «ЦПМСД№1» №01/20-1248 від 04 червня 2018 року, дитина, підтверджується що [PERSON], [INFO], відвідує дитячу амбулаторію разом із матір'ю. Згідно психолого-педадогічної характеристики, складеної завідуючою ДНЗ №165 м. Маріуполя, [PERSON] відвідував вказаний заклад три роки. Хлопчика виховує мати, яка приділяє цьому велику увагу. Батько вихованням дитини не цікавився, та ніколи не відвідував дитячий садок. Висновком Виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 26.12.2018 року № 13-31-182, комісією з захисту прав дитини було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його дитини, [PERSON], [INFO]. Відповідно до положень ст. 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав до суду має право звернутись, зокрема, особа, в сім'ї якої проживає дитина. Згідно з ч. 4 ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України, держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН Про права дитини, держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Згідно зі ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч. 1 ст.З Конвенції про права дитини (ратифікованої постановою ВР N 789-ХІІ від 27.02.91 року)- далі Конвенція, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.2009 року дитина для повного гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням і відповідальністю своїх батьків, у всякому випадку в атмосфері любові, морального та матеріального забезпечення. Частина 8 ст.7 Сімейного кодексу України встановлює, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Проте з матеріалів справи вбачається що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, діє всупереч інтересам та потребам свого малолітнього сина [PERSON]. Дитина проживаючи з матір'ю, не спілкуючись з батьком, не усвідомлює наявність батька та не очікує його любові та піклування що на думку суду є неприпустимим. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Аналізуючи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що батько взагалі не спілкується з сином після того, як вони припинили спільне життя з позивачкою, інтересу до життя дитини, її внутрішнього світу не виявляє, не проявляє до нього батьківської турботи, не намагається повернути дитину до себе та створити належні умови для її життя та виховання, що свідчить про свідоме ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов'язків. Таким чином, з метою захисту прав та інтересів малолітнього [PERSON], суд вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав відносно нього. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивачки судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved