Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ваш авто" про захист прав споживача та витребування безпідставно здобутого майна, мотивуючи позовні вимоги тим, що 04 листопада 2015 року між ним і відповідачем було укладено договір Фінансового лізингу № 001191 з додатками (далі-Договір), згідно якого предметом Лізингу по даному договору є: Geely МК Cross. Так, На сайті OLX.UA, він знайшов вищевказаний транспортний засіб за ціною 207 900 грн., та зателефонував до продавця (автосалон Ваш авто), йому роз'яснили, що дійсно такий транспортний засіб є і зараз на нього акційна ціна 207 900 грн. В усній формі представник відповідача роз'яснила, що дійсно такий транспортний засіб є за ціною вказаною на сайті, і що він повинен спочатку сплатити передплату за транспортний засіб в сумі 20 790 грн., шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок відповідача, після чого ним буде укладено договір лізингу і протягом декількох днів відповідач передасть в користування предмет лізингу. Також він написав заяву, в якій вказав, який транспортний засіб йому потрібно. В той же день ним було сплачено рахунок на суму 20 790 грн. Повернувшись додому та уважно прочитавши договір та додатки до нього він зрозумів, що його обманули. Представником не було роз'яснено призначення платежу в сумі 20 790 грн., який виявився адміністративним платежем, тобто винагородою лізингодавцю за організаційні заходи, пов'язані з підготовкою та укладенням договору. Він вважав, що це часткова оплата вартості транспортного засобу (зі слів представника компанії). В договорі це передбачено, але у нього не було можливості детально ознайомитися з умовами договору до його підписання, так як представник відповідача не надала достовірної інформації, завірила в тому, що всі істотні умови договору вона пояснила та спонукала його підписати договір швидше. Крім цього, протягом обіцяних днів предмет лізингу так і не був переданий. Він неодноразово дзвонив до компанії, але вирішити питання так і не вдалося. Таким чином, під час попередніх переговорів представником компанії введено його в оману щодо умов виконання договірних зобов'язань. Після вивчення змісту договору стало зрозуміло, що сплачені кошти не повернуть, та можливості розірвати договір немає, оскільки договір зовсім не передбачає можливості розірвання з ініціативи лізингоодержувача, що є порушенням його прав як споживача. Також зі змістом основного тексту Договору №001191 фінансового лізингу, ні підписаними Додатками №1 та №2 не встановлено у грошовому виразі розмір фінансових активів, якими є Обсяг фінансування та винагорода Лізингодавця та не встановлений строк їх сплати. Як слідує із змісту основного тексту Договору №001191 фінансового лізингу розмір фінансових активів, якими є Обсяг фінансування та винагорода Лізингодавця, у грошовому виразі, та строк і сплати визначається додатком №3. який підписаний так і не був. Розмір лізингових платежів є істотною умовою договорі фінансового лізингу, а відсутність підписаного сторонами Додатку №3 свідчить про недосягненням сторонами домовленостей щодо усіх істотних умов договору, а тому він не може вважатись укладеним. Зміст основного тексту договору №001191 фінансового лізингу та додатків №1 та №2 не містить повної та достовірної інформації про фінансової послуги, що надаються TOB «Лізингова компанія Ваш авто» відповідно до основного тексту договору №001191 фінансового лізингу та додатків №1 та №2. А відтак підписання вказаних документів договору про надання фінансових послуг порушують його права, яка споживача на отримання повної та достовірної інформації про фінансової послуги. Враховуючи те, що зміст умов, в тому числі і істотних умов договору №001191 фінансового лізингу підлягали фіксації в декількох документах, та підлягали підписанню сторонами, не підписалися сторонами, є обставиною, що вказує на не укладання договору №001191 фінансового лізингу, а відтак з урахуванням положень наведених норм цивільного законодавства, у TOB «Лізингова компанія «Ваш авто» не виникло підстав для отримання сплаченого 04 листопада 2015 року платежу по договору №001191 фінансового лізингу в сумі 20 790 (двадцять тисяч сімсот дев'яноста) грн. 00 коп., в результаті чого ним безпідставно здійснено перерахування зазначених грошових коштів на рахунок TOB «Лізингова компанія «Ваш авто», які він просить стягнути з відповідача. Також просить стягнути 4000 грн моральної шкоди, 3000 грн суму одержаних доходів, чи які могли бути одержані, відповідачем за час користування грошовими коштами та 551,20 грн судових витрат. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю та пояснив,що в інтернеті ознайомлювався з пропозиціями продажу автомобілів та наступного дня поїхав в лізингову компанію для укладення договору. Представник компанії сказав,що вартість автомобіля буде в два рази дешевша. Договір йому фактично не дали почитати. Він підписав договір,тому що не знав,що його введеть в оману. Вдома він уважно прочитав договір і зрозумів,що там зазначена повна вартість автомобіля,а не в два рази дешевша ,як йому говорив представник фірми. Крім того,він думав ,що вносить передплату за транспортний засіб в сумі 20790 грн. ,а не адміністративний платіж як це зазначено в квитанції. Також позивач надав письмові пояснення по справі з яких вбачається, що в договорі фінансового лізингу не визначено розмір лізингових платежів. Відповідно до договору вони повинні бути зазначені в Додатку № З, який не був підписаний сторонами договору, отже договір не може вважатись укладеним.Ні єдиним пунктом договору не передбачено, що Додаток №3 укладається на стадії купівлі предмету лізингу. Не підписання Додатку №3 є доказом не досягнення згоди щодо істотних умов договору. Це означає, що договір не може вважатись укладеним, а відтак з урахуванням положень наведених норм цивільного законодавства у TOB «Лізингова компанія «Ваш авто» не виникло підстав для отримання сплаченого 04 листопада 2015 року платежу по Договору № 001191фінансового лізингу, в результаті чого позивачем безпідставно здійснено перерахування грошових коштів в розмірі 20 790 грн на рахунок TOB «Лізингова компанія «Ваш авто». Відповідно до ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг», лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж, як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу. Це є вичерпним переліком, що може бути включеним до лізингового платежу. Розмір такої комісії за організацію становить 20 790гривень, цей платіж не є витратами лізингодавця, що безпосередньо пов'язаний з виконанням договору лізингу. Роздруківка договору ніяк не пов'язана з виконанням умов договору. І тим паче не пов'язана із сумою, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу. Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Розмір комісії за організацію (20 790 грн) - не є адекватною, справедливою, добросовісною умовою договору та порушує права та інтереси споживача. Через бездіяльність Відповідача, яка полягає у неналежному виконанні умов договору та обмані, Позивач почувається ошуканим. Після того, як він зрозумів, що його обманули, він не може нормально відпочити після роботи, постійні переживання весь час, спричинили у нього погіршення сну, викликають образу та роздратованість, а також погіршення стану здоров'я. Через ситуацію, що склалася, рідні позивача дуже знервовані, у зв'язку з чим у сім'ї майже щодня виникають сварки. Також він змушений витрачати свій час для вирішення питання з захисту своїх прав, звертаючись до суду. Через це змінився звичний спосіб його життя. Саме тому відповідач має відшкодувати завдану моральну шкоду позивачу. Представник відповідача в судове засідання не зявився, заявив про розгляд справи у його відсутність та подав заперечення на позов з яких вбачається, що підтвердженням отримання позивачем повної, необхідної, доступної та достовірної інформації про положення Договору є особисте підписання Позивачем кожної сторінки самого Договору, а отже було досягнуто згоди по всіх істотних умовах, які ставляться чинним законодавством України (ст. ст. 202 та 203 Цивільного кодексу) до чинності правочину. Відповідач здійснює свою господарську діяльність відповідно до норм чинного законодавства України, TOB «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» займається виключним видом господарської діяльності по наданню послуг з фінансового лізингу. Тому твердження відповідача, що TOB «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» проводить нечесну підприємницьку діяльність, яка вводить споживача в оману є необгрунтованим та не підкріпленим жодним належним та допустимим доказом. На думку відповідача, свідчення позивача щодо введення його в оману є лише способом ухилитись від взятих на себе зобов'язань та характеризує позивача, як недобросовісного клієнта, який має на меті відмовитись від правочину .Крім того, позивач сплатив передбачений договором лізинговий платіж в розмірі 20 790, 00 грн. з відповідним призначенням (Адміністративний платіж згідно дог фін лізингу № 001191 від 04.11.2015р». Тобто, на момент укладення договору та у момент оплати передбаченого лізингового платежу, позивач був ознайомлений з умовами такого платежу та повністю усвідомлював значення сплати такого на рахунок TOB «Лізингова компанія «ВАШ АВТО».Сторонами в належній формі було укладено договір фінансового лізингу № 001191 від 04.11.2015 року та належні додатки до Договору. Отже, позивач вільно підписав правочин та додатки до нього, сплатив передбачені договором лізинговий платіж, з відповідним призначенням, а тому дані кошти не можуть вважатись такими, що були набуті без достатньої правової підстави. Укладеним правочином визначено порядок розрахунку лізингових платежів, що передбачені статтями 8 та 10 Договору фінансового лізингу, та зазначено, що всі лізингові платежі мають бути закріплені в Додатку № 1 та № 3 до Договору, що є його невід'ємною частиною. У момент укладення даного правочину, сторони погодили розмір, графік та порядок сплати Авансового платежу та закріпили такі в Додатку № 1 до основного Договору та погодили, що передбачений договором Авансовий платіж лізингоодержувач має право сплачувати протягом, але не більше, 12 календарних місяців. Всі інші лізингові платежі, що обумовлюють покриття витрат фінансування та які мають бути закріплені в Додатку № 3 до даного Договору, сторони погодили укласти на стадії купівлі Предмету Лізингу та встановлення остаточної вартості Предмету Лізингу, оскільки дані платежі будуть сплачуватись вже після отримання Предмету Лізингу у користування лізингоодержувачем. Особливість укладеного виду правочину, надає право лізингоодержувачу сплачувати авансовий платіж до моменту отримання Товару протягом 12 місяців, а також, має право замінити Товар на більш дорожчий або дешевший, що також свідчить про логічність укладення такого додатку не на стадії укладення договору, а на стадії, коли у лізингодавця виникає обов'язок придбати Товар и передати такий у користування лізингоодержувачу. Відповідно до п. 10.4. Договору у разі зміни вартості предмета лізингу з моменту укладення даного договору, Сторони домовились та беруть на себе зобов 'язання до купівлі транспортного засобу, підписати Додаток № 3 до даного Договору із визначенням щомісячних лізингових платежів, які розраховуються із ціни транспортного засобу на момент купівлі та передачі транспортного засобу. Відповідно до статті 10 Договору, сторони погодили розмір лізингових платежів у відсотковому співвідношенні та погодили відповідні формули щодо їх розрахунків, а також погодили розмір щомісячного лізингового платежу, який розрахований на момент укладення договору виходячи з ціни Товару, що діє на момент такого укладення. Таким чином, вважаємо, що на момент укладення даного правочину, сторони погодили всі відповідні істотні умови договору, в тому числі всі передбачені ст. 16 ЗУ «Про фінансовий лізинг» лізингові платежів та враховуючи особливість укладеного правочину, погодили, що остаточне встановлення таких платежів, буде закріплено Додатком № З виходячи з нової ціни Товару, яка буде діяти на момент купівлі та передачі. Таким чином, сторони погодили лізингові платежі, що відшкодовують обсяг фінансування та всі передбачені відсотки за користування, та закріпили такі в договорі, а саме в п. 10.1 та 10.3 Договору. Передбачений Додаток № 3, сторони погодили укласти на стадії купівлі/передачі Предмету Лізингу лізингоодержувачу, виходячи з нової ціни Товару, якщо така зміна відбудеться.Таким чином, вважають позов [PERSON] безпідставним та необгрунтованим, викладені в позові підстави є недоведеними та спростованими, а вимоги Закону, на які посилається позивач, є перекрученими та такими, які трактуються на його користь, а отже позов має бути відхилений. Крім того, на думку відповідача порушено правила підсудності. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані по справі докази суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову зі слідуючих підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 04.11.2015 року між TOB «Лізингова компанія Ваш авто» [PERSON] було укладено договір №001191 фінансового лізингу, предметом якого є транспортний засіб Geely МК Cross (п.1.1 договору) та відображено в додатку №2 до договору. Відповідно до п.1.7 вказаного договору предмет лізингу передається в користування лізингоодержувачеві протягом строку, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця адміністративного платежу, авансового платежу, комісії за передачу предмета лізингу. Згідно п. 8.2 договору сторони погодили, що вартість предмета лізингу на момент укладення договору становить 8555,56 доларів США, гривневий еквівалент вартості предмета лізингу на дату укладення договору становить 207900 грн з урахуванням ПДВ. Додатком №1 до договору фінансового лізингу №001191 від 04.11.2015 року визначено графік сплати щомісячних авансових платежів, розмір адміністративного платежу у розмірі 855,56 дол США та розмір комісії за передачу 256,67 дол США, які відповідно до п.8.1 договору сплачуються у національній валюті гривні за курсом обміну за готівковими операціями АТ «[PERSON] Аваль» на дату палатежу. Відповідно до ст.1 Закону України „Про фінансовий лізинг" фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу, за яким лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно до ч. 1 ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються Законом України „Про фінансовий лізинг" - ч.1 ст.2 вказаного Закону. Відповідно до глави 52 розділу II ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» договір лізингу має бути укладений в письмові формі. Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу, строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу, розмір лізингових платежів та інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Всі істотні умови передбачені в укладеному договорі. Позивач зазначає, що оскільки зміст умов, в тому числі і істотних умов, договору №001191 фінансового лізингу підлягати фіксації в декількох документах, та підлягали підписанню сторонами, то не підписання сторонами саме договору лізингоодержувачем та додатку №3 є обставиною, що вказує на не укладання договору №001191 фінансового лізингу, а відтак з урахуванням положень наведених норм цивільного законодавства, у TOB «Лізингова компанія «Ваш авто» не виникло підстав для отримання сплаченого 04 листопада 2015 року платежу по Договору №001191 фінансового лізингу в сумі 20 790 (двадцять тисяч сімсот дев'яноста) грн. 00 коп., в результаті чого мною безпідставно здійснено перерахування зазначених грошових коштів на рахунок TOB «Лізингова компанія «Ваш авто». Однак, договір фінансового лізингу №001191 був укладений між сторонами, про що свідчать підписи сторін на кожній сторінці договору. Стосовно додатку №3 до договору то у розумінні положень п.9.4, 9.5, 9.6 договору сторони зобов»язуються його підписати після сплати авансових платежів та до моменту купівлі предмета лізингу та передачі його лізингоодержувачу. Також, ст.10 договору передбачений розрахунок розміру щомісячних лізингових платежів, наведені відповідні формули розрахунку. В звязку з цим, підписавши договір фінансового лізингу, [PERSON] погодився з його умовами, отже до моменту розірвання договору сторони зобов'язані виконувати його умови. Спірним договором визначено, що адміністративний платіж - першочерговий одноразовий платіж, який входить до складу першого платежу, що підлягає сплаті лізингоодержувачем на користь лізингодавця за перевірку, розгляд та підготовку документів для укладення договору, незалежно від назви призначення платежу у квитанції на сплату, розмір якого зазначено в додатку №1 до договору. [PERSON] згідно квитанції №1 від 04.11.2015 року сплатив кошти в сумі 20790 грн., зазначивши їх призначення як адміністративний платіж за договором фінансового лізингу №001191 від 04.11.2015 року. Тобто TOB «Лізингова компанія Ваш авто» отримала ці кошти саме на виконання умов договору, тому і не можуть вважатись, як безпідставно набуте майно. Ст.12 договору фінансового лізингу №001191 передбачено порядок розірвання договору, порядок повернення коштів, відповідальність сторін і порядок повернення предмета лізингу, зокрема п.12.1 передбачено лізингоодержувач, який сплатив адміністративний платіж, частково або повністю сплатив авансовий внесок та не отримав танспортний засіб, має право розірвати даний договір за власним бажанням, про що має повідомити лізингодавця у письмовій формі з чітким волевиявленням щодо розірвати договір, шляхом направлення відповідного листа рекомендованою кореспонденцією на адресу лізингодавця. У строк, встановлений чинним законодавством, лізингодавець розглядає заяву лізингоодержувача та надає письмову відповідь, в якій повідомляє про розірвання договору та про наслідки його розірвання. В такому випадку поверненню підлягає 60% від сплаченого авансового платежу та/або частини авансових платежів, 40% лізингодавець утримує в якості штрафу за дострокове розірвання договору. Адміністративний платіж в такому випадку поверненню не підлягає. Тобто сторони домовились, що повернення відповідних платежів відбуватиметься в разі розірвання договору фінансового лізингу, однак позивачем не заявлено вимоги про його розірвання. Загальні підстави для виникнення зобов'язань у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. За змістом статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої, другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання повинно належно виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться. Згідно з частиною першою статті 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з частинами першою та другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Отже, системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої, другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов'язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не вважається безпідставним. Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Таким чином, суд прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування статті 1212 ЦК України у спірних правовідносинах. Даний висновок суду підтверджується правовими позиціями Верховного суду ,які викладені в постанові від 03.06.2015 року №6-100/цс15. Позивач також просить застосувати ч.1 ст.1214 ЦК України та стягнути з відповідача 3000 грн.,при цьому взагалі не обгрунтовує підстави для такого стягнення та розрахунок відповідної суми стягненння. Позивач також просить стягнути з відповідача моральну шкоду з підстав неналежного виконання умов договору та обману,при цьому з позовними вимогами щодо неналежного виконання умов договору чи застосування наслідків вчинення правочину під впливом обману не звертався. За таких обставин, позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди суд вважає також не обгрунтованими. З урахуванням вищевикладеного суд прийшов до висновку, що обставини, на які посилається позивач як на підставу задоволення свого позову, не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду справи, позовні вимоги є безпідставними та необгрунтованими. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed