Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, який мотивує тим, що [PERSON] та [PERSON] являлися його батьками. За свого життя ними було збудовано житловий будинок №20 по вул.Борканюка в с.Богдан Рахівського району Закарпатської області та який являвся їх спільною власністю подружжя. 17.08.2002 року померла [PERSON], а 21.06.2006 року помер [PERSON] Після його смерті залишилося спадкове майно, яким є житловий будинок №20 по вул.Борканюка в с.Богдан та земельна ділянка загальною площею 0,105 га, розташована на території земель Богданської сільської ради, яка виділена для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом є позивач [PERSON], його два брати - [PERSON] та [PERSON], а також сестра [PERSON]. Зазначені спадкоємці відмовилися від прийняття спадщини в користь позивача, який фактично прийняв спадщину, як неповнолітня на той час особа, однак отримати свідоцтво про право на спадщину не може, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Крім того, за життя [PERSON] виготовив та є власником, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії 1-ЗК №029713 від 23.06.2001 року, земельної ділянки площею 0,155 га, що розташована на території земель Богданської сільської ради, при цьому земельна ділянка розміром 0,05 га для ведення особистого підсобного господарства за життя батьком відчужена на користь [PERSON] Оформити право власності в порядку спадкування за законом на вказану земельну ділянку позивач не має змоги через відсутність кадастрового номеру на земельну ділянку, а оформити кадастровий номер не являється можливим у зв"язку із припинення цивільної правоздатності [PERSON] Оскільки спорів з приводу спадкування зазначеного майна не існує, тому [PERSON] просить визнати за ним у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], право власності на житловий будинок №20, загальною площею 53,53 кв.м., житловою площею 27,41 кв.м., розташований по вул.Борканюка, в с.Богдан Рахівського району Закарпатської області та земельну ділянку загальною площею 0,105 га. Позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги та просить задовольнити позов. Представник відповідача - Богданської сільської ради в судове засідання не зявився. Від сільського голови - [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без участі представника ради та зазначено, що сільська рада визнає позовні вимоги. Представник Реєстраційної служби Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області в судове засідання повторно не з"явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причина його неявки суду не відома. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку. [PERSON] померла 17.08.2002 року, а [PERSON] помер 21 червня 2006 року, що підтверджується копіями свідоцтв про смерть. Згідно ст.ст.1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Судом встановлено, що за життя [PERSON] заповітного розпорядження щодо свого майна не вчиняв, таким чином спадкування його майна повинно здійснюватися за законом. Позивач [PERSON] являється сином спадкодавця [PERSON], що стверджено свідоцтвом про народження, а отже , в силу ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцем першої черги спадкування за законом. Встановлено, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яким є житловий будинок №20, що розташований по вулиці Борканюка в селі Богдан, Рахівського району, Закарпатської області. Згідно технічної документації зазначена будівля побудована у 1982 році, загальна площа приміщень складає 53,53 кв.м., а інвентаризаційна вартість зазначеного будинку становить 46601 гривню. Крім того, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗК №029713 від 23.06.2001 року, [PERSON] належала земельна ділянка загальною площею 0,155 га, в тому числі 0,105 га для обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель, 0,05 га - для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території земель Богданської сільської ради Рахівського району Закарпатської області. Земельна ділянка площею 0,05 га, позначена в плані зовнішніх меж під №2, передана [PERSON] за договором, посвідченим [PERSON] приватним нотаріусом Рахівського нотаріального округу від 12.09.2001 року за реєстровим номером №1657. Звернення позивача до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням його права на отримання власності в порядку спадкування, згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в його користь, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право власності на спадковий будинок та відсутності кадастрового номеру на земельну ділянку. Право власності спадкоємців на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Норми ст. 392 ЦК не застосовуються щодо вимог про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва (ч. 3 ст. 376 ЦК), оскільки особа не є власником, а лише заявляє вимогу про встановлення права власності на об'єкт самочинного будівництва. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. \~ Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно довідки виконавчого комітету Богданської сільської ради Рахівського району Закарпатської області № 2921 від 26.06.2015 року, житловий будинок по вул.Борканюка, 20 (старий номер18), у селі [PERSON], належав на праві особистої власності покійному [PERSON], який помер 21.06.2006 року. На підставі наведеного, суд констатує, що спірний житловий будинок не належить до обєктів самочинного будівництва, а в даному випадку є обєктом спадкових прав. Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він за згодою батьків не заявив про відмову від неї. \~Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України,\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. \~ \~ \~ \~Зі змісту ст. 1225 ЦК України слідує, що\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.\~ \~ \~Згідно п. "г" ч. 1\~ ст. 81 ЗК України,\~ громадяни набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. З довідки Богданської сільської ради №2920 від 26.06.2015 року вбачається, що на день смерті [PERSON] позивач проживав разом з ним та був неповнолітнім, таким чином він прийняв спадщину, заяв про відмову від неї не подавав. Інші спадкоємці першої черги спадкування за законом: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], спадщину в порядку та строки, визначені ЦК України, не прийняли, оскільки на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем не проживали, а до нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини не подавали. Більше того, вони відмовилися від прийняття спадщини на користь свого брата [PERSON], про що свідчать нотаріально посвідчені заяви зазначених осіб. Беручи до уваги, що позивач по справі є спадкоємцем першої черги спадкування за законом, у звязку з чим звернувся із заявою про прийняття спадщини, однак, через відсутність первинної реєстрації спадкового майна - житлового будинку та відсутності кадастрового номеру на земельну ділянку, йому було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину, тому суд вважає за необхідне захистити право позивача на спадщину та задовольнити позов у повному обсязі. Питання відшкодування судових витрат позивачем не ставилось.

Outcome: approved