Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

27.09.2013 року позивач звернулася з позовом до [PERSON], правонаступника [PERSON], третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Першої державної нотаріальної контори, вказуючи, що 22.10.1999 року на Універсальній товарній біржі «Інкопмарк - контракт» був укладений договір купівлі-продажу 1/4 частини житлового будинку з відповідними надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS]. Під час перебування з нею в шлюбі, її чоловік - [PERSON], придбав зазначене нерухоме майно, яке складається з: жилого будинку, житловою площею 79.01 кв. м.; сараїв; вбиралень ; душа «Л»; гаража; ганку; козирка; водопроводу; огорожі; замощення. Відчужувана частина жилого будинку належала продавцю - [PERSON], яка в подальшому змінила прізвище, в зв'язку з укладенням шлюбу на - [PERSON]. Згодом [PERSON] померла, а правонаступником є відповідач - [PERSON], який також помер. Фактично правочин обома сторонами повністю був виконаний: продавцем був звільнений будинок, передані ключі, він знявся з реєстрації за вказаною адресою, а вона з чоловіком разом з сім`єю в`їхали до вказаного будинку і весь час проживали там. Ні заперечень, ні зауважень ніхто із сторін по правочину досі не заявляв. Вартість зазначеної нерухомості сторони визначили в розмірі 3 600 грн. Пунктом 5 договору було визначено, що покупець передав всю суму повністю до підписання договору. Зміст договору свідчить, що він зареєстрований в УТБ «Інкопмарк - контракт» за реєстраційним номером 425, і відповідно до ст. 15 ЗУ від 10.12.1991 року «Про товарну біржу» не потребував нотаріального засвідчення. На момент укладання договору і його реєстрації як у продавця так і у покупців не було жодних застережень і підозр відносно нечинності укладеної угоди. 05.11.1999 року зазначений договір був зареєстрований в Кіровоградському обласному об'єднаному бюро технічної інвентаризації. Вказаний будинок використовується для постійного проживання, її сім'я зареєстрована за вказаною адресою, регулярно сплачує комунальні платежі та утримує в належному санітарно - технічному стані. Весь час ними виконувались вимоги статті 182 Цивільного Кодексу України щодо несення тягаря утримання майна. На час укладення договору сторонам не виникало питання, що правочин у відповідності до ст. 47 Цивільного Кодексу України (1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час також був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до ст. 15 якого, правочини зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають. Її чоловік [PERSON], на якого оформлено купівлю зазначеного нерухомого майна, [INFO] помер. Оскільки, вона фактично проживала з чоловіком у зазначеній частині будинку і до виниклих відносин застосовується відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Таким чином, вона автоматично прийняла спадщину, і звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про спадщину. Відповіддю від 04.09.2013 року № 135202-31 Кіровоградська міська державна нотаріальна контора № 1 зазначила, що зареєстрований у БТІ договір купівлі-продажу від 22.10.1999 року укладений на товарній біржі не може бути прийнятий як правоустановчий документ, оскільки він не відповідає умовам державної реєстрації (нотаріальному посвідченню). Нотаріус визначив що реєстраційний номер 425, зареєстрований на УТБ «Інкопмарк - Контракт » існує без додержання вимог закону щодо його нотаріального посвідчення. На теперішній час вона не має можливості розпоряджатися своїм майном як належний власник, що порушує її права. Просить визнати дійсним договір купівлі-продажу 1/4 частини житлового будинку з відповідними надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] укладений на Універсальній товарній біржі «Інкопмарк-контракт» між продавцем - [PERSON], яка в подальшому змінила прізвище в зв'язку з укладенням шлюбу на - [PERSON], та покупцем - її покійним чоловіком - [PERSON], вважати правомірним набуття права сімейної власності нею і її померлим чоловіком; визнати за нею у порядку спадкування право власності на 1/4 частини житлового будинку з відповідними надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS]; визначити у рішенні, що визнання права власності є підставою для державної реєстрації відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали,уточнили, звернулися до суду з позовом до Управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради, в якому просили визнати дійсним договір купівлі-продажу 1/4 частини житлового будинку з відповідними надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] укладений на Універсальній товарній біржі «Інкопмарк-контракт» між продавцем - [PERSON], яка в подальшому змінила прізвище в зв'язку з укладенням шлюбу на - [PERSON], та покупцем - її покійним чоловіком - [PERSON], вважати правомірним набуття права сімейної власності нею і її померлим чоловіком; визнати за нею у порядку спадкування право власності на 1/4 частини житлового будинку з відповідними надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS]; визначити у рішенні, що визнання права власності є підставою для державної реєстрації відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», посилаючись на обставини, викладені в позові. Ухвалою Ленінського райсуду м. Кіровограда від 03 лютого 2014 року було замінено первісного відповідача [PERSON] на належного відповідача Управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. З копії договору купівлі - продажу, укладеного 22 жовтня 1999 року між [PERSON] ( продавець ) та [PERSON] ( покупець ) вбачається, що останній купив 1/4 частину жилого будинку з відповідними надвірними будівлями під [ADDRESS] ( а.с. 4 ). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності на підставі договору купівлі - продажу від 22.10.1999 року №425 ( Універсальна товарна біржа « Інкопмарк - контракт » ) належить 1/4 частина будинку [ADDRESS], що підтверджується архівною довідкою №98424 від 07 серпня 2013 року ОКП " Кіровоградського ООБТІ " ( а.с. 14 ). Як вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу гр. [PERSON] 07 травня 1971 року зареєстрував шлюб з гр. [PERSON], після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » ( а.с. 16 ). Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України ( в редакції 1969 року ) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. За змістом ст. 1216 ЦК України ( в редакції 2003 року ) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи , яка померла ( спадкодавця ) , до інших осіб ( спадкоємців ). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається з домової книги за адресою: [ADDRESS] з 25 листопада 2000 року зареєстрована [PERSON], з 21 січня 2000 року був зареєстрований [PERSON] (а.с. 9 - 12 ). З копії довідки квартального комітету №8 від 17 вересня 2013 року за №246 вбачається, що [PERSON], [INFO] проживає і зареєстрована за адресою: [ADDRESS], склад сім'ї: дві особи: [PERSON], [INFO] - онука. Громадянка [PERSON] дійсно проживала та була зареєстрована за даною адресою з 17.04.1992 року до 23.10.1999 року ( а.с. 7 ). З копії свідоцтва про смерть, виданого 15 червня 2005 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського обласного управління юстиції видно, що [PERSON] померла [INFO] ( а.с. 8 ). З копії свідоцтва про смерть, виданого 09 лютого 2013 року міським відділом по державній реєстрації смертей реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції видно, що [PERSON] помер [INFO] ( а.с. 5 ). Згідно листа Кіровоградської міської державної нотаріальної контори №1 від 04.09.2013 року вих. №1352/02-32, адресованого [PERSON] з приводу надання роз'яснення щодо порядку оформлення спадщини після смерті [PERSON], померлого [INFO], на 1/4 частку житлового будинку [ADDRESS], за наявності правовстановлюючого документа на квартиру - договору купівлі - продажу квартири, зареєстрованого на УТБ « Інкопмарк - Контракт », реєстраційний №425, укладеного між фізичними особами. Наданий для оформлення спадщини правовстановлюючий документ - договір купівлі - продажу квартири, укладений 22 жовтня 1999 року між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований на УТБ « Інкопмарк - Контракт », реєстраційний №425, без додержання вимог закону щодо його нотаріального посвідчення. У відповідності до ст. 47 Закону України « Про нотаріат » для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства. Тому для оформлення спадщини необхідно звернутися до суду за визнанням вказаного договору дійсним ( а.с. 5 ). Згідно ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Враховуючи, що [PERSON] відповідно до ст. 655 ЦК України виконав всі умови договору, 1/4 частина спірного будинку була придбана [PERSON] у період перебування у шлюбі з позивачем, суд вважає можливим визнати дійсним договір купівлі - продажу 1/4 частини житлового будинку з відповідними надвірними будівлями за [ADDRESS], який було укладено між [PERSON] та [PERSON] 22 жовтня 1999 року, зареєстрованого на Універсальній товарній біржі " Інкопмарк - Контракт ", реєстраційний № 425 та визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлого [INFO], оскільки відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї, позивач від прийняття спадщини не відмовлялася, в задоволенні позову в частині визначення у рішенні, що визнання права власності є підставою для державної реєстрації відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» слід відмовити, оскільки відповідно до вказаної статті Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі: рішень судів, що набрали законної сили, тому рішення про визнання права власності і є підставою для державної реєстрації. У відповідності до ст. 79 ЦПК України позивачем сплачено судовий збір на користь держави у розмірі 1232,60 грн. ( 229,40 грн. + 1003,20 грн. ). На підставі викладене,

Outcome: partial