Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

29 грудня 2016 року позивачка звернулася з позовом до суду, в якому просила стягнути аліменти з відповідача на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1500 грн. на місяць, до досягнення її повноліття. Зазначила, що з 16 серпня 2008 року уклала шлюб з відповідачем, батьком [PERSON] записаний відповідач, з відповідачем вони мешкають окремо. Відповідач, працездатний однак його місце роботи їй невідоме, матеріальну допомогу на утримання дитини надає періодично. Не бажає приймати участь у лікуванні дитини, пов'язаними з проблемами зору, дочці встановлено діагноз складний міопічний астигматизм обох очей, призначено носіння спеціальних лінз, вартість яких складає 9000,00 грн. з цих причин вона змушена звертатися за допомогою до своїх батьків та брати кошти у кредит. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала, зазначила, що вона отримує заробітну плату у розмірі 4500,00 грн. та в зв'язку з станом здоров'я дитини і потребами у її утриманні та розвитку, щомісячно змушена витрачати 4320,00 грн. які потрібні на придбання продуктів харчування - 750,00 грн., шкільні витрати, канцелярські приналежності - 600,00 грн., сплата спортивної секції (айкідо) - 250, 00 грн., сплата послуг репетитора з англійської мови - 400,00 грн., засоби гігієни - 150,00 грн., одяг та взуття - 500,00 грн., комунальні послуги - 550,00 грн., витрати на ліки - 200,00 грн., витрати на обстеження та по догляду за лінзами 220,00 грн., поповнення рахунку на мобільний телефон - 40,00 грн. та сплата за кредит на придбання лінз - 600,00 грн. При цьому зазначивши, що кредитні відносини існують між банком та її матір'ю, особисто вона кредит не отримувала, а тільки його сплачує. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково не заперечуючи обов'язку сплачувати аліменти заперечував їх розмір, а також зазначив про незгоду з методами лікування дочки, на які він не надавав дозволу. Зазначив, що працює учителем фізичної культури в ліцеї "Шаалавім" де отримує заробітну плату 3200,00 грн. на місяць, у добровільному порядку перераховує дочці кошти, одружений та несе витрати в зв'язку з навчанням [PERSON] - дочки дружини [PERSON] Крім того, не має додаткового доходу оскільки в 2013 р. переніс оперативне втручання з приводу пахової грижі та йому не рекомендовано тяжкий фізичний труд. Вважав можливим задовольнити позов у частині стягнення аліментів н більше 1/4 частини від його заробітку. Вислухавши сторони, перевіривши обставини справи доказами, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного: Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] є дочкою відповідача, що підтверджується свідоцтвом про її народження, де батьками записані позивачка та відповідач. Дитина проживає з матір'ю, однак відповідач у справі матеріальну допомогу надає періодично. У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач є працездатною особою, працює учителем фізичної культури в ліцеї "Шаалавім", щомісяця отримує заробітну плату у розмірі 3200,00 грн., що підтверджується довідкою, в зв'язку з захворюванням на пахову грижу рекомендовано виключити тяжкий фізичний труд, інвалідом не визнаний. Відповідач не має аліментних зобов'язань перед іншими особами, надаючи матеріальну допомогу дочці дружини діє добровільно, що не звільняє його від обов'язку матеріального утримання неповнолітньої дочки. Згідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За таких обставин судом не встановлено підстав до визнання розміру аліментів у твердій грошовій сумі, разом з тим у відповідності до положень ст. 180 та ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України та природи правовідносин, які склалися між сторонами суд доходить висновку про задоволення позову про стягнення аліментів не в твердій грошовій сумі а у частці від заробітку (доходу). З огляду на викладене, матеріальне становище дитини і відповідача який аліментних зобов'язань не має, не є інвалідом, працездатний, у силу ст. 182 Сімейного кодексу України, з відповідача на користь позивачки суд стягує аліменти на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі позовної заяви - 29.12.2016 р. і до досягнення дочкою повноліття. При визначенні розміру аліментів, сума яких підлягає стягненню, суд виходить з тих обставин, що позивачка звертаючись з позовом про стягнення аліментів фактично просила стягнути і додаткові витрати пов'язані з розвитком здібностей дитини та її хворобою. Судом роз'яснювалось позивачці її право на уточнення позовних вимог в цій частині, однак таким своїм правом вона не скористалась зазначивши, що всі витрати на ї думку є аліментними зобов'язаннями відповідача і про стягнення ніяких додаткових витрат вона не просить. Часткове задоволення позову не позбавляє права [PERSON] звернутися з позовною заявою про участь батька у додаткових витратах на дитину. Виходячи з вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з [PERSON] судовий збір на користь держави у сумі 551,20 грн.

Outcome: partial