Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з указаним позовом в якому просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Колейчик В.В. №7447, вчинений 15.04.2020 року за яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованість у сумі 28 030 грн. В обґрунтування позовних вимог, позивач вказав, що вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства України, а саме: Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат», постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 від 29.06.1999 р., зокрема, спірний виконавчий напис вчинено за відсутності безспірності вимоги, кредитний договір нотаріально не посвідчувався. Одночасно позивач просив стягнути з відповідача 15 005 грн.29 коп. як безпідставно набутих, які були стягнуті з нього на користь товариства в рамках виконавчого провадження №61944881 з виконання оскарженого виконавчого напису, та стягнути судові витрати, в тому числі 5000 грн. на правову допомогу. Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час і розгляд справи повідомлялися, причини неявки не повідомили. Позивачем подана заява про розгляд справи у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує. Розгляд справи здійснюється в порядку ч.4 223, 280 ЦПК України, на підставі матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчик В.В., вчинено виконавчий напис №7447 від 15.04.2020 року за яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Фінфорс» кредитну заборгованість за період 25.09.2019р. по 11.03.2020р. у сумі 28 030 грн. з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту 10 000 грн., заборгованість по відсоткам 13 050 грн. та 4 980 грн. пені. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Вчинення виконавчого напису є одним з видів захисту порушеного права та відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону «Про нотаріат» вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія. Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п. 1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом міністерства юстиції України № 296/5 від 22.12.2012 р. (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, зокрема, що для стягнення грошових сум нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Окрім того, пункт 5.1. вказаного Порядку передбачає, що виконавчий напис вчиняється на оригіналі документа, що встановлює заборгованість. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172. В редакції вказаного переліку від 29.11.2001 року передбачалась можливість стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами. Нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також правозвернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису мають бути подані: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Звернення стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, не на підставі нотаріально посвідчених договорів, не передбачалось. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 внесено зміни до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів було внесено зміни до вказаного Перелік, зокрема, щодо можливості вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року №295/20084/14 визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, зокрема, п.2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Спірний виконавчий напис вчинено 15.04.2020 року. За таких обставин, суд погоджується з твердженням позивача з приводу безпідставного застосування нотаріусом пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в редакції, що визначали перелік документів у стягненні заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001 року. Для одержання виконавчого напису згідно даної редакції подаються: оригінал нотаріально посвідчено угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника. Оскільки кредитний договір за яким вчинено спірний виконавчий напис нотаріально не посвідчено, суд дійшов висновку про порушення нотаріусом ст. 88 Закону України «Про нотаріат», постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 від 29.06.1999 р. при вчиненні спірного виконавчого напису, у зв`язку з чим спірний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню. Одночасно судом встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л відкрито виконавче провадження №61944881 з виконання виконавчого напису №7447 від 15.04.2020 року щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінфорс» кредитної заборгованості у сумі 28 030 грн. 17.09.2020р. приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. виконавчий напис №7447 від 15.04.2020 року повернуто ТОВ «Фінфорс» без прийняття до виконання. Як вбачається з листа приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. від 29.09.2020р., остання повідомила позивача, що на виконання рішення суду приватним виконавцем, згідно платіжного доручення № 2964 від 21.09.2020, на рахунок [PERSON] повернуто суму судового збору у розмірі 840,80 гривень. Також, згідно платіжних доручень № 2965, № 2966, № 2967 від 21.09.2020, приватним виконавцем повернуто на рахунок [PERSON] стягнуті частково суми витрат виконавчого провадження та основної винагороди приватного виконавця у загальному розмірі 1907,93 гривень. Інші грошові кошти, стягнуті при примусовому виконанні виконавчого напису № 7447 від 15.04.2020р. були перераховані на рахунок стягувача ТОВ «Фінфорс» в рахунок погашення заборгованості. Згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з пенсії позивача відповідно до постанови приватного виконавця у ВП №61944881 за період з 01.07.2020р. по 31.08.2020р. проведені відрахування на суму 336 грн. Згідно довідки з місця роботи позивача за виконавчим листом ВП №61944881 у період з 01.06.2020р. по 31.08.2020р. з доходу позивача утримано за червень 2020р. 1000грн. витрат на проведення виконавчих дій, 2 150грн. 43 коп. основного боргу, 350 грн.05 коп. винагорода приватного виконавця; за липень 2020р. 3 150 грн.43 коп. основного боргу, 350 грн.05 коп; за серпень 2020р. 6 901грн.50 коп. основного боргу, 766,83 коп. винагорода приватного виконавця. Зважаючи, що з позивача утримано 15 005 грн.29 коп. (336 +14 669,29) та приватним виконавцем повернуто 2 748 грн. 73 коп. (840,80 +1907,93), а решта коштів була перерахована стягувану, то з ТОВ «Фінфорс» на користь позивача підлягає стягненню сума безпідставно отриманих коштів в розмірі 12 256 грн. 56 коп. (15 005, 29 2748,73). У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь порзивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 1 649 грн.65 коп. В частині витрат на правову допомогу в сумі 5 000 грн. слід відмовити, оскільки за змістом ст..ст. 133, 137 ЦПК України можливе покладення на сторони у справі як судових витрат на професійну правничу допомогу тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні положень статей 1, 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі. Позивачем не надано доказів отримання послуг саме адвоката з підготовки процесуальних документів у даній справі Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1816,00 грн.

Outcome: partial