Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

12.06.2018 року до суду звернулася [PERSON] з вищевказаним позовом, уточнивши потім свої вимоги, яким просить надати дозвіл на оформлення документів для тимчасового виїзду за межі України неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO]. народження та виїзд його до країн: Єгипту, Словакії, Угорщини, Турецької Республіки, Республіки Болгарія, Республіки Хорватія, Австрійської Республіки, - у період з 20.12.2018р. по 20.06.2019р. (включно) зі зворотнім поверненням дитини на територію України,стверджуючи, що має на утриманні малолітнього сина [PERSON],батьком якого є відповідач, шлюб з яким розірвано. В даний час вона вирішує питання про збирання документів для оформлення відповідних документів на виїзд дитини разом з нею за межі України до вказаних країн у зазначений період, проте відповідач відмовляється надати згоду на оформлення таких документів для надання письмового дозволу на виїзд дитини за межі України. Сторони у судове засідання не з'явилися, позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, не заперечуючи проти заочного розгляду справи, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, визнавши вимоги позову, проти їх задоволення не заперечував. Представник треті особи - органу опіки та піклування в особі Службі у справах дітей Болградської районної державної адміністрації, - до суду не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, не надавши суду заперечень щодо вимог заяви, предмету та підстав позову. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем у підготовчому судовому засіданні. Вивчивши позовні вимоги, дослідивши надані докази та матеріали, документи та матеріали, звіривши копії документів з оригіналами в ході судового засідання, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: - згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], його батьками є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], виданий відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м.Одеси від 07.06.2006 року, а/з 816, а.с.11); - згідно з рішенням Болградського районного суду Одеської області від 05.03.2015 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, вони мешкають окремо (рішення Болградського районного суду Одеської області від 05.03.2015 року за №497/126/15-ц (а.с.12); - позивач аліменти на утримання дитини від відповідача не отримує і відсутні відомості щодо існування рішення суду про стягнення таких аліментів, тобто, відсутні відомості, що позивач зверталася до суду з таким позовом, відповідач пояснює, що він бажає брати участь у вихованні і утриманні дитини, але позивач чинить в цьому перепони, але, незважаючи на це він не заперечує, щоб дитина - його син [PERSON], [INFO]. народження, мандрував для його розвитку і відвідував інші країни, зазначені позивачем, оскільки в неї є така можливість. Згідно ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ч.2ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994року №3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання" від 2475-VIII від 03.07.2018, що набув чинності 28.08.2018року, були внесені зміни до деяких нормативних актів, згідно з яких "Той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк, що перевищує один місяць, з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей, у разі: 1) наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, підтвердженої довідкою про наявність заборгованості зі сплати аліментів; 2) наявності заборгованості зі сплати аліментів, підтвердженої довідкою про наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці, якщо аліменти сплачуються на утримання дитини з інвалідністю, дитини, яка хворіє на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісне орфанне захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, або на утримання дитини, яка отримала тяжкі травми, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією лікувально-профілактичного закладу в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, за відсутності заборгованості зі сплати аліментів звертається рекомендованим листом із повідомленням про вручення до того з батьків, з яким проживає дитина, за наданням згоди на виїзд дитини за межі України з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі в складі організованої групи дітей. В разі ненадання тим з батьків, з яким проживає дитина, нотаріально посвідченої згоди на виїзд дитини за кордон із зазначеною метою, у десятиденний строк з моменту повідомлення про вручення рекомендованого листа, той із батьків, хто проживає окремо від дитини та у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів, має право звернутися до суду із заявою про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди другого з батьків". Відповідно до положень ч.2ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 із змінами і доповненнями, передбачено, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. З вищевикладеного вбачається, що діючим законодавством України не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Оскільки у позивача були, до звернення до суду, складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон (вона стверджує, що він до нотаріуса не з'являється для надання такого дозволу), а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, а також враховуючи заяву відповідача про те, що він не заперечує проти задоволення вимог позивача, суд дійшов висновку про доцільність задоволення позовних вимог та надання дозволу судовим рішенням на виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди та супроводу батька у період з 20.12.2018 року по 20.06.2019 року до тих країн, що вказані позивачем у позові.

Outcome: approved