Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить визнати за ним право забудовника в порядку спадкування за законом на Ѕ частину об`єкту незавершеного будівництва, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що залишився після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , права реєстрації об`єкту незавершеного будівництва відповідно до. п. 68 Порядку для державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно. Позивач прийняв спадщину шляхом подачі заяви до Краснокутської державної нотаріальної контори. За життя батько позивача мав право безстрокового користування земельною ділянкою, яку отримав на підставі рішення виконкому Краснокутської селищної ради №239 від 09.07.1991 року для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності про [ADDRESS] площею 1300 кв.м, на якому розпочав будівництво будинку, однак не закінчив його в зв`язку зі смертю. Позивач зазначає, що рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 03.02.2020 року за [PERSON] визнано право забудовника в порядку спадкування за законом на Ѕ частку об`єкту незавершеного будівництва, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що залишився після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , а саме право реєстрації Ѕ частки об`єкту незавершеного будівництва. Рішення суду набрало законної сили. На даний час позивач має намір оформити за собою право забудовника на Ѕ частину об`єкта незавершеного будівництва, в порядку спадкування за законом після смерті померлого батька, однак в позасудовому порядку здійснити це неможливо через нотаріальну відмову, таким чином позивач був вимушений звернувся до суду за захистом своїх прав. У відкрите судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи судом повідомлявся, в матеріалах справи міститься заява від 19.11.2020 року про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач до суду не з`явилася, про місце, дату та час розгляду справи судом повідомлялася, в матеріалах справи міститься заява від 19.11.2020 року про розгляд справи у її відсутність, позов визнала. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити за відсутності сторін, що відповідає положенню частини 3 статті 211 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданою Краснокутським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області від 25.05.1999 року /а.с.21/. Відповідно до п.4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 01 січня 2004 року, норми цього кодексу застосовуються до правовідносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто з 01 січня 2004 року. Правила Книги 6 цього кодексу застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання цим кодексом чинності. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.1 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах по спадкування» роз`яснив, що у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосуванню підлягає чинне на той час законодавство, зокрема Цивільний кодекс Української РСР, якщо строк на її прийняття закінчився до 01 січня 2004 року. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абз.14 п.1 Інформаційного листа №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, вказав, що у відповідності з п.5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила книги шостої ЦК можуть застосовуватись лише до спадщини, яка відкрилась після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким із спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.ст. 529-531 ЦК УРСР. Таким чином, строк прийняття спадщини після смерті [PERSON] закінчився 18 листопада 1999 року, тобто до набуття чинності Цивільним кодексом України, а тому застосуванню для вирішення заявленого позову підлягають норми Цивільного кодексу УРСР, який втратив чинність з 01 січня 2004 року, але був чинним на момент виникнення та існування спірних правових відносин. Після смерті батька позивача відкрилася спадщина на майно, що складається з об`єкту незавершеного будівництва, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно з ст. 525 ЦР УРСР 1963 року, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 527 ЦК УРСР 1963 року , спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Згідно з ч.1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Факт, що позивач є сином спадкодавця [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , де в графі батько зазначено російською мовою « [PERSON] » /а.с.17/. Відповідно до ч.1 ст. 548 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як вбачається з копії спадкової справи № 146/1999, заведеної після померлого [INFO] [PERSON] , його син [PERSON] , звернувся до Краснокутської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, в якій зазначив, що після його смерті залишилося спадкове майно, що складається з житлового будинку, що знаходиться у [ADDRESS] . Крім того, в матеріалах спадкової справи № 146/1999 міститься заява [PERSON] , яка діяла в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] , про прийняття спадщини після смерті батька, в якій вказала, що після його смерті залишилося спадкове майно, що складається з житлового будинку, що знаходиться у [ADDRESS] /а.с.71-75/. Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 03.02.2020 року у справі № 627/1023/19, яке набрало законної сили визнано за [PERSON] право забудовника в порядку спадкування за законом на Ѕ частку об`єкту незавершеного будівництва, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що залишився після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , а саме право реєстрації Ѕ частки об`єкту незавершеного будівництва /а.с.7-10/. Вказаним рішенням встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , як діти спадкодавця [PERSON] мають право на спадкове майно в рівних частках, тобто по Ѕ частці спадкового майна кожен. Як вбачається з рішення виконавчого комітету Краснокутської селищної Ради народних депутатів №239 від 09 липня 1991 року про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, [PERSON] було відведено в безстрокове користування земельну ділянку та надано право індивідуального будівництва житлового будинку по [ADDRESS] , площею 0,13 кв. метрів /а.с.19-20/. Згідно з ч. ч 2, 3 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, споруди тощо) виникає після завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання, тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Право власності на об`єкт незавершеного будівництва виникає незалежно від його державної реєстрації, адже відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав», державна реєстрація права на нерухоме майно - це вже офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення прав на нерухоме майно. Пунктом 8 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 встановлено: якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки входять до складу спадщини. Таким чином, спадкоємець має право звернутись до суду з позовом про визнання за ним майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини. Аналогічна позиція викладена в постанові ВГСУ від 15 березня 2017 року по справі №909/935/15. Пунктом 4.15 Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Мінюста України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5 встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до п. 4.18 глави 10 розділу 2 вищезазначеного Порядку, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Як зазначено в рішенні Краснокутського районного суду Харківської області від 03.02.2020 року справа №627/1023/19, а також зазначає позивач в уточненій позовній заяві, підставою звернення до суду з даним позовом є той факт, що позивач позбавлений можливості здійснити оформлення свого права на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] в нотаріальному порядку, що зумовлено об`єктивними факторами, та про що свідчить постанова Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.09.2018 року видана сестрі позивача - відповідачці по справі [PERSON] . Єдиною можливістю реалізації такого права є звернення до суду з позовом про визнання прав та обов`язків забудовника на об`єкт незавершеного будівництва, що розташований по [ADDRESS] в порядку спадкування. У листі Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року N 19-32/319 "Щодо порядку оформлення документів у разі смерті власника нерухомого майна" визначено, що оскільки на нерухоме майно не було оформлено право власності, то таке право в разі відсутності правовстановлюючих документів вирішується в судовому порядку. Відповідно до листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», за умови наявності дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке будівництво не може визнаватися самочинним, а є незавершеним. Визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок відповідно до чинного законодавства України неможливе. Потрібно визнати правильною практику судів щодо визнання за спадкоємцем майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини. Таким чином, суд доходить висновку, що покійний батько позивача за час свого життя на законних підставах набув право на будівництво житлового будинку на відведеній для цього земельній ділянці, однак через раптову смерть не встиг отримати акт про ведення житлового будинку в експлуатацію та здійснити державну реєстрацію. Порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН A3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів" та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.99 року N 12/5-126. 09.11.2018. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. За умови наявності акта відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке будівництво не може визнаватися самочинним, а є незавершеним. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 03.02.2020 року у справі №627/1023/19 встановлено, що будівництво об`єкту незавершеного будівництва відбулось на земельній ділянці, виділеній індивідуальному забудовнику [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Краснокутської селищної Ради народних депутатів №239 від 09 липня 1991 року про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності. Однак житловий будинок не було добудовано та не здано в експлуатацію, тому до позивача як до спадкоємця переходить право забудовника на оформлення Ѕ частки зазначеного об`єкту незавершеного будівництва у встановленому законом порядку, а вказаний об`єкт слід вважати до здачі його в експлуатацію незавершеним будівництвом. Відповідно до технічного висновку про об`єкт нерухомого майна виданого Краснокутським бюро технічної інвентаризації від 13.08.2019 № 63 процент готовності об`єкту незавершеного будівництва - житлового будинку з господарською будівлею складає 24%. Без введення в експлуатацію майно не є нерухомістю, тому суд не може визнати право власності на об`єкт незавершеного будівництва в порядку, передбаченому ст.331 ЦК України (ВГСУ від 15 березня 2017 р. у справі №909/935/15). Отже, якщо об`єкт будівництва не був завершений спадкодавцем чи не був прийнятий в експлуатацію, або право власності не було за ним зареєстроване, то до складу спадщини входять усі належні спадкодавцеві як забудовнику права та обов`язки, а саме: право власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані спадкодавцем у процесі цього будівництва; право завершити будівництво (як правонаступник спадкодавця - замінений у порядку спадкування забудовник); право передати від свого імені для прийняття в експлуатацію завершений будівництвом об`єкт; право одержати на своє ім`я свідоцтво про право власності та зареєструвати право власності. Відповідно до ч. 2 ст. 376 Цивільного кодексу України, особа, яка здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Відповідно до судової практики розгляду цивільних справ про спадкування, у разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно, судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна. Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, [PERSON] пропустив строк для звернення з позовною заявою до суду і просить його поновити. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що відповідно до ст. 127 ЦПК України, пропущений строк необхідно поновити, оскільки він пропущений з поважних причин. За таких обставин, суд доходить висновку, що до позивача перейшли права та обов`язки забудовника на Ѕ частку об`єкту незавершеного будівництва, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після смерті батька, а саме: право реєстрації Ѕ частки об`єкту незавершеного будівництва. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, так як позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позовні вимоги, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved