Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

29.09.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення ним повноліття. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що з 02.07.2005 року по 28.03.2016 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, мають спільного сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] має постійне місце роботи в ПФ "Майстер", отримує заробітну плату щомісяця, хоча офіційно не працевлаштований. [PERSON] є здоровою людиною, інших дітей, утриманців у нього немає. Відповідач на утримання та виховування сина матеріальної допомоги не надає, добровільно не бажає виконувати своїх батьківських обов'язків. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні наполягала на задоволенні позову, посилаючись на обставини, викладені у ньому. Водночас пояснила, що не має доказів розміру доходу відповідача, оскільки той офіційно не працевлаштований. Відповідач [PERSON] позовну заяву визнав частково, вказав, що не має постійного заробітку і не в змозі сплачувати аліменти у розмірі 1000 грн. Водночас, не заперечував проти стягування з нього аліментів у розмірі по 800 грн. щомісячно. Вислухавши сторони, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: З копій свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб та рішення Зміївського районного суду Харківської області від 28.03.2016 року, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] з 02.07.2005 року по 28.03.2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі, мають сина [PERSON], [INFO] (а. с. 4, 5, 6). Сторонами не оспорювалися та, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню ті обставини, що неповнолітній [PERSON] проживає з матір'ю, батько дитини проживає окремо, між сторонами не досягнуто згоди щодо порядку участі батька в утриманні дитини. У відповідності зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Згідно зі ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають суттєве значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити аліменти у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. З урахуванням повідомлених сторонами відомостей про їх майновий та сімейний стан, враховуючи часткове визнання відповідачем позову та наявність законних підстав для стягування з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, позовна заява [PERSON] про стягування з відповідача на її користь коштів на утримання сина підлягає частковому задоволенню шляхом стягування аліментів у твердій грошовій сумі по 800 грн., що підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави.

Outcome: partial