Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

26.02.2019 року позивач звернувся до суді із позовом до відповідачів про визнання електронних торгів недійсними, визнання недійсними та скасування протоколу проведення прилюдних торгів й акту державного виконавця про реалізацію арештованого майна. Ухвалою суду від 28.02.2019 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу термін на усунення виявлених судом недоліків форми і змісту позовної заяви. 06.03.2019 року до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків із зазначенням місця проживання відповідача [PERSON] та викладенням у зв`язку із цим змісту позовної заяви у новій редакції. У своїй позовній заяві позивач просить суд: визнати електронні торги з продажу нерухомого майна (предмету іпотеки), а саме: однокімнатної квартири [ADDRESS] , що належить [PERSON] на праві власності - недійсними; визнати протокол проведення електронних торгів №379707 від 02.01.2019 року - недійсним; визнати Акт про проведені електронні торги від 28.01.2019 року, виданого на підставі протоколу проведення електронних торгів №379707 від 02.01.2019 року - недійсним; покласти на відповідачів понесені позивачем судові витрати. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що на виконанні Шевченківського РВ ДВС перебуває виконавче провадження №56144326 з виконання виконавчого листа №761/2054/14-ц виданого Шевченківським районним судом м. Києва 21.07.2014 року про стягнення з позивача на користь ПАТ «Укрсиббанк» суми боргу у розмірі 767383,49 грн. Постанову про відкриття виконавчого провадження було прийнято 11.04.2018 року. 09.07.2018 року складено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, якою проведено опис квартири, що є предметом іпотеки відповідно до договору іпотеки №49582 від 13.03.2007 року, укладеного між боржником та стягувачем для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором. 09.07.2018 року складено акт державного виконавця, зі змісту якого вбачається, що державним виконавцем встановлено факт не проживання боржника за місцем реєстрації, а саме: [ADDRESS] . 12.07.2018 року винесено постанову про арешт коштів боржника. 23.07.2018 року винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні. 30.07.2018 року складено висновок про вартість майна, відповідно до якого вартість майна станом на 30.07.2018 року складає 544753,00 грн. 19.11.018 року перші електронні торги (лот №309659) не відбулися, про що складено відповідний протокол №370000. 02.01.2019 року були проведені повторні електронні торги з реалізації нерухомого майна за початковою ціною 435802,40 грн. Торги відбулись, майно реалізоване за стартовою ціною, переможцем визнано єдиного учасника - [PERSON], про що складено протокол №379707. 28.01.2019 року затверджено Акт про проведені електронні торги, що був складений 27.01.2019 року. Позивач не погоджується з результатами проведених торгів, вважає, що електронні торги були проведені з порушенням встановленого законом порядку, та призвели до порушення його прав і законних інтересів. Позивач зазначає, що реалізоване майно є предметом іпотеки відповідно до договору іпотеки №49582 від 13.03.2007 року, укладеного між позивачем та ПАТ «Укрсиббанк» для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором. Посилаючись на положення п. 1 ч. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» позивач вказує, що у матеріалах справи відсутня інформація про наявність у боржника іншого житла, при цьому позивач визнає, що зареєстрований за іншою адресою у квартирі, що належить його сестрі [PERSON] ( [ADDRESS] ), однак позивач не проживає за місцем прописки, а живе у належному йому майні, тому квартира, що реалізована на електронних торгах 02.01.2019 року підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» і тому наявні законні підстави для визнання цього правочину у вигляді електронних торгів з продажу нерухомого майна недійсними. На думку позивача, всупереч положенням Закону України «Про виконавче провадження», зокрема п. 9 ч. 1 ст. 37 зазначеного закону, державним виконавцем майно передане на реалізацію, замість винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві. Крім того, позивач зазначає, що в постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника, у графі про зберігання майна зазначено, що майно «відповідного зберігання не потребує». На сайті ДП «СЕТАМ» зазначено зберігачем майна особу на ім`я [PERSON] , тел. [NUMBER] . За таких умов позивач вважає, що мало місце порушення п. 2 розділу 2 Порядку реалізації арештованого майна, а також ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження». Також позивач вважає порушеними положення п. 5 розділу 3 Порядку реалізації арештованого майна, оскільки фактично зберігача майна не було, а відтак і була відсутня можливість ознайомлення з майном. За твердженням позивача, в порушення вимог ст. 43 Закону України «Про іпотеку», жодних повідомлень ні позивач, який проживає в предметі іпотеки, ні особа, яка зареєстрована в даній квартирі, а відтак має право користування даним майном, не отримували повідомлення від ДТ «СЕТАМ» про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну продажу майна, що також додатково свідчить про порушення законних прав та інтересів не тільки позивача, а й третьої особи. Враховуючи вимоги ст. 47 Закону України «Про іпотеку», ДП «СЕТАМ» повинно було направити державному виконавцю протокол у строк до 08.01.2019 року (включно), проте організатор торгів направив протокол №379707 рекомендованим повідомленням №0100167696834 лише 14.01.2019 року, яке вручене адресату 16.01.2019 року, тобто з порушенням встановлених законом строків. Згідно Акту про проведені прилюдні торги від 28.01.2019 року, кошти за придбане майно надійшли 16.01.2019 року, отже державний виконавець був зобов`язаний скласти акт у строк до 22.01.2019 року, проте порушив приписи ст. 47 Закону України «Про іпотеку». Ухвалою суду від 07.03.2019 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Ухвалою суду від 07.03.2019 року заяву представника позивача про забезпечення позову повернуто заявнику. Ухвалою суду від 18.03.2019 року відмовлено у задоволенні заяви позивача [PERSON] про забезпечення позову. 02.04.2019 року до суду надійшов відзив відповідача ДП «СЕТАМ» на позовну заяву зі змісту якого вбачається, що відповідач не визнає позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними. Відповідач стверджує, що електронні торги з реалізації майна відбулись відповідно до Порядку реалізації арештованого майна. Згідно абз. 4 п. 4 розділу 2 Порядку реалізації арештованого майна, перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства Організатором не здійснюється, за відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до Системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відділу державно виконавчої служби (приватний виконавець). На виконання вимог Порядку реалізації арештованого майна та Закону України «Про іпотеку» відповідачем ДП «СЕТАМ» було здійснено публікації у газетах «Метро», «Вести» та «Улюблена газета українців». Повідомлення іпотекодавцю, іпотекодержателю та державному виконавцю про реалізацію предмета іпотеки шляхом проведення електронних торгів, в якому вказано про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну реалізації майна здійснюється шляхом направлення відповідних листів простим поштовим відправленням, оскільки Порядком не встановлено обов`язку надсилати таке повідомлення рекомендованим листом. На підтвердження направлення листів-повідомлень відповідач надає суду завірені витяги з таблиці обліку вихідної кореспонденції ДП «СЕТАМ» за 2018 рік. ДП «СЕТАМ» було внесено інформацію про зберігача майна - [PERSON] [NUMBER] на підставі інформації, зазначеної у заявці державного виконавця. Відповідач вважає, що на спірну ситуацію не розповсюджуються положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки місцем реєстрації позивача не є квартира, що є предметом іпотеки, про що позивачем прямо зазначено в позовній заяві. На думку відповідача, позивач не погоджується з діями державного виконавця в розрізі вказаного закону, які правил проведення електронних торгів, встановлених Порядком не стосуються. Нормативно-правовим актом, який встановлює порядок та правила проведення прилюдних торгів є Порядок реалізації арештованого майна, затвердженого наказом МЮУ від 29.09.2016 року №2831/5, і на думку відповідача, для визнання електронних торгів недійсними необхідно встановити порушення правил, встановлених саме Порядком реалізації арештованого майна, однак у позовній заяві не доведено порушення норм Порядку під час проведення оскаржуваних торгів, впливу таких порушень на результат електронних торгів та порушення законних прав позивача у результаті проведення електронних торгів. 02.04.2019 року до суду надійшли письмові пояснення третьої особи у справі ПАТ «УкрСиббанк» щодо поданого позову зі змісту яких вбачається, що третя особа просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що 13.03.2007 року між банком та позивачем було укладено кредитний договір на суму 66366 доларів США строком до 13.03.2028 року. В забезпечення умов кредитного договору позивачем було передано в іпотеку нерухоме майно, кв. [ADDRESS] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15.04.2014 року стягнуто солідарно з позивача та [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 767383,49 грн. За заявою банку 11.04.2018 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Постановою від 23.07.2018 року проведено опис та арешт предмету іпотеки, призначено суб`єкта оціночної діяльності, оформлено та передано ДП «СЕТАМ» заявку на реалізацію описаного та арештованого майна боржника. За результатами проведення других електронних торгів, які відбулись 02.01.2019 року, був складений протокол №379707, відповідно до якого переможцем визнано [PERSON] 28.01.2019 року затверджено Акт про проведені електронні торги, що є підставою для видачі переможцю торгів свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів. Посилаючись на положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» третя особа вказує, що реалізоване нерухоме житлове майно не використовується як місце постійного проживання боржника. Місце проживання позивача зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади м. Києва і у зв`язку із такими обставинами третя особа посилається на положення ст.ст. 4, 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Також третя особа зазначає, що протягом 2018 року представник позивача здійснювала переговори та надавала документи для участі в програмі лояльності для погашення кредиту, зокрема, належним чином надано завірену копію паспорту позивача, заяву про постійне місце проживання позивача від 03.05.2018 року, довіреність від 24.05.2017 року. 19.07.2018 року банк прийняв рішення щодо погашення кредитної заборгованості на акційних умовах, але погашення з боку позивача так і не відбулось. 03.04.2019 року до суду надійшов відзив відповідача Шевченківського РВ ДВС на подану позовну заяву зі змісту якого вбачається, що відповідач не визнає позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що згідно відповіді Шевченківської РДА у м. Києві від 18.06.2018 року, за адресою: [ADDRESS] зареєстровано позивача та [PERSON] з 23.06.2006 року по теперішній час. Згідно відповіді Дніпровської РДА у м. Києві, за адресою: [ADDRESS] зареєстрований лише [PERSON] з 11.12.1997 року по теперішній час. Виходом за адресою: [ADDRESS] , від 03.07.2018 року державним виконавцем встановлено, що позивач за вищевказаною адресою не проживає протягом тривалого часу, про що складено відповідний акт. 04.07.2018 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника. Виходом за адресою: [ADDRESS] , від 05.07.2018 року державним виконавцем встановлено, що позивач фактично проживає за вищевказаною адресою, про що складено відповідний акт. Повторним виходом за адресою: [ADDRESS] , від 09.07.2018 року державним виконавцем встановлено, що позивач за вищевказаною адресою не зареєстрований та не проживає, про що складено відповідний акт. Цього ж дня державним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна боржника, а саме квартири, що перебуває в іпотеці ПАТ «УкрСиббанк». Копія постанови направлена сторонам виконавчого провадження 10.07.2018 року. Згідно зібраних державним виконавцем відомостей, за боржником не зареєстровано транспортних засобів та відсутні залишки коштів на рахунках боржника. 14.08.2018 року державний виконавець направив сторонам виконавчого провадження лист щодо ознайомлення з висновком про вартість майна. Вказаний лист позивач отримав особисто за адресою: [ADDRESS] . 02.10.2018 року державний виконавець передав нерухоме майно на реалізацію до ДП «СЕТАМ». 19.10.2018 року до ВДВС надійшов лист ДП «СЕТАМ» із повідомленням про проведення електронних торгів 19.11.2018 року. 27.11.2018 року до ВДВС надійшов лист ДП «СЕТАМ» про те, що торги не відбулись. 27.12.2018 року до ВДВС надійшов лист ДП «СЕТАМ» із повідомленням про проведення повторних електронних торгів 02.01.2019 року. 16.01.2019 року до ВДВС надійшов лист «СЕТАМ» про проведення електронних торгів згідно протоколу №379707 по лоту №319015, ціна продажу - 435802,40 грн., переможець [PERSON] 16.01.2019 року до відділу надійшли в повному об`ємі кошти від реалізації арештованого майна. 28.01.2019 року державним виконавцем складено акт про проведені електронні торги по лоту №319015 згідно протоколу №379707. Стосовно дотримання вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» відповідач зазначає, що державним виконавцем неодноразово здійснювались виходи за місцем знаходження іпотечного майна про що складено акти і зі слів сусідів та мешканця квартири 13 встановлено, що позивач в іпотечній квартирі не проживає. Разом з тим державним виконавцем встановлено, що позивач зареєстрований за іншою адресою, а актом державного виконавця від 05.07.2018 року встановлено, що позивач фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . З урахуванням викладеного та посилаючись на положення ст.ст. 4, 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» відповідач зазначає, що твердження позивача про начебто використання ним квартири [ADDRESS] в якості місця постійного проживання позичальника та єдиного житла є неправдивими. Також відповідач зазначає, що на виконанні у Шевченківському РВ ДВС перебувають і інші виконавчі провадження щодо позивача, і з копій заяв та клопотань, які подавались позивачем вбачається, що адресою для листування та направлення кореспонденції зазначено [ADDRESS] , тому, на думку відповідача, даний факт підтверджує постійне проживання позивача саме за адресою реєстрації. Крім того, відповідач посилається на наявність листа [PERSON] , який з 1997 року зареєстрований в іпотечній квартирі, про те, що він не має претензій до нового власника квартири [PERSON] , і на думку відповідача, це підтверджує факт не проживання позивача в іпотечній квартирі. За таких обставин, вказана квартира, що перебувала в іпотеці банку, не підпадає під умови передбачені Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Посилаючись на положення ст.ст. 1, 25, 26, 37, 47 Закону України «Про виконавче провадження» відповідач зазначає, що при надходженні виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження, у державного виконавця не було передбачених законом підстав для винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, а повернення виконавчого листа з підстав дії мораторію не є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження і не позбавляє стягувача права повторно звернутися у строк встановлений державним виконавцем. Посилаючись на положення ст.ст. 10, 56 Закону України «Про виконавче провадження», відповідач зазначає, що зберігач призначається на розсуд державного виконавця та враховуючи властивості майна, тому при проведенні опису квартири [ADDRESS] державним виконавцем прийнято рішення не призначати зберігача, оскільки відсутні підстави вважати можливість настання псування чи пошкодження майна. Загалом відповідач вважає, що діяв в межах вимог Закону України «Про виконавче провадження», і дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються Правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. В цілому відповідач зазначає, що порушення порядку проведення електронних торгів, яке не впливає на результати їх проведення, не може бути підставою для визнання їх недійсними, при умові, що не встановлено інших порушень, які б призвели до таких наслідків. Також відповідач вказує, що державним виконавцем не було складено акт до 22.01.2019 року у зв`язку з перебуванням державного виконавця у відпустці в період з 21.01.2019 року по 25.01.2019 року і державний виконавець має конституційне право на відпочинок. 02.05.2019 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив відповідача ДП «СЕТАМ» на позовну заяву зі змісту якої вбачається, що позивач підтримує заявлені ним позовні вимоги в повному обсязі, просить позов задовольнити і додатково посилається на те, що у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника, у графі про зберігача майна зазначено, що майно «відповідального зберігання не потребує». Тотожний запис міститься в заявці по виконавчому провадженню №56144326 на реалізацію арештованого майна, копія якої додана ДП «СЕТАМ» до відзиву в якості письмового доказу. При цьому, на сайті ДП «СЕТАМ» зазначено зберігачем майна особу на ім`я [PERSON] , тел. [NUMBER] . За таких умов, на думку позивача, ДП «СЕТАМ» самостійно та на власний розсуд порушуючи вимоги ст. 19 Конституції України, п. 2 розділу 2 Порядку реалізації арештованого майна, самостійно внесло інформацію до системи щодо зберігача майна, зазначивши зберігачем майна особу на ім`я [PERSON] , тел. [NUMBER] . Також позивач зазначає, що 26.02.2019 року приїхавши за своїм місцем проживання, він не зміг потрапити до своєї квартири [ADDRESS] у зв`язку зі зміною замків. 26.02.2019 року новий власник квартири [PERSON] викликала наряд поліції для присутності при відкриванні дверей. На думку позивача, його фактичне місце проживання за адресою: [ADDRESS] підтверджується довідкою з поліції про те, що позивач 26.02.2019 року звертався до правоохоронних органів з приводу неможливості потрапити до власного житла і вже від поліції позивач отримав відомості про причини обмеження його у праві користування квартирою. Позивач вказує, що дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , яка належить його сестрі [PERSON] Згідно п. 2.4.7. Договору іпотеки, позивач зобов`язався не реєструвати в предметі іпотеки буд-яких осіб, тому позивач не змінював свого місця реєстрації за для дотримання умов договору іпотеки, фактично проживаючи у належному йому майні та залишаючись зареєстрованим у квартирі сестри. Ухвалою суду від 03.05.2019 року задоволено заяву позивача та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] . Відповідачка [PERSON] своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалась, жодних заяв/клопотань по суті справи або з процесуальних питань до суду від відповідача [PERSON] не надходило. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. 13.05. 2019 року до суду надійшли письмові пояснення третьої особи [PERSON] щодо поданого позову зі змісту яких вбачається, що третя особа підтримує заявлені позовні вимоги та просить задовольнити позов посилаючись на те, що третя особа зареєстрована у спірній квартирі та проживав у ній разом з позивачем. Відповідачка [PERSON] придбала квартиру з електронних торгів та примусово виселила третю особу зі спірного майна., у зв`язку із чим зареєстровано заяву третьої особи про вчинення злочину. За твердженням третьої особи, реалізація предмету іпотеки здійснена всупереч приписам та встановленим нормам Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів і іноземній валюті», а отже є законні підстави для визнання цього правочину недійсним. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі наявні у справі докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, всебічно та об`єктивно встановивши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що за змістом протоколу проведення електронних торгів №379707, торги відбулись 02.01.2019 року, реєстраційний номер лоту [NUMBER] , найменування майна - іпотека: однокімнатна квартира [ADDRESS] , стартова ціна 435802,40 грн., ціна продажу 435802,40 грн., переможець торгів учасник 10 - [PERSON] 28.01.2019 року начальником Шевченківського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві затверджено складний державним виконавцем Колодчук С.В. Акт про проведені електронних торгів, зі змісту якого вбачається, що Акт складено про те, що 02.01.2019 року були проведені електронні торги з реалізації арештованого майна боржника, а саме: нерухомого майна (Іпотеки) однокімнатної квартири №[ADDRESS] , при примусовому виконанні виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва №761/2054/14-ц від 21.07.2014 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» боргу в розмірі 767383,49 грн. Вищезазначене майно було описане державним виконавцем згідно ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження». Реалізація проводилась системою електронних торгів арештованого майна. Стартова ціна нерухомого майна (Іпотеки) - 435802,40 грн. Ціна продажу склала - 435802,40 грн. Переможцем торгів відповідно до Порядку реалізації арештованого майна оголошено [PERSON] Кошти за придбане майно в розмірі 414012,28 грн. було внесено на депозитний рахунок Шевченківського РВ ДВС 16.01.2019 року. Акт є підставою для подальшого оформлення переможцем електронних торгів права власності на придбане майно. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач, зокрема, посилається на те, що реалізована квартира підпадає під заборону встановлену Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» і тому проведені електронні торги мають бути визнані недійсними, відповідно і протокол про проведення електронних торгів та акт державного виконавця про реалізацію арештованого майна підлягають визнанню недійсними. Відповідно до положень п/п 1 п. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. За містом ст.ст. 76-81, 89 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Позивач вказує, що не дивлячись на те, що в іпотечній квартирі він не зареєстрований, фактично він там проживав, однак вивчивши та оцінивши надані учасниками судового розгляду докази, суд приходить до висновку про те, що така позиція позивача не підтверджується належними, достатніми та достовірними доказами, з огляду на наступне. У виконавчому листі виданому Шевченківським районним судом м. Києва 15.04.2014 року зазначено адресу [PERSON] : [ADDRESS] (Т. 1, а.с. 11-12). У постанові про відкриття виконавчого провадження зазначена адреса [PERSON] : [ADDRESS] (Т. 1, а.с. 13). 09.07.2018 року державним виконавцем одночасно з винесенням постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника, а саме кв. [ADDRESS] , складено акт в присутності представника стягувача та двох понятих (сам боржник був відсутній) про те, що боржник за даною адресою не проживає та не зареєстрований (Т. 1, а.с. 14-17). Зі змісту Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта [PERSON] , у розділі «Відомості про знайдені адреси та сформовані документи» стосовно вказаного суб`єкта знайдено адресу: [ADDRESS] з відміткою «невизначене майно» (Т. 1, а.с. 22-25). Адресу боржника [PERSON] - [ADDRESS] містять і постанови про арешт коштів боржника від 12.07.2018 року та про призначення суб`єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні від 23.07.2018 року (Т. 1, а.с. 26-29). За змістом наявної в матеріалах справи довідки Дніпровського УП ГУНП в м. Києві, 26.02.2019 року о 20 год. 20 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 26.02.2019 року о 20 год. 19 хв. за адресою [ADDRESS] заявниця [PERSON] повідомила про конфлікт з власником квартири, яку вона придбала на електронних торгах, має свідоцтво та просить наряд міліції бути присутніми при відкриванні дверей (Т. 1, а.с. 69). За змістом наявної в матеріалах справи довідки Дніпровського УП ГУНП в м. Києві, 26.02.2019 року о 23 год. 23 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 26.02.2019 року о 23 год. 22 хв. за адресою [ADDRESS] заявник [PERSON] не може потрапити до квартири (Т. 1, а.с. 70). У заявці по виконавчому провадженню №56144326 на реалізацію арештованого майна зазначена також адреса боржника [PERSON] : [ADDRESS] (Т. 1, а.с. 127-128). За змістом наявної в матеріалах справи копії довіреності виданої [PERSON] на представлення його інтересів, зазначено, що позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (Т. 1, а.с. 177). За змістом копії заяви адресованої начальнику Вовк А.В . (ЦВД, ЦДС) АТ «УкрСиббанк»: «Я, [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , повідомляю Вас про своє місце постійного проживання: [ADDRESS] », заяву підписано представником за довіреністю та датовано 03.05.2018 року (Т. 1, а.с. 178). Згідно змісту копії паспорту позивача та даних Шевченківської районної у м. Києві державно адміністрації, позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (Т . 1 , а.с. 182-187, 205-206). За даними Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, за адресою: [ADDRESS] зареєстрована одна особа [PERSON] з 11.12.1997 року по теперішній час (Т. 1, а.с. 207). Актом державного виконавця від 03.07.2018 року в присутності двох понятих виходом за адресою: [ADDRESS] встановлено, що і слів сусідки з квартири [ADDRESS] , [PERSON] за даною адресою не проживає протягом тривалого часу (Т. 1, а.с. 208). Актом державного виконавця від 05.07.2018 року в присутності двох понятих виходом за адресою: [ADDRESS] встановлено, що зі слів консьєржки даного будинку, яка від підпису в акті відмовилась, боржник [PERSON] фактично проживає у квартирі [ADDRESS] , яка належить [PERSON] (Т. 1, а.с. 209). На підтвердження постійного місця проживання позивача за адресою: [ADDRESS] , свідчать наявні в матеріалах справи копії повідомлення ВДВС щодо ознайомлення з матеріалами справи від 14.08.2018 року, фіскального чеку від 16.08.2018 року, опису переліку поштових відправлень та інформації про відстеження поштового відправлення, у якій зазначено, що відправлення вручене особисто (Т. 1, а.с. 215-217). Крім того, як вбачається з матеріалів справи, в межах різних виконавчих проваджень відкритих стосовно боржника [PERSON] , останній звертаючись до ВДВС систематично вказував своєю адресою: [ADDRESS] ( Т . 1, а.с. 218-220). Відповідно до положень ст.ст. 2, 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Сама по собі відсутність реєстрації місця проживання позивача в квартирі, що була предметом іпотеки не може бути беззаперечним доказом того, що він у ній дійсно постійно не проживав, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що позивач не проживав постійно в іпотечному майні, якщо обставини дійсного постійного проживання позивача у спірній квартири, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які надаються позивачем та оцінюються судом. При цьому, суд оцінивши всі зібрані у справі докази, які стосуються питання про встановлення обставини щодо постійного проживання позивача за адресою: [ADDRESS] , приходить до висновку про те, що позивачем не доведено належними та достатніми доказами обставини постійного проживання у спірній квартирі. Докази на які посилається позивач в обґрунтування наявності постійного проживання не є належними та достатніми, зокрема, довідки національної поліції лише підтверджують наявність конфлікту між колишнім та теперішнім власником та не дають суду достатніх підстав для висновку про постійне проживання позивача за адресою: [ADDRESS] . Натомість наявні у справі докази вказують на те, що позивач фактично проживав за адресою своєї реєстрації і об`єм та зміст цих доказів та противагу недостатності доказів наданих позивачем вказують на недоведеність факту постійного проживання позивача за місцем знаходження іпотечного майна. Письмові пояснення третьої особи у справі [PERSON] про те, що позивач разом із ним проживав за адресою: [ADDRESS] , не є доказом в розумінні положень ст. 76 ЦПК України і такі свої пояснення третя особа нічим не підтверджує. Стосовно наявності конфлікту між [PERSON] та [PERSON] щодо виселення зареєстрованої у квартирі третьої особи, суд зазначає, що такий спір не є предметом розгляду у даній справі, носить характер окремого цивільно-правового спору та не впливає на результат розгляду даної справи. Посилання позивача на положення п. 2.4.7. договору іпотеки, який, на думку позивача, не давав йому змоги зареєструвати своє місце проживання у спірній квартирі без допущення порушень вказаного пункту договору, на переконання суду не є правозгідними, адже у разі якщо позивач витлумачив даний пункт договору як заборону особисто йому здійснювати в іпотечному майні реєстрацію свого місця проживання, то він у відповідності до положень цього пункту не був позбавлений можливості звернутись до іпотекодержателя за дозволом на здійснення реєстрації свого місця проживання у предметі іпотеки. Однак позивач не надав доказів відповідного звернення до іпотекодержателя та доказів про те, що йому було відмовлено у здійсненні такої реєстрації. Загалом же суд приходить до висновку, що вказаний пункт договору не спрямований на заборону позивачу здійснити реєстрацію власного місця проживання у майні, яке належало йому на праві приватної власності, а стосується будь-яких треті осіб на реєстрацію місця проживання яких у квартирі, що є предметом іпотеки, необхідний дозвіл іпотекодержателя. Стосовно поданої позивачем копії ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 15.04.2019 року, якою визнано незаконними дії державного виконавця у ВП №56144326 при винесенні постанови про опис та арешт майна від 09.07.2018 року та при складанні акту щодо встановлення факту не проживання боржника за адресою: [ADDRESS] від 09.07.2018 року і скасовано відповідні документи винесені державним виконавцем, суд приходить до висновку, що така ухвала не може бути прийнята судом до уваги, оскільки відсутні дані про набрання вказаною ухвалою законної сили, відповідних відміток ухвала не містить, обставини її апеляційного оскарження не відомі. Крім того, відповідно до положень ст. 83 ЦПК України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї . Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. При цьому, у клопотанні про залучення до матеріалів справи копії ухвали, позивач жодним чином не обґрунтовує неможливість подання вказаного доказу разом із позовною заявою, і в даному випадку законом не передбачено можливості суду робити власні висновки щодо поважності причин неподання доказів у строки встановлені законом. Поряд з цим відсутні також підтвердження надсилання копій ухвали іншим учасникам справи, адже суб`єктний склад осіб, які беруть участь у справі, є відмінним від складу осіб, що приймали участь у розгляді скарги на дії державного виконавця, відповідно частина учасників справи такого доказу не мають і для них цей доказ не є публічно доступним, адже Єдиний державний реєстр судових рішень містить знеособлення учасників справи, адрес, особистих даних тощо у змістах судових рішень, що значною мірою ускладнює, а в деяких випадках унеможливлює ідентифікацію судового рішення до ступеня необхідного для того, аби інші учасники справи мали можливість зробити висновок про те, що відповідне рішення може стосуватись їх позиції у іншій судовій справі, у якій вони мають повноцінний процесуальний статус. За наведених обставин, підстави на які посилається позивач у підтвердження порушень вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не знайшли свого підтвердження та судом не встановлено інших обставин, за яких на об`єкт нерухомості за адресою: [ADDRESS] могли б розповсюджуватись положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Оскільки судом не встановлено порушень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» при здійсненні примусового відчуження іпотечного майна, відсутні підстави для здійснення судом правової оцінки аргументів позивача обґрунтованих положеннями п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», адже підстави для повернення виконавчого листа у зв`язку із дією мораторію об`єктивно відсутні, тим більше що на примусове виконання надійшов виконавчий лист про стягнення грошової суми, а не звернення стягнення на предмет іпотеки, тож державний виконавець у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» виніс постанову про відкриття виконавчого провадження. Відповідно до положень ст. 43 Закону України «Про іпотеку», на які посилається позивач зазначаючи про їх порушення, не пізніше дня публікації повідомлення про проведення прилюдних торгів у засобах масової інформації організатор прилюдних торгів письмово сповіщає державного виконавця, приватного виконавця, іпотекодавця, іпотекодержателя та всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки, про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну реалізації майна. Повідомлення про проведення прилюдних торгів у засобах масової інформації були розміщені шляхом друку у газетах 22.10.018 року, 25.10.2018 року та у двох газетах 10.12.2018 року, що підтверджується викопіюванням із цих друкованих засобів масової інформації (Т. 1, а.с. 132-139). Як вбачається з матеріалів справи, письмове повідомлення про прилюдні торги, зокрема спрямовані на адресу позивача, датовані 19.10.2018 року та 06.12.2018 року і їх дійсне надсилання на адресу позивача підтверджується викопіюваннями з журналу реєстрації вихідної кореспонденції ДП «СЕТАМ» (Т. 1, а.с. 140-143). Стосовно не направлення відповідного повідомлення [PERSON] , суд приходить до висновку про те, що вказана особа не є особою, яка має зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки в розумінні ст. 43 Закону України «Про іпотеку», адже в даному випадку здійснення або нездійснення особистого письмового повідомлення особі, що зареєстрована у іпотечному майні, не може вплинути на результат електронних торгів, що призводили б до недійсності таких торгів. Відповідно до положень ст. 47 Закону України «Про іпотеку», на які посилається позивач зазначаючи про їх порушення, організатор прилюдних торгів протягом трьох днів з дня підписання переможцем прилюдних торгів протоколу надсилає відповідний протокол державному виконавцю, приватному виконавцю, а також інші документи, що підтверджують реалізацію предмета іпотеки відповідно до цього Закону. Протягом п`яти робочих днів з дня надходження коштів від реалізації предмета іпотеки державний виконавець, приватний виконавець складає акт про реалізацію предмета іпотеки. Як вбачається з матеріалів справи, протокол прилюдних торгів підписаний переможцем 02.01.2019 року, а направлений до ВДВС 14.01.2019 року. Кошти від реалізації предмета іпотеки надійшли до відділу виконавчої служби 16.01.2019 року, при цьому акт про проведені електронні торги складений державним виконавцем та затверджений начальником ВДВС 28.01.2019 року (Т. 1, а.с 33-36). З урахуванням наведеного судом встановлено, що відбулось порушенням вимог ст. 47 Закону України «Про іпотеку» в частині строку направлення до відділу виконавчої служби підписаного переможцем протоколу прилюдних торгів та строку складання державним виконавцем акту про проведені електронні торги. Поряд з цим, суд приходить до висновку, що такі порушення не можуть бути підставою для визнання недійсними електронних торгів, протоколу проведення торгів та акту про проведені електронні торги, адже такі порушення не мають впливу на сам результат електронних торгів та не порушують прав і законних інтересів безпосередньої позивача у справі. Як вбачається з матеріалів справи, постановою державного виконавця про опис та арешт майна (коштів) боржника від 09.07.2018 року в присутності двох понятих та представника стягувача описано та накладено арешт на квартиру [ADDRESS] з детальним описом предмету нерухомості та казано, що відповідального зберігання зазначене майно не потребує (Т. 1, а.с. 14-16). Відповідно до положень ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. За змістом ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» майно, на яке накладено арешт, крім майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), що призначені виконавцем у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника, під розписку. Копія постанови видається боржнику, стягувачу, а якщо обов`язок щодо зберігання майна покладено на іншу особу - також зберігачу. Якщо опис і арешт майна здійснювалися на виконання рішення про забезпечення позову, виконавець передає арештоване майно на зберігання боржнику або його представнику (якщо інше не зазначено в судовому рішенні або якщо боржник відмовився приймати майно на зберігання). Аналіз змісту наведених норм закону свідчить про те, що ст. 56 державному виконавцю надано право за власною оцінкою обставин визначати або не визначати зберігача майна з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин, а ст. 58 визначено осіб, яким таке майно передається на зберігання у разі якщо державним виконавцем прийнято рішення про необхідність передачі арештованого та описаного майна на відповідальне зберігання. За таких обставин, не зазначення у постанові державного виконавця про опис та арешт майна (коштів) боржника від 09.07.2018 року зберігача майна, і вказання про те, що майно не потребує відповідального зберігання не є порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та такі дії узгоджуються з наведеними положення згаданого закону. Відповідно до положень п. 2 розділу 2 Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2831/5, заявка на реалізацію арештованого майна повинна містити такі дані, зокрема, відомості про зберігача майна (найменування, фактична та юридична адреси, телефон, електронна адреса). Відповідно до положень п. 5 розділу 2 Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2831/5, інформаційне повідомлення про електронні торги (торги за фіксованою ціною) повинно містити: 1) загальну інформацію про електронні торги (торги за фіксованою ціною), зокрема, відомості про зберігача (найменування та місцезнаходження (для юридичних осіб), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), контактний телефон, електронна адреса (за наявності), фактична адреса зберігання майна). За змістом наявної в матеріалах справи роздруківки з сайту https://setam.net.ua/auction/311138 у розділі «Порядок та умови», зазначено в підрозділі «Порядок ознайомлення з майном»: ознайомлення у зберігача [PERSON], тел. [NUMBER] (Т. 1, а.с. 38). Посилаючись на наведені положення Порядку реалізації арештованого майна, зміст ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» та постанови про опис і арешт майна боржника від 09.07.2019 року, а також з урахуванням зазначення на сайті ДП «СЕТАМ» зберігачем особи на ім`я [PERSON] (тел. [NUMBER] ), позивач вказує, що порушено вимоги про необхідність зазначення у заявці зберігача, фактично зберігача майна не було, а відтак була відсутня можливість ознайомлення з майном. Позивач вважає, що поскільки ні у постанові про арешт та опис майна боржника, ні у заявці ВДВС на реалізацію арештованого майна зберігач не зазначений, а на сайті ДП «СЕТАМ» містяться дані про зберігача, ДП «СЕТАМ» припустилось порушень п. 2 розділу 2 Порядку реалізації арештованого майна та ст. 19 Конституції України самовільно зазначивши інформацію про зберігача майна. У додатку до відзиву на позовну заяву ДП «СЕТАМ» надало суду копію заявки по виконавчому провадженню №56144326 на реалізацію арештованого майна від 02.10.2018 року, у якій в розділі «Зберігач майна» міститься зазначення «відповідального зберігання не потребує», а також на заявці міститься рукописний текст « [PERSON] [NUMBER] ». Вирішуючи спір по суті, суд виходить з того, що для наявності можливості прийняття рішення про визнання електронних торгів недійсними, в межах розгляду справи повинно бути встановлено порушення вимог Порядку реалізації арештованого майна та інших норм законодавства під час проведення електронних торгів, які вплинули на результати електронних торгів і відбулось порушення прав та законних інтересів позивача, який оспорює результати торгів. В межах розгляду справи вирішення питання про те чи перевищило ДП «СЕТАМ» свої повноваження внісши інформацію про зберігача майна, юридичної значимості не має, адже в даному випадку такі обставини не могли вплинути на результат електронних торгів та не порушують прав і законних інтересів позивача, оскільки зазначення відповідної особи сприяло можливості потенційним покупцям ознайомитись з майном. Зазначення у заявці на реалізацію арештованого майна, що майно не потребує відповідального зберігання не є тією обставиною, що призводить до визнання електронних торгів недійсними, адже судом встановлено відсутність в діях державного виконавця порушення ст.ст. 56, 58 Закону України «Про виконавче провадження» при прийнятті рішення про те, що майно не потребує відповідального зберігання, а стороною позивача жодним чином не доведено, що такі обставини вплинули на результат електронних торгів та не зазначається, які права і законні інтереси позивача порушено відповідними обставинами. В цілому позивач наводячи у своїх заявах по суті справи порушення вимог чинного законодавства жодним чином не вказує, як ці порушення вплинули на результат електронних торгів та в чому полягало порушення саме його прав та законних інтересів у зв`язку з вчиненням цих порушень. За таких умов суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed