Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

\~\~\~\~ [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя,що перебуває у спільній сумісній власності. Вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 04 вересня 1995 року. 28 жовтня 2016 року шлюб ними розірвано, актовий запис №42, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. За час шлюбу ними на виділеній земельній ділянці площею 0.2336 га, що в с.Гвізд по вул. Миру, 49а, Надвірнянського району, було побудовано житловий будинок, також придбано автомобіль «Фольксваген Пасат», 1991 року випуску, холодильник марки «Снайг», мікрохвильову піч марки «Сатурн», телевізор «LG», пральну машину «Сатурн». Вважає, що спірне домоволодіння, а також інше набуте ними майно, є спільною сумісною власністю подружжя і підлягає розподілу згідно сімейного законодавства, так як відповідач відмовляється добровільно поділити спірне майно, не дає їй права повноцінно користуватися частиною житлового будинку та земельною ділянкою. Оскільки домовленості між нею та відповідачем щодо порядку поділу майна, яке є їх спільною сумісною власністю, не було досягнуто, вона змушена звернутися з даним позовом в суд та просить поділити майно подружжя, яке є обєктом права спільної сумісної власності, стягнути з відповідача [PERSON] на її користь грошову компенсацію ? вартості житлового будинку та ? вартості земельної ділянки, які знаходяться за адресою: Івано-Франківська область, Надвірнянський район, с. Гвізд, вул. Миру,49 «а», та ? вартості автомобіля Фольксваген Пасат, 1991 року випуску, д. н. з. АТ 1846 АХ. Визнати за нею право власності на холодильник марки «Снайг». В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві. Не заперечує щодо поділу майна в розмірі ідеальних часток. оскільки сторони не дійшли згоди щодо грошової компенсації часток майна, гроші на депозит суду не внесено. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав суду заперечення та письмові пояснення, в яких справу просить слухати у його відсутності, та вказав, що не згідний з грошовою компенсацією часток майна, а вважає. що за ним та за позивачкою слід визнати право власності на ? частину домоволодіння, яке складається із житлового будинку площею 152,3 кв.м., житлова площа 72,7 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою; Івано-Франківська область, Надвірнянський район, с.Гвізд, вул.Миру,49 «а» та на ? частину земельної ділянки площею 0.2336 га кадастровий номер 2624081501:01:002:0217 цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Надвірнянський район, с.Гвізд, вул.Миру,49«а». Крім того, просить визнати за ним право власності нахолодильник марки «Снайг» та телевізор «LG, а за позивачкою на мікрохвильову піч марки «Сатурн», пральну машину марки «Сатурн» та газову плиту. Щодо автомобіля, то вказав, що він належить [PERSON] і не є спільним майном подружжя. Суд, вислухавши сторону позивача, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК України і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. У відповідності до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 04 вересня 1995 року, який між ними укладено у виконавчому комітеті Гвіздської сільської ради, Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис № 21 (а.с.5). Даний шлюб між ними розірвано, про що 28 жовтня 2016 року складено відповідний актовий запис №42, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-НМ № 065541 (а.с.6). Судом також встановлено, що право власності на земельну ділянку площею 0.2336 га кадастровий номер 2624081501:01:002:0217 цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Надвірнянський район, с.Гвізд, вул.Миру,49«а» відповідач [PERSON] оформив 26.08.2014 року, про що свідчить свідоцтво про право власності на нерухоме майно та витяг з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. (а.с. 71-72) За час перебування сторін по справі в шлюбі ними на даній земельній ділянці побудоване домоволодіння, яке складається із житлового будинку площею 152,3 кв.м., житлова площа 72,7 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами. Право власності на все будинковолодіння оформлене 26.08.2014 року на відповідача [PERSON], про що свідчить свідоцтво про право власності на нерухоме майно та витяг з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. (а.с. 69-70) Згідно звіту про оцінку майна, який наданий відповідачем по справі оціночна вартість житлового будинку площею 152,3 кв.м., житлова площа 72,7 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою; Івано-Франківська область, Надвірнянський район, с.Гвізд, вул.Миру,49 «а», становить 72400 грн.(а.с.73-74) Згідно звіту про експертно-грошову оцінку, яка надана відповідачем, ринкова вартість земельної ділянки площею 0.2336 га кадастровий номер 2624081501:01:002:0217 цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Надвірнянський район, с.Гвізд, вул.Миру,49«а», становить 32300 грн.(а.с.80-81) Згідно ч. 1 ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Стаття 70 СК України передбачає, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. А згідно ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Відповідно допостанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року N 11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4,5 ст.71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбаченихст. 365 ЦК України за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. На депозитний рахунок суду такі кошти сторонами не внесено. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Також відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Вирішуючи вимоги про поділ рухомого майна, суд прийшов до висновку визнати спільним майном подружжя холодильник марки «Снайг», пральну машину марки «Сатурн», газову плиту, мікрохвильову піч марки «Сатурн», телевізор «LG», наявність якого сторони не оспорюють і виділити у власність позивачу холодильник марки «Снайг», пральну машину марки «Сатурн» та газову плиту, а решта майна виділити у власність відповідачу. Стосовно стягнення половини вартості автомобілямарки «Фольксваген Пасат», 1991 року випуску, д.н.з. [NUMBER], то в даному випадку суд вважає, що позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають, оскільки в судовому засіданні встановлено, що даний автомобільзареєстрований на [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а тому не підлягає поділу (а.с. 42).\~Доказів зворотнього позивачем суду не надано. Стаття 89 Земельного кодексу України передбачає, що земельні ділянки подружжя перебувають у спільній сумісній власності. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних ділянок, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Суд звертає увагу на те, що одними з основних принципів цивільного процесу є принципи змагальності сторін і диспозитивності цивільного судочинства, що викладені у ст.ст. 10, 11 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином суд вважає, що житловий будинок, що розташований по вул. Миру, 49 «а» в с.Гвізд, Надвірнянського району Івано-Франківської області є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], частки їх в праві спільної сумісної власності є рівними, а тому слід поділити спірний житловий будинок між сторонами та виділити кожному по 1/2 частині, визнавши за ними право власності на належні їм частки в домоволодінні та земельної ділянки. Відповідно до частини 1\~статті 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір за виділену частину майна у розмірі 1047 грн. На підставі наведеного, ст.ст. 60, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 325, 365, 372 ЦК України,

Outcome: approved