Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

14 березня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про визнання договору недійсним. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що в лютому 2017 року їй стало відомо, що в провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться справа №645/5413/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів в сумі 218235,22 грн. Ознайомившись з матеріалами даної справи, вона дізналась, що 25.05.2016 р. [PERSON] передав її чоловіку ([PERSON].) грошову суму в розмірі 200000 грн. в якості позики під заставу автомобіля марки БМВ Е 39, держ. номер [NUMBER], що належить [PERSON] згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], про що свідчить розписка. Позивач зазначив, що перебуває у шлюбних відносинах із [PERSON] з 11.10.2013 р. по теперішній час, що посвідчується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] подружжя спільно ведуть господарство та мають майно (кошти) у спільній сумісній власності. Відповідно, згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] автомобіль марки БМВ Е 39, держ. номер [NUMBER] було придбано на ім'я [PERSON] 05.05.2015 р., тобто вже під час перебування в шлюбі з Позивачем, а тому в силу ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав самостійного заробітку. 25.05.2016 р. під час укладення договору позики, посвідченого розпискою, Позивач перебувала із заставодавцем ([PERSON].) у зареєстрованому шлюбі, а згідно зі ст. 6 ЗУ «Про заставу» № 2654-ХІІ майно, що перебуває у спільній власності, може бути передано в заставу тільки за згодою всіх співвласників. Більше того, договір застави, щодо автомобіля марки БМВ Е 39, держ. номер [NUMBER] було укладено в простій письмовій формі, нотаріально договір не посвідчувався, Позивачка по справі ([PERSON].) ані стороною договору позики (позичальником), ані поручителем за цими зобов'язаннями не є, на час укладення спірного договору застави у встановленому порядку нотаріально посвідчена згода Позивачки, як дружини позичальника, отримана [PERSON] не була, у зв'язку з чим цей договір є таким, що був укладений з істотними порушеннями встановлених законодавство вимог, а саме щодо обсягу повноважень відносно розпорядження спільною сумісною власністю (рухомим майном) подружжя, а в силу ст. 13 ЗУ «Про заставу» № 2654-ХІІ у випадках, коли предметом застави є нерухоме майно, космічні об'єкти, транспортні засоби, що підлягають державній реєстрації, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правовстановлюючих документів. В зв*язку з чим, позивач просить суд позов задовольнити повністю та визнати договір застави (розписка від 25.05.2016 року про отримання коштів у сумі 200000 грн. під заставу автомобіля БМВ 540 Е 39 держ. номер [NUMBER]), який був укладений між [PERSON], мешкає за адресою: [ADDRESS] та чоловіком позивача, [PERSON], який мешкає за адресою: [ADDRESS] недійсним; судові витрати покласти на Відповідачів. Позивач [PERSON] до судового засідання не з*явився, про день та час повідомлялася своєчасно та належним чином, 06.06.2017 р. до суду надійшло її клопотання про розгляд справа за відсутності позивача, в якій остання просить здійснювати розгляд цивільної справи за участі її представника, [PERSON]. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з*явився, про день та час повідомлявся своєчасно та належним чином, 05.05.2017 р. до суду надійшла заява відповідача про визнання позову, в якій останній просить задовольнити позовні вимоги, що викладені в позовній заяві про визнання договору недійсним, у повному обсязі, та проводити розгляд даної заяви без його участі. 08.08.2017 р. в судовому засіданні [PERSON] було залучено в якості третьої особи по справі, оскільки згідно з відповіддю Регіонального сервісного центру в Харківській області МВС України на запит суду з 21.12.2016 р. автомобіль марки BMW 540, кузов [NUMBER], 1998 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] зареєстровано на [PERSON] 03.11.2017 р. до суду від позивача [PERSON] надійшла заява про уточнення формулювання позовних вимог. Також 03.11.2017 р. до суду надійшла заява від [PERSON] про розгляд справи без участі, в якій [PERSON] просить суд розглядати справу № 645/1151/17 без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. 06.11.2017 р. до суду від [PERSON] надійшла заява про зміну представника, в якій остання вказує, що у зв'язку зі скасуванням довіреності від 23.03.2017р. № 953, виданої на ім'я [PERSON] та [PERSON], повідомляє суд про припинення представницьких повноважень останніх в її інтересах, та на підставі нотаріально посвідченої довіреності у подальшому від її імені та в її інтересах представництво здійснює [PERSON], [INFO]. 07.11.2017 р. до суду від третьої особи, [PERSON], надійшла заява про розгляд справи без участі, в якій [PERSON] зазначає, що з 29.07.2017 р. вона вже не є власницею автомобіля марки БМВ Е 39, держ. номер [NUMBER], щодо якого оспорюється застава, то у даній справі вона не має матеріальної заінтересованості та рішення суду в майбутньому не вплине на її права та обов'язки. На підставі всього вище вказаного, просить суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідно до заяви про уточнення формулювання позовних вимог від 03.11.2017 р. Позивач, посилаючись на п. 5 ППВСУ № 9 від 06. 11. 2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», на ст. 13 ЗУ «Про заставу», згідно з якою у випадках, коли предметом застави є нерухоме майно, космічні об'єкти, транспортні засоби, що підлягають державній реєстрації, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правовстановлюючих документів», а ст. 14 цього ж закону передбачено, що недотримання вимог щодо форми договору застави та його нотаріального посвідчення тягне за собою недійсність договору з наслідками, передбаченими законодавством України, просить пункт 2 позовних вимог первісного позову, з урахуванням цих уточнень, прийняти до судового розгляду в наступній редакції: «Встановити нікчемність договору застави автомобіля BMW 540, кузов [NUMBER], 1998 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], що виник на підставі договору позики, посвідченого розпискою від 25.05.2016 р. на суму 200 000 грн. між [PERSON] та [PERSON].». Додатково Позивач, вказує, що згідно з вимогами ст. 215 ЦК України нікчемним є той правочин, недійсність якого прямо передбачена законом, тобто коли є правова норма, яка безпосередньо визначає недійсність правочину без дотримання її вимог. Судове засідання 30.01.2018 р. було перенесено на 13.02.2018 р. з метою надання відповідачам - [PERSON], [PERSON] достатнього часу для ознайомлення зі змістом та суттю вимог заяви про уточнення формулювання позовних вимог від 03.11.2017 р. та наданням суду своїх пояснення та заперечень. Проте письмових заперечень від Відповідачів не надійшло. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог, з урахуванням уточнень від 03.11.2017 р., заперечував та просив відмовити в задоволення позову в повному обсязі. Вказував, що спірна застава на автомобіль оформлена належним чином та не суперечить законодавству, оскільки [PERSON], будучи власником авто, має право розпоряджатись ним на власний розсуд, а позикодавець [PERSON] не знав та не міг знати про наявність шлюбних відносин між Позивачем та [PERSON], що звільняє його наслідків, викликаних укладенням спірної застави в неналежній формі. Під час розгляду справи по суті та дослідженні доказів, судом визнано необхідним зобов'язати представника відповідача [PERSON] надати суду оригінал розписки від 25.05.2016 р., на підставі якої виникла спірна застава на автомобіль БМВ Е 39, держ. номер [NUMBER], для ознайомлення та встановлення достовірності її копії, що наявна в матеріалах справи. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON], адвокат [PERSON], зазначив, що відповідачем та ним не заперечується того факту, що договір застави укладений не був, оскільки відразу після отримання грошових коштів позивач поїхав на спірному автомобілі, але вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки відсутні юридичні наслідки щодо застави автомобіля по розписці від 25.05.2016 р. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 11.10.2013 р. і по теперішній час перебувають у зареєстрованому шлюбі. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 11.10.2013р., виданим Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Автомобіль марки BMW 540, кузов [NUMBER], 1998 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], було придбано на ім'я [PERSON] за час перебування в шлюбі 05.05.2015 р., про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER]. Згідно з договором застави від 25.05.2016 р. між [PERSON] та [PERSON], заставодавець, [PERSON], передав в заставу заставодержателю, [PERSON], автомобіль марки BMW 540, кузов [NUMBER], 1998 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], для забезпечення виконання в повному обсязі зобов'язань [PERSON] за договором позики (розписки) від 25. 05. 2016 р. Разом з цим, спірний договір застави було укладено в простій письмовій формі, нотаріально договір не посвідчувався, позивачка по справі, [PERSON], ані стороною договору позики (позичальником), ані поручителем за цими зобов'язаннями не є, на час укладення спірного договору застави у встановленому порядку нотаріально посвідчена згода Позивачки, як дружини позичальника, отримана [PERSON] не була. У свою чергу, згідно з відповіддю Регіонального сервісного центру в Харківській області МВС України з 21.12.2016 р. автомобіль марки ВMW 540, кузов [NUMBER], 1998 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований на ім'я [PERSON], а з 29.07.2017 р. - на ім'я [PERSON], на підставі чого суд приходить до висновків, що спірна застава не призвела до настання юридичних наслідків. Законність та правомірність набуття [PERSON], а потім [PERSON] автомобіля з реєстраційним номером [NUMBER] у встановленому законодавство порядку не оспорена. У даній справі спірні правовідносини виникли з підстав невизнання [PERSON] нікчемності договору застави на автомобіль марки MW 540, кузов [NUMBER], 1998 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], в силу ст. 13, 14 ЗУ «Про заставу» № 2654-ХІІ та істотним порушенням встановлених законодавством вимог з боку [PERSON], а саме щодо обсягу повноважень відносно розпорядження спільною сумісною власністю (рухомим майном) подружжя. Так, відповідно до ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою, а згідно зі ст. 6 ЗУ «Про заставу» майно, що перебуває у спільній власності, може бути передано в заставу тільки за згодою всіх співвласників. Норма ст. 13 ЗУ «Про заставу» вимагає нотаріального посвідчення договору застави транспортного засобу, що зумовлює обов'язок одного з подружжя під час укладення такого договору виконати приписи ч. 3 ст. 65 СК України, а саме: для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Всупереч всім вимогам чинного законодавства Відповідачами було укладеного договір застави автомобіля без будь якої згоди на те Позивача, та без її відома. Дані обставини вказують на грубе порушення Відповідачами законодавства при оформлені спірної застави. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ у Постанові Пленуму № 5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснює: «При оспоренні договору застави (іпотеки) суд має враховувати положення статті 578 ЦК, згідно з якими майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу лише за згодою іншого з подружжя, який у разі пред'явлення позову про звернення стягнення на таке майно має бути залучений до участі у справі». Верховний суд України підтримує позицію щодо визнання недійсними договорів спрямованих на відчуження об'єктів спільної сумісної власності подружжя без будь якої згоди (усної чи письмової) одним із подружжя на укладення такого договору (Постанова від 08.04.2015 р. у справі №6-7цс15). Разом з цим, встановлення підстави недійсності правочину, вказану Позивачем при пред'явленні позову, є ключовим моментом для правильного з'ясування, до якого виду недійсних правочинів (нікчемних чи оспорюваних) слід віднести правочин, що є предметом спору (правовий висновок в узагальненні судової практики ВССУ: «Аналіз окремих питань судової практики, що виникають при застосуванні судами рекомендаційних роз'яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Ст. 13 ЗУ «Про заставу» встановлено: «У випадках, коли предметом застави є нерухоме майно, космічні об'єкти, транспортні засоби, що підлягають державній реєстрації, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правовстановлюючих документів», а ст. 14 цього ж закону передбачено, що недотримання вимог щодо форми договору застави та його нотаріального посвідчення тягне за собою недійсність договору з наслідками, передбаченими законодавством України. Пунктом 6 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1388 від 07.09.1988, встановлено, що транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в реєстраційно-екзаменаційних підрозділах Державтоінспекції. Транспортні засоби, що належать декільком фізичним або юридичним особам (співвласникам), за їх письмовою заявою реєструються за однією з таких осіб, таким чином суд робить висновок, що автомобіль, що став предметом спірної застави, як транспортний засіб, підлягає державній реєстрації, а відповідний договір застави, щодо нього - нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч. 4 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним, тобто його недійсність прямо встановлена законом. Наведена норма узгоджується із положеннями пп. 3.2. п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" від 29.05.2013 р. № 11 та п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009 р. № 9. Відтак, у зв'язку з недотриманням вимог про обов'язкове нотаріальне посвідчення договору застави суд має вважає необхідним прийняти рішення про встановлення нікчемності спірного договору застави автомобіля BMW 540, кузов [NUMBER], 1998 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно з п. 5 ППВСУ № 5 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину. У такому разі, звернення окремо з такою вимогою, без застосування наслідків недійсності правочину, є правом Позивача, тому в разі пред'явлення такої вимоги вона підлягає розгляду з констатацією в резолютивній частині рішення факту нікчемності правочину. Тобто в резолютивній частині рішення суду ця обставина констатується, а не вирішується як окрема вимога (правова позиція ВСУ від 02 березня 2016 року по справі №6-308цс16). Так, ВСУ, скасовуючи судове рішення, виходив із того, що ст. 215 ЦК розмежовано недійсні правочини на нікчемні - якщо їх недійсність встановлена законом (статті 219, 220, 224 ЦК тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (статті 222, 223, 225 ЦК тощо). Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК, якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Однак у разі невизнання іншою стороною такої недійсності правочину в силу закону та за наявності відповідного спору вимога про встановлення нікчемності може бути пред'явлена до суду окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину (п. 5 ППВСУ № 9). У такому разі суд своїм рішенням не визнає правочин недійсним, а лише підтверджує його недійсність в силу закону у зв'язку з оспоренням та не визнанням іншими особами. За таких обставин суд приходить до переконання, що у даному випадку мають місце порушення Відповідачами прав Позивача, що підлягають захисту шляхом встановлення нікчемності договору застави автомобіля BMW 540, кузов [NUMBER], 1998 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], укладеного 25. 05. 2016 р. між [PERSON] та [PERSON] та стягнення з Відповідачів на користь Позивача 640 грн. 00 коп. судового збору в силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно з якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог.

Outcome: approved