overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом про те, що [INFO] р. помер його дід [PERSON], на день смерті котрого залишилося спадкове майно - будинковолодіння в с.Бронівка. Він не має змоги оформити спадщину за законом через відсутність правовстановлюючого документа на нерухомість, яка належала покійному. В зв'язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця просить визнати за ним право власності на будинковолодіння. [PERSON] позов підтримав. Представник Бронівської сільської ради, відповідач [PERSON] подали заяви про визнання позову і розгляд справи за їх відсутності. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що [PERSON], котрий помер [INFO] р. згідно копії свідоцтва про смерть [NUMBER], належало будинковолодіння по [ADDRESS] згідно довідки виконкому Бронівської сільської ради № 300 від 05.11.2014 р.. За даними довідки цього ж виконкому № 297 від 05.11.2014 р. покійному надана також за цією адресою земельна ділянка площею 0,45 га. Згідно копії висновку Волочиського КП БТІ № 782 від 01.11.2013 р. дане будинковолодіння знаходиться в задовільному технічному стані, збудоване протягом 1947-1969 рр., за винятком господарської будівлі "Б" та погріба "В", які знаходяться в незадовільному технічному стані. Згідно копії довідки Волочиського КП БТІ № 782 від 31.10.2013 р. на дане будинковолодіння не видавалося свідоцтво про право власності. В зв'язку з цим позивач не має змоги оформити спадщину і нотаріус 23.10.2014 р. відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинковолодіння з цієї причини. Після смерті [INFO] р. [PERSON] заведено спадкову справу № 54393701 за заявою позивача, якою підтверджується факт прийняття ним спадщини. Факт родинних відносин позивача із спадкодавцем встановлений рішенням Волочиського районного суду від 12.03.2013 р.. Згідно роз'яснення Мінюсту України № 19/32-319 від 21.02.2005 р. у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника повинно вирішуватися в судовому порядку. В зв'язку з цим суд приходить до висновку, що дане будинковолодіння належало покійному [PERSON], тому позовні вимоги необхідно задоволити частково, визнавши за позивачем право власності на будинковолодіння, крім тих споруд, що знаходяться в незадовільному технічному стані.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду с заявою про визнання [PERSON] недієздатною, в якій зазначив наступне. Заявник є сином [PERSON], матір страждає на психічне захворювання, у зв'язку з чим постійно потребує допомоги та догляду. Заявник вважає, що внаслідок свого психічного захворювання [PERSON] не може усвідомлювати значення свої дій та керувати ними та просить визнати [PERSON] недієздатною. В судове засідання заявник не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, заяву підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити. Представник органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району в судове засідання не з'явився, попередньо до суду була надана заява про розгляд справи без участі представника зацікавленої особи органу опіки та піклування. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є матір'ю [PERSON]. Згідно довідки головного лікаря КУ „ ОКПЛ" [PERSON] станом на 07.08.2014 року знаходилась на стаціонарному лікуванні в КУ „ЗОКПЛ". Згідно акту №545 від 18.09.2014 року судово-психіатричної експертизи, проведеної експертами КУ "Обласної психіатричної лікарні" Запорізької обласної ради, [PERSON], [INFO] виявляє ознаки деменції внаслідок обмеженого ураження головного мозку (церебральний атеросклероз, дисциркуляторна енцефалопатія), внаслідок чого не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Згідно ч.1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Таким чином, зібрані у справі докази та належна їх оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатною [PERSON]. При вищевикладеному,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що 25.01.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, від якого вони мають доньку [PERSON], [INFO] Позивач зазначає, що понад півтора року вони спільно з відповідачем не проживають, спільне життя подружжя не склалося через несумісність характерів, різні погляди на життя, сімейні стосунки та ведення справ сім'ї внаслідок чого виникали сварки, які переростали у довгострокові конфлікти, що мали негативний вплив як на них, так і на психічний стан здоров'я їхньої малолітньої доньки. За таких обставин позивач просить розірвати шлюб, оскільки, на його думку, подальше збереження сім'ї та шлюбу є неможливим та буде суперечити їх інтересам, а також інтересам їхньої малолітньої доньки. Ухвалою суду від 03.10.2018 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідачу визначено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 08.11.2018 року задоволено клопотання відповідача та надано сторонам строк для примирення терміном один місяць. Провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 13.12.2018 року провадження у справі відновлено. Позивач у підготовче судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задоволити позов. При цьому, позивач зазначив, що після розірвання шлюбу донька залишиться проживати разом із матір'ю. Відповідач у підготовче судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає повністю, просить розірвати шлюб, після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище "[PERSON]". Також, відповідач зазначила, що після розірвання шлюбу донька залишиться проживати разом з нею. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 6) підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 25.01.2014 року, про що складено відповідний актовий запис за № 08. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (копії на а.с. 7) підтверджено, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] матір'ю [PERSON], [INFO] Враховуючи те, що наданий сторонам строк на примирення закінчився та примирення подружжя не відбулося, приймаючи до уваги письмову заяву відповідача про визнання позову, на підставі ст. ст. 104, 105 СК України, в порядку ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд дійшов висновку, що шлюб підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не можливе, так як це буде суперечити інтересам позивача. Після розірвання шлюбу залишити відповідачу прізвище "[PERSON]". Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі ст. ст. 110, 112-115 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

[PERSON] звернувся з заявою про встановлення факту родинних відносин. В обґрунтування вимог заяви посилається на те, що [INFO] його сину [PERSON] виповнилося шістнадцять років, в зв'язку з чим звернувся до Сарненського РВ УДМС України в Рівненській області для отримання паспорта громадянина України. У прийомі документів було відмовлено в зв'язку з тим, що у його Свідоцтві про народження у графі "Батько" значиться запис, що його батьком є [PERSON], а у паспорті його батька, значиться запис - [PERSON]. Встановлення факту родинних відносин необхідне для оформлення паспорта громадянина України [PERSON]. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явився, письмовою заявою підтримав вимоги про встановлення факту родинних відносин в повному. Представник заінтересованої особи Сарненського РВ УДМС України в Рівненській області в судове засідання не з'явився. Згідно із ст.256 ЦПК України - суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов до наступного. Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] [NUMBER] батьком зазначений "[PERSON]". Відповідно до паспорта громадянина України батька [NUMBER] значиться запис [PERSON]. Відповідно до вимог пункту 35 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання,вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2013 року №302 передбачено, що заявник для оформлення паспорта подає свідоцтво про народження, оригінали документів, що підтверджують громадянство та посвідчують особу батьків. З огляду на наведене, враховуючи надані докази та відсутність заперечень щодо заявлених вимог у заінтересованої особи, суд вважає, що розбіжність цих записів була здійснена внаслідок допущення помилки, а тому заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

[PERSON] звернувся з заявою, у якій просить встановити факт належності йому трудових книжок колгоспника № 220 від 02.02.1977 р. та № 172/7 від 30.05.1986 р., посилаючись на те, що у трудових книжках неправильно вказані його ім`я та по батькові, що перешкоджає йому використати їх для підтвердження трудового стажу для врахування під час призначення пенсії. Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області просить відмовити у задоволенні заяви, посилаючись на те, що [PERSON] не подано доказів, які б підтверджували, що він дійсно працював у колгоспах, зазначених у трудових книжках колгоспника, які стосуються предмета заяви. Судом з`ясовано, що відповідно до трудової книжки колгоспника № [NUMBER] , заповненої 02.02.1977 р., її видано на ім`я [PERSON] (а. с. 10 - 13) Згідно трудової книжки колгоспника № 172/17, заповненої 40.05.1986 р., її видано на ім`я [PERSON] , слово " [PERSON] " закреслено та виправлено на [PERSON] , виправлення засвідчено печаткою та підписом, а також написом "Виправленому вірити" (а. с. 14 - 16). У якості підстав заяви [PERSON] посилається на те, що наведені неправильні зазначення у трудових книжках колгоспника його імені та по батькові перешкоджають йому використати їх для підтвердження трудового стажу для врахування під час призначення пенсії. Частиною третьою статті 12 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У судовому засіданні 30.03.2021 р. Судом було роз`яснено [PERSON] довести обставини, на які він посилається у якості підстав заяви, зокрема, подати докази його звернення до органу Пенсійного фонду України та відмови останнього у врахуванні його трудового стажу, вказаного у цих трудових книжках, через неправильність зазначення у них його імені та по батькові. [PERSON] погодився звернутись до органу Пенсійного фонду України з метою отримання та подання відповідних доказів, у зв`язку з чим у судовому розгляді було оголошено перерву до 14.05.2021 р. для надання відповідної можливості. Між тим, у судове засідання 14.05.2021 р. [PERSON] не з`явився, про причини неявки не повідомив, будь-яких додаткових доказів від нього станом на 14.05.2021 р. не надходило. Таким чином, в порушення частини третьої статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, [PERSON] не довів обставин, які мають значення для справи і на які він посилався як на своєї підстави вимоги у заяві, у зв`язку з чим Суд вважає, що у задоволенні заяви необхідно відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

[PERSON] звернувся з названим позовом , посилаючись на те, що він по рішенню Нікопольського міськрайонного суду від 13.03.2013 року сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку ( доходу) але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 13.02.2013 року до повноліття дітей. З березня місяця 2013 року діти змінили місце проживання і проживають з ним та знаходяться на його утриманні. Позивач просить звільнити його від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання дітей. У судовому засіданні позивач позов підтримав і пояснив, що рішення суду про стягнення з нього аліментів він не оспорював, оскільки на той час діти проживали з матір"ю. Після розірвання шлюбу діти виявили бажання проживати з ним і з кінця березня місяця 2013 року діти проживають з ним, аліменти він не сплачує, оскільки офіціально не працює. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав, пославшись на те, що рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 26.06.2013 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про відібрання дітей та визначення місця проживання дітей і суд виніс рішення про відібрання у [PERSON] дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] та передати дітей матері- [PERSON], з нею ж суд визнаачив і місце проживання дітей. Однак [PERSON] відмовляється виконати рішення суду. Наразі у суді знаходиться подання державного виконавця про зміну способу виконання рішення суду, а саме зобов"язання [PERSON] передати дітей [PERSON] Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Зі змісту ст. 181 СК України вбачається, що аліменти на утримання дітей сплачуються тому з батьків з ким проживають діти. Як встановлено в судовому засіданні рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 13.03.2013 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку ( доходу) але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 13.02.2013 року до повноліття дітей ( а.с.4). 26.06.2013 року Нікопольський міськрайонний суд встановив, що [PERSON] взяв дітей до своїх батьків і не повернув їх матері, тому суд виніс рішення про відібрання у [PERSON] дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] та передачу дітей матері- [PERSON] та визнаачив і місце проживання дітей з матір"ю ( а.с.54-59) Рішення суду залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.11.2013 року. Оскільки місце проживання дітей визначено з матір"ю, рішення суду повинно бути виконано і немає підстав для звільнення [PERSON] від сплати аліментів на їх утримання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовною заявою і просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON], зареєстрований 21.09.2002 року Чернігівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернігівського обласного управління юстиції, актовий запис № 1521. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 21.09.2002 року, від шлюбу мають спільнгу неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини припинили своє існування з вересня 2016 року, спільне господарство не ведеться. В сім"ї часто виникали сварки та суперечки з важливих питань. Між сторонами втрачені почуття поваги та взаємопорозуміння. За таких обставин подальше сумісне життя і збереження сім"ї позивач ваважає неможливим. З приводу розподілу майна спору не виникає. Після розірвання шлюбу дитина залишається з матір"ю. Примирення між сторонами неможливе. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Пояснив, що сумісне життя закінчилося і це його рішення про розлучення, оскільки вдома постійні скандали. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Пояснила, що дитина вже доросла, хоче щоб батько був поруч. Відповідач зробила всеь можливе, щоб зберегти сім"ю, але позивач веде себе аморально, не поважає її, поводить себе як вільний чоловік. Вислухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 21 вересня 2002 року у Чернігівському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Чернігівського обласного управління юстиції, Україна, актовий запис № 1521, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.3). Від шлюбу мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4). Суд, приймаючи до уваги обставини життя подружжя, прийшов до висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України належить розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаємопорозуміння і поваги, шлюбні стосунки припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливе і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 27 липня 2013 року зареєстрував шлюб з відповідачкою в Жураківській сільській раді. 02 червня 2014 року в них народився син [PERSON]. За час спільного проживання, придбали, автомобіль марки "CHEVROLET LACETTI" за 9000 доларів США. З січня 2015 року припинили спільне проживання. Просить стягнути грошову компенсацію в його користь в сумі 73235 грн. за належну йому частину автомобіля. Позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просять стягнути грошову компенсацію з відповідачки в користь позивача в сумі 73235 грн. за належну йому частину автомобіля. Відповідачка та її представник позовні вимоги визнали, не заперечують проти стягнення грошової компенсації в сумі 73235 грн. за належну частину автомобіля. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя слід задоволити. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороби, тощо) самостійного заробітку (доходу). З матеріалів справи вбачається, що сторони 27 липня 2013 року зареєстрували шлюб в Жураківській сільській раді. 02 червня 2014 року в сторін народився син [PERSON]. За час спільного проживання, придбали, автомобіль марки "CHEVROLET LACETTI" за 9000 доларів США. З січня 2015 року припинили спільне проживання. Рішенням Богородчанського районного суду від 02 листопада 2015 року шлюб розірвано. З довідки - рахунку серії ААЕ від 16 квітня 2015 року вбачається, що спірний автомобіль продано [PERSON] за 146470 грн. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суд враховує бажання позивача отримати грошову компенсацію за проданий відповідачкою автомобіль згідно положення частини 4 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації. При таких обставинах позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя підлягає задоволенню. На підставі наведеного ст.60,71 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому вказує, що 06.10.2018 він уклав шлюб з відповідачкою. [INFO] у них народився син [PERSON] . Спільне сімейне життя не склалось через протилежні погляди на шлюб та сім`ю та сторони з липня 2019 р. проживають окремо. Просить шлюб розірвати, спір про розподіл майна відсутній. Позивач надав заяву, в якій позов підтримав і просив його задовольнити, а справу розглянути у його відсутності, судові витрати покласти на нього. Відповідач надала заяву, у якій позовні вимоги визнала повністю, справу просила розглянути у її відсутність, дитину залишити проживати з нею, прізвище просила залишити дошлюбне " [PERSON] ". Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, з`ясувавши позицію сторін, приходить до висновку, що визнання відповідачем позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймає визнання відповідачем позову та приходить до висновку про ухвалення рішення про задоволення позову з покладенням судових витрат на позивача. Враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд, відповідно до приписів ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", у даному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) , але не менше встановленого законом мінімального розміру (на даний час 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) щомісячно на утримання сина [PERSON], [INFO] . В суді представник позивача [PERSON], обґрунтовуючи позовні вимоги , вказує , що його довіритель [PERSON] перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі до 06 лютого 2017 року. Колишнє подружжя має неповнолітню дитину. Після розірвання шлюбу сторони припинили подружні стосунки і ведення спільного господарства, проживають окремо. Син залишився проживати з батьком. Відповідачка не надає матеріальної допомоги на його утримання, хоча працює, має постійний заробіток і спроможна утримувати неповнолітню дитину, тому просить позов задоволити. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, і пояснила, що її довірителька [PERSON] по мірі можливості надає дитині матеріальну допомогу, а ті обставини, що вказані у позовній заяві є надуманими. Проти стягнення аліментів не заперечує. Заслухавши представників позивача та відповідачки, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 06 лютого 2017 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO] , матір'ю якого є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] від 09.12.2016 року. Після розірвання шлюбу сторони не підтримують подружні відносини і ведення спільного господарства, проживають окремо. Син проживає з батьком та знаходиться на його утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім'ї виданої 28.03.2017 року ОСББ "МАТРОСОВА, 11" та актами про проживання/непроживання № 111 від 09.11.2016 року та № 126 від 28.03.2017 року. Відповідачка не надає постійно матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча працює, має постійний заробіток і спроможна утримувати сина. Дана обставина підтверджується розрахунковими листами організації "Сітіс Груп" приєднаними до матеріалів справи. Позивач потребує допомоги на утримання дитини. Аліменти підлягають стягненню згідно ст.ст.180,182,183,191 СК України в розмірі 1/4 частини заробітної плати (доходу) щомісячно , але не менше встановленого законом мінімального розміру ( на даний час 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку).

Outcome: approved