Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

24 липня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом з вимогами: «Визнати [PERSON] кредитором Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк»; стягнути з Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» на користь [PERSON] заборгованість за строковим договором банківського вкладу в розмірі 96683,72 грн.». Позов обґрунтовано тим, що 27 липня 2015 року між [PERSON] та ПАТ «Український професійний банк» укладено договір банківського вкладу «Лояльний» №323963 від 26.01.2015 року. Відповідно до п. 1.1. якого, сума вкладу становить 135000,00 грн., з терміном внесення вкладу протягом 5 (п'ять) банківських днів з дати підписання Сторонами договору, з терміном повернення банківського вкладу - 27 липня 2015 року. На виконання умов договру?позивач вніс на депозитний рахунок суму у розмірі 135000,00 грн., однак в порушення умов договору, відповідач в строк зазначеного в п. 1.1 Договору грошові кошти не повернув, оскільки на цю дату Банк було визнано неплатоспроможним та введено тимчасову адміністрацію. Позивач зазначає, що, оскільки він є постійним клієнтом ПАТ «Український професійний банк» та має декілька рахунків та вкладів, позивачу було відшкодовано суму у розмірі 200000,00 грн. що є компенсуванням по іншим вкладам позивача. Однак, на день введення тимчасової адміністрації у позивача на рахунках, згідно Довідки №01-10/570 від 10.05.2017 року, знаходилось 290621,33 грн. та 1881,45 грн. відсотків. Разом з тим, позивач зазначає, що ним було пропущено строк подачі вимог кредиторів до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що передбачений ст. 49 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому на підставі ч. 4 ст. 49 вищезазначеного Закону України вимушений звернутись до суду з цим позовом. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 27.07.2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду з викликом осіб, які беруть участь у справі. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.05.2018 року справу принято до провадження за результатами повторного розподілу справи між суддями та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 22.01.2018 року до суду надійшло клопотання відповідача про передачу справи за підсудністю. 10.05.2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву. 08.06.2018 року до суду надійшло клопотання відповідача про розгляд справи з повідомленням сторін. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2018 року цивільну справу передано на розгляд Дніпровського районного суду м.Києва. 27 листопада 2018 року справа надійшла до Дніпровського районного суду м.Києва та передана в провадження головуючої - судді Марфіної Н.В. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 листопада 2018 року справу прийнято до провадження, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін та відмовлено відповідачу у задоволенні клопотання про розгляд справи з викликом сторін. За змістом наявного в матеріалах справи відзиву відповідача на позову заяву, відповідач не визнає заявленого до нього позову та просить відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що 28 травня 2018 року Правлінням Національного Банку України прийнято Постанову №348 «Про віднесення ПАТ «Український професійний Банк» до категорії неплатоспроможних, на підставі чого Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №107 від 28.05.2015 року «Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «УПБ», згідно з яким з 29.05.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «УПБ». Так відповідно до постанови Правління Національного Банку України від 28.08.2015 року №562 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Український професійний банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 28.08.2015 року №158 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «УПБ» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким 31.08.2015 року було розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «УПБ». Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято відповідне рішення від 18.08.2016 року №1556 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «УПБ» та делегування повноважень ліквідатора банку», яким продовжено процедуру ліквідації ПАТ «УПБ» з 31.08.2016 року до 30.8.2017 року включно. Рішенням від 07.08.2017 року №3406 продовжено процедуру ліквідації ПАТ «УПБ» по 30.08.2018 року включно. На підставі викладеного, з урахуванням положень ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» позивачу було виплачено гарантовану суму через банк - агент за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 200000,00 грн. Крім того, відповідач зазначає, що внаслідок такого відшкодування гарантованої суми, у [PERSON] залишились грошові вимоги до банку на залишок вкладу, порядок та підстави повернення яких регулюється ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до вимог якого, позивач повинен протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку заявити Фонду про свої вимоги до банку. Відомості про ліквідацію ПАТ «УПБ» було опубліковано у газеті «Голос України» №162 (6166) від 03 вересня 2015 року, позивач у визначений термін не заявив про свої кредиторські вимоги до Банку строком до 03.10.2015 року, у своїй позовній заяві не наводить відомостей поважності пропуску даного строку. За таких умов відповідач вважає кредитрські вимоги позивача до банку погашеними. Крім того, відповідач зазначає, що заборгованість неплатоспроможного банку перед його кредиторами та вкладниками погашається виключно в межах ліквідаційної процедури за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб або рахунок одержаного від реалізаціїх майна і не стягується в судовому порядку. Зазначене повністю узгоджується з приписами статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», зі змісту якої вбачається, що з моменту відкликання у неплатоспроможного банку банківської ліцензії та початку процедури ліквідації усі виконавчі провадження підлягають закінченню, усі арешти та обтяження втрачають чинність і примусове стягнення не відбувається. У своєму відзиві відповідач посилається на Постанову ВСУ у справі №6-2001цс15 від 20 січня 2016 року, відповідно до висновку якої, введення у банку тимчасової адміністрації, унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Та передбачає виключну процедуру повернення банківського вкладу, встановленої ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об'єктивно та всебічно з'ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. ( ч.1 ст. 1058 ЦК України) Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливомвстановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Судом встановлено, що 26 січня 2015 року між [PERSON] та ПАТ «Український професійний банк» був укладений Договір банківського вкладу «Лояльний» №323963, відповідно до умов якого вкладник передає, а Банк приймає на умовах цього Договору грошові кошти в сумі 135000,00 грн. строком на 6 (шість) місяців до 27 липня 2015 року, з розміром процентної ставки - 24% річних (а.с. 5). Внесення відповідних коштів на депозитний рахунок підтверджується наявними в матеріалах справи копіями меморіальних ордерів (а.с. 6-7). Згідно довідки ПАТ «УПБ» від 10.05.2017 року №01-10/570, залишки коштів та карткових/поточних/депозитних рахунках [PERSON] на дату введення тимчасової адміністрації складають загалом 290635,60 грн., відсотки 1881,45 грн., відсотки під час тимчасової адміністрації - 4182,27 грн. На підставі постанови Правління Національного банку України від 28.05.2015 р. №348 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 28.05.2015р. №107 «Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «УПБ», згідно з яким з 29.05.2015р. розпочато процедуру виведення ПАТ «УПБ» з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації строком на три місяці з 29.05.2015р. по 28.08.2015р. та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «УПБ» Пантіну Любов Олександрівну. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 28.08.2015р. №562 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Український професійний банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 28.08.2015р. №158 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Український професійний банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «УПБ» з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб, відповідно до Плану врегулювання, з 31.08.2015 року по 30.08.2016 року. Відомості про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку були опубліковані в газеті «Голос України №162(6166) від 03 вересня 2015 року. Вказаним оголошенням повідомлено вкладників, що вони можуть отримати кошти у строк з 03.09.2015 року до 13.10.2015 року, а також повідомлено, що вимоги кредиторів прийматиміться протягом 30 днів з дня опублікування даного оголошення в газеті «Голос україни». Відповідно до ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Судом встановлено, що позивачем було отримано виплату гарантованої суми через банк - агент за рахунок коштвів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 200000,00 грн., дана обставина не заперечується сторонами по справі. Відповідно до Довідки від 10.05.2017 року (вих. №01-10/570), виданої ПАТ «Український професійний банк» [PERSON], про те, що залишки коштів на його карткових/поточних/депозитних рахунках на дату введення тимчасової адміністрації в гривневому еквіваленті складали 290635 грн. 60 коп., та відсотків в загальній сумі 6062,39 грн. Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків регулюються та визначаються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452-VI (далі - Закон № 4452-VI). Згідно із положеннями п. 3 ч. 1 ст. 2 цього Закону, вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти. Вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката (п. 4 ч. 1 ст. 2 цього Закону № 4452-VI). Відповідно до ч. 1 статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. При цьому, порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, визначений статтею 27 Закону № 4452-VI. Відповідно до ст. 44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законам України «Про банки і банківську діяльність». Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет. Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Відомості про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду повинні містити: 1) найменування та інші реквізити банку, що ліквідується; 2) дату та номер рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 3) дату та номер рішення виконавчої дирекції Фонду про призначення уповноваженої особи Фонду; 4) прізвище, ім'я та по батькові уповноваженої особи Фонду; 5) інформацію про місце та строк приймання вимог кредиторів. Відповідно до п. 4 ст. 45 Закону №4452 Уповноважена особа Фонду в семиденний строк з дати прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку розміщує оголошення, що містить відомості про ліквідацію банку відповідно до частини третьої цієї статті, в усіх приміщеннях банку, в яких здійснюється обслуговування клієнтів. Частиною 5 ст. 45 Закону №4452 передбачено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. Відповідно до абз.4 ч. 1 ст. 48 Закону № 4452 Уповноважена особа Фонду з дня свого призначення, зокрема, складає реєстр акцептованих вимог кредиторів та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів. Згідно ст. 49 Закону № 4452 Уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ч. 2 ст. 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ч. 2 ст. 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду. Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури. Протягом 20 днів з дня затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів уповноважена особа Фонду сповіщає кредиторів про акцептування їх вимог шляхом розміщення повідомлення на офіційному сайті Фонду, неплатоспроможного банку, а також у приміщеннях такого банку в доступному для відвідувачів місці. Уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури. Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними. Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону №4452-VI кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: 1) зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян; 2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі покриття витрат Фонду, передбачених пунктом 7 частини другої статті 20 цього Закону; 4) вимоги вкладників - фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов'язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; 5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування; 6) вимоги фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов'язаними особами банку, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано; 7) вимоги інших вкладників, які не є пов'язаними особами банку, юридичних осіб - клієнтів банку, які не є пов'язаними особами банку; 8) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; 9) вимоги кредиторів банку (фізичних осіб, у тому числі фізичних осіб - підприємців, а також юридичних осіб), які є пов'язаними особами банку; 10) вимоги за субординованим боргом. Враховуючи вказані вище норми Закону, суд зазначає, що казаний перелік черговості кредиторів є імперативним, а Закон не передбачає більш широкого його тлумачення. З зазначених норм чинного законодавства, Уповноважена особа Фонду визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення. При чому, до першої черги акцептованих вимог кредиторів включаються зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян. Як вбачається з вимог позовної заяви позивача, останній просить визнати [PERSON] кредитором Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк». Згідно п. 4.31 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 №2 у разі необхідності уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку вносить пропозиції щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог на підставі: рішення суду, яке набрало законної сили; свідоцтва про право на спадщину за вимогами кредиторів, які визнані уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку та включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів; документів, які відповідно до законодавства України підтверджують правонаступництво юридичної особи внаслідок реорганізації, за вимогами кредиторів, яких включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів; письмової відмови кредитора від вимог; клопотання уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку про виправлення помилки, допущеної нею чи попередньою уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку під час акцептування вимог кредиторів. Фонд за потреби має право вимагати від уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку додаткову інформацію щодо внесення змін до реєстру вимог. З аналізу вищевикладеного вбачається, що Уповноважена особа Фонду наділена повноваженнями щодо внесення пропозиції щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог. В той же час, згідно ч.4 статті 49, будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23 лютого 2012 року N 4452-VI І не містить імперативних вимог про те, що зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає, які, наприклад, містяться в Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14 травня 1992 року N 2343-XII (в редакції Закону від 22 грудня 2011 року N 4212-VI). То ж пропущений з поважних причин строк, встановлений законом, може бути поновлений судом. Правило про пропуск строку звернення не має абсолютного характеру і не повинно застосовуватись автоматично, а залежить від обставин справи. При цьому, поважними визнаються такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення певних процесуальних дій. Позивач не заперечує, що пропустив встановлений законом строк звернення із заявою про включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів, в той же час позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б могли підтвердити наявність безаперечних обставин, які свідчили про поважність пропуску строку звернення із заявою про включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів. Виходячи з предмету позовних вимог, позивачем окремо пред'явлено вимоги до відповідача про стягнення на свою користь заборгованість за строковим договором банківського вкладу в розмірі 96683,72 грн. Відповідно до статті 5 ЦПК України, застосовуваний судом спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності. Тобто цей спосіб має бути дієвим, а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушеної майнових або немайнових прав та інтересів управомоченої особи. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Саме таке розуміння особливостей захисту прав вкладників у відносинах з банками відповідає основній меті цивільного права, якою є забезпечення стабільності цивільного обороту. Частиною 1 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексах випадках. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. (ч.2 ст.264 ЦПК України) За положенням ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно із ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. За змістом ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, суд може захистити цивільне право або інтерес, крім визначених цією частиною статті способів, іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовані наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Так, відповідно до частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами. Таким чином, з моменту запровадження у ПАТ «Український професійний банк» тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку здійснюється з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про банки та банківську діяльність в Україні» та Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Пунктом 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до п. 6 ст. 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, під час тимчасової адміністрації не здійснюється 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку); 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед вкладниками та кредиторами. Обмеження, встановлене пунктом 1 частини 5 цієї статті, не поширюється на виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті (пункт 1 частини 6 вказаної статті). Відповідно до пункту 4 частини 1статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката. Відповідно до пункту 1 частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Частина 1 статті 26 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачає, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. В позовній заяві зазначено та не заперечується сторонами, що гарантовану суму відшкодування в розмірі 200000,00грн. позивач отримав до акцептування суми. Частиною 2статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статі 45 цього ЗаконуФонд здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; складає реєстр вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно - правовими актами Фонду; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. За частиною 6 вказаної статті Фонд не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, крім задоволення вимог кредиторів за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури, якщо таке задоволення вимог погоджено виконавчою дирекцією Фонду. Таким чином, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що у процесі ліквідаційної процедури визначається заборгованість кожному кредитору банку та встановлюється черговість задоволення вимог кредиторів: 1) зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян; 2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 3) вимогиФонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі покриття витрат Фонду, передбачених пунктом 7 частини другої статті 20 цього Закону; 4) вимоги вкладників - фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов'язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; 5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування; 6) вимоги фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов'язаними особами банку, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано; 7) вимоги інших вкладників, які не є пов'язаними особами банку, юридичних осіб - клієнтів банку, які не є пов'язаними особами банку; 8) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; 9) вимоги кредиторів банку (фізичних осіб, у тому числі фізичних осіб - підприємців, а також юридичних осіб), які є пов'язаними особами банку; 10) вимоги за субординованим боргом. Відповідно до частини 4статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від продажу майна (активів) банку після повного задоволення вимог попередньої черги. Таким чином, задоволення вимог кредиторів здійснюється у порядку, строки та черговості, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Порядок задоволення вимог кредиторів, визнаних ліквідатором, під час ліквідації банку не передбачає можливості індивідуального задоволення вимог конкретного кредитора. Враховуючи викладене, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача про стягнення на свою користь заборгованість за строковим договором банківського вкладу в розмірі 96683,72 грн.. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «Український професійний банк» Пантіної Л. О. про визнання кредитором банку та стягнення банківського вкладу та процентів, не підлягає задоволенню в повному обсязі. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed