Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

18 травня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні позовних вимог позивач посилається на те, що 22 травня 1999 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом РАГС Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області (актовий запис № 32). Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO].. Спільне життя з відповідачем не склалося, так-як протягом останніх років шлюбні відносини між ними поступово погіршились. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, постійно вживає спиртні напої, через що між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стають їхні діти. В їхніх відносинах взагалі відсутнє порозуміння та повага. Між сторонами досягнуто угоду про місце проживання дітей. Подальше сумісне життя та збереження сім'ї позивач вважає неможливим, тому змушена звернутись до суду і просить шлюб розірвати, при постановленні рішення про розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON], будучи належним чином увідомленою про дату та час розгляду справи в судове засідання не з'явилась, надала заяву слухати справу без її участі, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON], будучи увідомленим про дату та час розгляду справи в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує. У зв'язку із неявкою учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч.2 ст.197 ЦПК України). Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і на підставі ст. 110 Сімейного кодексу України підлягає задоволенню із наступних підстав: [PERSON] суду надала: копію свідоцтва про одруження від 22 травня 1999 року, видане відділом РАГС Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області серії [NUMBER] (актовий запис № 32) (а.с. 3); копії свідоцтв про народження дітей: [PERSON], [INFO] серії [NUMBER], [PERSON], [INFO] серії [NUMBER] (а.с.4). Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, так як позивач не бажає проживати в даному шлюбі, позивач вважає, що спільне життя з відповідачем неможливе, а шлюбні відносини припинені. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, тому шлюб слід розірвати. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне з'ясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Норма ст. 113 СК України передбачає, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із положеннями ч. 8 ст. 235 ЦПК України, які на підставі ч. 8 ст. 8 ЦПК України застосовуються і до позовного цивільного судочинства, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. З огляду на викладене та враховуючи, що позивачем заявлено суду про намір залишити їй прізвище "[PERSON]", суд приходить до висновку про необхідність залишити прізвище позивача "[PERSON]".

Outcome: approved