overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, обґрунтовуючи свій позов тим, що з 16 травня 2008 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя між ними не склалося, з вересня 2013 року проживають окремо, дитина проживає разом з нею, а батько матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, тому просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) батька щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення сином повноліття. Позивач [PERSON], в судовому засіданні позов підтримала в повному об'ємі, пояснила, що відповідач кошти на утримання дитини не надає, тому просить стягнути з нього аліменти. Відповідач [PERSON] в судове засіданні не з'явився, про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням справу розглядати за його відсутності, проти стягнення з нього аліментів на утримання сина не заперечує. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони з 16 травня 2008 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб /а.с.3/. Від шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с.4/, де батьком зазначено відповідача, а матір'ю позивачку. Відповідно до довідки про доходи № 22 від 27.01.2014 року [PERSON] працює вчителем у Саксаганській ЗШ відділу освіти П'ятихатської РДА та її заробітна плата за період з листопада по грудень 2013 року складає 4 747 грн. /а.с.7/. Дитина знаходиться на утриманні позивачки, матеріальну допомогу на утримання сина відповідач не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України кошти на утримання дитини ( аліменти ) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 СК України - частка заробітку ( доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: - стан здоров"я та матеріальне становище дитини; - стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову тобто з часу подачі позовної заяви з 03 лютого 2014 р. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач є батьком дитини, однак матеріальну допомогу на її утримання не надає - внаслідок чого суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню в повному об'ємі. На підставі ст.ст. 180 - 184, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) , але не менше встановленого законом мінімального розміру (на даний час 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) щомісячно на утримання сина - [PERSON], [INFO] . В суді позивачка , обґрунтовуючи позовні вимоги , вказує , що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 12.09.2010 року. Мають неповнолітню дитину. На даний час сторони припинили подружні стосунки і ведення спільного господарства, проживають окремо. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина , хоча працездатний і спроможний утримувати неповнолітню дитину, яка на даний час знаходиться на її утриманні, тому просить позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти стягнення аліментів не заперечує. Заслухавши сторони , вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.09.2010 року, від якого мають сина - [PERSON], [INFO], батьком якого є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-БВ № 079835 від 12.09.2010 року, свідоцтвом про народження дитини серії 1-БВ № 201914 від 05.06.2013 року. На даний час сторони не підтримують подружні відносини і ведення спільного господарства , проживають окремо. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина , хоча має таку можливість, оскільки працює комірником в супермаркеті "Епіцентр", має постійний дохід і спроможний утримувати дитину. Син проживає із матір»ю та знаходиться на її утриманні , що підтверджується довідкою КП "Добробут"за № 894 від 06.04.2017 року. Позивачка потребує допомоги на утримання дитини. Аліменти підлягають стягненню згідно ст.ст.180,182,183,191 СК України в розмірі 1/4 частини заробітної плати (доходу) щомісячно , але не менше встановленого законом мінімального розміру ( на даний час 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) , але не менше встановленого законом мінімального розміру (на даний час 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) щомісячно на утримання доньки - [PERSON], [INFO]. В суді позивачка , обґрунтовуючи позовні вимоги , вказує , що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 25 серпня 2012 року. Мають неповнолітню дитину. На даний час сторони припинили подружні стосунки і ведення спільного господарства, проживають окремо. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки , хоча працездатний і спроможний утримувати неповнолітню дитину, яка на даний час знаходиться на її утриманні, тому просить позов задовольнити . Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти стягнення аліментів не заперечує. Заслухавши сторони , вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.08.2012 року, від якого мають доньку - [PERSON], [INFO] , батьком якої є [PERSON] що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-БВ № 104575 від 25.08.2012 року, копією свідоцтва про народження дитини серії 1-БВ № 201956 від 13.06.2013 року. На даний час сторони не підтримують подружні відносини і ведення спільного господарства , проживають окремо. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки , хоча працездатний і спроможний утримувати дитину. Донька проживає із матір»ю та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою КП "Управлінська компанія "Південь " Кам"янець-Подільської міської ради за № 493 від 07.08.2018 року . Позивачка потребує допомоги на утримання дитини, тому позов підлягає задоволенню. Частиною 1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року , яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХII (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року , держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного , розумового , духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи , які виховують дитину , несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя , необхідних для розвитку дитини. Аліменти підлягають стягненню згідно ст.ст.180,182,183,191 СК України в розмірі 1/4 частини заробітної плати (доходу) щомісячно , але не менше встановленого законом мінімального розміру ( на даний час 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до ПАТ по газопостачанню і газифікації "Дніпропетровськгаз" про поновлення порушених прав споживача. На обгрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 21 серпня 2014 року працівниками Царичанської дільниці Новомосковського управління з експлуатації газового господарства ПАТ по газопостачанню і газифікації "Дніпропетровськгаз" було припинено газопостачання її житлового будинку за адресою: [ADDRESS], шляхом перекриття опломбування крану на ввідному до будинку газопроводі. Перекриття крану газопроводу було здійснено працівником [PERSON] крадькома, в той час коли контролер та майстер [PERSON] здійснювали в будинку в її присутності огляд лічильника та перевіряли його показники. За результатами перевірки був складений та вручений їй акт, який вона не читаючи підписала, так як була впевнена, що підписує акт перевірки показників лічильника. В дійсності це був акт про відключення газових приладів, який був складений майстром [PERSON] без зазначення дати його складання та причини відключення будинку від мережі газопостачання. В цей же день вона дізналася від відповідача, що газопостачання її будинку було припинено в зв'язку з непогашеною заборгованістю за 2001 рік. На її запевнення з пред'явленням квитанцій про погашення боргу їй було заявлено, що по комп'ютерній базі оплата не значиться, тому їй необхідно сплатити заборгованість за попередні роки в розмірі 2647 грн. 91 коп. і після цього за умов оплати затрат на підключення газопостачання будинку буде відновлено. Вважає, що газопостачання її будинку було припинено безпідставно, адже заборгованість за спожитий газ, яка відповідно до довідки колишнього Царичанського УЕГГ від 19.02.2001 року № 76 становила станом на 19.02.2001 року 2327 грн. 18 коп. була нею повністю погашена ще в 2005 році, а чергові щомісячні платежі за спожитий газ вона регулярно сплачувала. Для погашення боргу за 2001 рік в період з січня 2004 року по вересень 2005 року вона сплачувала відповідачу через Приватбанк по 19,62 грн., всього сплатила 1454,13 грн. Решту боргу в розмірі 873,05 грн. сплатив за неї 09.11.2005 року її син [PERSON] відповідно до умов укладеного з позивачкою договору № 436 від 31.10.2005 року про переведення боргу. Крім цього, зазначає, що газопостачання її будинку було припинено з грубим порушенням вимог п.19 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою КМУ від 09.12.1999 року № 2246 без вручення їй за 10 днів письмового попередження про припинення газопостачання у випадку не погашення заборгованості за спожитий газ. Замість вирішення спору в судовому порядку відповідно до вимог п.39 Правил надання населенню послуг з газопостачання відповідач незаконно припинив газопостачання її будинку, сподіваючись таким чином змусити її сплатити неіснуючу заборгованість за спожитий газ за 2001 рік, до того ж за межами трьохрічного строку давності для примусового стягнення її в судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до ПАТ "ЧЕЗАРА" про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 6575,86 грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з роботи, стягнення моральної шкоди у розмірі 5000 грн.. Мотивуючи вимоги тим, що в порушення ст. 116 КЗпП України не був проведений розрахунок при звільненні, а тому є підстави визначені ст. 117 КЗпП України для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Не виплачено 1396 грн. 56 коп. згідно Договору № 30 на виконання робіт (підряду) від 21 травня 2015 року. Моральна шкоди полягає у тимчасовій втраті нормальних життєвих звязків, які виразилися у позиченні коштів. Ухвалою від 15.10.2015 року провадження у справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства "Чернігівського заводу радіоприладів" в частині стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 6575 грн. 86 коп., стягнення моральної шкоди в сумі 5000 грн. закрито. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог. Вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копію витягу з трудової книжки (а.с.6) [PERSON] до 12.05.2015 року працювала в ПАТ «ЧеЗаРа» і згідно наказу № 137/К від 30.04.2015 року звільнена у звязку зі скороченням штату, чисельності працівників п.1 ст. 40 КЗпП України. Згідно довідки від 08.10.2015 року № 466/265 (а.с.23) середньоденний заробіток [PERSON] складає 91,92 грн. без утримання податку і обовязкових платежів. Згідно довідки від 08.10.2015 року № 466/266 (а.с.24) всі суми, що належать [PERSON] від ПАТ «ЧЕЗАРА» при звільненні, в розмірі 5179,30 грн., виплачені в повному обсязі (а.с.26). Станом на 01.10.2015 року заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] у ПАТ «ЧЕЗАРА» відсутня. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідач порушив право позивача щодо строків розрахунку при звільненні, що передбачено ст. 116 КЗпП України, тому відповідно до ст. 117 КЗпП України та враховуючи диспозитивність цивільного судочинства, з ПАТ «Чернігівський завод радіоприладів» на користь [PERSON] підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 7353 грн. 60 коп. ( 80 робочих днів * 91 грн. 92 коп. = 7353 грн. 60 коп.). На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1218 грн. 00 коп. на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до Пустомитівської сільської ради, в якому просить визнати право власності [PERSON] в порядку спадкування за законом першої черги на земельну частку (пай) площею 2,35 в умовних кадастрових гектарах, у землі, яка перебуває у колективній власності селянської спілки "Мир", згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 002397, як на спадкове майно по смерті [PERSON], посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON], в результаті чого відповідно до ст. 1220 ЦК України відкрилася спадщина на належне йому майно. Згідно довідки Пустомитівської сільської ради, спадкоємцями за законом першої черги по смерті [PERSON] є дружина [PERSON], син [PERSON] та син [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] на спадкове майно по смерті [PERSON] не претендують та подали відповідні заяви до нотаріальної контори про відмову від належних їм часток у спадковому майні померлого. [PERSON] являється єдиним спадкоємцем за законом першої черги по смерті спадкодавця, прийняв спадщину, є спадкоємцем за законом першої черги після смерті спадкодавця, а тому просить поданий позов задовольнити. Представник відповідача Пустомитівської сільської ради в заяві до суду просить розглядати справу у відсутності їхнього представника, позовні вимоги [PERSON] визнає повністю. Суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з свідоцтвом про смерть, [PERSON] помер [INFO] (а.с.4). З свідоцтва про народження [PERSON] видно, що його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Довідкою Пустомитівської сільської ради від 15.10.2013 року №572 стверджується, що спадкодавець [PERSON] до дня смерті проживав разом з дружиною [PERSON], з синами [PERSON], [PERSON]. Заповіт [PERSON] у сільській раді не посвідчувався (а.с.6). З спадкової справи після померлого [PERSON] видно, що [PERSON] та [PERSON] від належних їм часток спадщини відмовилися в користь [PERSON]. Відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 002397, [PERSON] належала земельна частка. Отже, з вищенаведеного вбачається, що [PERSON] після смерті свого батька [PERSON] прийняв спадщину, є його спадкоємцем за законом першої черги, інші спадкоємці від прийняття належних їм часток відмовились. А тому суд вважає, що слід визнати право власності [PERSON] в порядку спадкування за законом першої черги на земельну частку (пай) площею 2,35 в умовних кадастрових гектарах, у землі, яка перебуває у колективній власності селянської спілки "Мир", згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 002397, як на спадкове майно по смерті [PERSON]. Позивач від стягнення судових витрат з відповідача Пустомитівської сільської ради в суді відмовилася.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду, в якому вказувала, що за рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 11 травня 2006 року з відповідача утримувалися аліменти на користь її матері, на її утримання. 27 жовтня 2018 року вона досягла повноліття. З досягненням нею повноліття стягнення аліментів припинилося. На даний час вона навчається у Василівському коледжі Таврійського державного агротехнологічного університету Запорізької області, у зв'язку з чим потребує додаткових матеріальних засобів для забезпечення необхідних умов для навчання, харчування, проживання за місцем навчання, а також коштів на транспортні послуги. Вона намагалася вирішити питання в добровільному порядку, але добровільно відповідач відмовився надавати матеріальну допомогу. Відповідач офіційно працевлаштований і має змогу надавати їй матеріальну допомогу. Він працює охоронцем у Вільнянській виправній колонії № 55. В позові [PERSON], з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі, в сумі 1000 гривень щомісячно, до закінчення нею навчання. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов визнав, та пояснив, що має можливість сплачувати аліменти на користь позивача в розмірі 1000 гривень. Відповідачу роз'яснені наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 ст. 206 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно свідоцтва про народження, серії І-ЖС № 015250, виданого 10 листопада 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Новомиколаївського районного управління юстиції Запорізької області, [PERSON] являється батьком [PERSON] [PERSON] навчається у Василівському коледжі Таврійського державного агротехнологічного університету Запорізької області, на 4 курсі, за спеціальністю "Ветеринарна медицина", за рахунок бюджетних коштів, строк навчання з 01 вересня 2015 року по 30 червня 2019 року. У зв'язку із навчанням [PERSON] потребує матеріальної допомоги. Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідач розмір аліментів визнав. На підставі вищевказаного, суд доходить до висновку про задоволення позову. Враховуючи те, що позивач, при подачі позову, була звільнена від сплати судового збору згідно Закону України "Про судовий збір", судовий збір підлягає стягненню на користь держави з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду, в якому вказує, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] з 28 серпня 1993 року по 29 вересня 2009 року. Від шлюбу вони мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка навчається на денному відділенні Запорізької державної інженерної академії, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Донька проживає з нею. Відповідач, маючи можливість надавати допомогу на утримання доньки, таку допомогу не надає. В позові [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки, в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Сторони в судове засідання не з'явилися, в адресованих суду заявах просять справу розглядати у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Вивчивши матеріали справи суд доходить до наступних висновків. [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER], виданим 21 січня 1999 року Новомиколаївським райвідділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції в Запорізькій області. Як вбачається з довідки Запорізької державної інженерної академії від 11 червня 2014 року № 183 [PERSON] навчається на 1 курсі за спеціальністю ОНС на денній формі навчання. Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. [PERSON] однією сім'єю з донькою не проживає, матеріальної допомоги на її утримання не надає, [PERSON] проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні. [PERSON] працює в сільськогосподарському обслуговуючому кооперативі "Добробут Андріївки" та отримує заробітну плату, яка за останні шість місяців у середньому склала 1075 грн. в місяць. Крім того [PERSON] від оренди належної йому земельної ділянки від ТОВ "Терра" отримує орендну плату в розмірі 6600 грн. в рік. За таких обставин суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду, до припинення навчання [PERSON], але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Outcome: approved