Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

23.02.2015 року [PERSON] звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовною заявою до Пустовійтівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. Позов мотивовано тим, що [INFO] померла бабуся позивача - [PERSON], яка заповіла все належне їй майно позивачу - [PERSON] Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, що складається із житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований по [ADDRESS]. Після відкриття спадщини, позивач постійно проживаючи з спадкодавцем прийняв спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Однак, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право власності на вищевказаний житловий будинок, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Проте, довідками Пустовійтівської сільської ради підтверджено, що вказаний будинок належав [PERSON] За таких підстав позивач просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по [ADDRESS] та належав померлій [INFO] [PERSON] У судове засідання позивач, представник позивача не з'явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких зазначили, що підтримують позов повністю. Третя особа у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій вказала, що не заперечує проти задоволення позову. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Враховуючи подані сторонами заяви, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Свідоцтвом про смерть [NUMBER] виданим Пустовійтівською сільською радою Хмільницького району Вінницької області від 15.01.2004 року підтверджено, що [PERSON] померла [INFO] (а.с.5). Відповідно до заповіту від 06.01.2004 року посвідченого секретарем Пустовійтівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, зареєстрованого в реєстрі № 1 [PERSON] заповіла все належне їй майно - [PERSON]. Згідно запису секретаря сільської ради від 25.04.2012 року вказаний заповіт не змінено і не відмінено (а.с.20). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, серед якого: - житловий будинок, розташований по [ADDRESS], а також відповідні господарські будівлі та споруди. Вказане підтверджується технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданий АНВП "Візит" від 16.01.2015 року (а.с.11-15). При цьому суд враховує, що у технічному паспорті відсутні відмітки що про те, що дане нерухоме майно є самочинно побудованим, наявний запис про відсутність правовстановлюючих документів. Як видно з технічного паспорта житловий будинок та господарські споруди було збудовано 1960 року. Довідками Пустовійтівської сільської ради №№ 14, 15, 16 від 27.01.2015 року, № 27 від 26.02.2015 року, витягами з погосподарських книг за 1964-1966 року, за 1991-1995 роки підтверджено, що житловий будинок по [ADDRESS] належав померлій [INFO] [PERSON]. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року N 1952-ІV, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. На час виникнення спірних правовідносин діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, згідно із ст. 1, ст. 6 якої встановлено, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР проводять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Відповідно до пп. 6-7 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5-24/26, дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян. Судом встановлено, а також доведено належними та допустимими доказами факт належності вищевказаного об'єкта нерухомості [PERSON]. Досліджені докази свідчать про те, що за життя вона володіла, користувалась та розпоряджалась вищевказаним будинковолодінням, яке перебувало у її власності, відповідно до вимог діючого на той момент законодавства. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Рішенням Хмільницького міськрайонного суду від 10.08.2012 року у цивільній справі № 227/2583/12, яке набуло законної сили 20.08.2012 року, встановлені обставини, відповідно до яких [PERSON] прийняв спадщину за [PERSON], відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Згідно листа завідуючої Хмільницької районної державної нотаріальної контори [PERSON] №174/01-16 від 11.03.2015 року після смерті [INFO] [PERSON] спадкоємці з заявами про прийняття та/або відмову від спадщини не звертались, спадкова справа не заводилась і відповідно свідоцтво про право на спадщину не видавались. За таких обставин суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги, оскільки як встановлено судом [PERSON] за життя на праві приватної власності належав житловий будинок по [ADDRESS]. Також встановлено, що [PERSON] відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину після смерті [PERSON] Окрім цього, відповідач та третя особа не заперечують проти задоволення позову, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав та інтересів третіх осіб, а тому перешкод в прийнятті позивачем спадщини суд не вбачає. Судові витрати залишити за сторонами.

Outcome: approved