Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

15.07.2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом, відповідно до якого прохав стягнути з Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» на його користь моральну шкоду в розмірі 50000 грн. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він є людиною похилого віку, дитина війни, пенсіонер і винесений відносно нього судовий наказ у 2020 році спричинив пагубний вплив на стан його здоров`я. Взазував, що за тривалий проміжок часу коли тривало вирішення справи в суді він зазнав чималих моральних страждань, оскільки він хвилювався та не міг спати ночами, зникло почуття апетиту через це довелося пити заспокійливі та снодійні лікарські засоби. Тому просив стягнути з ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» на його користь 50 000 грн. моральної шкоди. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 05.08.2021 відкрито загальне позовне провадження з викликом всіх учасників справи. 18.10.2021 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого останній прохав відмовити у задоволенні позову у повному обсязі посилаючись на відсутність ознак заподіяння позивачу моральної шкодиу відповідності до законодавства України. Інших заяв по суті справи від учасників справи до суду не надходило. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 25.10.2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті з викликом всіх учасників справи. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні прохала відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, надавши оцінку доказам в їх сукупності, установив наступне. Судом вставлено, що 01.10.2020 року судовим наказом Октябрського районного суду м.Полтави по справі № 554/10711/20 з [PERSON] , [PERSON] на користь ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" в солідарному порядку стягнуто заборгованість за послуги теплопостачання за період 01.11.2017 року по 01.06.2020 року в сумі 20473.19 грн., яка складається з : індексу інфляції-772.15 грн. та 3% річних-559.46 грн., та 210,20 грн. судового збору. Не погодившись з судовим наказом, боржник [PERSON] звернувся до суду з заявою про його скасування. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 27.04.2021 року заяву [PERSON] про скасування судового наказу, виданого Октябрським районним судом м. Полтави 01 жовтня 2020 року за заявою ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" щодо стягнення з боржника заборгованості за послуги теплопостачання - задоволено, судовий наказ скасовано. Відповідно до статті 156 Житлового кодексу України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку. Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири). Як вбачається з матеріалів справи, позивач вказує, що він є людиною похилого віку, дитина війни, пенсіонер і винесений відносно нього судовий наказ спричинив пагубний вплив на стан його здоров`я. За тривалий проміжок часу коли тривало вирішення справи в суді він зазнав чималих моральних страждань, оскільки він хвилювався та не міг спати ночами, зникло почуття апетиту через це довелося пити заспокійливі та снодійні лікарські засоби. Ст. 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3)у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. З позову вбачається, що завдана [PERSON] шкода полягає саме у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з тривалим вирішенням справи в суді, останньому було завдано значної моральної шкоди, що мало прояв у стражданнях, які полягають у душевних стражданнях, що йому довелося присвятити багато свого часу, творчої енергії та сил на захист порушеного права. при цьому, моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відсутність хоча б одного з означених елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Отже, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювана шкоди, його вину та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою в деліктних правовідносинах. Відповідно до частини 2 статті 23 Цивільного кодексу України,моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом чи або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. У пунктах 3, 5постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушені нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: 1) наявність такої шкоди, 2) протиправність діяння її заподіювача, 3) наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Отже, наявність шкоди ще не породжує абсолютного права на її відшкодування будь-якою особою, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому правильно визначивши суб`єкта такої відповідальності. Відповідно до пункту 9 зазначеної Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Наявність причинного зв`язку між протиправним діянням і негативними наслідками, що є підставою відповідальності за завдану моральну шкоду, виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком. Особа, що заподіяла шкоду, несе відповідальність лише за ту шкоду, яка є наслідком його поведінки. Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі статтею 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Цивільного процесуального кодексу України,належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтями 79, 80 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Твердження позивача про протиправність дій ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» щодо звернення у 2020 році за захистом до суду у порядку наказного провадження про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання за адресою [ADDRESS] суд вважає безпідставними. Статтею 4 ЦПК України гарантоване право кожного на звернення до суду за захистом. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ст. 15 ЦК України). Факт скасування судового наказу про стягнення заборгованості, є визначеною чинним Цивільно-процесуальним кодексом України процедурою, що не свідчить про зловживання правом на звернення до суду з боку ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго». Реалізацію ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» свого права на звернення до суду не можна вважати протиправними діями. Під час розгляду справи не знайшли свого підтвердження обставини протиправності діянь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», на які посилалась позивач. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження завдання моральної шкоди, понесених моральних страждань, не доведено наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed