Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

24.11.2016 року заявниця звернулась до суду з вищевказаною заявою в інтересах неповнолітньої [PERSON], посилаючись на слідуючі обставини. [INFO] в с.Вишневе Татарбунарського району Одеської області помер - [PERSON], який за життя вчинив заповіт на ім'я доньки заявниці (своєї онуки) [PERSON], заповівши їй земельну ділянку площею 4,53 га, розташовану на території Вишнівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданого Татарбунарською радою народних депутатів, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, 16 липня 2003 року, на ім'я [PERSON] та земельну ділянку площею 0,46 га, розташовану на території Вишнівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданого Вишнівською сільською Радою народних депутатів, для ведення особистого підсобного господарства, 22.02.2000 року, на ім'я [PERSON]. Вказані земельні ділянки донька заявниці має право успадкувати, як спадкоємець за заповітом. Своєчасно звернувшись до нотаріуса з заявою в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] про прийняття спадщини, заявниця отримала відмову в зв'язку з тим, що у свідоцтві про смерть спадкодавця, його прізвище вказано «[PERSON]», а у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 22.02.2000 року - прізвище власника зазначено «[PERSON]». Зважаючи на вищевикладене, заявниця вимушена звернутися до суду з даною заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу померлому. В судове засідання представник заявниці не з'явився, надавши до суду заяву з проханням справу слухати у його відсутність, вимоги заяви підтримав в повному обсязі (а.с. 18 ). Представник Вишнівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності, не заперечуючи проти вимог заяви (а.с.17). Згідно з частиною 2 статті 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності з вимогами частини 2 статті 197 ЦПК України не здійснюється. За загальним правилом (частина 1 статті 11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Дослідивши матеріали справи кожен окремо та у сукупності, суд вбачає правові підстави для задоволення заяви, виходячи з наступного. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] звернулась до суду із вказаною заявою в інтересах своєї неповнолітньої доньки [PERSON],[INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.10.2001 року (а.с.6) з якого видно, що батьками неповнолітньої [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Також встановлено, що за життя, а саме 17.06.2013 року спадкодавець [PERSON] вчинив заповіт (а.с.7), яким заповів неповнолітній [PERSON] належні йому на праві власності- земельну ділянку в розмірі 4,53 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 16.07.2003 року та на земельну ділянку розміром 0,46 га для ведення особистого підсобного господарства, згідно Державного акту серії [NUMBER] від 22.02.2000 року . Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстр №34525135 від 12.07.2013 року, підтверджується, що за №54728022, № у реєстрі 4, зареєстровано заповіт [PERSON] (а.с.8). Як вбачається з копії свідоцтва про смерть [NUMBER] від 26.07.2013 року (а.с.9), [PERSON] помер [INFO] Згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 22.02.2000 року (а.с.10), [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,46 га, розташованої на території Вишнівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, виділеної для ведення особистого підсобного господарства. Згідно копії Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 16.07.2003 року (а.с.11) [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,53 га, розташованої на території Вишнівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Листом нотаріуса №1184/02-14 від 15.11.2016 року (а.с.12) підтверджується, що заявниці та її неповнолітній доньці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця у зв'язку з тим, що у свідоцтві про смерть останнього прізвище зазначено як "[PERSON]", а у правовстановлюючому документі - Державному акті на право власності на земельну ділянку, допущена помилка і прізвище вказано - "[PERSON]". У відповідності з п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. У відповідності до п. 1 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Як вбачається з матеріалів справи, встановлення вказаного факту має для заявниці, яка діє в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON], юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати право останньої на спадкування по заповіту вказаної нерухомості після смерті спадкодавця. За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами, які узгоджуються між собою та є достатніми, за відсутності заперечень заінтересованої особи (а.с.17), враховуючи неможливість вирішення справи позасудовим шляхом, оскільки вносити зміни в документи померлих не передбачено чинним законодавством, суд вважає, що вимоги заявниці, яка діє як законний представник своєї неповнолітньої доньки [PERSON] підлягають задоволенню відповідно до п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України, як основані на законі, оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження факт належності спадкодавцю [PERSON] Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданого Вишнівською сільською Радою народних депутатів 22.02.2000 року на ім'я [PERSON] (а.с.10). На підставі викладеного,

Outcome: approved