Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

14.12.2017 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до Денисівської сільської ради Білогірського району Хмельницької області, [PERSON] про визнання за нею права власності на житловий будинок, що знаходиться по вулиці Шевченка,4 в с. Данилівка Білогірського району Хмельницької області. Вказала, що 19 червня 2003 року помер її батько, [PERSON]. Після його смерті вона є спадкоємцем за заповітом, проте позбавлена можливості оформити спадкові права на житловий будинок, який належав батькові, оскільки будівлі не були зареєстровані у органах реєстрації нерухомого майна. В судове засідання [PERSON] не зявилася. В поданій до суду заяві просила розгляд справи проводити у її відсутності, позов підтримала. Представник Данисівської сільської ради Білогірського району Хмельницької області належним чином і своєчасно повідомлений про дату розгляду справи в судове засідання не зявився, направив до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позов [PERSON] визнав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій позов [PERSON] визнала, просила розгляд справи проводити у її відсутності. Ознайомившись із письмовими заявами сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що будівництво житлового будинку, який знаходиться по вул. Шевченка,4 в с. Данилівка Білогірського району Хмельницької області проведено в 1976 році. При його будівництві права суміжних землекористувачів не порушені. Власником житлового будинку в погосподарських книгах сільської ради рахувався [PERSON]. на підставі діючого на той час законодавства, про що свідчить запис в погосподарській книзі Денисівської сільської ради Білогірського району Хмельницької області. Вказані обставини підтверджуються даними довідок Денисівської сільської ради №№800,801 від 13.12.2017 року (а.с.а.с. 17,18), та даними технічного паспорту на житловий будинок, що знаходиться по вулиці Шевченка,4 в селі Данилівка Білогірського району Хмельницької області, виготовленого РКП «Білогірське бюро технічної інвентаризації» 07.04.2010 року (а.с.а.с.12-14). 19 червня 2003 року [PERSON] помер, що вбачається із свідоцтва про його смерть, серії І-БВ №201222, виданого 20 червня 2003 року Денисівською сільською радою Білогірського району Хмельницької області (а.с.8). На випадок смерті [PERSON] зробив заповідальне розпорядження, яким все своє майно заповів своїй дочці [PERSON], позивачу по справі, що підтверджується даними заповіту, посвідченого 29 серпня 2002 року секретарем виконкому Денисівської сільської ради Білогірського району Хмельницької області [PERSON], реєстровий №110 (а.с.43). [PERSON], позивач по справі, є дочкою померлого [PERSON], що підтверджується даними свідоцтв про її народження та про укладення шлюбу (а.с.а.с.6,7). [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та оформивши право на частину спадкового майна, що вбачається із Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №12599169, виданим 21.01.2008 року Білогірською державною нотаріальною конторою (а.с.10). З витягу слідує, що після смерті [PERSON], який помер 19.06.2003 року, заведено спадкову справу №3662294. Із наданих Хмельницьким обласним нотаріальним архівом матеріалів спадкової справи вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] заведена за заявою [PERSON] (а.с.а.с.43-50). Згідно свідоцтв про право на спадщину за заповітом, виданих державним нотаріусом Білогірської державної нотаріальної контори 29.12.2003 року та 21.01.2008 року, реєстрові №№2598,170 (а.с.а.с.9,11), вбачається, що [PERSON], позивач по справі, оформила право на частину спадкового майна після смерті батька [PERSON] Незважаючи на прийняття спадщини не може оформити право на спадщину на житловий будинок, оскільки спадкодавцем право власності на житловий будинок не було зареєстровано в органах реєстрації нерухомого майна, що підтверджується повідомленням державного нотаріуса Білогірської державної нотаріальної контори № 01-109-332 від 14.12.2017 року про відмову у оформленні спадщини на житловий будинок, що належав спадкодавцю [PERSON], у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок (а.с.21). [PERSON] довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 114891765 від 22.02.2017 року вбачається, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна встановлено відсутність запису про зареєстровані права та їх обтяження щодо обєкта, що розташований по вулиці Шевченка,4 в с. Данилівка Білогірського району Хмельницької області (а.с.а.с.39,40). Порядок та умови прийняття в експлуатацію обєктів будівництва на законодавчому рівні вперше встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року №449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом державного замовлення». Тобто, до 05 серпня 1992 року не передбачалася процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Постановою Кабінету Міністрів України від 9 вересня 2009 року "Про затвердження Тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт" було передбачено, що підставою для оформлення права власності на приватні житлові будинки, дачні та садові будинки, споруджені до 5 серпня 1992 року, є складений БТІ висновок про технічний стан будівлі та документ, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій вона розміщена. Зазначена постанова втратила чинність 2 червня 2011 року. Законом України від 17 лютого 2011 року "Про регулювання містобудівної діяльності" (Закон N 3038-VI) встановлено, що прийняття в експлуатацію зведених до 31 грудня 2009 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, здійснюється інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю за результатами технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж таких об'єктів за наявності документа, що посвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій вони розташовані. Відповідно до ст. 58 Конституції України нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, тому загальні правила прийняття в експлуатацію не можуть поширюватися на приватні житлові будинку з господарськими будівлями та спорудами, які збудовані до 5 серпня 1992 року. Житловий будинок [PERSON] збудований в 1976 році, тому для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно було б достатньо технічного паспорта складеного за результатами технічної інвентаризації, виписки із по господарської книги сільської ради, рішення місцевої ради про згоду на оформлення права власності на нерухоме майно. Проте, право власності [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по вул.Шевченка,4 в селі Данилівка Білогірського району Хмельницької області як власника, припинилося на підставі п. 11 ч.1 ст.346 ЦК України у звязку із його смертю. Згідно ст. 1218 даного Кодексу до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, тому до позивача, як до спадкоємця, який прийняв спадщину, відповідно до ст. 1216 цього ж Кодексу перейшли всі права власника майна, проте із за відсутності на житловий будинок правовстановлюючих документів, оформити право власності на вказане майно у позасудовому порядку неможливо. Згідно ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають в державі, тому у суду є всі підстави для розгляду вказаного позову та достатньо доказів вважати, що житловий будинок з господарським будівлями, що знаходяться по вулиці Шевченка,4 в селі Данилівка Білогірського району Хмельницької області повинен належати позивачу, як спадкоємцю [PERSON] У частині 4 ст.206 ЦПК України вказано, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вимоги позивача ґрунтуються на законних вимогах, тому підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачами позову суд не знаходить, позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved