Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

[PERSON] у липні 2017 року звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини та повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. При цьому зазначила, що з 10.08.1996 року по 14.10.2013 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, а тому просила суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача починаючи з дня подачі позову і до 27.10.2022 року, а також стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON], яка продовжує навчання в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, починаючи з дня подачі позову і до закінчення донькою навчання, чи досягнення нею двадцятитрирічного віку. У судове засідання позивач надала письмову заяву в якій уточнила позовні вимоги, просила стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON] у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини та стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] в розмірі 1/7 усіх видів заробітку (доходу) відповідача починаючи з дня подачі позову і до закінчення нею навчання. Додатково повідомила, що на даний час діти проживають разом з нею. Вона працює складальником верху взуття на Черкаському протезно-ортопедичному цеху, її середньомісячний дохід складає 2200,00 грн. Стан здоровя її та дітей задовільний. Просила розглянути справу без її участі. Відповідач у судове засідання подав письмову заяву в якій погодився сплачувати аліменти на утримання дітей, розмір аліментів просив встановити відповідно до чинного законодавства. Додатково зазначив, що він є працездатним, на даний час працює неофіційно, його середньомісячний дохід складає 3200,00 грн. Просив проводити розгляд справи без його участі. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому прийнято судом. Суд оголосивши заяви сторін, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 10.08.1996 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Кулаженко) [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Черкаського міськвиконкому, актовий запис № 1081. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.10.2013 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 6). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], яка народилася 27.10.2004 року та [PERSON], яка народилася 04.07.1997 року, що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 7,16). Відповідно до Довідки про склад сімї № 06-07/17Д від 24.07.2017 року [PERSON] та [PERSON] проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні (а.с. 8). Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Відповідно до ч.2, 3 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Таким чином, суд вважає, що відповідач нарівні зі позивачем зобов'язаний нести витрати на утримання дитини. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За таких обставин [PERSON] зобовязаний утримувати свою доньку [PERSON] до досягнення нею повноліття. Враховуючи, що відповідач проживає окремо від дитини, а фактично піклуванням дитини займається позивачка, то вона має право на отримання від відповідача аліментів на утримання їх доньки. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. [PERSON] являється студенткою будівельного факультету Черкаського державного технологічного університету, денної форми навчання, навчається за державним замовленням . Термін навчання до 31.12.2017 (а.с. 16, 38). Згідно ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. При цьому, суд враховує положення п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №-3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", відповідно до якого, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні суми матеріальної допомоги мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Враховуючи, що на сьогоднішній день [PERSON] досягла повноліття та продовжує навчання, а відповідач [PERSON] має можливість надавати матеріальну допомогу доньці, то позовні вимоги стягнення з відповідача аліментів на її користь підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітнього сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Згідно до ст. 182 СК України та п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №-3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. З урахуванням вимог статей 182 СК України та обставин встановлених під час судового розгляду, виходячи з принципу розумності та справедливості, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню із [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.07.2017 року і до її повноліття, тобто до 27.10.2022 року та визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню із [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/7 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 28 липня 2017 року (дата звернення до суду з позовом) і до закінчення дитиною навчання, тобто до 31.12.2017 року. Згідно ч. 3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави і складаються із судового збору, розмір якого відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» складає 640 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 180-182, 191, 199-201 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved