Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

18 жовтня 2017 р. ТОВ ФК ЄАПБ звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Позов мотивований тим, що між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] укладені кредитні договори: №500290088 від 12 липня 2012 р., за умовами якого відповідач отримала кредит на суму 14404 грн.; №500901372 від 08 січня 2013 р., за умовами якого відповідач отримала кредит на суму 6 027,38 грн. Відповідно до умов укладеного договору відповідачка зобов'язалася повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування ними та виконати всі інші зобов'язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договорами. 30 вересня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата [PERSON]» укладений договір факторингу, згідно з яким ТОВ «Дата [PERSON]» отримало право грошової вимоги до [PERSON] за вказаними кредитними договорами. У подальшому на підставі договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10 жовтня 2016 року між ТОВ «Дата [PERSON]» та ТОВ ФК ЄАПБ право вимоги щодо заборгованості [PERSON] по кредитних договорах перейшло до ТОВ ФК ЄАПБ. За умовами цього договоруТОВ «Дата [PERSON]»відступило позивачеві право вимоги до відповідача коштів (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі), право на одержання яких належить ТОВ «Дата [PERSON]», а саме: за кредитним договором № 500290088 від 12.07.2012 р. у розмірі 37 445,02 грн., із яких: 12 846,05 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 10 798,97 грн. заборгованість за процентами та комісією, 13 800 грн. пеня, штраф, неустойка; за кредитним договором № 500901372 від 08.01.2013 р. у розмірі 24 760,18 грн., із яких: 5 768,39 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 5 887,35 грн. заборгованість за процентами та комісією, 13104,44 грн. пеня, штраф, неустойка. Позивач направив відповідачеві повідомлення про відступлення права грошової вимоги до позивача. Відповідачка належним чином обов`язок з повернення кредитних коштів не виконала, внаслідок чого заборгованість її перед позивачем за розрахунком останнього станом на 10.10.2016 р. складає вищезазначену заборгованість у розмірі 37 445,02 грн. за кредитним договором № 500290088 від 12.07.2012 р. та 24 760,18 грн. за кредитним договором № 500901372 від 08.01.2013 р., які позивач просить стягнути з відповідача. Відповідач [PERSON] у письмових запереченнях позов визнала частково: не заперечувала проти стягнення з неї заборгованості за кредитними договорами в межах строків позовної давності на загальну суму 19 093,30 грн., зокрема: 11 957,13 грн. за договором №500290088 та 7 136,17 грн. за договором № 500901372. Щодо стягнення з неї неустойки (штрафу, пені) посилалася на те, що позивач у частині цих вимог звернувся до суду з позовом після спливу строків позовної давності, а тому просила відмовити у задоволенні цих вимог з зазначеної підстави. Також просила застосувати наслідки спливу позовної давності щодо нарахування процентів та стягнення тіла кредиту. Позивач з доводами відповідача у додаткових поясненнях (відповіді на відзив) не погодився, посилаючись на те, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або особу, яка його порушила. За ствердженням позивача перебіг строку позовної давності починається з дати укладення договорів факторингу, тобто за обома кредитними договорами з 10 жовтня 2016 р. - дати підписання договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10 жовтня 2016 року між ТОВ «Дата [PERSON]» та ТОВ ФК ЄАПБ, а тому закінчується 10 жовтня 2019 р. З аналогічних стверджень позивач посилається і на дотримання строків позовної давності щодо стягнення пені за обома договорами, вказуючи датою закінчення строку для стягнення пені 10 жовтня 2017 р. У запереченнях на додаткові пояснення (заперечення на відповідь на відзив) відповідач [PERSON] не погодилася з доводами позивача щодо початку перебігу строку позовної давності, зазначаючи, що позивач при укладанні договору факторингу мав перевірити наявність підстав для пред'явлення вимоги про повернення боргу, зокрема і з'ясувати строк порушення виконання зобов'язання, від якого починався перебіг позовної давності. Положеннями ст.1078 ЦК України не передбачене відступлення права вимоги за зобов'язаннями, за якими минув строк позовної давності. Заміна сторони у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності, а тому, на думку відповідача, доводи позивача про сплив позовної давності не заслуговують на увагу. У судове засідання сторони не з'явилися, у письмових заявах просили справу розглянути за їх відсутності, при цьому представник позивача просив позов задовольнити, відповідач [PERSON] не заперечувала проти часткового задоволення позовних вимог з урахуванням її письмових заперечень. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 липня 2012 р. між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір №500290088, за умовами якого банк шляхом перерахування коштів на рахунок позичальника надав відповідачеві кредит у розмірі 14 404 грн. під 23 % річних з кінцевою датою повернення 13.07.2015 р. (п.п.2.1, 2.2, 2.3 договору). Відповідно до п.2.6 договору погашення кредиту здійснюється шляхом внесення щомісячних ануїтетних платежів у розмірі 797,58 грн. за графіком, що є додатком до договору та його невід'ємною частиною. За прострочення повернення кредиту або процентів позичальник повинен сплатити 150 грн. за перший прострочений платіж та 350 грн. за кожен наступний прострочений платіж (п.4 договору). Як вбачається з розрахунку заборгованості за цим кредитним договором, востаннє відповідач [PERSON] внесла кошти на його погашення 25.04.2013 р у розмірі 550 грн. За розрахунком позивача загальна заборгованість за кредитним договором № 500290088 від 12.07.2012 р. складає 37 445,02 грн., із яких: 12 846,05 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 5 043,64 грн. заборгованість за процентами; 5 755,33 грн. заборгованість за комісіями; 13 800 грн. штраф. 08 січня 2013 р. між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір №500901372, за умовами якого банк шляхом перерахування коштів на рахунок позичальника надав відповідачеві кредит у розмірі 6027,38 грн. під 15,99 % річних з кінцевою датою повернення кредиту 11.01.2016 р.(п.п.2.1, 2.2, 2.3 договору). Відповідно до п.2.6 договору погашення кредиту здійснюється шляхом внесення щомісячних ануїтетних платежів у розмірі 325,80 грн. за графіком, що є додатком до договору та його невід'ємною частиною. За прострочення повернення кредиту або процентів позичальник повинен сплатити 150 грн. за перший прострочений платіж та 350 грн. за кожен наступний прострочений платіж (п.4 договору). Як вбачається з розрахунку заборгованості за цим кредитним договором, востаннє відповідач [PERSON] внесла кошти на його погашення 27.06.2013 р у розмірі 100 грн. За розрахунком позивача загальна заборгованість за кредитним договором №500901372 від 08.01.2013 р. станом на 10.10.2016 р. складає 24 760,18 грн., із яких: 5 768,39 грн. заборгованість за основною сумою боргу,2702,56 грн. заборгованість за процентами; 3184,79 грн. заборгованість за комісією; 13104,44 грн. штраф. 30 вересня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата [PERSON]», а 10 жовтня 2016 р. між ТОВ «Дата [PERSON]» та ТОВ ФК ЄАПБ укладені договори факторингу, згідно з якими позивачеві відступлене право грошової вимоги до [PERSON] за вказаними кредитними договорами. Зазначене підтверджене копіями договорів факторингу від 30.09.2014 р. та 10.01.2016 р. Матеріалами справи, а саме копіями повідомлень, підтверджується, що позивачем про відступлення права вимоги за кредитними договорами на адресу відповідача виконані повідомлення, проте доказів їх отримання відповідачем позивач суду не надав. З огляду на викладене вбачається, що між сторонами склались правовідносини визначені главами 71, 73 ЦК України. Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами 1, 2 ст. 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним. Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, а боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора. Крім того, за змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особи, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов'язання є належним. Відповідач [PERSON] у письмових запереченнях не заперечувала проти відступлення права грошової вимоги до неї позивачеві, доказів погашення заборгованості первісному кредитору не надала, однак просила відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення сум, строк стягнення яких сплив. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті 530, 631 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Як вбачається з кредитних договорів, сторони встановили як строк їх дії - до 13.07.2015 р. за договором № 500290088 від 12.07.2012 р., до 11.01.2016 р. за кредитним договором №500901372 від 08.01.2013 р. (п.2.3 кредитних договорів), так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів рівними частинами по 797,58 грн. та 325,80 грн. відповідно (пункти 2.6). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначені у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Правові наслідки порушення зобов'язання боржником визначені також у частині першій статті 611, частині другій - четвертій статті 612 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника. Таким чином, умовами кредитного договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд з установленням строку дії договорів сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Згідно ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. За умовами кредитних договорів позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами). Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення кредиту та відсотків повинно здійснюватись позичальником щомісячно частинами, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Посилання позивача про початок перебігу строку позовної давності з 10.10.2016 р. - дати укладання договору факторингу не заслуговують на увагу, оскільки при його укладанні позивач мав можливість ознайомитися з умовами кредитних договорів, заборгованість за якими відступається, відомостями про їх виконання. Згідно положень ст.262 ЦК України заміна сторони у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Останній платіж позичальник повинна була сплатити за договором №500290088 від 12.07.2012 р. не пізніше 13.07.2015 р. [PERSON], як вбачається з розрахунку заборгованості за цим договором, не виконує взяті на себе зобовязання з 25.04.2013 р. Останній платіж за договором №500901372 від 08.01.2013 р. позичальник повинна була сплатити не пізніше 11.01.2016 р. Відповідач [PERSON], як вбачається з розрахунку заборгованості за цим договором, не виконує взяті на себе зобовязання з 27.06.2013 р. Проте, позивач звернувся до суду з позовом до неї 13.10.2017 р. - дата передачі позовної заяви на пошту. Виходячи з графіку погашення кредиту за договором №500290088 від 12.07.2012 р., в межах позовної давності є заборгованість, що визначена за період з 15.09.2014 р. по 13.07.2015 р., на загальну суму 4 889,32 грн., з них 2 864,93 грн. заборгованість за тілом кредиту; 315,59 грн. - заборгованість за відсотками, 1708,80 грн. - заборгованість за комісією. Виходячи з графіку погашення кредиту за договором №500901372 від 08.01.2013 р.,в межах позовної давності є заборгованість, що визначена за період з 10.11.2014 р. по 11.01.2016 р., на загальну суму 8 780,95 грн., з них 5487,17 грн. заборгованість за тілом кредиту; 653,78 грн. - заборгованість за відсотками, 2640 грн. - заборгованість за комісією. Нараховані штрафи у розмірі 13 800 грн. за договором №500290088 від 12.07.2012 р. та 13 104,44 грн. за №500901372 від 08.01.2013 р. стягненню з відповідача не підлягають за спливом строку спеціальної позовної давності, визначеної п.1 ч.2 ст.258 ЦК України. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість: за договором №500290088 від 12.07.2012 р. на загальну суму 8 780,95 грн., з них: 5487,17 грн. заборгованість за тілом кредиту; 653,78 грн. - заборгованість за відсотками, 2640 грн. - заборгованість за комісією; за договором №500901372 від 08.01.2013 р. на загальну суму 4 889,32 грн., з них: 2 864,93 грн. заборгованість за тілом кредиту; 315,59 грн. - заборгованість за відсотками, 1708,80 грн. - заборгованість за комісією. Відповідно до положень п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України на користь позивача стягненню з відповідача підлягають судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог на суму 351,62 грн.

Outcome: partial