Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

30.07.2014 року позивач Кредитна спілка "ФІН-ЕКО" звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 38038,74 грн. та витрати по сплаті судового збору, посилаючись на наступне. Згідно з заявою-анкетою про прийняття в члени Кредитної спілки від 07.02.2008 року [PERSON] був прийнятий в члени Кредитної спілки «ФІН-ЕКО». 07.02.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 10051. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] як поручителі взяли на себе зобов'язання відповідати по зобов'язаннях [PERSON], що випливають з договору кредиту від 07.02.2008 рок № 10051. За видатковим касовим ордером від 07.02.2008 року № 69 [PERSON] отримав в касі спілки 30000,00 грн. Згідно з п. 1.1 кредитного договору плата за користуванням кредитом становить 41% річних. Згідно з п. 4.2 зазначеного договору відповідач [PERSON] зобов'язувався погашати кредит та сплачувати проценти в порядку визначеному договором (щомісячно частинами). Останній платіж за договором згідно графіка - 07.02.2010 року. Позивач свої зобов'язання за договором виконав належним чином. Відповідач в свою чергу кредит повністю не повернув, відсотки нараховані за користування кредитом не виплачує. В результаті чого має заборгованість по кредиту, яка становить: 38038,74, а саме: 30000,00 - 1253,18 = 28746,82 грн., по відсотках за користування кредитом за період з 20.03.2008 року по 08.04.2014 року; 38038,76 - 28746,84 грн. = 9291,92 грн., де 38038,76 грн. - сума нарахувань, 28746,874 сума оплат. Загальна сума заборгованості по договору № 10051 від 07.02.2008 року: 28746,82 + 9291,92 = 38038,74 грн. Враховуючи вищевикладене позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь Кредитної спілки «ФІН-ЕКО» заборгованість за кредитним договором в сумі 38038,74 грн. та судові витрати. В судове засідання позивач свого представника не направив, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечували та просили в його задоволенні відмовити. Відповідач [PERSON] зазначив, що деякий час справно виконував свої зобов'язання по кредитному договору та вчасно сплачував кредит. У зв'язку із скрутним матеріальним становищем настав період, який не дав можливості відповідачу справно виконувати свої зобов'язання за кредитним договором у зв'язку з чим утворилась заборгованість. У березні 2012 року Кредитна спілка «ФІН-ЕКО» пішла на зустріч і запропонувала відповідачу з поручителем [PERSON] пропозицію та вигідні умови погашення заборгованість по кредиту, а саме сплатити лише залишок у сумі 28746,82 грн. на що відповідач та поручитель [PERSON] погодились та сплатили вищевказану суму. Вважають, що позов Кредитної спілки «ФІН-ЕКО» про стягнення заборгованості за кредитом є необґрунтований та не підлягає до задоволення. Також відповідачі вказували на те, що в матеріалах справи не міститься детального розрахунку заборгованості перед банком. Надали до суду квитанції до прибуткових касових ордерів, які підтверджують погашення відповідачем [PERSON] кредиту. Також відповідачі заявили клопотання про застосування наслідків пропуску строку позовної давності. Відповідачка [PERSON], яка повідомлялась в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій також просила суд відмовити позивачу в задоволенні позову, оскільки останнім пропущено строк позовної давності (а.с. 57). Суд, заслухавши пояснення відповідачів, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено що 07.02.2008 року між Кредитною спілкою «ФІН-ЕКО» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 10051, згідно якого [PERSON] отримав кредит в сумі 30000,00 грн. строком на 24 місяці - до 07.02.2010 року, із процентною ставкою у розмірі 41% річних (а.с.7,8). Того ж дня між Кредитною спілкою «ФІН-ЕКО» та відповідачем [PERSON] для забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору було укладено договір поруки (а.с. 10). 06.07.2012 року між Кредитною спілкою «ФІН-ЕКО» та [PERSON] було укладено договір поруки за № 10051, відповідно до якого [PERSON] прийняла на себе зобов'язання відповідати перед кредитором (позивачем) разом з позичальником за виконання зобов'язань по кредитному договору у повному обсязі (а.с. 9). Кредитні кошти в сумі 30000,00 грн. відповідач [PERSON] отримав згідно видаткового касового ордеру від 07.02.2008 року (а.с.12). Згідно п. 4.1 кредитного договору відповідач [PERSON] був зобов'язаний сплачувати проценти за користування кредитом, починаючи з наступного дня після дня надання кредиту позичальнику до дня повного погашення заборгованості за кредитом. Згідно п. 8.1 кредитного договору, цей договір набуває чинності з дня його укладення та діє до повного виконання позичальником зобов'язань за цим договором. Згідно наданого позивачем розрахунку станом на 08.04.2014 року заборгованість по кредитному договору № 10051 від 07.02.2008 року складає: 38038,74 грн., з яких -залишок основного боргу - 28746,82 грн., заборгованість за відсотками - 9291,92 грн. (а.с.13). Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник (солідарна відповідальність), включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно п. 4.1 договору поруки № 10051 від 07.02.2014 року порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобо'вязання, а також коли кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання зобов'язання не пред'явив позову до поручителя. Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Оскільки, згідно кредитного договору, останній платіж мав бути сплачений 07.02.2010 року, то це є строком виконання основного зобов'язання. Відповідно з дати строку виконання основного зобов'язання за кредитним договором 07.02.2010 року до дати пред'явлення позивачем позову до суду - 30.07.2014 року - пройшло більш як 6 місяців, і договір поруки є припиненим. Також слід зазначити що позивачем не надано до суду належних доказів того, що окремої вимоги або позову до поручителя [PERSON] на протязі 6 місяців з дати виконання кредитного договору (07.02.2010 року за умовами договору) позивачем не висувалось (не пред'являлось). За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні позову Кредитної спілки «ФІН-ЕКО» в частині вимог до [PERSON], [PERSON] має бути відмовлено. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] заперечуючи проти наявності вказаної суми заборгованості за основними зобов'язаннями у розмірі 38038,74 грн. як про це стверджує позивач надали до суду квитанції до прибуткових касових ордерів, відповідно до яких в рахунок сплати по кредиту згідно договору №10051 від 07.02.2008 року [PERSON] було сплачено 28746,82 грн. (а.с. 45,46). Доказів на підтвердження зворотного позивачем не надано й до того ж, у суду відсутні підстави для не прийняття до уваги погашення заборгованості по кредиту, здійсненого відповідачем, а з боку позивача дані обставини не спростовані, крім того позивачем взагалі на підтвердження своїх вимог не надано обгрунтованого розрахунку заборгованості відповідачів. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, за положеннями ст. 257 ЦК України. Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Зважаючи на те, що Кредитною спілкою «ФІН-ЕКО» не надано доказів поважності пропуску строку позовної давності при пред'явлені позову у 2014 році, суд вважає за можливе застосувати наслідки спливу строку позовної давності до заявлених позивачем позовних вимог. Виходячи з обставин, на які позивач Кредитна спілка «ФІН-ЕКО» посилається як на підставу позовних вимог, суд приходить до висновку, що ним не доведено перед судом їх переконливості та обґрунтованості, не подано жодних достатніх доказів на підтвердження позовних вимог, натомість доводи позивача спростовуються матеріалами справи, а отже в задоволенні позову Кредитної спілки «ФІН-ЕКО» слід відмовити повністю. За наведених обставин, понесені позивачем судові витрати, відшкодуванню також не підлягають. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed