Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що із відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому 02 грудня 2003 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Алчевського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис №892. Від спільного подружнього життя вони мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем. Фактичні шлюбні відносини були припинені з 2014 року з тієї причини, що у сторін різні характери та погляди, у звязку з чим виникали часті сварки, що призвело до втрати почуття любові та поваги. Спільне господарство не ведеться. Сімя розпалась остаточно та поновленню не підлягає, шлюб носить формальний характер. На підставі вищевказаного, позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не зявилася, просила суд справу розглядати без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час судового засідання був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення в газеті «Вісті Луганщини» від 27 вересня 2017 року. Заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. На підставі викладеного суд, вважає, можливим розглянути справу за відсутності відповідача по наявним матеріалам в справі. У відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 02 грудня 2003 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Алчевського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис №892. Шлюб позивача з відповідачем не склався через відсутність взаєморозуміння, сімя розпалася остаточно та поновленню не підлягає. Шлюбні відносини між сторонами припинилися. Від спільного подружнього життя вони мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем. Суд бере до уваги положення ст. 24 СК України, яка визначає однією з основних ознак шлюбу його добровільність, передбачивши, що примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до\~ст.112 СК України\~суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечитиме інтересам одного з них. Як вбачається із п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя»\~ проголошена\~Конституцією України\~охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У\~ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зазначено, що "суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права". Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява №44647\\98). При вирішенні спору про розірвання шлюбу суд враховує, що\~позивач та відповідач уже тривалий час не проживають сім'єю, мають різні погляди на життя на сімейні цінності, між сторонами припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство й проживають окремо. За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які викликали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше сумісне проживання подружжя і збереження сімї стали неможливими, їх сімя існує формально. Суд вважає, що сімя розпалась, а тому шлюб між ними слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved