Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

17.12.2018 позивачі [PERSON] та [PERSON], за яких діє в інтересах та за довіреністю адвокат [PERSON], звернулись до Куп'янського міськрайонного суду Харківської області з позовом про встановлення факту володіння, на праві власності, житловим будинком та земельною ділянкою, померлою та визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку цільового призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за законом першої черги спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначають, що [INFO] року померла мати позивачів [PERSON] і [PERSON] - [PERSON], свідоцтво про смерть - [NUMBER], видане Курилівською сільською радою Куп'янського району Харківської області. На день смерті вона була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок за вищевказаною адресою, належний спадкодавиці на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Курилівської сільської ради Куп'янського району Харківської області 06.04.2007 року та земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,9232 га, розташованої на території Курилівської сільської ради Куп'янського району Харківської області, належна спадкодавиці на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER], виданого Куп'янською РДА 10.02.2007 року. [PERSON] не залишила заповіту на випадок своєї смерті. Спадщину за заявами до нотаріальної контори прийняли її діти - [PERSON], донька спадкодавці та - [PERSON] - син спадкодавиці і бажали в нотаріальному порядку добровільно поділити спадкове майно, а саме: [PERSON] - земельна ділянка, а [PERSON] - житловий будинок. Відомостей про інших спадкоємців , в порядку ст. ст. 1261, 1266 ЦК України, немає. Нотаріус, розглянувши заяви, прийшла до висновку про неможливість видати їм свідоцтва про право на спадщину на вищевказане спадкове майно та поділити спадкове майно, оскільки спадкоємці не могли надати правовстановлюючі документи, а саме: свідоцтво про право власності на нерухоме майно - житловий будинок, який видано Курилівською сільською радою 06.04.2018 року та державний акт на право власності на земельну ділянку [NUMBER], виданий Куп'янською райдержадміністрацією 10.02.2007 року. Вказані документи втрачені. Своєю постановою від 26 жовтня 2018 року державний нотаріус відмовила спадкоємцям у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтв про право власності на спадкове майно та поділу спадкового майна, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів та рекомендувала в судовому порядку визнати за ними право власності у порядку спадкування першої черги спадкування, відповідно до досягнутої позивачами домовленості про розподіл спадкового майна. Ухвалою від 27.12.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Адвокат [PERSON] надала суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутності, свої вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник Курилівської сільської ради Куп'янського району Харківської області в судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву про розгляд справи у їх відсутності. Позовну заяву визнають та просять суд задовольнити. Враховуючи надані до суду сторонами заяви, згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася. Суд, дослідивши докази, встановив фактичні обставини та відповідні правовідносини, які виникли у справі. Встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується актовим записом про смерть за № 81 від 26.05.2006, складеним Курилівською сільською радою Куп'янського району Харківської області, свідоцтво про смерть - [NUMBER] (а. с. 17). [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтв про народження [NUMBER] від 29.10.1948 року; [NUMBER] від 01.03.1953 року (а.с. 15-16). Відповідно до копії свідоцтва про одруження [NUMBER], позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON]. З рахуванням цього, її дівоче прізвище «[PERSON]» змінено на «[PERSON]» (а. с. 15). Померла [PERSON] володіла, на праві власності, житловим будинком [ADDRESS] відповідно до довідки від 27.09.2018 року Куп'янського БТІ про реєстрацію житлового будинку за [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане Виконкомом Курилівської сільської ради, а також довідки-витягу з по господарської книги № 1201/02-21 від 13.11.2018 року Курилівської сільської ради про те, що за реєстраційним № 29-5 за [PERSON] значиться зареєстрованим житловий будинок [ADDRESS] (а. с. 18, 19). Також, померла [PERSON] володіла, на праві власності, земельною ділянкою площею 4,9232 га цільового призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно з витягом з Державного земельного кадастру на земельну ділянку 4,9232га, яка зареєстрована на [PERSON], кадастровий номер [NUMBER], на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER], виданого 10 лютого 2007 року Куп'янською РДА; з довідкою Міського управління держкомзему у м. Куп'янську і Куп'янському районі Харківської області, якою підтверджується видача Державного акту на право власності на земельну ділянку від 10.02.2007 року серії [NUMBER] (зареєстрований в книзі записів за № 10767400045), яка розташована на території Курилівської сільради за цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на ім'я [PERSON] (а. с. 20, 23, 24-25). Спадщину після смерті [PERSON], за заявами до нотаріальної контори, прийняли її діти: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Відомості про інших спадкоємців відсутні. На звернення позивачів до нотаріальної контори, з метою отримання свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], постановою від 26 жовтня 2018 року, їм було відмовлено у видачі свідоцтв, у зв'язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадковий житловий будинок та земельну ділянку (а. с. 14). Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права, у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права. В судовому порядку, відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України, можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялись внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, відповідно до вимог ст. 1225 Цивільного кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Згідно зі статтею 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину. Відповідно до ст. 1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Згідно зі статтею 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до п.п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. За положеннями ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що позивачі, у встановлений законом строк, звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після смерті матері, однак через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок та на земельну ділянку, позбавлені можливості реалізувати повною мірою свої спадкові права, суд, з метою відновлення прав позивачів, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved