Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 20545,25 грн., компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати в сумі 2465,90 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 3342,24 грн. Позов обґрунтовує тим, що перебувала у трудових відносинах з відповідачем і була звільнена з роботи з 23.09.2014 року за власним бажанням, у зв'язку з виходом на пенсію. Проте, у день звільнення з нею не було проведено розрахунку, повідомлення про розмір невиплаченого заробітку та нараховані розрахункові кошти вона не отримувала. Крім того, просить стягнути з відповідача 10000,00 моральної шкоди. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, пославшись на обставини викладенні в позовній заяві, яку просить задоволити. Уточнила, що просить стягнути заборгованість по заробітній платі в розмірі 20545,25 грн., компенсацію втрати частини грошових доходів в розмірі 2465,90 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 3342,24 грн. та моральну шкоду в розмірі 10000 грн. Вказує, що діями відповідача їй було заподіяно моральну шкоду, оскільки через невиплату їй на протязі 19 місяців зарплатні було порушено її нормальні життєві зв'язки, через що змушена була позичати грошові кошти у своїх знайомих, що завдавало їй нервових потрясінь та переживань, внаслідок чого в червні місяці 2013 року їй призначили групу інвалідності. Представник відповідача позов визначав частково. Не заперечив щодо стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірах, вказаних у позовній заяві. В частині стягнення моральної шкоди заперечив з тих підстав, що позивачем не доведено заподіяння такої. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних міркувань. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. У відповідності до копії трудової книжки позивачки (а.с. 7), остання перебувала у трудових відносинах з ПАТ "ДЗАК" з 01.10.1975 року і була звільнена з роботи з 23.09.2014 року згідно наказу №43-к від 15.09.2014 року за власним бажанням, у зв'язку з виходом на пенсію. Тобто останнім днем роботи позивача, а відповідно днем звільнення, було 23.09.2014 року. Крім цього, як встановлено в судовому засіданні, в день звільнення - 23.09.2014 року з позивачкою не було проведено розрахунку, її не повідомляли про розмір нарахованих сум. Доказів протилежного відповідачем суду не представлено. Відповідно до довідки, виданої позивачем 14.10.2014 року за №1107, заборгованість з виплати заробітної плати перед позивачем складає 20545,25 грн. (а.с.9). Статтями 47, 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму. Отже, закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок - виплатити всі суми, що належать йому. Таким чином судом встановлено, що позивач станом на час постановлення судового рішення не отримала розрахункових коштів в сумі 20545,25 грн., проти чого представник відповідача не заперечив, а тому позов в частині стягнення на користь позивачки заборгованості по заробітній платі у вказаному розмірі підлягає до задоволення. Крім цього, постановою КМУ від 21.02.2001 року за № 159, затверджено «Порядок (далі - Порядок) проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати», згідно якого, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Пунктом 3 вказаного Порядку визначено, що компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення). Як вбачається, з представленої позивачкою таблиці (а.с. 18-19) розрахунку компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, розмір такої компенсації становить - 2465,90 грн., проти чого представник відповідача не заперечив, а тому позов в цій підлягає до задоволення. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що у разi невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звiльненому працiвниковi сум у строки, зазначенi в статтi 116 цього Кодексу, при вiдсутностi спору про їх розмiр пiдприємство, установа, органiзацiя повиннi виплатити працiвниковi його середнiй заробiток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином судом встановлено, що згідно поданого позивачкою розрахунку (а.с. 36-37) середнього заробітку за час затримки розрахунку, розмір середнього заробітку по день фактичного розрахунку становить - 3342,24 грн., проти чого представник відповідача не заперечив, а тому, суд вважає за необхідне стягнути в користь позивачки 3342,24 грн. З огляду на вказане, оскільки судом встановлено порушення трудових прав позивача, то суд вважає, що підлягає до часткового задоволення і вимога позивачки про стягнення на її користь моральної шкоди. При визначенні розміру заподіяної позивачу моральної шкоди суд враховує глибину фізичних та душевних страждань позивача, погіршення її здібностей та позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини відповідача, а також враховуючи вимоги розумності та справедливості та визначає її у розмірі 500,00 грн. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. 88 ЦПК України, ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved