Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Олієво-Королівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Молодіжна, буд. 3 с. Новоселівка Городенківського району Івано-Франківської області в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивувала тим, що відповідно до Олієво-Королівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області від 04.05.2016 № 291 та виписки з погосподарської книги Олієво-Королівської сільської ради від 16.05.2016, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Молодіжна, буд. 3 с.Новоселівка, Городенківський район, Івано-Франківська область, належав на праві особистої власності робітничому двору, головою якого був її чоловік - [PERSON]. 08.03.2015 помер [PERSON] - батько позивача. Останнім місцем проживання [PERSON] було - вул. Молодіжна, буд. З, с. Новоселівка, Городенківський район, Івано-Франківська область. Інших правовстановлюючих документів на право власності на житловий будинок у позивача немає, оскільки вони втрачені. Згідно довідки Олієво-Королівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області від 04.05.2016 № 291, на момент смерті [PERSON], позивач була зареєстрована та проживала з ним в одному господарстві та вели спільне господарство. Тобто, позивач, після смерті свого чоловіка, спадщину прийняла. Після смерті [PERSON], позивач звернулася до приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області із заявою про прийняття спадщини. Проте, згідно із постанови приватного нотаріуса їй було відмовлено у виданні свідоцтва про право власності на спадщину на підставі відсутності оригіналу правовстановлюючого документа та рекомендовано звернутися до суду. В судове засідання сторони та їх представники не зявилися. Подали до суду заяви про розгляд справи без їхньої участі. Представник позивача позовні вимоги підтримує та просить задовільнити. Відповідач [PERSON] повністю визнає заявлені до нього вимоги і не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позовним вимог в повному обсязі. Олієво-Королівська сільська рада позовні вимоги визнає. За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Довідкою № 712 від 23.09.2016 року та виписками із по господарських книг Олієво-Королівської сільської ради, виданих виконавчим комітетом Олієво-Королівської сільської ради стверджено, що головою робітничого двору, що в селі Новоселівка вул. Молодіжна, буд. 3 був [PERSON] [INFO] Згідно з технічною документацією житлове господарство, розташоване в с. Новоселівка по вул. Молодіжна, 3 Городенківського району Івано-Франківської області, складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», побудованого 1977 р., загальною площею 56,7 кв.м., житловою площею 38,4 кв.м., 4 навісів, вбиральні, сараю, колодязя, воріт, 4 огорож, хвіртки. Згідно звіту про оцінку житлового будинку суб'єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] ринкова вартість становить 59490 грн. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до ч. 6 п. а Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Довідкою № 713 від 23.09.2016 року, виданою виконавчим комітетом Олієво-Королівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області стверджено, що станом на 15.04.1991 р. у господарстві, що в селі Новоселівка вул. Молодіжна, 3 були зареєстровані: [PERSON], [INFO] - голова сім'ї, [PERSON], [INFO] - дружина, [PERSON], [INFO] - син. У відповідності до ст.ст. 346, 347 ЦК України право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. Особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. В силу п.4 ч.1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Відповідач [PERSON] повністю визнає заявлені до нього вимоги і не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позовним вимог в повному обсязі, що стверджено поданою до суду заявою. [PERSON] помер 08.03.2015 р., що стверджено копією свідоцтва про смерть серії І-НМ № 207657. Внаслідок його смерті відкрилась спадщина. Померлий заповіту не вчиняв. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як слідує з копії свідоцтва про одруження, Остапко (дошлюбне прізвище) [PERSON] та [PERSON] 03.10.1963 року одружилися. Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги на спадкування за законом після смерті [PERSON] є його син [PERSON] (відповідач) та [PERSON] (позивач). Згідно ч. 2 ст. 1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. [PERSON] повністю визнає заявлені до нього вимоги та просить суд визнати за позивачем право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: вул. Молодіжна, буд. 3 с. Новоселівка Городенківського району Івано-Франківської області, що стверджено поданою до суду заявою. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON], оскільки на день його смерті проживала разом з ним та вели спільне господарство, про що свідчить довідка № 291 від 04.05.2016 року, видана виконавчим комітетом Олієво-Королівської сільської ради. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З постанови приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 23.06.2016 р., слідує, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок вул. Молодіжна, буд. 3 с. Новоселівка Городенківського району, оскільки позивачем не подані правовстановлюючі документи щодо належності цього майна спадкодавцеві. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. З довідки № 308 від 16.05.2016 року, виданої виконавчим комітетом Олієво-Королівської сільської ради слідує, що за домогосподарством, що в селі Новоселівка вул. Молодіжна,3 закріплена земельна ділянка, площею 0,25 га. Позивач фактично успадкувала житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по вул. Молодіжна, буд. 3 с. Новоселівка Городенківського району Івано-Франківської області, однак оформити документи не має можливості через втрату правовстановлюючих документів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу вимог ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по вул. Молодіжна, буд. 3 с. Новоселівка Городенківського району Івано-Франківської област, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачами. На підставі ст.ст. 317, 328, 346-347, 365, 1216 ЦК України,

Outcome: approved