Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-15 00:00:00

15.07.2016 року в.о. головного лікаря Комунального закладу "Херсонська обласна психіатрична лікарня" Херсонської обласної ради [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просив госпіталізувати недієздатного [PERSON], який народився 08.01.1985 року, до психіатричного закладу у примусовому порядку. В судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги заяви в повному обсязі та надав пояснення аналогічні викладеним в заяві обставинам. Зазначив, що недієздатний [PERSON], який народився 08.01.1985 року, був госпіталізований в Херсонську обласну психіатричну лікарню. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку недієздатного [PERSON], що надійшли від його опікуна [PERSON] - [PERSON] став неспокійним, галюціонує, намагвся щось підпалити запальничкою. Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 18.02.2013 року [PERSON] визнаний недієздатним, його опікуном за рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 19.04.2013 року призначено батька [PERSON], який народився 19.09.1961 року. Представник заявника, як лікар-психіатр підтримала заяву в повному обсязі та також додатково пояснила, що [PERSON] фактично перебуває в лікарні з 2012 року, страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноідної шизофренії, на даний час загострення, дуже агресивний, хвороба офіційно зафіксована з 2005 року, категорично не усвідомлює хворобу, критика до свого стану втрачена, впродовж госпіталізації конфліктує з іншими хворими, нецензурно лається, галі цінує, має схильність до само ушкоджень. Опікун [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви, пояснив, що є батьком [PERSON], який визнаний судом недієздатним, та є опікуном останнього. Законний представник - опікун - в судовому засіданні допитаний за приписами ст. 184 ЦПК України, як свідок за правилами ст. ст. 180-182 ЦПК України показав, що [PERSON] є його сином, який після дострокового повернення з військової служби почав виявляти ознаки психічного розладу, з 2005 року отримував лікування, після якого стан покращувався, потім погіршувався, постійно з кимось розмовляв, підпалював запальничкою речі, питався отруїтися, клав ножі під подушку, на нього напливають хвилі агресивності, він лається, вступає в бійки, з ним неможливо впоратися без допомоги лікарів. [PERSON] в судове засідання не доставили, згідно акту комісії ВКК від 15.07.2016 року останній страждає на психічний розлад у формі параноїдної шизофренії, на даний час стан загострення, внаслідок наявності галюцинаторно-маячних розладів та агресивних тенденцій прийняти участь в судовому засіданні не може. Суд прийшов до висновку за таких обставин розглянути справу у відсутність [PERSON], який є недієздатною особою, враховуючи, що його інтереси представляє в судовому засіданні його опікун батько [PERSON] Прокурор у судовому засіданні підтримала заяву, як обґрунтовану, не заперечувала проти її задоволення. Суд, заслухав пояснення представника заявника, опікуна особи, щодо якої вирішується питання про примусову госпіталізацію, представника лікарні, встановивши обставини справи, перевіривши їх доказами, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України, за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу», заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. Статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про психіатричну допомогу", особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнолітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. Частиною другою вказаної статті встановлено, що госпіталізації особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. В той же час, рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Конституційний Суд України зазначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року розяснено, що у необхідних випадках суд зазначає про урахування: рішення Конституційного Суду України про офіційне тлумачення Конституції та законів України, які підлягають застосуванню в даній справі та при вирішенні питання про відповідність Основному Закону України нормативно-правових актів, перелічених у пункті 1 частини першої статті 150 Конституції України, якими сторони доводять свої вимоги чи заперечення; постанов Пленуму Верховного Суду України, прийнятих відповідно до статті 125 Конституції України і статті 55 Закону України від 7 лютого 2002 року N 3018-III «Про судоустрій України», з питання застосування норм процесуального та матеріального права, які підлягають застосуванню в даній справі. У відповідності до положень ст. 5 S: 1 ((е) законне взяття під варту душевнохворих) Європейської Конвенції захисту прав людини та основних свобод, кожний має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути позбавлений свободи не інакше ніж у випадках і в порядку, встановленому законом. У відповідності до положення\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права. Відповідно до\~ст. 3 Конституції України\~людина її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ч. 2.\~ст. 28 Конституції України\~жодна людина\~без її вільної згоди не може бути\~піддана медичним, науковим чи іншим дослідам. Відповідно до\~ст. 55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом встановлено, що рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 18.02.2013 року визнано [PERSON], [INFO] недієздатним. Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 19.04.2013 року, яке набрало законної сили 30.04.2013 року, призначено [PERSON], [INFO] опікуном [PERSON], [INFO] (а.с.6). Недієздатний [PERSON] перебуває на стаціонарному лікуванні з 12.10.2012 року, що підтверджується відомостями медичної картки стаціонарного хворого, оглянутої в судовому засіданні № 4336/12 в звязку з погіршенням психічного стану, став нестабільним, проявляє агресивність (а.с.8). Крім того, в судовому засіданні досліджені архівні картки медичного хворого №№ 1714/05, 140/08, 2413/08, 3605/08, 3605/08, 2050/09, 3110/10, 1312/11, 3195/11, 49787/11, 2856/12, з яких вбачається, що хворий доставлявся на стаціонарне лікування за направленням лікаря-психіатра за місцем проживання батьком або медичним персоналом в супроводі міліції, завжди надавав згоду на госпіталізацію, період ремісії постійно зменшувався. Суд зазначає, що самі по собі факти емоційних висловлювань, погроз на адресу оточуючих, відсутність критики до свого психічного стану не можуть слугувати беззаперечною підставою\~того, що особа потребує невідкладної психіатричної допомоги. Однак,\~висновок лікарів-психіатрів містить певні посилання, які дають підстави\~вважати, що\~у [PERSON]\~наявний розлад психічного стану, і у суду не має сумнівів в правильності цих документів, в звязку із чим суд вважає, що стан здоровя [PERSON]\~вимагає продовження невідкладної психіатричної допомоги. Відповідно до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. У відповідності до ч. 2 зазначеної статті, до заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. Згідно висновку комісії лікарів, [PERSON] виявляє ознаки важкого психічного розладу у формі параноїдної шизофренії, галюцинаторно-параноїдного синдрому. Комісія вважає доцільним госпіталізувати хворого [PERSON] до КЗ «Херсонська обласна психіатрична лікарня» в примусовому порядку (а.с. 2). За таких обставин, оцінюючи докази в їх сукупності, як письмові, так і показання [PERSON], допитаного як свідка, суд приходить до висновку, що [PERSON] підлягає примусовій госпіталізації без його згоди, оскільки страждає важким психічним захворюванням у формі параноїдної шизофренії, галюцинаторно-параноїдного синдрому, що супроводжуються агресивною поведінкою, внаслідок чого він вчиняє дії, що становлять явну небезпеку для нього особисто та оточуючих, а заява психіатричного закладу є обґрунтованою та заснованою на законі, в зв'язку з чим підлягає задоволенню. Зазначене є підставою для надання [PERSON] примусової психіатричної допомоги. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви, оскільки стан [PERSON] є нестабільним, він проявляє агресію та є його поведінка є небезпечною для нього самого та оточуючих. На підставі ст.ст. 13,14,16-19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу»,

Outcome: approved