Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «Надра» про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки, посилаючись на те, що 09.07.2008 р. між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 112/МК/2008-980, відповідно до п. 1.1. якого банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти у сумі 700000 грн. зі сплатою за користуванням кредитом відсотків з розрахунку 20,9 % річних, що обчислюються, виходячи з 360 днів у році. У забезпечення зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № 112/МК/2008-980 від 09.07.2008 р., 09.07.2008 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Надра» було укладено договір іпотеки. [PERSON] посилається на те, що кредитний договір № 112/МК/2008-980 від 09.07.2008 р. та договір іпотеки мають бути визнані судом недійсними, оскільки при їх укладенні не були виконані вимоги щодо дійсності правочину. Згідно із п. 3.1 кредитного договору № 112/МК/2008-980 від 09.07.2008 р. в забезпечення зобов'язань позичальник - [PERSON] передає в іпотеку домоволодіння га земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п.1.1. договору іпотеки житловий будинок з надвірними будівлями та земельна ділянка, які є предметом іпотеки, належить на праві приватної власності [PERSON], який відповідно до договору іпотеки є іпотекодавцем. Позивач посилається на те, що п. 3.1 кредитного договору суперечить п. 1.1. договору іпотеки, що в свою чергу свідчить про недотримання вимог дійсності правочину. Кредитний договір є юридичним документом, який визначає взаємні права, обов'язки та відповідальність між банком і клієнтом з метою одержання останнім кредиту. Позивач стверджує, що згідно п. 7.1 кредитного договору № 112/МК/2008-980 від 09.07.2008 р. передбачено розширений спектр прав банку по відношенню до позичальника. Пунктом 8.1.1 кредитного договору передбачено лише право позичальника на дострокове повернення кредиту та сплати процентів, повідомивши про це банк за 5 банківських днів. Аналогічна ситуація з обов'язками банку по відношенню до позичальника, які передбачені п. 5.1 кредитного договору, а саме: надати кредит відповідно до умов цього договору та надання консультаційних послуг з питань виконання цього договору. В той час як обов'язкам позичальника відведено цілий розділ з 6 пунктів. Розділом 9 кредитного договору передбачена відповідальність сторін, але насправді там передбачена відповідальність лише для позичальника, а відповідальності банку не передбачено. Умови кредитного договору також не містять положень про обов'язкову відповідальність банку у випадку несвоєчасного надання чи не надання банком кредиту, передбаченого кредитним договором. У випадку порушення інших умов договору, банк не несе жодної відповідальності, оскільки його відповідальність не передбачена кредитним договором. Також, відповідно до п. 1.4 кредитного договору строк користування кредитом починається з моменту надання кредиту у відповідності з п 2.1. цього договору. Пунктом 2.1. кредитного договору передбачено, що надання кредиту проводиться шляхом видачі готівки через касу банку, або перерахування коштів за реквізитами, вказаними позичальником або шляхом оплати платіжних документів, які виписані на позичальника. Надання кредиту відбувається лише за умови надання позичальником забезпечення зобов'язання своїх зобов'язань за цим договором. Тобто, кредитним договором передбачена можливість кредитора відмовитися від надання позичальникові передбаченого договором кредиту частково або в повному обсязі у разі наявності обставин, які свідчать про те, що наданий позичальникові кредит своєчасно не буде повернений. Але, щодо права позичальника відмовитися від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитора до встановленого договором строку його надання, якщо інше не встановлено договором або законом, не передбачено. Оскільки за своєю юридичною природою кредитний договір є консенсуальним, оплатним і двостороннім, це свідчить про те, що права, обов'язки та відповідальність за договором повинні бути двосторонніми, а не лише передбачені для позичальника. [PERSON] посилається на те, що оскільки у кредитному договорі № 112/МК/2008-980 від 09.07.2008 р. не передбачено обов'язків та відповідальності ПАТ КБ «Надра», що є обов'язковими умовами договору, це свідчить про те, що кредитний договір був укладений на невигідних умовах як для позичальника, так і для іпотекодавця. Позивач посилається на те, що у зв'язку з недійсністю кредитного договору, на підставі ст. 3 Закону України «Про іпотеку» необхідно визнати недійсним договір іпотеки від 09.07.2008 р. Згідно з п. 1.1 договору іпотеки від 09.07.2008 р. з метою забезпечення виконання зобов'язання, що випливає з кредитного договору, іподекодавець - [PERSON] передає в іпотеку, а іпотекодержатель приймає в іпотеку предмет іпотеки, а саме: домоволодіння та земельну ділянку, які розташовані за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про іпотеку» іпотечний договір повинен містити такі істотні умови як зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов'язання. Відповідно до п. 9.3 договору іпотеки цей договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення та діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором. Але умова договору іпотеки про припинення іпотеки після повного виконання позивальником своїх зобов'язань за кредитним договором не може вважатися встановленим сторонами договору іпотеки строком припинення іпотеки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України. Позивач посилається на те, що у спірному договорі іпотеки такі істотні умови, як зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання зазначені у розділі договору: визначення термінів, які не є пунктами договору, тобто не є його умовами у розумінні ч. 1 ст. 628 ЦК України. Відповідно до п. п. 1 п. 1.1. договору іпотеки загальна вартість житлового будинку з надвірними будівлями, що є предметом іпотеки, згідно з відомостей, викладених у Витязі з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданий Хмельницьким бюро технічної інвентаризації за № 19012941 від 29.05.2008 року, становить 172 945, 00 гривень. На підставі звіту № 364 від 26.06.2008 року про експертну грошову оцінку земельної ділянки, яка проведена ТОВ «Назарет», ліквідаційна вартість земельної ділянки, що є предметом іпотеки, складає 171 419, 00 гривень. Згідно з п. 1.4 договору іпотеки узгоджена вартість предмета іпотеки в цілому становить 1053845 грн., з них вартість земельної ділянки, що є предметом іпотеки, складає 171419 грн. Саме не обґрунтованість та різне визначення вартості предмета іпотеки призвело до невірного сприйняття та узгодженості сторонами вартості предмета іпотеки щодо визначеної у договорі суми. [PERSON] посилається на те, що відсутність строку дії договору та ціни предмету іпотеки є умовою, в разі відсутності якої в іпотечному договорі він може бути визнаний недійсним за рішенням суду. Вартість іпотеки, яка визначена в цілому в п. 1.4 договору іпотеки, значно перевищують вартість предмету іпотеки, що визначені в п. п. 1 та п.п. 2 п. 1.1 договору іпотеки та не відповідають дійсній його вартості. Тобто, вартість предмету іпотеки, що встановлена в розмірі 1053845 грн. не обґрунтована. Позивач посилається на те, що статтею 5 договору іпотеки від 09.07.2008 р. передбачено права іпотекодержателя - ВАТ КБ «Надра», та обов'язки для іпотеколавця, у разі порушення, неналежного виконання або не виконання яких банк, на підставі 7 статті цього договору, має право вигати задоволення вимог за рахунок предмета іпотеки. Водночас жодного обов'язку та відповідальності для банку відповідно до договору іпотеки від 09.07.2008 р. не передбачено. Договір іпотеки від 09.07.2008 р. вчинений на вкрай невигідних умовах, оскільки договір не містить усіх істотних умов, сторони іпотечного договору не дійшли згоди щодо вартості предмета іпотеки та, як випливає з самого договору іпотеки, у ньому відсутні обов'язки та відповідальність ПАТ КБ «Надра», що є обов'язковими умовами договору. А це свідчить про те, що спірний договір іпотеки від 09.07.2008 року був укладений на невигідних умовах для іпотекодавця. Вважає, що відповідно до вимог ст. 233 ЦК України договір іпотеки від 09.07.2008 року вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, а тому має бути визнано судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Позивач просить визнати недійсним кредитний договір № 112/МК/2008-980 від 09.07.2008 року, укладений між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] Визнати недійсним іпотечний договір від 09.07.2008 р., укладений між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] У подальшому позивач позовні вимоги доповнив і просив застосувати наслідки недійсності правочинів, зобов'язати ПАТ КБ «НАДРА», [PERSON] та [PERSON] повернути сторони до початкового положення. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача - ПАТ КБ «НАДРА» у судове засідання не прибув, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду. Суд приходить до висновку слухати справу у відсутність відповідача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність, позов визнав, просив його задовольнити. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, і актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до вимог ст. 233 Цивільного кодексу України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнано судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. За частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно із ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Судом встановлено, що 09.07.2008 р. між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 112/МК/2008-980, відповідно до п. 1.1. якого банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти у сумі 700000 грн. зі сплатою за користуванням кредитом відсотків з розрахунку 20,9 % річних, що обчислюються, виходячи з 360 днів у році. У забезпечення зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № 112/МК/2008-980 від 09.07.2008 р., 09.07.2008 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Надра» було укладено договір іпотеки, відповідно до п. 1.1 якого іпотекодавець передав в іпотеку житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 135,4 кв.м. та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], площею 0,05 га. Судом встановлено, що 5.06.2013 р. рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області задоволено позов ПАТ КБ «Надра» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та у задоволенні зустрічного позову [PERSON], [PERSON] до ПАТ КБ «Надра» про визнання зобов'язань за договором поруки припиненими відмовлено. Стягнуто у солідарному порядку з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ "Надра" заборгованість за кредитним договором у сумі 791290,55 грн. Ухвалою судової палати у цивільних справах апеляційного суду Хмельницької області від 18.09.2013 р. рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 5.06.2013 р. по цивільній справі за позовом ПАТ КБ "НАДРА" до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без змін. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 233 Цивільного кодексу України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Згідно із роз'ясненнями у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 2009 року правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі ст. 233 ЦК України, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивач не надав доказів щодо укладення кредитного договору на вкрай невигідних для нього умовах чи під впливом тяжкої для нього обставини. Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. [PERSON], пред'являючи позовну вимогу про визнання недійсним кредитного договору № 112/МК/2008-980 від 09.07.2008 року, укладеного між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] не обґрунтував порушення, невизнання або оспорювання його прав у зв'язку із укладенням означеного договору, а тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed