Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дітей та поділ майна. Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони уклали шлюб 14.02.2003 року. Від даного шлюбу народилося двоє дітей - доньки [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO] Одруження виявилось невдалим, причиною розпаду шлюбу є те, що у сторін виявились різні характери, відсутнє взаємопорозуміння, а тому позивачка просить шлюб між ними розірвати. Діти перебувають з позивачкою на її повному утриманні. Відповідач матеріально забезпечений, працездатний, не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб, зокрема батьків чи осіб, які потребують обов'язкового утримання з його боку. Працює помічником машиніста дизель - поїзда в ДЕПО Королево, то позивачка просить стягнути аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 заробітку. Крім того позивачка бажає вирішити питання щодо спільно нажитого з відповідачем майна, зазначаючи, що за час перебування в шлюбі сторони купили житловий будинок з належними до нього надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], що стверджується договором купівлі - продажу від 20 грудня 2005 року. Будинок зареєстрований за відповідачем 23 грудня 2005 року у Виноградівському бюро технічної інвентаризації, що стверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Вартість будинку згідно договору купівлі - продажу становить 47226 грн. Загальна площа будинку 92.6 кв.м., а житлова площа - 66.4 кв.м. В будинку є три жилі кімнати, коридор, кладовка та кухня. Так як будинок зареєстрований за відповідачем, то і державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 454324 площею 0.0762 га для будівництва та обслуговування будинку та господарських споруд по [ADDRESS] виданий на [PERSON] Акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 2121255600-0108070300190. Вартість земельної ділянки становить 66659.76 грн. У зв'язку з цим позивач просить укладений шлюб розірвати, зобов'язати відповідача сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 його доходів та розподілити між сторонами сумісно набуте майно по половині, визнавши за позивачкою право власності на 1/2 частину будинку з належними спорудами та земельної ділянки для будівництва та обслуговування будинку та господарських споруд по [ADDRESS]. Позивачка в судове засідання не з'явилася, проте її представник адвокат [PERSON] подала до суду письмову заяву, у якій просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує, просить такі задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву про розгляд справу у його відсутності, позовні вимоги визнає. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необов'язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і, враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй позовній заяві, відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.174 ЦПК України визнання відповідачем позову прийнято судом. Відповідно до вимог ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя сторін. В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що сторони уклали шлюб 14.02.2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Ковельського міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 53 (а.с.18). Від даного шлюбу народилося двоє дітей - доньки [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO] (а.с.7, 8). Одруження виявилось невдалим, причиною розпаду шлюбу виявилося те, що у сторін різні характери та погляди на життя, відсутнє взаємопорозуміння, міцної сім'ї сторони не створили, шлюб існує тільки формально. На даний час діти знаходяться на утриманні матері. Спору щодо місця проживання дитини не має. Відповідно до вимог ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст.55 СК України зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України). З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги наявність у сторін малолітньої дитини та обставини життя подружжя, з врахуванням того, що сторони шлюбним життям не живуть, що шлюб існує тільки формально, та враховуючи, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, оскільки у період з часу звернення позивачки до суду та розгляду справи у суді наміри позивачки розірвати шлюб не змінилися, незважаючи на те, що судом вживалися заходи для примирення сторін та збереження шлюбу, суд встановив справжнє прагнення позивачки до розірвання шлюбу, а відтак приходить до переконання, що розірвання шлюбу не суперечить інтересам сторін і їх неповнолітній дитині, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права, у зв'язку із чим позовні вимоги в частині розірвання підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей суд виходить з наступного. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 ч.1 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За правилами ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 16.01.2014 р. № 719-VII прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років встановлено у розмірі 1032 грн. Для дітей віком від 6 до вісімнадцять років 1286 грн.

Outcome: approved