Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

13 листопада 2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він працював у відповідача на посаді машиніста котка 5-ого розряду за строковим трудовим договором з 27 травня 2011 року та 07 червня 2013 року був звільнений за власним бажанням. В день звільнення з ним не було проведено повний розрахунок. Його неодноразові вимоги щодо виплати належних йому коштів керівництвом відповідача були проігноровані. Судовим наказом Октябрського районного суду м.Полтави від 17 червня 2015 року з КП "Полтавське підрядне шляхове ремонтно-будівельне управління" Полтавської міської ради на його користь була стягнута компенсація за невикористану відпустку у сумі 6086,40 грн. Вказаний судовий наказ набрав законної сили 06 серпня 2015 року. Оскільки відповідач в день звільнення не здійснив виплату належних йому сум, позивач просить стягнути компенсацію за несвоєчасний розрахунок за період з 07 червня 2013 року по 17 червня 2015 року за 740 днів з урахуванням, що середньоденна заробітна плата складає 21,52 грн., у сумі 15924,80 грн. Крім того, позивач просить стягнути моральну шкоду посилаючись на те, що у звязку з невиплатою йому коштів він залишився без засобів існування та не мав можливості утримувати сім*ю, він вимушений був докладати додаткових зусиль для організації та відновлення попереднього стану. Моральну шкоду позивач просить стягнути у сумі 5000 грн. У судове засідання позивач та представник позивача не зявилися. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач повторно в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чино, про що свідчать розписки про отримання судових повісток. Заяви про розгляд справи за відсутності представника або відкладення розгляду справи від відповідача до суду не надходили. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 27 січня 2016 року постановлено про заочний розгляд справи у відсутність відповідача, що відповідає вимогам ст..224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] працював в комунальному підприємстві "Полтавське підрядне шляхове ремонтно-будівельне управління" Полтавської міської ради за строковим трудовим договором машиністом котка 5-ого розряду з 27 травня 2011 року та був звільнений 07 червня 2013 року за власним бажанням, що підтверджується ксерокопією трудової книжки позивача ( а.с.8). Згідно з судовим наказом Октябрського районного суду м.Полтави від 17 червня 2015 року з КП «Полтавське підрядне шляхове ремонтно-будівельне управління» на користь [PERSON] стягнута компенсація за невикористану відпустку у сумі 6086,40 грн. ( а.с.18). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач в день звільнення та до ухвалення судового наказу не здійснив виплату всіх сум, що належали позивачу від підприємства. Згідно з ч. 1 ст.\~47, ч. 1 ст.\~116 КЗпП України\~власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Норми\~ст. 117 КЗпП України\~передбачають, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Враховуючи, що вимоги позивача про стягнення з відповідача компенсації за невикористану відпустку були задоволені, а тому суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час затримки в межах заявлених позовних вимог за період з 08 червня 2013 року, оскільки позивач був звільнений 07 червня 2013 року по 17 червня 2015 року. У наведеному позивачем розрахунку останній просить стягнути середній заробіток за період з 07 червня 2013 року по 17 червня 2015 року за 740 днів у сумі 15924,80 грн. Згідно з довідкою відповідача середньоденна заробітна плата позивача складає 21,52 грн. ( а.с.17). За період з 08 червня 2013 року по 17 червня 2015 року кількість робочих днів складає 499 днів. А тому з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки у розмірі 10738,48 грн. ( 21,52 грн. х 499 робочих днів), в задоволенні решти вимог слід відмовити за безпідставністю. Позивач також просить стягнути моральну шкоду у сумі 5000 грн. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до\~ст. 237-1 КЗпП України\~відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок досліджених доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та наявність законних підстав для їх часткового задоволення, оскільки наведені позивачем обставини заподіяння моральної шкоди знайшли своє підтвердження.\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~ Відповідно до вимог розумності і справедливості, суд вважає, що заявлений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди є завищеним. Суд визнає, що позивач зазнав моральної шкоди внаслідок несвоєчасної виплати належних йому від підприємства коштів, що призвело до втрати ним душевного спокою, нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, оскільки позивач є особою похилого віку, пенсіонером та він не отримав кошти, на які розраховував. \~\~\~\~\~ \~За таких обставин, суд, з урахуванням ступеню стійкості і глибини фізичних, та душевних страждань отриманих позивачем, вважає стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у сумі 1000 грн., визнаючи вказаний розмір достатнім для відшкодування душевних страждань позивача. Згідно зі ст..88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial