Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

[PERSON], в інтересах якої дає [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] ро розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що із відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому 23 листопада 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ровеньківського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис №271. Від спільного подружнього життя вони мають неповнолітню дитину, доньку\~ [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачем. Фактичні шлюбні відносини були припинені з 15 липня 2014 року з тієї причини, що у сторін різні характери та погляди, у звязку з чим виникали часті сварки, що призвело до втрати почуття любові та поваги. Спільне господарство не ведеться. На підставі вищевказаного, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, у заяві адресованій суду просили справу слухати за їх відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час судового засідання був повідомлений належним чином шляхом публікації в пресі оголошення про виклик. Заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. На підставі викладеного суд, вважає, можливим розглянути справу за відсутності відповідача по наявним матеріалам в справі. У відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 23 листопада 2013 року уклали шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ровеньківського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис №271. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину, доньку\~ [PERSON], [INFO]. Сторони не підтримують подружні стосунки протягом тривалого часу, не ведуть спільного господарства. Суд бере до уваги положення ст. 24 СК України, яка визначає однією з основних ознак шлюбу його добровільність, передбачивши, що примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до\~ст.112 СК України\~суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечитиме інтересам одного з них. Як вбачається із п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя»\~ проголошена\~Конституцією України\~охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У\~ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зазначено, що "суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права". Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява №44647\\98). При вирішенні спору про розірвання шлюбу суд враховує, що\~позивач та відповідач уже тривалий час не проживають сім'єю, мають різні погляди на життя на сімейні цінності, між сторонами припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство й проживають окремо. За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які викликали позивача [PERSON] наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше сумісне проживання подружжя і збереження сімї стали неможливими, їх сімя існує формально. Суд вважає, що сімя розпалась, а тому шлюб між ними слід розірвати. Судові витрати суд покладає на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved