Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися з позовом до [PERSON] та [PERSON] з вимогою стягнути з відповідачів на їх користь майнову шкоду в розмірі 150392,70 грн., яка складалася з 148733,30грн. завданої майнової шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди, 1200грн. витрат на проведення експертної оцінки, 400грн. витрат на транспортування автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди та 59,70грн. витрат за послуги поштового зв`язку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] 27 лютого 2017 р. о 18 год. 47 хв., в м. Житомирі, на регульованому перехресті вул. І. Мазепи-Шевченка, керуючи автомобілем «Opel Astra» державний номер [NUMBER] , повертаючи ліворуч не надав переваги в русі автомобілю «Volvo XC90», державний номер [NUMBER] , який належать позивачам на праві спільної сумісної власності, та яким керувала [PERSON] рухаючись в зустрічному напрямку прямо та скоїв з ним зіткнення. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 16.04.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Також вказав, що цивільна відповідальність [PERSON] була застрахована в страховій компанії «Омега» на суму 100 000 грн. і саме ця сума була відшкодована страховою компанією позивачу в 2017 році. Згідно висновку автотоварознавчого дослідження, враховуючи кошти відшкодовані страховою компанією «Омега», сума матеріальної шкоди склала 148733,30грн. Крім того, позивачі понесли витрати на транспортування пошкодженого автомобіля в сумі 400грн. та на оплату вартості автотоварознавчого дослідження в сумі 1200грн. Заявою від 23.01.20 позивачі просили залишити позовні вимоги до другого відповідача [PERSON] без розгляду, зменшили позовні вимоги до 47154,22грн. та уточнили позов в частині стягнення збитків та судових витрат з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] . Позивачі подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, просили прийняти рішення у підготовчому судовому засіданні виходячи з заяви про зменшення позовних вимог. Відповідач подав до суду заяву про визнання позовних вимог в частині 46754,22грн. завданих збитків та 400грн. витрат на транспортування пошкодженого автомобіля, а всього в сумі 47154,22грн. Просив ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні у відсутність відповідача та його представника. На підставі ч.3 ст.211 ЦПК України якою передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира Галасюка Р.А. від 05.09.2017 відкрито провадження у справі. Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 31.07.2018 призначено по справі судову автотоварознавчу експертизу та провадження у справі зупинено. Відповідно до протоколів повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано судді Адамовичу О.Й. для розгляду, у зв`язку з тим, що суддя Галасюк Р.А. пішов у відставку, а суддями Сингаївським О.П. та Маслак В.П. були заявлені та задоволені самовідводи. Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 05.11.2019 дану справу прийнято до свого провадження, відновлено провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду Корольовського районного суду м. Житомира від 23.01.2020 позов в частині позовних вимог до відповідача [PERSON] залишено без розгляду. Відповідно до ч. 3,4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Так, згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується доводи сторін, об`єктивно оцінивши наявні докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 лютого 2017 р. о 18 год. 47 хв., в м. Житомирі, на регульованому перехресті вул. І. Мазепи-Шевченка, відповідач [PERSON] керуючи автомобілем «Opel Astra» державний номер [NUMBER] , повертаючи ліворуч не надав переваги в русі автомобілю «Volvo XC90», державний номер [NUMBER] , під керуванням позивачки [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку прямо та скоїв з ним зіткнення. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 26 квітня 2017 року, яка набрала законної сили 10 травня 2017 року, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с.7) На час дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність особи, яка керувала забезпеченим транспортним засобом «Opel Astra» державний номер [NUMBER] , була застрахована у АСК «Омега», що підтверджується полісом № АК/3326476 (а.с.65). Як стверджують позивачі, АСК «Омега» було виплачено 100 000 грн. страхового відшкодування за завдану майнову шкоду. Ухвалою від 31.07.18 у справі була призначена автотоварознавча експертиза щодо визначення розміру збитку, завданого власникам автомобіля «Volvo XC90», державний номер [NUMBER] . Згідно висновку судового експерта Житомирського відділення КНДІСЕ [PERSON] №1195/18-25 від 09.08.2019 розмір матеріального збитку, який було заподіяно власнику легкового автомобіля марки «Volvo XC90», державний номерний знак [NUMBER] , 2008 року випуску, складає 146 754,22 грн. (а.с. 75-89). Крім того, згідно акту надання послуг від 27 лютого 2017 року щодо погрузки на евакуатор та транспортування автомобіля «Volvo XC90», державний номерний знак [NUMBER] та квитанцій № 071440 від 27 лютого 2017 року вартість таких послуг склала 400 грн. (а.с.11-12). Згідно ч.1 ст.1166 ЦК - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: п.1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст.1194 ЦК України - особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно ч.ч.1,2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, якою передбачено одної з підстав виникнення зобов`язання: заподіяння шкоди (деліктне/позадоговірне зобов`язання). Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, відповідач, як особа, яка своїми протиправними діями завдала шкоди позивачу, зобов`язаний відшкодувати завдану ним шкоду у повному розмірі, якщо не доведе, що шкоду завдано не з його вини. У даному випадку судовим рішенням (постановою про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП) встановлено вину [PERSON] в ДТП і, відповідно, заподіяння шкоди майну позивачів внаслідок неправомірним (винних) дій. Таким чином, відповідач є відповідальним за шкоду, завдану його протиправними діями. Згідно ч.2 ст.22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно ч.3 - збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, виходячи із приписів ст. 1166 та ст.1192 ЦК України потерпілий має право на повне відшкодування завданої йому шкоди внаслідок протиправних дій особи, зокрема, має право на відшкодування шкоди, визначеної в розмірі вартості необхідного для відновлення пошкодженого майна ремонту. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст.1166,1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між такими діями і шкодою є безпосередній причинний зв`язок. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч.2 ст.1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду) лише у випадку , якщо він доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Натомість обов`язок доказувати відсутність підстав для покладення відповідальності по відшкодуванню шкоди закон покладає на її завдавача. Таким чином, деліктне зобов`язання заподіювача шкоди виникло з факту завдання шкоди й буде припинено належним виконанням відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі. Щодо визначення розміру шкоди, на отримання якої позивачі мають право, і яка підлягає відшкодуванню відповідачем, то суд виходить з наступного. Позивачі мають право на повне відшкодування завданої їм шкоди, яка полягає в пошкодженні майна (автомобіля). Розмір шкоди визначається за дійсною вартістю відновлювального ремонту, і якщо для його проведення необхідна заміна певних деталей, які відновити у інший спосіб неможливо чи недоцільно чи які не можуть бути відремонтовані, - то потерпілий має право і на відшкодування таких витрат (без урахування зносу окремих деталей), що в цілому відповідає принципу повного відшкодування і захисту прав власника пошкодженої речі. Встановлено, що позивачу виплачено страхове відшкодування в сумі 100 000 (сто тисяч) грн. Разом з тим, право потерпілого на повне відшкодування завданої йому шкоди є абсолютним і виникло з заподіяння йому шкоди, а не з договору, і таке право не може бути обмежене законом про страхування та/або умовами договору про страхування, оскільки потерпілий не є стороною такого договору і не є безпосереднім учасником вказаних правовідносин, хоча і наділений у таких правовідносинах певними правами щодо отримання відшкодування, тому він має право вимагати від заподіювача шкоди повного відшкодування. З другої сторони заподіювач шкоди має деліктне зобов`язання по повному відшкодуванню шкоди потерпілому, яке залишається у нього до повного і остаточного відшкодування завданої шкоди. За приписами статті 1194 ЦК України різницю між виплаченою сумою на відшкодування шкоди і дійсним розміром завданої шкоди має сплатити заподіювач шкоди (відповідач). Оскільки отриманою позивачами страховою виплатою їм відшкодовано шкоду не у повному розмірі, то деліктне зобов`язання відповідача перед позивачами не припинилось, існує і відповідач зобов`язаний сплатити позивачу суму, не покриту страховим відшкодуванням. Беручи до уваги, що судовою автотоварознавчою експертизою визначено розмір матеріального збитку в сумі 146 754,22 грн., при цьому страховиком відповідача було здійснено страхову виплату на користь позивачів у сумі 100 000 грн., стягненню з відповідача підлягає різниця в розмірі 46 754,22 грн.. Крім того, з відповідача підлягає стягненню також витрати позивачів на послуги евакуатора після дорожньо-транспортної пригоди в сумі 400 грн. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню - 47 154,22 грн.. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд у рішенні, в порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при подачі позову. Враховуючи викладене, у зв`язку з визнанням відповідачем позовних вимог до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, що складає 320 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволених вимог. Оскільки позов задоволено повністю, тому судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача в розмірі 320грн. Кошти в сумі 47 154,22 грн завданих збитків та 320 грн. витрат зі сплати судового збору підлягають стягненню з [PERSON] на користь позивача [PERSON] , відповідно до поданої позивачами заяви. Крім того, слід роз`яснити, що позивач має право на повернення суми сплаченого судового збору згідно п.1 ч.1, ч.2 Закону України "Про судовий збір", у зв`язку із зменшенням розміру позовних вимог.

Outcome: approved