Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

15.02.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 18.11.2015 року, право власності на: житловий будинок з надвірними та господарськими спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Кислиця, вул. Шкільна, №21-а; житловий будинок з надвірними та господарськими спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Нахімова, №157; земельну ділянку площею 0,1000 га, що розташована за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Нахімова, №157, наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5110600000:01:037:0335, мотивуючи тим, що державним нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, що посвідчують право власності спадкодавця. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON], сповіщений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON], знайома та колишня співробітниця позивача, пояснила, що позивач [PERSON] є донькою померлої [PERSON], на яку було залишено заповіт померлою. Батька позивачки та чоловіка померлої звали [PERSON]. Певну кількість місяців до смерті померла [PERSON] проживала разом із донькою [PERSON] Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, заслухавши пояснення позивача, покази свідка, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що згідно запису в господарській книзі виконавчого комітету Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за № 0254-01 [PERSON] належить на праві особистої власності житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Кислиця, вул. Шкільна (Леніна), №21-а, що підтверджено довідкою, наданою виконавчим комітетом Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 13.04.2016 року за № 714. Відповідно до витягу з розпорядження Кислицької сільської ради №07/О-2016 від 17.02.2016р. вулиця Леніна в с.Кислиця перейменована на вулицю Шкільну. [PERSON] технічної документації, виготовленої КП «Ізмаїльське МБТІ» у листопаді 2016 року, по вул. Шкільна № 21-а в с. Кислиця Ізмаїльського району Одеської області знаходиться житловий будинок, який побудований у період 1917-1991р.р. [PERSON] інформації КП «Ізмаїльське МБТІ» за №404 від 23.03.2017р. [PERSON] є власником житлового будинку по вул. Шкільна (Леніна), №21-а в с. Кислиця Ізмаїльського району Одеської області на підставі витягу з рішення виконкому Кислицької сільської ради народних депутатів Ізмаїльського району №34 від 30.05.1990р. (про визнання права власності на будівлю», довідки Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 13.04.2016року за №714, які наявні у матеріалах справи. [PERSON] Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №631357,виданий 19.11.2009 року Ізмаїльською міською радою Одеської області, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010950701046, земельна ділянка площею 0,1000 га, що розташована за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Нахімова, №157, надана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5110600000:01:037:0335 належить [PERSON]. Дана інформація підтверджена листом відділу Держгеокадастру в Ізмаїльському районі Одеської області №9-1530-0.12-219/2-17 від 07.03.2017р. Як вбачається із довідки КП «Ізмаїльське МБТІ» №401 від 23.03.3017р. [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними та господарськими спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Нахімова, №157 на підставі договору купівлі-продажу №2559 від 15.08.2006р. [PERSON] технічної документації, виготовленої КП «Ізмаїльське МБТІ» у лютому 2017 року, по вул. Нахімова, №157 в м. Ізмаїл, Одеської області знаходиться житловий будинок з господарськими спорудами, побудовані у період 1989-1991р.р. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). [PERSON] із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. [PERSON] ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. [PERSON] ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. [PERSON] до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. [PERSON] ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЖД №431646 від 18.11.2015 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла 18.11.2015 року. Після смерті [PERSON], згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якого входить: житловий будинок з надвірними та господарськими спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Кислиця, вул. Шкільна, №21-а; житловий будинок з надвірними та господарськими спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Нахімова, №157; земельна ділянка площею 0,1000 га, що розташована за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Нахімова, №157, надана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5110600000:01:037:0335. Відповідно до заповіту, посвідченого 26.11.1990 року секретарем виконавчого комітету Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області та зареєстрованого у книзі запису нотаріальних дій за №167, [PERSON] заповіла усе своє майно, де б воно не знадилося та з чого не складалося та те, на за законом вона буде мати право, [PERSON]. [PERSON] зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №46138792 від 13.12.2016р. вказаний заповіт чинний. [PERSON] заповіту, посвідченого 15.08.2006 року приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №2563, [PERSON] заповіла належний їй житловий будинок з надвірними спорудами та земельною ділянкою щодо нього, який знаходиться за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Нахімова, №157, [PERSON] та [PERSON] у рівних частках кожному. [PERSON] Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №43803806 від 11.05.2016р. вказаний заповіт чинний. Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає. Інших спадкоємців немає. Спадкоємцями за заповітами є позивач та відповідач. Позивач [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] прийняла, оскільки в установлений законом шестимісячний строк звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується копією відповідної заяви, наявної у матеріалах справи. Відповідач [PERSON], іншій спадкоємець за заповітом, в установлений законом шестимісячний строк звернувся до нотаріуса з заявою про відмову у прийнятті спадщини, що підтверджується копією відповідної заяви, наявної у матеріалах справи. На звернення позивача до нотаріуса з приводу отримання свідоцтва про спадщину за заповітом на спадкове майно, державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області [PERSON] їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом листом №2241/02-14 від 24.12.2016 року, у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, що посвідчують право власності спадкодавця, а відповідно до пп. 4.15 п. 4 гл. 10 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012р. №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012р. за №282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. [PERSON] із п.п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. [PERSON] п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Як зазначає позивач, надати оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно не має можливості. Як зазначено у [PERSON] спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.3.3, за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками N 32 та N 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. У період чинності Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року, державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. Копія такої довідки наявна у матеріалах справи. При цьому, як вбачається із довідки, наданої виконавчим комітетом Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 13.04.2016 року за № 714 та інформації КП «Ізмаїльське МБТІ» №404 від 23.03.2017р. КП «Ізмаїльське МБТІ» та №401 від 23.03.3017р. [PERSON] належить на праві власності житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Кислиця, вул. Шкільна (Леніна), №21-а та житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Нахімова, №157 [PERSON] листу відділу Держгеокадастру в Ізмаїльському районі Одеської області №9-1530-0.12-219/2-17 від 07.03.2017р., [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка площею 0,1000 га, що розташована за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Нахімова, №157. Враховуючи викладене, на думку суду відсутні сумніви щодо належності спадкового майна спадкодавцю [PERSON], померлій 18.11.2015 року. Відповідно до ст. 316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. [PERSON] ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, судом встановлено, що позивач спадщину після померлої прийняла шляхом подачі в установлений законом шестимісячний строк до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині після смерті спадкодавця немає, інший спадкоємець за заповітом відмовився від прийняття спадщини, з огляду на встановлене позивач обґрунтовано вимагає визнання за ним права власності на спадкову власність. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до роз'яснень п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Стаття 57 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. [PERSON] з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, у тому числі, з огляду на те, що відповідач визнав позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved