Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат. В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.04.2013 розірвано. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею. Батько не приймає жодної участі у додаткових втратах на дитину. Судовим наказом Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.04.2018 року з відповідача стягуються аліменти на утримання сина в розмірі 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Сплачує аліменти вчасно, але цієї суми не вистачає для повноцінного життя дитини. Вказала, що син з 01.09.2020 навчається в ДНЗ «Черкаське вище професійне училище», витрати на дитину збільшилися. Відповідач життям дитини не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватися з ним та не приймає участі у його вихованні. Зазначила, що на даний час знаходиться у тяжкому матеріальному становищі, не працює, є інвалідом ІІІ групи по життєво. Крім того, [PERSON] був терміново прооперований у КНП «Черкаська центральна районна лікарня Черкаської районної ради», на лікування були понесені витрати на медичні препарати в сумі 467,32 грн. Також, згідно консультативного висновку лікаря-офтальмолога від 05.09.2020 [PERSON] має вроджену ваду зору, йому рекомендовано амбулаторний періодичний огляд 2 рази в рік, курси апаратного лікування 2 рази на рік, постійне носіння окулярів, вартість прийому лікаря-офтальмолога становить 200 грн., вартість апаратного лікування складає 2000 грн. Крім того, вона постійно несе витрати як на звичайні повсякденні речі, так і на вкрай необхідні, зокрема, на одяг та взуття, підручники та канцелярське приладдя. Є потреба у ноутбуці для навчання та всебічного розвитку дитини, який коштує 13814,00 грн. Також сину вкрай терміново необхідне лікування у лікаря-стоматолога. Неодноразові звернення до відповідача про його фінансову участь у витратах на навчання, розвиток та лікування сина відповідач прос то проігнорував, що й змусило її звернутися до суду, в тому числі і з вимогою про збільшення суми аліментів та стягнення додаткових витрат на сина. Просить суд збільшити розмір аліментів, та щомісячно стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 3000 грн. щомісячно, та додаткові витрати у розмірі 16481,00 грн. одноразово. В ході розгляду справи позивач просила збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача аліменти в розмірі 2318 грн. щомісячно, що є прожитковим мінімумом на дитини відповідного віку. В іншій частині позовні вимоги підтримала. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.09.2020 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У передбачений законодавством термін відповідач відзиву до суду не скерував. Позивач в судовому засіданні зменшені позовні вимоги підтримала, просила збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідач на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 2318 грн. щомісячно, а також додаткові витрати на дитину в розмірі 16481,00 грн. одноразово. Відповідач в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляд справи повідомлений, із заявами до суду не звертався. Згідно з ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України. Суд, заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ч.ч. 1, 2 ст. 141 СК України). Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 6) СК України. Судом встановлено, що сторони у справі є колишнім подружжям та перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.04.2013 року розірвано. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.04.2018 стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 22.02.2018 року. Згідно із довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 13.08.2020 року позивачка [PERSON] та син [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . Згідно із ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2020 рік" визначено, що у 2020 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років складає: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Згідно із ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, законодавче збільшення мінімального розміру аліментів на утримання дітей є підставою для зміни розміру стягуваних на підставі рішення суду аліментів, за умови надходження відповідної заяви стягувача про це. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Звертаючись з позовними вимогами та обґрунтовуючи свою позицію позивачка [PERSON] зазначала, що відповідач сплачує аліменти вчасно, однак життям дитини та його здоров`ям не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватися із сином та не приймає участь у його вихованні. Оскільки вона знаходиться у тяжкому матеріальному становищі, просила змінити розмір аліментів на тверду грошову суму та стягнути кошти на додаткові витрати. Як вбачається з довідки Черкаського міського центру зайнятості від 20.08.2020 [PERSON] перебуває на обліку як безробітна з 21.07.2020 року. Суд враховує, що [PERSON] з 01.09.2020 навчається в ДНЗ «Черкаське вище професійне училище», а тому витрати позивача на дитину збільшилися. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Стаття 81 ЦПК України надає право сторонам та іншим учасникам справи подавати докази на підтвердження своїх вимог або заперечень. В силу приписів статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи наведене, суд виходить із безумовного права дитини на належне утримання, виховання, рівень життя та розвитку від своїх батьків, до досягнення повноліття. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Таким чином, діючи в найвищих інтересах дитини, суд робить висновок про те, що розмір стягуваних із відповідача аліментів має бути змінено та стягнуто такі з 10.09.2020 (час звернення позивача до суду з відповідним позовом) у розмірі одного прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку в сумі 2318 грн. щомісячно і до досягнення сином [PERSON] повноліття, що матиме наслідком збільшення розміру аліментів на дитину. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Після набрання законної сили цим рішенням суду про зміну розміру аліментів необхідно продовжити стягнення аліментів з [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , на підставі цього рішення суду та судового наказу Соснівського районного суду м.Черкаси від 16 квітня 2018 року у справі №712/1939/18, без видачі нового виконавчого листа. Крім того, суд звертає увагу на те, що ухвалення судом цього рішення суду не є підставою для повернення державним виконавцем до суду судового наказу Соснівського районного суду м.Черкаси від 16.04.2018 у справі №712/1939/18. Згідно із ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Аналізуючи положення ст. 185 СК України можна дійти висновку, що додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини, за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Заявляючи вимоги про одноразове стягнення додаткових витрат на дитину, необхідно надати докази усієї суми фактично понесених витрат, в той час, як заявляючи про періодичні або постійні витрати, позивач повинен довести їх необхідність. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного стану сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягнення аліментів відповідно до ст. ст. 181, 182 СК. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково. З матеріалів справи беззаперечно вбачається, що [PERSON] є платником аліментів на утримання дитини, яка проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Як роз`яснено у пункті 18 постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", до передбаченої статтею 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. В цьому контексті, суд звертає увагу на те, що предметом доказування у справах даної категорії є особливі обставини (розвиток здібностей дитини, її хвороба, тощо) та як наслідок додаткові грошові витрати на дитину, які несе один із батьків, а також розмір таких. Відтак, доводи позивачки щодо витрат на покупку ноутбука, не є ключовими у спірних правовідносинах, оскільки не можуть підтвердити чи спростувати особливих обставин розвитку здібностей дитини чи її хвороби, а також затрачених у зв`язку цим відповідних коштів, тому такі витрати не відносяться до додаткових в розумінні ст. 185 СК України, оскільки вони не викликані особливими обставинами, а є основними витратами, які батьки несуть на утримання дітей, виходячи із своїх матеріальних можливостей. Натомість, якщо ці витрати пов`язані з особливим станом здоров`я дитини, то необхідно надавати медичні довідки, висновки лікарів, їх рекомендації щодо лікування дитини в Україні чи за кордоном, тривалості та періодичність лікування та з урахуванням цього розрахунок його вартості, а також про вартість ліків, які необхідно придбавати дитині. [PERSON] , [INFO] , перебуває на диспансерному обліку у офтальмолога та потребує постійного носіння окулярів, апаратного лікування зору 2 рази на рік (курс з 10 процедур). Відповідно до рахунку на оплату № 147 від 07 вересня 2020 року за послуги лікарів апаратного лікування [PERSON] сплачено 2000 грн. Крім того, згідно Виписки [PERSON] з 25.08.2020 по 01.09.2020 проходив курс лікування у КНП «Черкаська центральна районна лікарня Черкаської районної ради». Згідно наданих позивачкою квитанцій, на медичні препарати витрачено 467,32 грн. Таким чином, безумовно дитина потребує додаткових витрат, у зв`язку з лікуванням. Сукупний розмір таких витрат, понесених [PERSON] , становить 2467,32 грн. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 1/2 таких витрат, що відповідатиме роз`ясненням наданим у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», нормам матеріального права та принципу, за яким двоє батьків в рівній мірі зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття, а саме в сумі 1233,66 грн., оскільки стягнення додаткових витрат в повні мірі лише з відповідача не відповідає вимогам СК України, в частині зокрема покладення обов`язку утримання дитини виключно на батька. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивача при подачі позову було звільнено від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial