Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно з 01 серпня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, додаткові витрати на лікування сина у розмірі 3608,16 грн., що є Ѕ частиною від фактично понесених нею витрат, та призначити з 01 серпня 2020 року періодичний платіж у сумі 4000 грн. раз на три місяці на лікування сина до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з 2004 року вона стала проживати з [PERSON] без реєстрації шлюбу. [INFO] у них народився син [PERSON] , батьком якого записаний відповідач. З жовтня 2019 року відповідач їх покинув і проживає окремо, у зв`язку з чим вона та син переїхали жити за місцем реєстрації позивачки. В 2020 році син поступив на навчання до Харківського коледжу текстилю та дизайну. Відповідач протягом десяти місяців ухиляється від виконання обов`язку щодо утримання дитини, участі у вихованні сина не приймає, на даний час між нею та відповідачем не досягнуто згоди щодо способу виконання ним свого обов`язку щодо утримання сина. З 2014 року дитина захворіла на тяжку хворобу «дисплазія тазостегнових суглобів та артрит гомілкових суглобів» і фактично не пересувається без сторонньої допомоги. Позивачці доводиться декілька разів на три місяці в рік класти дитину на обстеження та лікування до стаціонарних закладів охорони здоров`я. Крім того, весь час дитина потребує дотримання суворої дієти та вживанні ліків. Однак у позивачки не вистачає коштів на лікування сина, а також доводиться брати на роботі відпустки за власний рахунок щоб доглядати за ним, у зв`язку з чим вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] , а також Ѕ частину фактично понесених нею додаткових витрат, що складають 3608,16 грн., що підтверджуються квитанціями, призначенням ліків та їх середньою вартістю, однак суми високовартісних обстежень та аналізів, що роблять сину в лікарняних закладах вона підтвердити не може. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 07 вересня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представником позивача адвокатом Шевченко О.Ю. до суду подана заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином, в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом відповідно до вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. При цьому судом враховується, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). Суд, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, приходить до наступного висновку Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Судом встановлено, що [INFO] у позивачки [PERSON] народився син [PERSON] , батьком якого записаний [PERSON] , який є відповідачем у справі (свідоцтво про народження [NUMBER] , видане міським відділом реєстрації актів цивільного стану №3 Харківського обласного управління юстиції 11.07.2006 року). Відповідно до довідки Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області від 16.06.2020 року №884 [PERSON] з 23.07.2013 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , за місцем реєстрації і проживання батька, але фактично проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . З 2014 року [PERSON] хворіє на реактивний артрит тазостегнових суглобів, артрит гомілковостопних суглобів, недіференцірованну системну дисплазію сполучної тканини, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого КНП ХОР «Обласна дитяча клінічна лікарня» №11331 від 11.11.2014 року, висновком за результатами Магнітно-резонансної томографії НПП «МРТ-Центр» від 09.08.2019 року. Відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого №6422 він перебував на обстеженні та лікуванні в КНП ХОР «Обласна дитяча клінічна лікарня» в період з 01.08.2019 року по 12.08.2019 року, виписки №7805 в період з 23.09.2019 року по 05.10.2019 року, виписки №582- в період з 15.01.2020 року по 28.01.2020 року. Позивачка зазначає, що дитина знаходиться на її повному утриманні, а відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання сина [PERSON] . Відповідно до ст.\~180\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~У відповідності до п.17 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Враховуючи, що на утриманні позивачки перебуває неповнолітній син [PERSON] , а відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання сина, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з нього аліментів у розмірі ј частки від його заробітку (доходу) слід задовольнити. Частиною 1\~ст.191\~СК України\~передбачено,\~що аліменти\~на дитину\~присуджуються за\~рішенням суду\~від дня\~пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки (ч.2 ст.191 СК України). За таких обставин, суд вважає за необхідне призначити аліменти з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 17.08.2020 року, а не з 01 серпня як просить позивачка, так як підстави для призначення аліментів з цього часу позивачкою не зазначені і не підтверджені належними доказами. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах стягнення суми платежу за один місяць. Стосовно позовних вимог щодо стягнення додаткових витрат на лікування дитини в розмірі 3608,16 грн., суд вважає наступне. За ч. 2 ст.\~181\~СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За змістом ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст. ст. 181, 182 СК. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одного із батьків у твердій грошовій сумі. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Позивач подала суду докази того, що їх з відповідачем дитина має ряд захворювань і потребує додаткових витрат на своє лікування. Наданими квитанціями про сплату за проведені аналізи в ТОВ «Екотест+» від 21.02.2020 року, в Медичному Центрі «Екомед» від 17.01.2020 року, від 07.08.2019 року підтверджуються витрати на обстеження [PERSON] в сумі 1579,0 грн., інші докази фактично понесених додаткових витрат в матеріалах справи відсутні. Суд не може прийняти як докази фактичних витрат надані позивачем роздруківки із мережі Інтернет про вартість ліків, так як не підтверджено, що вказані ліки придбавалися позивачем. За таких обставин, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги щодо стягнення додаткових витрат на обстеження та лікування сина сторін [PERSON] у сумі 1579,0 грн. Сума додаткових витрат у виді періодичного платежу у розмірі 4000 грн. раз на три місяці на обстеження та лікування сина з 01 серпня 2020 року і до досягнення ним повноліття, який позивачка просить стягувати з відповідача наперед, ґрунтується на припущенні і не підтверджується відповідними документами. Позивач надала виписки із медичних карт стаціонарного хворого, відповідно до яких проведені обстеження [PERSON] і надано лише рекомендації щодо прийому певних ліків на визначений час від 10 днів до 1 місяця, але в виписках не міститься записів про прийом ліків постійно (на майбутнє), а також не надано розрахунку і підтвердження вартості і кількості ліків, а також обстежень, які потрібно проходити кожні 3 місяці. З огляду на вищезазначене, суд відмовляє у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат у виді періодичного платежу у розмірі 4000 грн. раз на три місяці до досягнення дитиною повноліття, так як такі витрати не підтверджені відповідними доказами. У відповідності ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати за вимогами про стягнення аліментів і додаткових витрат, від сплати яких позивачка була звільнена при поданні позову до суду. Розмір таких витрат складає 840,80 грн. за вимогою про стягнення аліментів і 367,93 грн. за вимогою про стягнення додаткових витрат пропорційно задоволених вимог, а разом 1208,73 грн. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial