Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

18.11.2016 позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача та просять суд винести рішення яким: - зобов'язати [PERSON] не чинити перешкод діду [PERSON] та бабі [PERSON] у спілкуванні та вихованні онуків [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]; - встановити діду [PERSON] та бабі [PERSON] для участі у вихованні та для зустрічей із онуками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], наступний графік: - щомісяця з 16 год. 00 хв. кожної першої та третьої п'ятниці до 20 год. 00 хв. кожної першої та третьої неділі; - щорічно із 10 год. 00 хв. 01 червня до 20 год. 00 хв. 30 червня - для літнього відпочинку та оздоровлення; - щорічно із 10 год. 00 хв. 03 січня до 20 год. 00 хв. 05 січня; - щорічно 27 березня з 10 год.00 хв. до 20 год. 00 хв.; - щорічно 10 серпня з 10 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; - щорічно 30 серпня з 10 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; - щорічно 30 жовтня з 10 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. Свої вимоги мотивують тим, що є дідом та бабою малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Зазначають, що їх донька [PERSON] з 01.09.2006 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем та проживала разом з ними у їх квартирі та вони приймали участь у вихованні дітей разом за батьками останніх. Зазначають, що з самого народження [PERSON], [INFO], донька позивачів була хвора і участь у догляді приймала позивач [PERSON] [INFO] донька позивачів померла та після її смерті відповідач протягом року разом з дітьми проживав з позивачами. Вказують, що 12.07.2016, забравши онуків, відповідач переїхав жити разом дітьми до своїх батьків, забравши документи дітей з навчальних закладів. Дізнавшись, що онука [PERSON] навчається в ЗОШ № 174 м. Києва, а онук [PERSON] відвідує ДНЗ № 762 м. Києва. Після першої зустрічі з [PERSON] та [PERSON], відповідач подав директорам заяви про те, що він категорично проти таких зустрічей. Вказують, що в дитячому садку їм відмовляються надавати будь - як інформацію відносно потреб та успіхів онука [PERSON], однак в школі класний керівник онуки [PERSON], не перешкоджає зустрічам. Зазначають, що в старшої онуки [PERSON] лікарями було діагностовано епілепсію та остання мала проходити постійне лікування, однак після конфліктної ситуації з відповідачем та усунення позивачів від спілкування з дитиною, здоров'яу останньої погіршилося. Позивачі посилаються, що з відповідачем склалися вкрай напружені та конфлікті стосунки та останній вимагає , щоб позивачі повернули кошти зібрані на лікування померлої матері дітей після чого, відповідач дозволить бачитися з онуками. Вказують, що 21.10.2016 звернулись до Служби у справах дітей Солом'янської районої у м. Києві державної адміністрації про вчинення перешкод у спілкуванні з онуками. Листом № 108/24/Т-977-547 від 07.11.2016 служба у справах дітей повідомила, щ з [PERSON] проведено співбесіду щодо неприпустимості чинення перешкод у спілкуванні з онуками та рекомендовано було звернутися до суду. Зазначають, що матеріально та житлом забезпечені та проживають у трикімнатній квартирі. Мають бажання брати участь у вихованні онуків, спілкуватися з ними, організовувати останнім відпочинок та розваги у вихідні та оздоровлювати влітку. Позивачі вважають, що дії відповідача порушують їх права, на спілкування з онуками, а тому просять задовольнити позовні вимоги. 21.11.2016 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. 23.11.2016, 09.12.2016 судом направлено запит до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в м. Києві. 23.11.2016 до суду представником позивача було подано заяву про усунення недоліків та додатково надано квитанції про сплату судового збору. 09.12.2016 та 19.01.2017 до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача. 23.01.2017 ухвалою суду позовна заява була повернута позивачам у зв'язку з непідсудністю справи суду. 02.02.2017 представниками позивача подано апеляційну скаргу на ухвалу про повернення позовної заяви від 23.01.2017. 02.03.2017 Ухвалою Апеляційного суду м. Києва апеляційну скаргу було задоволено частково та ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 23.01.2017 скасовано та передано справу на новий розгляд. 15.03.2017 згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. 15.03.2017 ухвалою суду позовну заяву було залишено без руху та надано позивачам строк для усунення недоліків. 24.03.2017 на адресу суду від представника позивачів надійшла заява про усунення недоліків 24.03.2017 ухвалою суду в справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду. 29.05.2017 до суду відповідачем подані заперечення на позовну заяву. В судовому засіданні позивачі та їх представник позов підтримали та просили суд його задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач та його представник проти позову заперечували, посилаючись на те, що перешкод у спілкуванні з дітьми ніхто не чинить. Однак, після останніх зустрічей дітей з [PERSON] в останніх погіршився емоційний та фізичний стан. Вказав, що через негативний вплив позивачів на дітей, відповідач заборонив останнім зустрічатися з дітьми без його присутності. Вважають, що графік зустрічей, запропонований позивачами суперечить інтересам дітей, оскільки занадто багато часу вимагається від спілкування з дітьми. Однак, відповідач згоден на зустрічі дітей з позивача у його присутності з узгодженням часу та місця зустрічей, які не перевищують 3 години за один раз на місяць. У зв'язку з викладеним, просили відмовити в задоволені позову. У судовому засіданні представник третьої особи позов підтримала вважаючи, що спілкування баби та діда з онуками буде відповідати інтересам останніх. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід, мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, інші члени сім'ї та родичі, зокрема ті, які проживають у різних державах, не повинні перешкоджати одне одному реалізувати право дитини на контакт з ними, зобов'язані гарантувати повернення дитини до місця її постійного проживання після реалізації нею права на контакт, не допускати неправомірної зміни її місця проживання. Згідно ст. 263 СК України спір щодо участі баби діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст. 159 СК України. Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Судом встановлено, що батьками малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження дітей (а.с.48,49,49а). Встановлено та сторонами не заперечувалося, що позивачі є бабою та дідусем малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Як вбачається з матеріалів справи, донька позивачів - [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть. (а.с.52). Судом встановлено та не заперчувалося сторонами по справі, що відповідач та троє його дітей проживали до 12.07.2016 разом з позивачами по справі за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, 11.07.2016 між позивачами та відповідачем по справі виникла сварка, після чого відповідач забрав дітей та переїхав проживати до своїх батьків за адресею: [ADDRESS]. Вказані обставини не заперечувалися сторонами по справі. Як встановлено в суді та підтверджується матеріалами справи, після вказаного вище конфлікту між сторонами склалися спірні правовідношення щодо участі у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми, що підтверджується листом Служби у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації про проведення бесіди з відповідачем стосовно чинення перешкод у спілкуванні з дітьми (а.с.56). Вказані обставини також підтверджуються допитаними в судовому засіданні показами свідків Так, допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] , [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили, що позивачі з народження займалися доглядом та вихованням онуків та стосунки між позивачами та відповідачем до липня 2016 року були доброзичлеві та вони проживали разом. Також підтвердили, що у липні 2016 між позивачами та відповідачем по справі стався конфлікт після чого відповідач забрав дітей , внаслідок чого між ними склалися неприязнені та спірні відносини щодо участі та зустрічі з онуками. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції про права дитини передбачено, що Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання та здоровий розвиток дитини. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про охорону дитинства" контакт з дитиною - це реалізація матір'ю, батьком, іншими членами сім'ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 10 Закону України "Про охорону дитинства" держава здійснює захист дитини від усіх форм фізичного і психічного насильства, образи, недбалого і жорстокого поводження з нею у тому числі з боку батьків або осіб, які їх замінюють. Суд вважає, що відповідачем не надано допустимих та беззаперечних доказів того, що позивачі, які є дідом та бабою дітей, несуть загрозу та їх подальше спілкування з дітьми суперечило б інтересам дітей. Також відповідачем не надано доказів, що позивачами застосовувалось фізичне або психічне насильство, недопустимі методи виховання відносно дітей. В суді беззаперечно встановлено, що між сторонами по справі склалися конфліктні неприязні стосунки, відсутність компромісу щодо порядку зустрічі та вихованню дітей, які самі по собі не можуть впливати, та як наслідок, усунути позивачів від спілкування з онуками . Згідно ч.2 ст.1 СК України метою регулювання сімейних відносин є зміцнення сім'ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб;утвердження почуття обов'язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім'ї;побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки;забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Відповідно до ст..7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, при цьому, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] працює та характеризуються за місцем роботи позитивно, позивач [PERSON] не працює та перебуває на пенсії. Помешкання в якому вони проживають, знаходяться в належному санітарно-гігієнічному стані, обладнане та придатне для перебування в ньому дітей ( а.с.131, 135, 140). З наявних у справі характеристик на дітей [PERSON] та [PERSON] вбачається, що діти прихильні до своїх діда [PERSON] та баби [PERSON] та потребують їх турботи та спілкування( а.с. 130, 132, 133,134). Разом з цим, допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили, що позивачі хороші дід та баба, які з народження займалися доглядом та вихованням онуків, виходили та діяли лише в інтересів своїх онуків. З пояснень позивачів та матеріалів справи встановлено, що позивачі прагнуть приймати участь у вихованні онуків та створювати для них необхідні умови щодо розвитку їх здібностей, підтримання нормального здоров'я та відпочинку. Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності , суд вважає, що доводи та порядок зустрічі позивачів з онуками, які останні просять встановити у поданому позові не суперечить інтересам дітей виходячи з їх віку, психічного та фізичного розвитку, ступеню прихильності дітей до позивачів, як діда та баби. Таким чином, вирішуючи спір щодо усунення перешкод у спілкуванні та встановлення регламенту зустрічі з онуками, приймаючи до уваги вік дітей, особливості їх розвитку, навчання та виховання, необхідності дотримання розпорядку дня та відпочинку, час необхідний для повернення дітей додому, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають частковому задоволенню в частині зобов'язання відповідача [PERSON] не чинити перешкод діду [PERSON] та бабі [PERSON] у спілкуванні та вихованні онуків [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] та вважає за доцільне встановити діду [PERSON] та бабі [PERSON] для участі у вихованні та для зустрічей із онуками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], наступний графік: - щомісячно з 16 год. 00 хв. кожної першої та третьої п'ятниці до 19 год. 00 хв. кожної першої та третьої неділі; - щорічно із 10 год. 00 хв. 01 червня до 19 год. 00 хв. 30 червня - для літнього відпочинку та оздоровлення; - щорічно із 10 год. 00 хв. 03 січня до 19 год. 00 хв. 05 січня; - щорічно 27 березня з 10 год.00 хв.до 19 год. 00 хв.; - щорічно 10 серпня з 10 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв.; - щорічно 30 серпня з 10 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. Враховуючи законодавчі рекомендації при вирішенні питань, пов»язаних з розглядом спорів щодо участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, суд вважає, що розлучення малолітніх дітей з батьком на вказаний вище час не буде суперечити їх інтересам та способу життя, до якого вони звикли і який у них склався. При цьому, вирішуючи питання про визначення відпочинку дітей у червні місяці разом з позивачами, суд враховую також ту обставину, що відповідач працює та доказів того, що саме в даний період часу він буде перебувати у відпустці до суду не надано, як і не надано доказів того, що саме в цей час діти мають знаходиться на відпочинку саме з рідними відповідача. Разом з тим, суд вважає позов в іншій частині заявлених вимог необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. З урахуванням вищенаведеного, позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Суд звертає увагу, що відповідач не позбавлений права контролювати порядок зустрічі бабусі з дітьми та у передбаченому законом порядку звернутися до компетентних органів щодо усунення порушень прав дітей. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивачів сплачений судовий збір у розмірі 551, 21 грн. кожному.

Outcome: partial