Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої, крім іншого, входить будинковолодіння [ADDRESS] . Поряд з тим зазначив, що мати за життя зробила заповітне розпорядження, яким все належне їй майно заповіла йому, а тому на дану спадщину він претендує як спадкоємець за заповітом. Однак, через відсутність правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння, та через виявлені розбіжності у документах, зокрема у свідоцтві про смерть, мати позивача записана як [PERSON] , у свідоцтві про народження позивача, вона записана як [PERSON] , свої спадкові права оформити не може. А тому, просив суд визнати за ним право власності на будинковолодіння, яке розташоване в [ADDRESS] , як за спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] . В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності, позов підтримує. Представник відповідача Кривченської сільської ради - сільський голова Базюк В.С. подав до суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності, зазначивши, що позов визнає. Третя особа [PERSON] подала до суду заяву, у якій просила справу слухати у її відсутності, при цьому зазначила, що не заперечує щодо задоволення позовних вимог позивача. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Як встановлено судом, [INFO] в с.Кривче Борщівського району Тернопільської області померла мати позивача [PERSON] , що стверджено копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданим 28 серпня 2009 року Кривченською сільською радою Борщівського району Тернопільської області. За життя померла [PERSON] зробила заповітне розпорядження, відповідно до якого все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося, та все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла позивачу [PERSON] . Зазначене сторонами не оспорювалось, крім того, стверджено заповітом від 28 січня 2009 року, посвідченого секретарем Кривченської сільської ради Борщівського району, зареєстрованого в реєстрі за № 02. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яку позивач прийняв, оскільки проживав разом з нею на день смерті, крім того 21 жовтня 2009 року подав заяву до Борщівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, а його сестра [PERSON] подала заяву про відмову від прийняття спадщини. На підставі вказаних заяв до майна померлої було відкрито спадкову справу за №712/2009. 08 квітня 2010 року за заявою позивача, йому нотаріусом були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку та на грошові вклади, а 02 червня 2020 року позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , однак нотаріусом у цьому йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння, та через виявлені розбіжності у документах, зокрема у свідоцтві про смерть, мати позивача записана як [PERSON] , у свідоцтві про народження позивача, вона записана як [PERSON] . Наведене вбачається з довідки Кривченської сільської ради №559 від 01 червня 2020 року, листа Борщівської державної нотаріальної контори №375/02-14 від 02 червня 2020 року, а також з матеріалів спадкової справи № 712/2009, відкритої до майна померлої [PERSON] . Поряд з тим, встановлено, що спірне будинковолодіння [ADDRESS] , відносилося до колгоспного двору, і станом на [INFO] (тобто на момент набрання законної сили Законом України "Про власність") померла [PERSON] та її син - позивач [PERSON] , були його членами, що стверджено довідкою Кривченської сільської ради №388 від 04.06.2020 року, а також копіями по господарських книг за 1986-1990, 1991-1995 роки. Також встановлено, що таке було побудоване чоловіком [PERSON] - [PERSON] на підставі свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР, що вбачається з копії вказаного свідоцтва. Чоловік [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] в с.Кривче Борщівського району Тернопільської області, що стверджено копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , повторно виданим 02 червня 2020 року Борщівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ). Відповідно до норм статтей 120, 123 Цивільного кодексу (в редакції 1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної власності, розмір долі члена двору встановлювався виходячи з рівності долей всіх членів двору. Відповідно до п.6 а) постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включаються перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). А отже, померла [PERSON] на відповідній правовій основі набула право на ціле будинковолодіння, розташоване по [ADDRESS] . Однак, померла у визначеному законом порядку, за життя, не оформила своє право власності на належну їм частину будинковолодіння. Крім того встановлено, що чоловік померлої [PERSON] не набув права на частину будинковолодіння як член колгоспного двору у зв`язку із смертю, а позивач не набув такого права, оскільки зареєструвався та почав проживати у спірному будинковолодінні з 02 січня 1991 року. Згідно витягу з рішення Кривченської сільської ради 23 скликання 8 сесії від 24 грудня 1999 року №40, [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0, 75 га, з них 0, 23 га для обслуговування житлового будинку та 0, 52 га для ведення особистого господарства. Згідно довідки Кривченської мільської ради №391 від 04 червня 2020 року, земельна ділянка передана [PERSON] вищевказаним рішенням, передана під спадкове будинковолодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] . Судом встановлено, що окрім позивача, інші особи щодо своїх прав на майно померлої не заявляли. Зазначене випливає з листа Борщівської державної нотаріальної контори №375/02-14 від 02 червня 2020 року, а також з матеріалів спадкової справи № 712/2009, відкритої до майна померлої [PERSON] . Щодо встановлених нотаріусом розбіжностей у написанні імені спадкодавця у документах, які підтверджують родинні відносини між спадкодавцем та позивачем, судом встановлено, що такі розбіжності допускалися органами місцевого самоврядування при видачі документів на їх ім`я. Відповідно до ст.ст.1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно характеристики будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 10 березня 2020 року та інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна, виготовлених техніком з інвентаризації нерухомого майна ФОП [PERSON] , інвентаризаційна вартість будинковолодіння [ADDRESS] становить 219228 грн. Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем заперечень щодо задоволення позову надано не було, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, підставними, грунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню в повному об`ємі. Виходячи з наведеного вище, на підставі ст.ст. 328, 392, 1217, 1218, 1220, 1223, 1268 ЦК України та

Outcome: approved