Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

12.04.2019 позивач [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до відповідача Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - ПРАТ «ПівнГЗК») про стягнення моральної шкоди, яким просить стягнути - 500 000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування вказує, що [INFO] загинув його батько - [PERSON] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, знаходячись в якості пасажира в автомобілі ВАЗ 11183-110-30 на момент події. Вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 11 січня 2019 року, який набрав законної сили 12 лютого 2019 року, встановлено вину [PERSON] у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинила смерть потерпілого. Позивач вказує, що за життя батька у них були тісні сімейні зв`язки. Батько завжди був поряд з ним, допомагав порадами. Майже всі вихідні та свята вони проводили разом з батьком в сімейному колі, спілкувалися та сумісно вирішували різні питання. Така духовна підтримка з боку батька надихала та вселяла упевненість у житті. Передчасна, несподівана смерть батька для нього стала трагедією, яка забрала із його життя найдорожчу людину. Батько, до приїзду швидкої допомоги, фактично помер у нього на руках. Ці жахливі хвилини назавжди у спогадах і будуть постійно пригнічувати його. Мати тяжко пережила смерть батька. Він, як син, змушений був взяти на себе вирішення певних питань задля забезпечення її побуту. Такий стан матері також пригнічує його. Позивач вказує, що будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір має суто умовний характер. Провадження у даній справі відкрито ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого рогу Дніпропетровської області від 19.04.2019 року, в якій зазначено, що розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу встановено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідач ПРАТ «ПівнГЗК» повідомлений про відкриття провадження та порядок розгляду справи належним чином, копія ухвали з додатками отримана 25.04.2019 р., що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.23). 06.05.2019 р. представником відповідача Гулієвим Ф.В. подано суду відзив на позов разом з підтвердженням про направлення його копії позивачу. Представник відповідача не заперечує факт трудових відносин з третьої особою у справі [PERSON] разом з тим, позов не визнає в повному обсязі, у відзиві звертає увагу суду на те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Доказами завданої моральної шкоди можуть бути медичні довідки, епікризи щодо погіршення фізичного чи психологічного стану, звернення до лікарів, висновки експертів, зокрема, судово-психологічної експертизи (а.с.24). Інших письмових клопотань, заяв, заперечень учасники справи суду не надавали. Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.10.2019 року до участі у справі у якості третьої особи залучено [PERSON] . Позивач [PERSON] не з`явився в судове засідання, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с. 69). Представник відповідача Северетник Л.В. надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вазує, що заперечення проти позову викладені у відзиві на позов, у задоволенні заявлених вимог просить відмовити (а.с.70-72). Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності позивача та представника відповідача, відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами. Третя особа - [PERSON] про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином, відповідно до ст.128 ЦПК України, судова повістка повернулася на адресу суду з відміткою "за спливом терміну зберігання"(а.с. 68). Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] [PERSON] , знаходячись в якості пасажира в автомобілі ВАЗ 11183-110-30, загинув внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 9- копія свідоцтва про смерть), яка сталася з наступних обставин: приблизно об 11:30 год. водій [PERSON] , керуючи автобусом «НЕФАЗ 5299-10-17», реєстраційний номер [NUMBER] , слідував по обребленому протиожеледним засобом із наявним рихлим (мокрим) снігом асфальтобетонному покриттю проїзної частини дороги вул. Арсентьєва, з боку вул. Івана Сірка, в напрямку вул. Маршака в Тернівському районі м. Кривого Рогу. В цей час, попереду в смузі руху автобусу «НЕФАЗ 5299-10-17 в попутному до нього напрямку слідував невстановлений автомобіль типу «МЕRСЕDЕS ВЕNZ 609», який почав зменшувати швидкість перед нерегульованим перехрестям із Об`їзною дорогою (у напрямку кільця Комсомолу). Водій [PERSON] маючи об`єктивну можливість виявити момент початку гальмування невстановленого автомобілю типу «МЕRСЕDЕS ВЕNZ 609», повинен був оцінити зміну дорожньої обстановки, як перешкоду для руху, та відповідно до Правил дорожнього руху України, зменшити швидкість керованого ним автобусу аж до повної зупинки, але проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін продовжував рух в напрямку автомобіля типу «МЕRСЕDЕS ВЕNZ 609», чим порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме вимоги п.п. 1.5., 2.3. б), 12.3. та 1.10. Правил дорожнього руху України. В результаті порушення вказаних правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною умовою для запобігання події, водій [PERSON] , керуючи автобусом «НЕФАЗ 5299-10-17» реєстраційний номер [NUMBER] , на зустрічній смузі руху допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 11183-110-30» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ВАЗ 11183-110-30», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] від отриманих травм помер на місці ДТП. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України підставою звільнення від доказування є вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, та є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Позивач по справі [PERSON] (а.с.5 - копія паспорта) є сином загиблого у дорожньо-транспортній пригоді [PERSON] ( а.с.8 - копія свідоцтва про народження). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав відповідно до ст. 23 ЦК України. Згідно з п.2 ч.2 вказаної статті моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Також ч.3 вказаної статті передбачено відшкодування моральної шкоди грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.1 стаття 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Виходячи з наведених норм права, шкода (у тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм, що узгоджується правовою позицією Верховного Суду (Постанова Верховного Суду № 534/872/16-ц від 5 вересня 2018 року). [PERSON] , керував автобусом «НЕФАЗ 5299-10-17», реєстраційний номер [NUMBER] , який знаходився в розпорядженні ПрАТ «ПівнГЗК» (а.с.13 - копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу), під час виконання трудових обов`язків, тому вимогу про відшкодування шкоди на законних підстав пред`явлено до ПРАТ «ПівнГЗК». Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі, характер моральних страждань і наслідки, що наступили. За таких обставин суд, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер і ступінь моральних страждань [PERSON] , батько якого помер в результаті дорожньо-транспортної пригоди, перенесення ним моральних страждань, втрати батька, впевненості в майбутнє, опори, що позбавило його звичайного укладу життя та вимагає додаткових зусиль для організації свого життя. Крім того, суд вважає, що [PERSON] завдано глибоких моральних страждань з огляду на незворотні негативні наслідки, які настали для нього внаслідок смерті батька. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що з ПрАТ «ПівнГЗК» необхідно стягнути на користь [PERSON] 100 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, без утримання податку з доходів фізичних осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності зі ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, слід стягнути з ПРАТ «ПівнГЗК» на користь держави судовий збір в сумі 1000 грн. На підставі ст.ст. 23,1172,1187 ЦК України,

Outcome: partial