Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

23 липня 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу у розмірі 18,15 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 04.03.2015 року відповідач припинив свою підприємницьку діяльність, при цьому відповідно до розрахункової відомості про нарахування і перерахування страхових внесків, у останнього виникла заборгованість зі сплати страхових внесків. У судове засідання сторони не з'явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, вказав, що на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про день слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Справа розглядалася судом у порядку заочного провадження з дотриманням вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, перевіривши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 13.06.2006 року Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради, відповідач був зареєстрований як фізична особа-підприємець, відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця /а.с.5/. 12.07.2006 року відповідач звернувся до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України із заявою про реєстрацію його, як фізичної особи - підприємства страхувальника /а.с.6/. Згідно до п.3 ст.6 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", страхувальниками є роботодавці, а в окремих випадках - застраховані особи. Відповідно до ст.7 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", роботодавцем відповідно до цього Закону вважається: власник підприємства або уповноважений ним орган та фізична особа, яка використовує найману працю. 04.03.2015 року відповідач припинив свою підприємницьку діяльність, як фізична особа підприємець, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців /а.с.8/. При цьому відповідно до разрахункової відомості про нарахування і перерахування страхових внесків, у відповідача виникла заборгованість зі сплати страхових внесків у розмірі 18.15 грн. /а.с.4/. Відповідно до положення ст ст.51, 52, 598-609 ЦК України, однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи - підприємця є те, що у разі припинення суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи (виключення з реєстру припинення суб'єкта підприємницької діяльності) її зобов'язання не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа - підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. На підставі викладеного, суд вважає вимогу позивача про стягнення боргу обгрунтованою, в зв'язку з чим заборгованость в сумі 18,15 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved