Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

14 січня 2015 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовом до територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Гуніна Ірина Олександрівна про встановлення факту належності частки майна, визнання права власності в порядку спадкування (а. с. 4-8). В обґрунтування позовних вимог позивачі у позовній заяві та у судовому засіданні посилались на те, що їхньому батьку - [PERSON], померлому [INFO], належало 65/100 частин квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 01 липня 1997 року, виданого виконкомом міської Ради народних депутатів. Проте постановою приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Гуніної І.О. позивачам було відмолено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті їхнього батька у зв'язку з ненаданням оригіналів правовстановлюючих документів на вказану квартиру. Тому позивачі звернулись до суду з даним позовом, в якому просили суд встановити факт належності 65/100 частин квартири [ADDRESS] [PERSON], померлому [INFO], згідно із свідоцтвом про право власності на житло від 01 липня 1997 року, виданого виконкомом міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням від 01 липня 1997 року за № 1/2397-97, зареєстрованого в КП "ДМБТІ" ДОР, та записаного в реєстрову книгу № 383п за реєстровим № 95; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] на 65/300 частин квартири [ADDRESS], посімейного, спільного заселення, розміщеної на 5-му поверсі 9-ти поверхового будинку і складається з: 1 - коридору площею 4,7 кв.м, 2 - кладової площею 0,3 кв.м, 3 - ванної площею 2,1 кв.м, 4 - вбиральні площею 1,1 кв.м, 5 - кухні площе. 7,6 кв.м, 6 - житлової площею 10,3 к.в., 7 - житлової площею 17,2 кв.м, І - лоджії площею 2,6 кв.м, загальною площею 45,9 кв.м (з літнім приміщенням) та 43,3 кв.м (без літнього приміщення), житловою площею 27,5 кв.м, допоміжною - 15,8 кв.м; визнати за [PERSON] право власності на 130/300 частин вказаної квартири. Позивачі у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні. Представник відповідача - Дніпропетровської міської ради, у судове засідання не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином; приймала участь у судовому засіданні від 08 квітня 2015 року, надавала пояснення: просила суд відмовити у задоволенні позову як у безпідставному (а. с. 70-71). Від представника третьої особи - Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції надійшло клопотання про розгляд даної цивільної справи без його участі, в клопотанні просив суд ухвалити рішення згідно з чинним законодавством України (а. с. 49). Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Гуніна І.О. надіслала на адресу суду заяву про розгляд даної цивільної справи за її відсутності (а. с. 62). Вислухавши пояснення осіб, що приймали участь в розгляді даної цивільної спавши, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку щодо можливості часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є рідними доньками [PERSON], що підтверджується матеріалами справи (а. с. 19, 21, 22, 83, 84, 87). Також судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] (а. с. 18) та після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з 65/100 частин квартири [ADDRESS] належної померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 01 липня 1997 року, виданого виконкомом міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням від 01 липня 1997 року за № 1/2397-97 (а. с. 14, 16, 17, 75, 76, 77). Постановою приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Гуніної І.О. від 29 серпня 2014 року за вих.. № 10/02-31 [PERSON] та [PERSON] було відмолено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на частку в квартирі [ADDRESS] у зв'язку з ненаданням оригіналу документу, який підтверджує належність померлому на праві власності вказаної квартири (а. с. 15, 90 на звороті - 91). В силу ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до вимог статей 1216, 1218 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Положеннями ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 3 ст. 1296 ЦК України встановлено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, перелік яких викладений у зазначеній нормі, зокрема фактів належності правовстановлюючих документів, а також інших фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначений інший порядок їх встановлення. Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності суд приходить до висновку проте, що померлому [INFO] [PERSON] за життя дійсно належало 65/100 частин квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 01 липня 1997 року, виданого виконкомом міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням від 01 липня 1997 року за № 1/2397-97, зареєстрованого в КП "ДМБТІ" ДОР, у зв'язку з чим суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в цій частині. У задоволенні позовних вимог про визнання за позивачами права власності на частини спірної квартири суд вважає за необхідне відмовити, оскільки єдиною причиною для відмови нотаріуса у видачі позивачам відповідного свідоцтва стало саме відсутність документів на підтвердження належності на праві власності померлому майна, з якого складається спадщина, та оскільки факт такої належності встановлений даним рішенням - позивачам роз'яснюється право на звернення до нотаріальних органів України для отримання свідоцтв про прийняття спадщини за законом після смерті їхнього батька на відповідні частини від 65/100 частин квартири [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: partial