Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 23.12.2013 року між ним та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в особі начальника відділення №7 філії «Запорізьке РУ «АТ «Банк «Фінанси та Кредит» [PERSON], яка діяла на підставі довіреності №751 від 05.09.2013 року, був укладений договір про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 370 днів в іноземній валюті. На виконання умов зазначеного договору він вніс, а банк прийняв грошові кошти на вкладний рахунок на загальну суму 5000 доларів США під 11,00% річних строком з 23.12.2013 року по 28.12.2014 року. 12.01.2015 року він звернувся до відповідача з письмовою заявою з проханням повернути йому суму депозитного вкладу з нарахованими відсотками, але відповіді не отримав. Станом на 25.02.2015року заборгованість складає 5550доларів США. В судовому засіданні представник позивача за договором про надання юридичної допомоги адвокат [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь [PERSON] грошові кошти за договором про банківський строковий вклад (депозит) у розмірі 5550 доларів США. Додатково зазначив, що [PERSON] був вимушений направити заяву про повернення коштів поштою, оскільки відділення Банку було зачинено. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Подав заперечення на позов, в яких просив в задоволенні позову [PERSON] відмовити. Зазначив, що дійсно, 23.12.2013 року, між [PERSON] та Банком був укладений Договір-заява №313731/16116/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 370днів в іноземній валюті. Відповідно до умов договору «Вкладник» вносить, а «Банк» приймає грошові кошти в іноземній валюті на Вкладний рахунок в сумі 5000 доларів США на строк по 28.12.2014 року. За час користування коштами Вкладу протягом строку, Банк нараховує і виплачує Клієнту проценти в розмірі 11,00% річних. Проте, на момент звернення позивача до Банку (12.01.2015 року) з вимогами про повернення суми вкладу, діяла Постанова НБУ №758 «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютного ринків України» від 03.12.2014 року, відповідно до якої уповноважені банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті або банківських металів з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15000 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ. Крім того, на даний час діє Постанова НБУ №160 «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютного ринків України» від 03.03.2015 року, яка також регламентує діяльність банків в частині певного обмеження видачі готівкових коштів. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 року №516, передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01.06.2011 року №11, передбачено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп "вечірні" чи "післяопераційний час"), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ. Виходячи з положень ст. ст. 1059 ЦК України, п. 1.4. Положення, п. 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Згідно ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Як встановлено судом, 23.12.2013 року між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений Договір-заява №313731/16116/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 370 днів в іноземній валюті. Згідно матеріалів справи [PERSON] вніс на вкладний рахунок 5000 доларів США.. Пунктом 6 Договору-заяви передбачено, що після закінчення строку, визначеного п.1 цього Договору-заяви, Вклад повертається Вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п.5.2 Основних умов. Відповідно до п. 3 Договору-заяви виплата процентів, нарахованих на Вклад, здійснюється Банком у день закінчення строку, визначеного п.1 цього Договору-заяви у порядку та на умовах , викладених у п.п. 4.2, 4.3.1 Основних умов,одночасно з поверненням суми Вкладу. 12.01.2015 року [PERSON] звертався із заявою до начальника відділення №7 філії «Запорізьке РУ «АТ «Банк «Фінанси та Кредит» [PERSON] про повернення йому грошових коштів за договором про строковий банківський вклад (депозит). У відповідності до висновків Верховного Суду України, викладених в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, за II півріччя 2013 р., у разі перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, але ненадання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним. Доводи відповідача про заборону стягнення з банку будь-яких грошових сум в період дії тимчасової адміністрації суд не приймає до уваги, оскільки обмеження, встановлені пунктом 1 частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договором банківського рахунку вкладника-фізичної особи. Вказане обмеження застосовується лише для юридичних осіб та фізичних осіб-суб'єктів підприємницької діяльності. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що відповідачем не виконані взяті на себе за договором зобов'язання, і позов в частині стягнення заборгованості за договором строкового банківського вкладу та процентів за ним є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved