Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

28 січня 2021 року позивач звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в позові посилалася на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі. [INFO] у них народилась спільна дитина - донька [PERSON] , яка знаходиться на утриманні позивачки, а відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає. Відповідач працездатний і в змозі надавати кошти на утримання дочки, інших утриманців не має, тому позивачка просила стягувати з нього аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. Відповідно до ухвали Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25.02.2021 року цивільна справа № 541/182/21 направлена до Великобагачанського районного суду Полтавської області за підсудністю (а.с. 19-20). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2021 року головуючим суддею по справі №\~541/182/21 визначено суддю Великобагачанського районного суду Полтавської області Ячало Юрія Івановича (а.с. 25). Ухвалою суду від 14.05.2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с. 28), ухвалою суду від 23.07.2021 року справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 48). 20.07.2021 року представник відповідача [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив позов задовольнити частково, стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі ј частини всіх видів доходів, посилався на обставини викладені у відзиві (а.с. 43-44). В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи до суду не подав (а. с. 32, 50). Представник відповідача в судовому засіданні просив позовні вимоги позивачки задовольнити частково з обставин зазначених у відзиві. Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Судом встановлено, що сторони по справі мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 8), яка проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Відповідач по справі [PERSON] працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю "ІВЕНТС БУД" на посаді слюсар-сантехнік, дохід за період з 01.07.2020 року по 30.06.2021 року становить 128263,48 (сто двадцять вісім тисяч двісті шістдесят три гривні 48 копійок), що підтверджується відповідною довідкою з місця роботи (а.с. 45). Відповідно до рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 29 квітня 2021 року, справа №\~541/181/21, яке набрало законної сили 29 червня 2021 року, шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] розірвано, після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище " [PERSON] " (а.с. 63, 64). Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча зобов`язаний її утримувати та має таку можливість, оскільки є працездатним. Вказана обставина не заперечується стороною відповідача. Матеріали справи не містять відомостей про те, що сторони чи спільна дитина, яка знаходиться на утриманні позивачки потребують лікування чи мають незадовільний стан здоров`я. Аргумент позивача, яка зазначала в судовому засіданні, що дитина має незадовільний стан здоров`я та потребує невідкладного лікування, стороною відповідача не визнається, а доказів на підтвердження даної обставини матеріали справи не містять. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом, тому даний аргумент суд до уваги не приймає. За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №78-ХІІ, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 180, 182, 183 СК України, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, не знаходячи підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial