Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про збільшення розміру стягуваних аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачем. У відповідності до рішення суду від 23.04.2014 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісячно, починаючи з 14.04.2014 року до повноліття дитини. Позивач зазначає, що на даний час її матеріальний стан значно погіршився, дитина потребує значно більших коштів на утримання, а відповідач здійснює підприємницьку діяльність, має значне поліпшення добробуту, однак рішення суду, щодо примусового стягнення з нього аліментів не виконує. Також позивач зазначає, що у відповідності до Закону України "Про державний бюджет України на 2018 рік" змінився прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років. За таких обставини позивач просить збільшити розмір аліментів та стягувати їх в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 17.09.2018 року у даній справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу визначено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. 25.10.2018 року до суду надійшов відзив на позову заяву, у відповідності до якого відповідач просить відмовити в задоволенні позову та зазначає, що він підприємницькою діяльністю не займається, не має постійного місця роботи, а його дохід є нестабільним. Також, відповідач зазначає, що рішення суду він виконує, заборгованості по сплаті аліментів не має. Позивач у встановлений судом строк відповіді на відзив та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подала, а тому суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Свідоцтвом про народження серії І-АМ № 283900 (копія на а.с. 12) підтверджено, що відповідач є батьком, а позивач матір'ю - [PERSON], [INFO] Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 23.04.2014 року, що 05.05.2014 року набрало законної сили (копія на а.с. 5-6) з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з14 квітня 2014 року. З довідки Відділу ведення реєстру територіальної громади Хмільницької міської ради Вінницької області № 17-14/2537 від 26.10.2017 року (а.с. 9), а також домової книги (копія на а.с. 10-11) встановлено, що [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає разом з матірю - [PERSON], [INFO] З довідок ФОП [PERSON] № 10-01 від 31.10.2017 року, № 06-01 від 15.06.2018 року (а.с. 13, 14) встановлено, що позивач працює у ФОП [PERSON] на посаді продавця продовольчих товарів та розмір її доходу за період з 01.07.2017 року до 31.10.2017 року становить 15284,00 грн., за період з 01.01.2018 року до 31.05.2018 року становить 15293,00 грн. Вирішуючи даний спір суд враховує наступне. Положеннями ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що на даний час її матеріальний стан значно погіршився, а матеріальний стан відповідача навпаки покращився, оскільки останній здійснює підприємницьку діяльність. Разом з тим, жодних доказів на підтвердження даних доводів позивачем не надано, натомість з наданого відповідачем повідомлення №2.5-13/330 від 21.10.2015 року (копія на а.с. 33) вбачається, що 21.10.2015 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис № 21790060003002671 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності ФОП [PERSON], [NUMBER]. Таким чином підстав, визначених ст. 192 СК України для зміни раніше встановленого розміру аліментів судом не встановлено. Доводи позивача про те, що відповідач не виконує рішення суду, щодо примусового стягнення з нього аліментів не є підставою для зміни раніше встановленого розміру аліментів та спростовуються довідкою Хмільницького міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області № 15.31-25/19251 від 18.10.2018 року (копія на а.с. 34) з якої вбачається, що станом на 01.09.2018 року заборгованість по сплаті аліментів відсутня. Крім того, суд враховує, що у відповідності до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Така позиція суду відповідає також правовій позиції Верховного Суду, висловленій в Постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 459/2181/17. При цьому, суд звертає увагу на те, що у відповідності до ч. 1 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Таким чином судом не встановлено підстав для задоволення позову. Судовий збір залишити за позивачем відповідно до\~ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed