Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві позивачка просить розірвати шлюб, який укладений між нею та відповідачем 15.11.2011 року у Новосілківській сільській раді Заліщицького району Тернопільської області, актовий запис № 10, покликаючись на те, що вони виявилися різними людьми з різними поглядами на шлюб та сім`ю, на даний час вони спільно не проживають і їхній шлюб носить формальний характер, до відповідача вона втратила почуття любові та поваги, а тому збереження шлюбу суперечить її інтересам. Від спільного шлюбу з відповідачем є двоє неповнолітніх дочок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Також позивачка просить після розірвання шлюбу заишити їй прізвище " [PERSON] ". Позивачка у судове засідання не з`явилася, однак подала письмову заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та настоює на розірванні шлюбу. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи по суті, що підтверджується матеріалами справи, та не надав у встановлений судом строк відзиву до суду. Суд вважає, що відповідач не з`явився у судове засідання без поважних причин, а тому справу слід розглянути за відсутності відповідача з постановленням заочного рішення. За приписами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові докази, суд прийшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Сторони уклали шлюб 15.11.2011 року у Новосілківській сільській раді Заліщицького району Тернопільської області, актовий запис № 10, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 15.11.2011 року. Від спільного шлюбу в сторін є двоє неповнолітніх дочок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що сторони спільно не проживають і їхній шлюб носить формальний характер, позивачка настоює на розірванні шлюбу та не бажає миритися з відповідачем, збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Згідно з вимогами ст.24 СК України шлюб грунтується на рівній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Натомість позивачкою зазначено, що перебування у шлюбі суперечить її інтересам, що мають істотне значення. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, судом установлено, що позивачка втратила почуття поваги та любові до відповідача, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивачки, що мають істотне значення, а тому суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах. На підставі наведеного,

Outcome: approved