Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

26 грудня 2017 року Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення 31809,42 грн. витрат, пов'язаних з утриманням у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - [PERSON] управління Національної поліції України в Миколаївській області. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] наказом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ від 03 серпня 2013 року №224 було зараховано курсантом першого курсу. Того ж дня між сторонами був укладений договір №1924. 01 грудня 2016 року сторони та ГУ Національної поліції України в Миколаївській області уклали договір №2914 про навчання, відповідно до якого договір №1924 від 03 серпня 2013 року вважається припиненим, а до правовідносин, що виникли з 03 серпня 2013 року застосовуються положення договору №2914 від 01 грудня 2016 року. Згідно з наказом від 24 лютого 2017 року №42ос відповідач успішно закінчив навчання, отримав диплом бакалавра та був направлений в розпорядження ГУ Національної поліції України в Миколаївській області. Наказом ГУ Національної поліції України в Миколаївській області від 13 березня 2017 року №53о/с відповідач, як випускник Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ, з 01 березня 2017 року призначений слідчим слідчого відділення Южноукраїнського відділення поліції Первомайського відділу поліції. 12 жовтня 2017 року відповідач звернувся із рапортом про звільнення зі служби в Національній поліції. Відповідно до наказу ГУ Національної поліції України в Миколаївській області від 23 жовтня 2017 року №265о/с відповідача було звільнено зі служби в поліції за п.7 ч.1 ст.77 Закону України "Про національну поліцію" (за власним бажанням). При звільнені [PERSON] було відомо про необхідність відшкодування витрат, пов'язаних з його утриманням під час навчання, що підтверджується рапортами від 12 жовтня та 17 жовтня 2017 року, в яких зазначено, що він зобов'язується відшкодувати дані витрати. Але відповідач не виконав взяті на себе обов'язки і не повернув 31809,42 грн. витрат, пов'язаних з утриманням у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ за 2013-2017 роки. Третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] управління Національної поліції України в Миколаївській області направила до суду письмові пояснення. Просить позовні вимоги задовольнити повністю. Пояснення обґрунтовує тими ж самими підставами, що й позивач. Відповідач в підготовчому судовому засіданні позов визнав повністю, щодо стягнення з нього 31809,42 грн. витрат, пов'язаних з утриманням у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ, не заперечував. Судом встановлено, що наказом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ від 03 серпня 2013 року №224 [PERSON] було зараховано курсантом першого курсу /а.с.6/. 01 грудня 2016 року між сторонами та ГУ Національної поліції України в Миколаївській області був укладений договір №2914 про навчання, відповідно до якого договір №1924 від 03 серпня 2013 року вважається припиненим, а до правовідносин, що виникли з 03 серпня 2013 року застосовуються положення договору №2914 від 01 грудня 2016 року. Відповідно до п.2.3.5 та п. 2.3.6 Договору після закінчення навчання замовник зобов'язується прибути до місця призначення і відпрацювати не менше трьох років. У разі звільнення з Національної поліції по закінчення навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі, передбаченими п.3 цього договору, відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. П.3.3 Договору передбачає, що підставами відшкодування фактичних витрат на підготовку є звільнення особи середнього складу Національної поліції із служби протягом перших трьох років після закінчення навчального закладу, в тому числі за власним бажанням /а.с.14/. Згідно з наказом від 24 лютого 2017 року №42ос відповідач успішно закінчив навчання, отримав диплом бакалавра та був направлений в розпорядження ГУ Національної поліції України в Миколаївській області /а.с.7/. Наказом ГУ Національної поліції України в Миколаївській області від 13 березня 2017 року №53о/с відповідач, як випускник Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ, з 01 березня 2017 року призначений слідчим слідчого відділення Южноукраїнського відділення поліції Первомайського відділу поліції, що підтверджується відомостями, які містяться у послужному списку /а.с.10/. 12 жовтня 2017 року відповідач звернувся із рапортом про звільнення зі служби в Національній поліції /а.с.15/. Відповідно до наказу ГУ Національної поліції України в Миколаївській області від 23 жовтня 2017 року №265о/с відповідача було звільнено зі служби в поліції за п.7 ч.1 ст.77 Закону України "Про національну поліцію" (за власним бажанням) /а.с.13/. В рапортах [PERSON] зазначено, що він зобов'язується відшкодувати витрати, пов'язані з його утриманням під час навчання, що підтверджується рапортами від 12 жовтня та 17 жовтня 2017 року. Але відповідач не виконав взяті на себе обов'язки і не повернув 31809,42 грн. витрат, пов'язаних з утриманням у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ за 2013-2017 роки /а.с.15, 16/. Пунктом 1 Порядку\~відшкодування особами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України\~ від 12 квітня 2017 р. № 261 (далі - Порядку), визначено механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням (далі - особи) у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - вищі навчальні заклади), витрат, повязаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у звязку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів. Згідно п.3 Порядку відшкодування здійснюється в розмірі витрат, повязаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло-, водопостачання, водовідведення, електроенергія). Пунктом 4 Порядку встановлено, що витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання. Тому суд вважає, що вимоги позивача правомірні, а визнання позову відповідачем не суперечить закону. Щодо суми, яка підлягає стягненню, суд виходить з визнання відповідачем позову, і вважає що на користь позивача підлягає стягненню 31809,42 грн. відповідно до розрахунків /а.с.18-25/. Приписами ч.1 ст.142 ЦПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За таких обставин на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору в сумі 800 грн. (1600:2=800) з відповідача, а 50 відсотків судового збору в сумі 800 грн. - з державного бюджету.

Outcome: approved