Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позову зазначив, що сторони перебували у шлюбі з 25.06.2004 року. Під час шлюбу за спільні кошти подружжя був придбаний будинок з господарськими будівлями [ADDRESS], який за договором купівлі-продажу від 15.05.2008 року оформлений на [PERSON] На даний час взаємовідносини між сторонами погіршилися. [PERSON] чинить перешкоди [PERSON] у володінні, користуванні та розпорядженні будинком. Тому [PERSON] просив визнати спільною сумісною власністю подружжя будинок з господарськими будівлями [ADDRESS]. Визнати, що [PERSON] та [PERSON] належить по ? частини вказаного будинку. [PERSON] подала до суду зустрічний позов до [PERSON], в якому просила визнати за нею право особистої власності на майно. В обґрунтування позову зазначила, що перебувала у шлюбі зі [PERSON] з 25.06.2004 року. Під час шлюбу на підставі договору купівлі продажу, посвідченого нотаріусом 15.05.2008 року, вона придбала будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] за особисті кошти, які отримала від продажу нерухомості придбаної до шлюбу, а також по договору позики, укладеного 06.02.2003 року з сином [PERSON] На даний час відносини між подружжям погіршилися, оскільки [PERSON] вчиняв дії, що суперечать інтересам сім'ї, не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї. Тому [PERSON] просила визнати за нею право особистої власності на будинок з господарськими будівлями [ADDRESS]. Ухвалами Крюківського районного суду м. Кременчука за клопотанням представника відповідача за первісним позовом - позивача за зустрічним позовом залучено до участі у справі третіми особами, які не заявляють самостійні вимоги, приватних нотаріусів Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON] та [PERSON] Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука відмовлено у прийнятті та об'єднанні із первісним позовом [PERSON] про поділ спільного майна подружжя позов [PERSON] як третьої особи, що заявила самостійні вимоги, про стягнення зі [PERSON] грошових коштів. В судовому засіданні позивач за первісним позовом - відповідач за зустрічним позовом [PERSON] підтримав позовні вимоги за первісним позовом, просив їх задовольнити з наведених підстав. Також просив відмовити у задоволенні зустрічного позову. В обґрунтування пояснив, що під час шлюбу подружжя придбало за спільні кошти будинок [ADDRESS]. [PERSON] отримувала пенсію по інвалідності. Й [PERSON] отримував пенсію, працював охоронником на заводі, додатково за плату займався ремонтом нерухомості. Разом з тим, [PERSON] продав свій будинок в Кам'яних потоках, щоб придбати спільне житло для сім'ї. Так, під час шлюбу подружжям за спільні кошти була придбана в запущеному стані квартира по [ADDRESS], яка після ремонту продана дорожче, а на отримані кошти з доплатою був куплений спірний будинок. Також [PERSON] брав кредити для ремонту будинку. Позивач [PERSON] вказував, що [PERSON] не брала в борг гроші у сина [PERSON] для покупки будинку [ADDRESS], а подана нею розписка є фіктивною. Представник позивача - відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] в судових дебатах частково підтримав позовні вимоги, оскільки під час шлюбу за договором купівлі - продажу [PERSON] придбала у власність не весь будинок, а 39/50 частин житлового будинку з господарськими будівлями [ADDRESS]. Тому за згодою довірителя просив визнати право спільної сумісної власності подружжя на 39/50 частини вказаного будинку, визнати що [PERSON] та [PERSON] належить кожному по 39/100 частин вказаного будинку. В судовому засіданні відповідач за первісним позовом - позивач за зустрічним позовом [PERSON] підтримала позовні вимоги за зустрічним позовом, просила їх задовольнити. Просила відмовити в задоволені первісного позову. На підтвердження факту придбання за договором купівлі продажу від 15.05.2008 року за особисті кошти будинку [ADDRESS] подала суду розписку від 06.02.2003 року, не завірену нотаріально, про те що взяла в позику у [PERSON] гроші в розмірі 10000 доларів США на придбання будинку. Також вказувала, що для покупки будинку [ADDRESS] використала особисті кошти, отримані від продажу нерухомого майна, придбаного до шлюбу. Стверджувала, що [PERSON] в шлюбі не брав участь в поліпшенні майна, вчиняв дії, що суперечать інтересам сім'ї, не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї. Треті особи приватні нотаріуси Кременчуцького нотаріального округу [PERSON], [PERSON] не з'явилися до суду. Подали письмові заяви про розгляд справи без їх участі. Дослідивши докази, подані сторонами суд встановив наступне. 25.06.2004 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб в Крюківському відділі ДРАЦС Кременчуцького МУЮ у Полтавській області, актовий запис №157. Цей факт підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим повторно 03.04.2014 року Крюківським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ у Полтавській області. (а.с. 7). Сторони визнали, що припинили спільне проживання з березня 2014 року та розірвали шлюб в червні 2014 року. Під час шлюбу 15.05.2008 року [PERSON] купила 39/50 часток будинку з господарськими будівлями [ADDRESS], що в цілому складається з житлового будинку літ. «А,А1,а,а1», загальною пл.102,7 кв.м., житловою площею 55,8 кв.м, літньої кухні літ. «Б,б,бп», сараю літ. «В,в», сараю літ «Г», вбиральні літ. «Д», літнього душу літ. «Ж», гаражу літ. «З», бруківки літ «І», вигрібної ями літ. «ІІ», огорожі №1,2, колодязя літ «К», розташованих на земельній ділянці державного фонду розміром 1919 кв.м. Цей факт підтверджено договором купівлі - продажу від 15.05.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького нотаріального округу [PERSON] (а.с.19). 15.05.2008 року [PERSON] посвідчив у приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON] заяву про те, що відповідно до ст. 65 СК України дав згоду на купівлю дружиною [PERSON] 39/50 частин будинку з господарськими будівлям [ADDRESS] (а.с. 20) Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила суду, що приблизно в 2005 році коли вона працювала начальником ЖЕК, подружжя [PERSON] та [PERSON] купили квартиру по [ADDRESS], яка фактично знаходилась в непридатному для проживання стані. Подружжя за участі працівників ЖЕК зробили капітальний ремонт квартири, а потім продали її. [PERSON] повідомила, що на той час відносини між подружжям були позитивні. Статею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. В ст. 57 СК України встановлено перелік майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка. 1. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. 2. Особистою приватною власністю дружини та чоловіка є речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя. 3. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є премії, нагороди, які вона, він одержали за особисті заслуги. 4. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, яка їй, йому належала, а також як відшкодування завданої їй, йому моральної шкоди. 5. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є страхові суми, одержані нею, ним за обов'язковим особистим страхуванням, а також за добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою приватною власністю кожного з них. 6. Суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. 7. Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю. В п. 23, п.24 Постанови Пленуму ВСУ №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" дано роз'яснення, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.3 ст.368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК). Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню. Аналізуючи подані суду докази, суд вважає доведеним факт, що під час шлюбу [PERSON] купила 39/50 частин будинку з господарськими будівлями [ADDRESS], за нотаріально завіреною згодою чоловіка [PERSON] на придбання спільної сумісної власності подружжя. Суд критично відноситься до тверджень відповідача за первісним позовом - позивача за зустрічним позовом [PERSON]. та її представника, що будинок [ADDRESS] придбаний за особисті кошти. Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] подала суду лише відомості про укладені нею угоди щодо придбання та відчуження нерухомого майна до і під час шлюбу, а також незавірену нотаріально розписку про позику у сина коштів, датовану 06.02.2003 року, тобто за 5 років до придбання спірного майна. Суду не були подані документи, з яких вбачається походження коштів, сплачених [PERSON] за придбання спірного будинку. Таким чином відповідач за первісним позовом - позивач за зустрічним позовом [PERSON] та її представник не подали належних допустимих та достатніх доказів на підтвердження факту придбання нею будинку за особисті кошти. З огляду на наведене, суд вважає за необхідне визнати 39/50 частин будинку [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Суд критично відноситься к доводам відповідача за первісним позовом - позивача за зустрічним позовом [PERSON] про те, що [PERSON] не брав участь в поліпшенні майна, вчиняв дії, що суперечать інтересам сім'ї, не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї. В порушення ст. 10, 11, 60 ЦПК України, [PERSON] та її представник не подали належних допустимих та достатніх доказів на підтвердження вказаних фактів. З огляду на наведене, враховуючі презумпцію рівності часток у спільній сумісній власності подружжя, яка не спростована в судовому засіданні, суд встановив, що частки [PERSON] та [PERSON] у спільному сумісному майні подружжя є рівними, а тому кожному з них належить по 39/100 частин будинку з господарськими будівлями [ADDRESS]. Таким чином, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя - задовольнити частково, та відмовити в задоволення зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про визнання права особистої власності на майно.

Outcome: partial