Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-23 00:00:00

[PERSON] (далі-позивач) звернулася до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області з цивільним позовом до [PERSON] (далі-відповідач), в якому просить: стягнути з відповідача заборгованість по виплаті орендної плати відповідно до договорів оренди б/н від 10.09.2012 року розташованих на території Дмухайлівської сільської ради Магдалинівського району, Дніпропетровської області в розмірі 16 490,7 грн. - пеня за несвоєчасне внесення орендної плати за 2016-2018 (три роки); в розмірі 22 595,61 грн. - 3% річних від простроченої суми орендної плати за 2016-2018 (три роки); в розмірі 44 441,13 грн. з урахуванням рівня інфляції, яка є загальною заборгованістю по орендній платі за користування двох земельних ділянок за період з 2016 по 2018 роки. В обґрунтування позовних вимог вказано, що між нею, її померлою мамою - [PERSON] було укладено договори оренди земельних ділянок з орендарем [PERSON] , земельні ділянки розташовані на території Дмухайлівської сільської ради Магдалинівського району з кадастровими номерами [NUMBER] , [NUMBER] . У зв`язку з несвоєчасною та не у повному розмірі виплатою розрахунків за користування землею 05.12.2018 року підписані угоди про дострокове розірвання договорів оренди. В 2018 році нормативно грошова оцінка паю по Дмухайлівській с/р складала 251 062,48 грн., а отже розмір орендної плати складає 7531,87 грн. Оскільки відповідач порушив свої зобов`язання щодо своєчасності розрахунків за користування землею за період 2016-2018 року просить стягнути з нього на її користь загальну суму заборгованості, з урахуванням рівня інфляції в розмірі 44 441,13 грн., з яких пеня за несвоєчасне внесення орендної плати за 2018-2018 року 16490,7 грн., 22595,61 - 3 % річних від простроченої суми заборгованості (39086,31 грн. х 113,7 %). В судовому засіданні позивач та її представник - адвокат Дуленчук І.Д. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, послались на те, що відповідачем не сплачено орендну плату за користування земельними ділянками. Надана декларації про доходи за 2017 рік не підтверджує факт сплати орендної плати, окрім того графа 10.3 вказаної декларації не заповнена, що свідчить про декларування позивачем інших доходів ніж отримання орендної плати. Відповідач та його представник - адвокат Пономаренко О.Л. проти задоволення позовних вимог заперечували повністю з тих підстав, що орендна плата виплачувалась, що підтверджується податковими деклараціями позивача за 2016-2018 роки, також орендарем сплачено податки з доходів фізичних осіб та військовий збір, земельний податок за позивача, що підтверджується відповідними квитанціями. На прохання позивача було достроково розірвання договори оренди земельних ділянок. Також відповідач зазначив, що розраховувався з позивачем проте не брав жодних розписок про отримання нею коштів. Заслухавши пояснення осіб які беруть участь у справі та дослідивши наявні в ній письмові докази, суд зазначає наступне. [PERSON] , згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку від 22.12.2003 року є власницею земельної ділянки площею 6,170 га розташованої на території Дмухайлівської сільської ради, кадастровий номер [NUMBER] . Окрім того позивач успадкувала земельну ділянку площею 6,1600 га розташованої на території Дмухайлівської сільської ради, кадастровий номер [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Вказані земельні ділянки згідно договорів оренди земельної ділянки від 15.09.2010 року перебували в користуванні [PERSON] , зареєстровані 10.09.2012 року. Зміст вказаних договорів є ідентичним та визначають наступне: 1.Вартість земельних ділянок станом на 15.09.2010 року визначено 90124,80 грн. 2.За користування земельною ділянкою орендар сплачує орендну плату в розмірі 3% від грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням щорічного підвищення коефіцієнта індексації за кожен рік терміну дії договору відповідно до розрахунків викладених в ч. 1 щорічного додатку № 1, який є невід`ємною частиною Договору, та у формі, склад якої визначається відповідно до додатку № 1 і викладено в ч. 2 щорічного додатку № 1, який є невід`ємною частиною Договору. Розмір орендної плати визначається за домовленістю між сторонами, вказується в розрахунку (повинен коригуватися згідно індексації грошової оцінки землі та вимог чинного законодавства) і не може бути меншим від розміру, встановленого чинним законодавством. Прибутковий податок утримується та сплачується орендарем з орендної плати орендодавця виходячи з розрахунків, викладених в договорі відповідно до розміру прибуткового податку, визначеного чинним законодавством. Орендар за погодженням з орендодавцем може виконувати своє зобов`язання з виплати орендної плати як у грошовій формі так і у натуральній або відробітковій, що відображається у відповідному додатку, який є невід`ємною частиною договору. Періодичність виплати орендної плати - щороку протягом терміну дії договору оренди (період виплати орендної плати за окремими формами розміру орендної плати погоджується сторонами і вказуються в Додатку № 1 до договору оренди). Орендар сплачує оренду плату протягом строку дії договору не пізніше як у термін встановлений у цьому договорі. Орендна плата, враховуючи невиплачену, підлягає індексації на дату її виплати відповідно до рівня інфляції. 3.Договір укладається на 10 років, починаючи з дати його реєстрації. 4.Орендар зобов`язувався, серед іншого: своєчасно сплачувати орендну плату визначену у договорі; сплачувати прибутковий податок на одержану орендодавцем орендну плату; за несвоєчасну сплату орендної плати - сплачувати 0,2 відсотка від суми недоїмки чи в розмірі однієї облікової ставки НБУ за кожен день прострочки (за погодженням з іншою стороною). Згідно щорічного додатку до договору, розрахунки по орендній платі визначено, що розмір орендної плати становить 3 % від грошової оцінки землі - 90124,80 грн та складає 2703,74 грн за вирахуванням податку з орендної плати, складає - 2298,18 грн. Період виплати з 1 січня по 31 грудня. Згідно угод про дострокове розірвання договорів оренди між орендодавцем [PERSON] та орендарем [PERSON] за згодою сторін розірвано договори оренди земельних ділянок 6,170 га, кадастровий номер [NUMBER] , та 6,1600 га, кадастровий номер [NUMBER] . Вказані обставини не є спірними в даній справі та визнаються сторонами. Позивач та її представник посилаються на те, що відповідачем порушено порядок здійснення розрахунків зі сплати орендної плати за користування двома земельними ділянками, сплата орендної плати за 2016-2018 року не здійснена. Водночас відповідачем вказаний факт заперечується, з посиланням зокрема на те, що ним було сплачено прибутковий податок за позивача, військовий збір, земельний податок, що підтверджується відповідними чеками та податковою декларацією позивача. Наведені відповідачем обставини не є свідченням належного виконанням ним умов договорів оренди в частині виплати орендної плати, оскільки сплата ним податків, обов`язок сплати яких покладеного на нього договорами не є належним підтвердженням виплати орендної плати. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. В даному випадку сторонами договору оренди землі передбачено здійснення механізм виплати орендної плати та відображення таких виплат відповідно до щорічних розрахунків, які є невід`ємною частиною даного договору. Доказів отримання позивачем орендної плати відповідачем не надано, як і не надано жодних інших бухгалтерських документів, які могли б підтвердити факт нарахування та виплату позивачу орендної плати. Надані чеки про сплату податків підтверджують лише сплату податків. Посилання відповідача на те, що позивачем подавались податкові декларації за 2016-2018 роки, в яких відображено доходи отримані як орендна плата є помилковим. Так до матеріалів справи долучено податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік, згідно якої [PERSON] задекларовано загальний дохід 7115,67 грн. який складається з «інших доходів», згідно п. 10.9 декларації. Водночас п. 10.3 доходи з надання майна в орендну не заповнений. Як повідомила в судовому засіданні позивач, вказана декларація подавалась нею за 2017 рік та до неї включено різні види доходів, проте не орендна плата. Окрім того, згідно наданої інформації ГУ ДФС у Дніпропетровській області податкові декларації [PERSON] за 2016 та 2018 роки не подавались. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі". Відповідно до частини 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Частиною 9 ст. 93 ЗК України також встановлено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України від 06.10.1998 року № 161-XIV "Про оренду землі" (в редакції Закону України від 2.10.2003 року № 1211-IV з наступними змінами). Статтями 1, 2 Закону України «Про оренду землі» (далі-Закон) регламентовано, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до ст. 13 Закону визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Статтею 19 вищевказаного Закону передбачено, якщо строк дії договору оренди земельної ділянки закінчився у день або після смерті орендодавця, але до державної реєстрації права власності на земельну ділянку за новим власником (спадкоємцем), такий договір вважається продовженим (поновленим) до моменту державної реєстрації права власності спадкоємця або територіальної громади на таку земельну ділянку. Таким чином в ході судового розгляду справи обставини неотримання позивачем орендної плати за період 2016-2018 знайшли своє підтвердження. Водночас, вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості та обґрунтованого її розміру суд виходить з наступного. Частинами 1, 2 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі Згідно ст. 5 ЦПК здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Окрім того, згідно ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Вимогами ст. 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Частиною 1 статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Щодо визначення розміру орендної плати за 2016-2018 роки суд виходить з наступного. Для визначення орендної плати за 2018 рік, яка становить 3 % від нормативно-грошової оцінки землі береться оцінка землі на рівні 251062,48 грн., таким чином розмір орендної плати за одну земельну ділянку становить - 7531,87 грн. Водночас відомості про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки на території Дмухайлівської сільської ради станом на 2016 та 2017 рік позивачем не надано. Тому для визначення розміру орендної плати за 2016 та 2017 роки враховується визнана сторонами договору грошова оцінка на 90124,80 грн., що з вирахуванням податків складає 2298,18 грн. Окремо суд зазначає, що в прохальній частині позову позивач не просить стягнути з відповідача заборгованість зі сплати орендної плати, позовні вимоги стосуються стягнення пені за несвоєчасне внесення орендної плати за 2016-2018 роки в розмірі 16 490,7 грн., та 3 % річних від простроченої суми оренди за 2016-2018 роки в розмірі 22595,61 грн., всього з урахуванням інфляції на рівні 113,7 % - 44 441,13 грн. Сторонами договору визначено, що за несвоєчасну сплату орендної плати орендар зобов`язаний сплачувати пеню в розмірі 0,2 % від суми недоїмки на кожен день. Позивачем здійснено розрахунок виходячи із заборгованості 7531,87 грн., тому розрахунок пені склав: 7531,87 грн х 0,2 % - 15,06 грн. день. Період становить 1095 днів, тому загальна сума пені - 16490,7 грн. Водночас вказаних розрахунок є такий, що не ґрунтується на встановлених в ході судового розгляду справи обставинах, оскільки орендна плата в розмірі 7531,87 грн визнається судом лише за 2018 рік, тому пеня за цей період становить: 7531,87 грн х 0,2 % - 15,06 грн. день. 365 днів - 5496,9 грн., за період 2016 рік пеня складає 2298,18 х 0,2 % х 1095 днів - 5037 грн., 2017 рік 2298,18 х 0,2% х 730 днів - 3358 грн. Всього 13891,9 грн. З урахуванням рівня інфляції 113,7 % стягненню підлягає сума пені в розмірі 15795, 09 грн. Частино 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки позивачем не визначено загальну суму заборгованості з орендної плати за 2016-2018 роки за дві земельні ділянки, та її не пред`явлено до стягнення, суд не може здійснювати розрахунок заборгованості з орендної плати, суд наділений повноваженням на перевірку правильності чи не правильності зробленого розрахунку, проте в даній справі цього позивачем зроблено не було, суд не може виходити за межі позовних вимог. З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial