Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи втратившою право користування житловим приміщенням, третя особа: ЖКП "Азовжитлокомплекс", посилаючись на те, що на праві власності йому належить квартира [ADDRESS]. З метою отримання нового паспорта відповідачка попросила його, щоб він зареєстрував її в його квартирі, і зобов'язалася знятися з реєстрації по закінченню шести місяців. Він погодився і в грудні 2013 року зареєстрував її в своїй квартирі. В даній квартирі його онука - відповідачка ніколи не проживала і не проживає по даний час. Він неодноразово просив відповідачку знятися з реєстрації в його квартирі, але вона не реагує на його прохання. Він сам оплачує комунальні послуги, несе інші витрати з утримання житла, що для нього як для пенсіонера викликає матеріальні труднощі. Просить суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою № 43 в будинку № 58 по бульвару Комсомольському в м.Маріуполі. Позивач [PERSON] на розгляд справи до суду не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність. Позовні вимоги повністю підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просив задовольнити позов повністю. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачка [PERSON] в судове засідання на розгляд справи не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно, в установленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі суд дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно копії реєстраційного посвідчення виданого Маріупольським бюро технічної інвентаризації 21 квітня 1992 року квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності, на підставі договору купівлі - продажу від 25.03.1992 року [PERSON] Як видно з довідки виданої ЖКП «Азовжитлокомплекс» 08 вересня 2014 року в квартирі [ADDRESS], крім позивача зареєстрована відповідачка [PERSON]. Як видно з акту ЖКП «Азовжитлокомплекс» від 08.09.2014 року, в квартирі [ADDRESS] відповідачка [PERSON] ніколи не проживала. Інформацію викладену в акті підтвердили сусіди позивача, мешканці квартири [ADDRESS] Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, це право є непорушним. Згідно ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Приймаючи до уваги те, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] а відповідачка [PERSON], будучи зареєстрованою у вказаній квартирі, але фактично не проживаючою в ній перешкоджає позивачу у користуванні та розпорядженні ним своєю власністю, суд вважає можливим задовольнити позов [PERSON] та визнати відповідачку [PERSON] такою, що втратила право користування його квартирою. Щодо позовних вимог про зняття відповідачки з реєстрації, то суд зазначає наступне. Відповідно до ст.11 Закону України від 11 грудня 2003 року N 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах, районах, районах у містах, а також у містах Києві та Севастополі. Відповідно до ст.7 Закону України від 11.12.2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Реєстрація та зняття з реєстрації покладено на відповідні підрозділи МВС України. Тобто це не є компетенцією суду, а підставою для зняття з реєстрації особи є відповідне рішення суду про (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). Зазначене свідчить про те, що третя особа права позивача стосовно зняття з реєстрації відповідачки, не порушувала, що є підставою у відмові в задоволенні цих вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial