Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, третя особа: приватний нотаріус Дергачівського нотаріального округу Арнаутова Т.А. про визнання права власності на будинок, загальною площею 43 м2, житловою 20,9 м2, який розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування позову вказує, що 10.05.1947 батько позивача [PERSON] в Солоницівській селищній раді отримав дозвіл на будівництво будинку за адресою: [ADDRESS] . У червні 1950 року було збудовано будинок загальною площею 43 м2, житловою 20,9 м2. У 1957 році було видано будинкову книгу на зазначений будинок у якому були зареєстровані: позивач, його батько - [PERSON] , його матір - [PERSON] . [INFO] помер батько позивача - [PERSON] . Після його смерті [PERSON] , дружина померлого, намагалась оформити будинок на своє ім`я, однак отримати свідоцтво про право власності в Солоницівській селищній раді вона не встигла. [INFO] померла мати позивача - [PERSON] . Оскільки будинок побудовано батьками позивача під час шлюбу він є їх спільною власністю. 24.09.1980 року актом комісії Солоницівської селищної ради встановлено факт завершення будівництва будинку та введено його в експлуатацію з оцінкою «добре». У зв`язку з тим, що будинок побудовано задовго до розпаду СРСР він не є самовільно побудованим. На момент смерті батьків позивач був зареєстрований у спадковому будинку. 23.04.1985 року позивач знявся з реєстрації в даному будинку та зареєструвався за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з отриманням квартири. У спадковому будинку позивач щорічно мешкає з весни до осені по теперішній час. Після смерті батьків позивач не зміг оформити спадок, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок. Позивач - єдиний спадкоємець своїх батьків за законом першої черги, тому як інших дітей у батьків не було. Спадок позивач прийняв шляхом фактичного вступу в користування спадковим будинком. З 1957 по 1985 рік позивач був зареєстрований в спадковому будинку, а після смерті матері він був єдиним зареєстрованим у ньому, а тому вважає, що він своєчасно прийняв спадщину. У 2017 році позивач звернувся до приватного нотаріуса Арнаутової Т.А., яка готувала документи для оформлення спадку, і лише з причини відсутності правовстановлюючих документів про право власності на будинок позивач змушений звернутися з даним позовом до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність, позов підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність. Третя особа в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Згідно посвідки про шлюб [NUMBER] 04.04.1938 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про народження від 08.11.2017 Серія [NUMBER] [INFO] народився [PERSON] (а.с.15). Згідно дозволу від 10.05.1947 [PERSON] отримав дозвіл на будівництво будинку (а.с. 22). Відповідно до будинкової книги від 1957 у будинку [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.16-21). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть від 18.11.1969 Серія [NUMBER] (а.с. 5). Згідно зведеного оціночного акту по домоволодінню [ADDRESS] , яке належить [PERSON] , від 29.12.1979 загальна дійсна вартість будівель та споруд складає - 793 (сімсот дев`яності три) рублі (а.с. 24). До зазначеного акту додано копію технічного паспорта даного домоволодіння від 29.12.1979 (а.с.25-28). 24.09.1980 року актом комісії Солоницівської селищної ради встановлено факт завершення будівництва будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , та введено його в експлуатацію з оцінкою «добре» (а.с. 34). Згідно копії заяви від 29.05.1980 поданої до виконкому Солоницівскьої селищної ради [PERSON] просила узаконити самовільно побудований будинок з надвірними будівлями (а.с. 14). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть від 24.11.1981 Серія [NUMBER] (а.с. 7). Згідно звіту про визначення ринкової вартості нерухомого майна - житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , оціночна вартість об`єкта становить - 181 308 гривень (а.с 35-53). Згідно довідки № 1828/01-16 від 25.11.2020 наданої Дергачівською державною нотаріальною конторою, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , з 1995 року та по теперішній час до Дергачівської державної нотаріальної контори в шестимісячний термін заяв про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини не надходило, спадкова справа не заводилась. Свідоцтво про спадщину не видавалось. Також згадно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру за №62619737 від 25.11.2020 щодо заповітів від імені [PERSON] - інформація відсутня. Після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , з 1995 року та по теперішній час до Дергачівської державної нотаріальної контори в шестимісячний термін заяв про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини не надходило, спадкова справа не заводилась. Свідоцтво про спадщину не видавалось. Також згадно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру за №62619805 від 25.11.2020 щодо заповітів від імені [PERSON] - інформація відсутня. Згідно інформації №536/01-06 від 13.11.2020 наданої приватним нотаріусом Дергачівського нотаріального округу Арнаутовою Т.А., [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса з питань оформлення спадщини після смерті батька Пархоменко ФК, померлого [INFO] , в результаті чого приватним нотаріусом заведена спадкова справа №135/2017. Після запиту до БТІ щодо права власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , отримана відповідь, що в бюро право власності не зареєстровано, правовстановлюючих документів не має ні на ім`я [PERSON] , ні на ім`я [PERSON] . Згідно інформації №578/01-06 від 01.12.2020 наданої приватним нотаріусом Дергачівського нотаріального округу Арнаутовою Т.А., додатково повідомлено, що крім заяви [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , інших заяв від спадкоємців не надходило. Спадкова справа після смерті [PERSON] приватним нотаріусом не заводилась. Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01.01.2004. у разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР 1963 року), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Таким чином, строк прийняття спадщини після смерті [PERSON] закінчився до набуття чинності Цивільним кодексом України, а тому застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу УРСР (1963 року), який втратив чинність з 01 січня 2004 року, але був чинним на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Статтею 524 ЦК Української РСР (1963 року) передбачено, що спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно з ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до змісту ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З 1957 року [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані та проживали разом з [PERSON] по день його смерті - [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить копія будинкової книги від 1957 року (а.с. 16-21), копія зведеного оціночного акту по домоволодінню від 29.12.1979 (а.с. 25-28), копія акту комісії Солоницівської селищної ради від 24.09.1980 (а.с. 34). Враховуючи зазначене [PERSON] прийняла спадщину фактично, оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном після смерті [PERSON] . Зазначене також підтверджується копією заяви [PERSON] від 29.05.1980 поданої до виконкому Солоницівскьої селищної ради в якій остання просила узаконити самовільно побудований будинок з надвірними будівлями. Відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності на інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до положення ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених Законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. На даний час позивач має намір оформити право власності на спірний житловий будинок, однак через відсутність правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві він позбавлені можливості отримати свідоцтво про право власності в порядку спадкування в нотаріальній конторі. Враховуючи, що право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і виникає з моменту державної реєстрації, відсутність належно оформлених правовстановлюючих документів на нерухоме майно у померлого спадкодавця унеможливлює спадкоємця - позивача по справі оформити свідоцтво про право на спадщину. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Так позивачем до суду надано: дозвіл на будівництво будинку виданий [PERSON] від 10.05.1947; будинкову книгу від 1957; зведений оціночний акт по зазначеному домоволодінню від 29.12.1979; акт комісії Солоницівської селищної ради, яким встановлено факт завершення будівництва будинку та введено його в експлуатацію від 24.09.1980; копію заяви від 29.05.1980 поданої до виконкому Солоницівскьої селищної ради Пархоменко Т. Т., в якій просила узаконити самовільно побудований будинок з надвірними будівлями; копії технічних паспортів на зазначений будинок, що свідчить про здійснення як спадкодавцем, так і спадкоємцем всіх можливих дій для отримання правовстановлюючих документів на житловий будинок. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є єдиним спадкоємцем за законом І черги після смерті своєї матері - [PERSON] , померлої [INFO] . Враховуючи, що [PERSON] на час смерті [PERSON] постійно проживав разом з нею на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину фактично. Враховуючи вище зазначене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved