Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що сторони перебували у шлюбі з 19.05.2007 року по 29.08.2016 року, від шлюбу мають спільну неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишилась проживати разом з позивачем. Дитина зареєстрована за тією ж адресою, що і позивачка. Ще до розірвання шлюбу і по теперішній час, відповідач долею дочки не цікавився, вихованням дочки належним чином не займався, не цікавився її успіхами, станом здоров'я, фізичним та морально-психологічним розвитком, не приймав участі в утриманні дочки. Вказані обставини свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків та є підставою для позбавлення його батьківських прав. Просить позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO]. Ухвалою суду від 19.02.2019р. було відкрито провадження по справі і визначена форма розгляду справи - за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче судове засідання. Позивач та її представник у судове засідання не з'явились. Надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не прибув, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає у повному обсязі. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Запорізької міської ради по Хортицькому району в судове засідання не прибув, надав суд заяву про розгляд справи без її участі. Просив прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини, враховуючи висновок районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.3 ст.200,з ч.4 ст.206 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення про задоволення позову у випадку визнання позову відповідачемза наявності для того законних підстав. На підставі ст.198, ч.3 ст.211 ЦПК України можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними у суду матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. З'ясувавши повно, всебічно та об'єктивно обставини справи, оцінивши надані суду докази, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає необхідним позов [PERSON] задовольнити, оскільки він визнаний відповідачем [PERSON], суд вважає, що таке визнання не суперечить закону, не порушує чиїх-небудь прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що відповідач - [PERSON], є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого находиться в матеріалах справи , серія [NUMBER], актовий запис № 720, виданим Хортицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції. 19.05.2007 року між позивачем - [PERSON] та відповідачем - [PERSON] був зареєстрований шлюб Хортицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 1313, який рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 29.08.2016 року було розірвано. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24.04.2017 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Після розлучення неповнолітня[PERSON], [INFO] проживає разом з матір'ю [PERSON], за адресою: [ADDRESS] і навчається у Запорізькій гімназій №50 Запорізької міської ради Запорізької області . Згідно відповіді Запорізької гімназії №50 Запорізької міської ради Запорізької області, копія якої знаходиться в матеріалах справи, неповнолітня [PERSON] навчається в гімназії з 01.09.2014 року. За час навчання [PERSON] в гімназії дитиною опікується тільки мати. Батька [PERSON] за час навчання дівчинки в гімназії жодного разу не бачили не адміністрація школи, ні класний керівник, ні інші вчителі. Мати [PERSON] - [PERSON] не зверталася з проханням про будь-які обмеження чи заборону у доступі батька до зустрічей з донькою у гімназії. Мати дитини - [PERSON] завжди цікавиться навчання доньки , піклується про зовнішній вигляд дитини , відвідує батьківські збори, підтримує постійний зв'язок з вчителями та класним керівником класу. Згідно з довідки №3 від 16.01.2019 року Запорізької Дитячої школи мистецтв №3 Департаменту культури і туризму Запорізької міської ради , копія якої знаходиться в матеріалах справи , [PERSON] приймає активу участь у навчанні та вихованні своєї доньки [PERSON], яка навчається у Запорізькій Дитячій школі мистецтв №3 на хореографічному відділенні у 4 класі, регулярно цікавиться успіхами у навчанні , відвідує батьківські збори та вчасно сплачує плату за навчання. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам, виданого Хортицьким відділом державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, заборгованість по аліментам (на утримання дитини) за період з 30.04.2017 року до 31.12.2018 року - становить 20 700,00 грн. Після припинення шлюбних відносин сторони мешкають окремо, дитина мешкає з матір'ю і знаходиться на її утриманні та вихованні. Батько дитини з дитиною не спілкується, заходів для забезпечення належних умов розвитку та виховання дитини не приймає. В абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Відповідно до ч.8,9 ст.7 Сімейного кодексу України (далі СК України), регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому, відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст.141,155 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків, мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, орган опіки та піклування, а також другі особи. Згідно Акту обстеження умов проживання від 06.03.2019 року для неповнолітньої дитини [PERSON] у квартирі [ADDRESS], створено такі умови: у дитини окрема кімната , в якій наявні великий кутовий диван, письмовий стіл, комп'ютер, шафа для одягу, канцелярське приладдя, речі та одяг. Згідно висновку органу опіки та піклування в особі районної адміністрації ЗМР по Хортицькому району від 21 березня 2019 року за № 01/01-22/0349, визнано доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO]. З'ясувавши повно, всебічно та об'єктивно обставини справи, оцінивши надані суду докази за своїм внутрішнім переконанням, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає необхідним позов задовольнити, оскільки він визнаний відповідачем повністю. Він не оспорює ту обставину, що, будучи батьком дитини, з дитиною не спілкується, заходів для забезпечення належних умов розвитку та виховання дитини не приймає, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню, розвитку та утриманню дитини. При цьому, суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав, оскільки, на думку суду, він складений з урахуванням усіх конкретних обставин справи та не суперечить інтересам дитини. Судом встановлено, що позивач не чинила відповідачу перешкод для виконання ним своїх батьківських обов'язків, внаслідок чого суд приходить до висновку, що відсутність спілкування з дитиною та не прийняття участі у її вихованні та забезпеченні є свідомими діями відповідача, які залежали виключно від його волі. В своїй сукупності докази по справі є достатніми для висновку про ухилення відповідачем від своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 164 СК України, підставою позбавлення батьківських прав в даному випадку є ухилення батьком від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Отже суд вважає встановленим та доведеним наявність законних підстав для позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO]. На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити повністю. На підставі викладеного та

Outcome: approved