Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

[PERSON] 28.03.2016 р. звернулася до Московського суду м. Харкова з позовними вимогами до Харківської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, вказавши в обґрунтування наступне. [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS]. 27.03.2003 р. [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО, подарувала їй зазначену квартиру. 28.03.2003 р. [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО, якім на випадок своєї смерті все своє майно заповідала їй. В подальшому, рішенням Московського районного суду м. Харкова від 06.02.2007 р., за №2-118/07, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області 12.12.2007 р. договір дарування визнаний недійсним; заповіт від 28.03.2007 р. визнаний частково недійсним, та за чоловіком померлої [PERSON]- [PERSON] визнано право власності на ? частини квартири [ADDRESS] в порядку обов*язкової долі у спадщини. На цей час ? частини вказаної квартири зареєстрована за [PERSON], [PERSON] Проте суд, визнавши заповіт, укладений на її користь, частково недійсним, по перше: не визначив, в якій частині заповіт є недійсним, по- друге: не визнав за нею право власності на ? ч. квартири. У зв*язку з чим, вона позбавлена до цього часу здійснити реєстрацію за собою речового права у встановленому порядку. Тому, просить суд визнати на нею право власності на ? частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. Представник відповідача просив справу розглянути за їх відсутності, про що надав суду письмову заяву. Тому, суд розглянув справу за згодою представника позивача у відсутності відповідача, на підставі наявних доказів, заочно. Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши надані письмові докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS]. 27.03.2003 р. [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО, належну їй квартиру подарувала [PERSON] 28.03.2003 р. [PERSON] склала заповіт, якім на випадок своєї смерті все своє майно заповідала [PERSON] Заповіт посвідчений приватним нотаріусом ХМНО, р.№104. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 06.02.2007 р., за №2-118/07, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області 12.12.2007 р. договір дарування від 27.03.2003 р. визнаний недійсним; заповіт, складений [PERSON] 28.03.2007 р. визнаний частково недійсним, та за [PERSON] визнано право власності на ? частини квартири [ADDRESS] в порядку обов*язкової долі у спадщини. На теперішній час ? частини вказаної квартири зареєстрована за [PERSON], [PERSON] на підставі договору дарування від 23.07.2015 р. Зазначені обставини підтверджуються судовими рішеннями та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, які містяться в матеріалах цивільної справи. Отже, відомості щодо права власності на ? частини квартири [ADDRESS] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутні. Позивачка звернулася з вимогами про визнання за нею права власності на частку квартири в порядку спадкування за заповітом від 28.03.2003 р. після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. Піддаючи правовому аналізу позовні вимоги [PERSON] суд здійснює такій висновок. По перше. Порядок здійснення права на спадкування врегульований главою 87 ЦК України, якій набув чинності 01.01.2004 р., Перехідними і Прикінцевими положеннями цього Кодексу, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами. Так, згідно статті 1268 ЦК України «1. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.» Стаття 1269 цього Кодексу встановлює, що «1. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини» Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Таким чином, для здійснення права на спадкування визначений нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів.. Це знайшло також підтвердження у постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування", де зазначено, що «п. 23 … У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. П.24 При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.» Згідно з ч.1 ст.67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Разом з тим, як впливає з відповіді 11-ї Харківської нотаріальної контори, заяв про прийняття/відмову від прийняття спадщини після померлої [INFO] року гр.[PERSON] не надходило. Представник позивача в суді підтвердив, що до нотаріальної контори з заявою при прийняття спадщини [PERSON] не зверталася. По друге. В силу ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину позивачкою не підтверджена належними доказами, а саме- відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. . З урахуванням викладеного, ґрунтуючись на положеннях статті. 11 ЦПК України, відповідно якої «суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі», статтею 60 ЦПК України, відповідно якої «кожна сторона зобов*язана довесті ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях», суд не вбачає підстав для задоволення позову [PERSON]

Outcome: dismissed