Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

09 грудня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Універсалагротрейд» (далі по тексту - ТОВ або ТОВ «Універсалагротрейд»), в особі захисника Гуриненка О.М., звернулось до суду з позовом до [PERSON] та Товариства з обмеженою відповідальністю «Вороньків Агро» (далі по тексту - ТОВ або ТОВ «Вороньків Агро»), яким просило скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним № 41222446 від 22 травня 2018 року, що вчинений реєстратором Вороньківської сільської ради Гапоненком С.В.; визнати недійсним договір оренди землі за № 05/02/18-02 від 06 березня 2018 року укладеного між відповідачами у справі та стягнути понесені судові витрати. Вимоги обгрунтовано тим, що 28 грудня 2009 року між позивачем та [PERSON] укладено типовий договір оренди землі щодо земельної ділянки, належної на праві сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0162537 площею 2,8 умовних кадастрових га, що розташована в межах Ревненської сільської ради Бориспільського району Київської області для ведення сільського господарства. Даний договір зареєстровано виконавчим комітетом Ревненської сільської ради 18 травня 2017 року. У 2019 році позивач, шляхом формування інформаційної довідки з державного реєстру речових прав встановив, що 06 березня 2018 року відповідачі у справі уклали договір оренди цієї ж земельної ділянки за № 05/02/18-02. Тобто, [PERSON] після отримання правовстановлюючого документа, в порушення умов п. 7, 8 договору від 28 грудня 2009 року укладеного з позивачем, уклала новий договір оренди з іншим товариством. Позивач вважає, що зміна статусу земельної ділянки не має наслідком автоматичного припинення попереднього договору, строк якого не сплив, та не є підставою для розірвання договору від 28 грудня 2009 року укладеного між ТОВ «Універсалагротрейд» та [PERSON] . Відтак просив захистити порушене право оренди землі та задовольнити позовні вимоги. Ухвалою суду від 26 січня 2021 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання з викликом і повідомленням сторін. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій. Відповідачі процесуальними правами не скористались та відзиву на позов до суду не подали. Ухвалою суду від 19 травня 2021 року підготовче провадження закрито та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача в залі суду позов підтримав та просив задовольнити його з підстав, наведених у ньому. Відповідач ТОВ «Вороньків Агро», будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання до суду свого представника не направив, клопотань не подав, про причини неявки суд не повідомив. Разом з тим, подав заяву, якою розгляд справи просив здійснити у їх відсутність та заперечив щодо задоволення позовних вимог по суті. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Також повідомила суду, що з умовами договору оренди землі від 28 грудня 2009 року укладеного з ТОВ «Універсалагротрейд» обізнана, однак позивача про отримання нового правовста-новлюючого документа не повідомляла, з повідомленням про наміри розірвати даний договір не зверталась та пропозицій про переукладення даного договору до ТОВ «Універсалагротрейд» не направляла. Повідомила суду, що договір між нею та ТОВ «Вороньків Агро» укладено 06 березня 2018 року, оскільки вони допомогли їй в отриманні правовстановлюючого документа та вважала, що у звязку зі зміною статусу землі, попередній договір з позивачем є розірваним. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2 передбачено, що відповідно ст. 55, 124 Конституції України та ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12, 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 28 грудня 2009 року між позивачем, в особі директора Осадчук І.Г., та [PERSON] укладено типовий договір оренди землі. Предметом договору виступила земельна ділянка в розмірі 2,8 га, яка належала на праві власності орендодавцю на підставі Державного акту (сертифікату) на земельну ділянку (земельну частку (пай) серії КВ № 0162537 від 31 грудня 1996 року (а.с. 12, 14-15). Даний договір оренди землі зареєстровано Ревненською сільською радою Бориспільського району Київської області, про що 18 травня 2017 року вчинено запис № 24. Відповідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ч.1 ст.210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Як зазначено у ч.1ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно ч. 2 ст. 640 ЦК України, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Згідно з ч.5 ст. 126 ЗК України право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону. Статті 18 і 20 Закону України «Про оренду землі» передбачають, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Відповідно ст. 14 цього Закону договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 7, 8 вказаного договору орендодавець зобов`язаний письмово повідомити орендаря протягом десяти днів з моменту отримання про факт отримання нового правовстановлюючого документа на об`єкт оренди та переукласти договір оренди у відповідності до отриманого нового правовстановлюючого документа. Договір укладено на десять років. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. Таким чином, сторони в договорі оренди паю прямо виключили можливість автоматичного припинення зобов`язань за договором оренди землі та домовилися про його переукладення як договору оренди землі. Пунктами 18, 20 договору оренди землі від 28 грудня 2009 року обумовлено, що передача земельної ділянки в оренду здійснюється без розроблення проекту її відведення та здійснюється у десятиденний строк після державної реєстрації договору за актом її приймання - передачі. На виконання даних умов договору між ТОВ «Універсалагротрейд», в особі директора Осадчук І.Г., та [PERSON] додатком № 1 до договору оренди підписано акт прийому - передачі земельної ділянки (а. с. 15 на звороті). Земельна частка (пай) передавалася позивачу в оренду на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай), шляхом укладення договору оренди земельної частки (паю), як передбачено Указом Президента України «Про гарантування захисту економічних інтересів та поліпшення соціального забезпечення селен - пенсіонерів, які мають право на земельну частку (пай) від 15 грудня 1998 року за № 1353/98, Указом Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектору економіки» від 03 грудня 1999 року за № 1529/99 та формою Типового договору оренди земельної частки (паю), затвердженою наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17 січня 2000 року за №5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2000 року за № 101/4322 (далі - форма Типового договору). 22 січня 2018 року [PERSON] отримала новий правовстановлюючий документ на спірну земельну ділянку у зв`язку з чим її право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 25046171 від 26 лютого 2018 року щодо земельної ділянки за номером 3220886200:05:002:0608 в розмірі 2,035 га розташованої на території Ревненської сільської ради Бориспільського району Київської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільсько-господарського виробництва. Наведене визнається і не заперечується сторонами у справі, а тому, в силу вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Наведене підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна сформованої 16 листопада 2020 року за № 232706254 (а.с. 8-9). 06 березня 2018 року між відповідачами укладено договір оренди землі за № 05/02/18-02 щодо земельної ділянки за номером 3220886200:05:002:0608 в розмірі 2,035 га розташованої на території Ревненської сільської ради Бориспільського району Київської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та визначено істотні умови договору. Крім того, цього ж дня підписано також і акт прийому - передачі об`єкта оренди від [PERSON] до ТОВ «Вороньків Агро» (а.с. 16-19). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 22 травня 2018 року за № 124849757, 17 травня 2018 року державний реєстратор Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області Гапоненко С.В. зареєстрував речове право оренди землі за № 05/02/18/-02 від 06 березня 2018 року між ТОВ «Вороньків Агро» та [PERSON] щодо спірної земельної ділянки (а.с. 20). На підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22 травня 2018 року за № 41222446 проведено державну реєстрацію речового права оренди земельної ділянки з реєстраційним номером 1496444032208, що розташована на території Ревненської сільської ради Бориспільського району Київської області, кадастровий номер земельної ділянки 3220886200:05:002:0608 за суб`єктом ТОВ «Вороньків Агро» та [PERSON] (а. с. 11). Згідно ч.1 ст.626, ст. 629 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV (далі Закон). За змістом ст.1 вказаного Закону, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно ст. 31 Закону, договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Відповідно пункту 17 Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Одночасно ч. 2 Перехідних положень Закону України «Про оренду землі» врегульовано, що після виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) договір оренди землі переукладається відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою сторін. Припинення дії договору оренди допускається лише у випадках, визначених цим Законом. У п. 7 договору оренди землі від 28 грудня 2009 року позивач та [PERSON] домовились про те, що орендодавець зобов`язаний письмово повідомити орендаря протягом десяти днів з моменту отримання про факт отримання нового правовстановлюючого документа на об`єкт оренди та переукласти договір оренди у відповідності до отриманого нового правовстановлюючого документа. В силу положень ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд, з метою забезпечення однакового застосування норм матеріального і процесуального права, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, наведені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд в п.20 постанови від 19 березня 2018 року у справі № 924/468/14, постанові від 01 вересня 2019 року у справі за № 233/3676/19 висловив правову позицію про те, що після виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок в натурі та отримання ними державних актів на право власності на землю відповідні сертифікати на земельну частку (пай) є недійсними. У той же час факт оформлення державного акту на право власності на землю, дію раніше укладених їх власниками договорів оренди земельних паїв автоматично не припиняє, а такі договори підлягають переукла-денню. Отже, припинення дії договорів оренди земельних паїв має місце тільки після їх переукладення відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку або з підстав, передбачених статтею 31 Закону України «Про оренду землі». В свою чергу, зміна правового статусу частини земної поверхні, що використовується орендарем на підставі відповідного договору оренди паю, шляхом її визначення на місцевості як земельної ділянки, не свідчить про знищення предмета оренди як можливої підстави для вимоги про розірвання договору оренди. Згідно ч. 2 ст. 95 ЗК України, ст. 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Враховуючи наведені положення законодавства та позицію Верховного Суду, приймаючи до уваги, що договір оренди земельної частки (паю) від 28 грудня 2009 року між позивачем та [PERSON] укладено строком на 10 років, суд вважає, що вказаний договір оренди автоматично не припинив своєї дії у зв`язку з реєстрацією орендодавцем права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3220886200:05:002:0608 в розмірі 2,035 га розташованої на території Ревненської сільської ради Бориспільського району Київської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Виділення земельної ділянки в натурі та набуття права власності на неї не впливає на дійсність договору оренди земельної частки (паю) та не перешкоджає виконанню цього договору. Виділення земельної ділянки в натурі також не може бути обставиною, що є підставою для розірвання договору відповідно ст. 651, 652 ЦК України, зокрема, «істотною зміною обставин». Виділення земельної ділянки в натурі не лише не обумовлена причинами, які заінтересована сторона (орендодавець) не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості й обачності (п. 2 ч. 2 ст. 652 ЦК України), а є прямим наслідком свідомих дій цієї сторони. Отже, припинення дії договорів оренди земельних паїв має місце лише після їх переукладення відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку або в судовому порядку з визначених законом підстав Як зазначено в абз.2 Перехідних положень Закону України «Про оренду землі», після виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) договір оренди землі переукладається відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою сторін. Припинення дії договору оренди допускається лише у випадках, визначених цим Законом. Із наведеної норми не вбачається, що переукладення договору оренди землі є правом, а не обов`язком сторін. Вказана норма закону є імперативною щодо продовження дії договору оренди і передбачає згоду сторін, яка стосується лише зміни умов договору. Всупереч наведеному, [PERSON] , в порушення умов договору від 28 грудня 2009 року, не повідомила позивача у десятиденний строк про отримання нового правовстановлюючого документа на земельну ділянку, не направила пропозицію про переукладення даного договору та також не повідомила про наміри розірвати діючий з ТОВ «Універсалагротрейд» договір. Наведене, в свою чергу, призвело до порушення прав позивача, як добросовісного орендаря. Згідно п. 5 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» за № 9 від 06 листопада 2009 року відповідно ст. 215, 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Зважаючи на вказане, суд приходить висновку, що позовна вимога про визнання недійсним договору оренди землі за № 05/02/18-02 від 06 березня 2018 року укладеного між ТОВ «Вороньків Агро» та [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки орендодавець сама порушила умови договору від 28 грудня 2009 року та, як наслідок, в односторонньому порядку відмовилась від його виконання, у зв`язку з чим порушила права добросовісного орендаря ТОВ «Універсалагрпотрейд», договір оренди з яким припинено чи розірвано у встановленому законом порядку не було. За змістом ч. 1, 2 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав. Згідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових на нерухоме майно та їх обтяжень» у державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна. Відповідно п.3 ч.1 ст.6 цього Закону організаційну систему державної реєстрації прав становлять, зокрема, державні реєстратори прав на нерухоме майно. Державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року за № 1127. Відповідно ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав власності здійснюється на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката. Згідно п. 2, 3 п. 16-2 Порядку ведення Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року за №1021, для державної реєстрації договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності власник чи набувач права або уповноважена ними особа подають до відповідного територіального органу Держземагентства заяву і, крім іншого, документацію із землеустрою, яка включає план земельної ділянки і містить відомості про координати поворотних точок меж частини земельної ділянки; договір оренди земельної ділянки із земель приватної власності (кількість примірників договору повинна бути на один примірник більша, ніж кількість сторін договору). З урахуванням вимог ч. 3 ст. 26 Закону відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Зважаючи на те, що договір оренди землі за № 05/02/18-02 від 06 березня 2018 року укладений між ТОВ «Вороньків Агро» та [PERSON] визнано недійсним, суд приходить висновку про необхідність задовольнити вимоги позивача про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним № 41222446 від 22 травня 2018 року, що вчинений реєстратором Вороньківської сільської ради Гапоненком С.В. з одночасним припиненням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Згідно ч. 1 ст. 133, ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача. При зверненні до суду з даним позовом ТОВ «Універсалагротрейд» сплатило судовий збір в розмірі 4204 грн. 00 коп. Наведене підтверджується квитанцією за № 2162-3933-4150-5521 від 02 грудня 2020 року (а. с. 22). Зважаючи на те, що позовні вимоги задоволено у повному обсязі, з відповідачів солідарно на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 4204 грн. 00 коп.. Враховуючи наведене та

Outcome: approved