Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

23 лютого 2015 року до суду надійшла позовна заява [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м.Києві про відшкодування шкоди, заподіяної бездіяльністю органа досудового слідства. В позовних вимогах позивачі просили: - відшкодувати [PERSON] майнову шкоду, заподіяну бездіяльністю відповідача під час досудового розслідування кримінального провадження від 21.12.2012 року №120122220200001617 за рахунок Державного бюджету України, на підставі ст.1176 ЦК України та ст.130 КПК України в сумі 1 102 600,00 грн.; - відшкодувати [PERSON] майнову шкоду, заподіяну бездіяльністю відповідача під час досудового розслідування кримінального провадження від 21.12.2012 року №120122220200001617 за рахунок Державного бюджету України, на підставі ст.1176 ЦК України та ст.130 КПК України в сумі 1 289 749,00 грн.; - відшкодувати [PERSON] майнову шкоду, заподіяну бездіяльністю відповідача під час досудового розслідування кримінального провадження від 21.12.2012 року №120122220200001617 за рахунок Державного бюджету України, на підставі ст.1176 ЦК України та ст.130 КПК України в сумі 4 136 305,00 грн.; - відшкодувати [PERSON] майнову шкоду, заподіяну бездіяльністю відповідача під час досудового розслідування кримінального провадження від 21.12.2012 року 120122220200001617 за рахунок Державного бюджету України, на підставі ст.1176 ЦК України та ст.130 КПК України в сумі 119 115,00 грн. Під час слухання справи було залучено Прокуратуру м.Києва як третю особу, так як вона є процесуальним керівником в даному кримінальному провадженні. Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що позивачі постраждали внаслідок бездіяльності відповідача та їм спричинена матеріальна шкода, внаслідок затягування досудового розслідування кримінального провадження від 21.12.2012 року №120122220200001617 за фактом штучного доведення банку «Таврика» до банкрутства. Позивачі є потерпілими в даному кримінальному провадженні. Як зазначають позивачі, станом на 09.02.2015 року кримінальна справа так і не передана до суду, нікому не оголошено про підозру, порушені строки досудового розслідування. Як зазначається в позовній заяві, доказами нанесення матеріальної шкоди спричиненої бездіяльністю органу досудового слідства є довідки про визнання потерпілими в яких зазначені конкретні суми матеріальної шкоди. Так як позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до закінчення розгляду справи покинули судове засідання та не подали заяву про слухання справи в їх відсутність, суд ухвалою суду від 06.05.2015 року залишив позовні вимоги [PERSON], [PERSON] та [PERSON] без розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про слухання справи в його відсутність та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення заявлених вимог так як право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює досудове розслідування виникає у випадках, передбачених діючим законодавством. Позивач не належить до кола осіб, які мають право на відшкодування шкоди на підставі Закону України «Про відшкодування шкоди, завданої громадянину незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури та суду». Позивач, який є потерпілим в даному кримінальному провадженні, має право на відшкодування шкоди на підставі ст.61 КПК України. Згідно відомостей, які надані слідчим, позивач визнаний цивільним позивачем, а тому має право на відшкодування шкоди винуватою особою, а не за рахунок відповідача. Суду на надано доказів бездіяльності слідчого. А тому підстави для задоволення позовних вимог позивача відсутні. Представник третьої особи в судовому засіданні заявлені вимоги не підтримав та просив відмовити в їх задоволенні на тій підставі, що відсутні законом передбачені підстави для відшкодування шкоди. Суду не надані докази на підтвердження факту бездіяльності органу досудового розслідування. Крім того, в межах даного кримінального провадження слідчим проводяться відповідні слідчі дії, а тому неможливо говорити про бездіяльність слідчого. Між втратою позивачами грошових коштів, а саме вкладів у банку «Таврика» та діями органу досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні відсутній будь-який причинно-наслідковий зв'язок, підстави для задоволення позовних вимог відсутні. В судове засідання, яке відбулось 06.05.2015 року представник третьої особи не з'явився, тому на підставі статті 169 ЦПК України суд продовжив розгляд справи в його відсутність. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши представників відповідача та третьої особи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Стаття 1176 ЦК України визначає, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом (ч.2 ст.1176 ЦК України). Таким законом є Закон України «Про відшкодування шкоди, завданої громадянину незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури та суду» в статті 1 передбачає, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства. В статті 2 зазначеного Закону передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; 3) пункт 3 виключено 4) закриття справи про адміністративне правопорушення. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах (ч.6 ст.1176 ЦК України). Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом (ч.7 ст.1176 ЦК України). Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з листа №11-01/1405 від 01.04.2013 року, що підписаний уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Таврика» Н.А.Соловйовою, вимога [PERSON] на суму 119 115,66 грн. відповідно до ч.5 ст.49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» включена до реєстру акцептованих вимог кредиторів та підлягає задоволенню згідно 4 черговості, що відповідає частині 1 статті 52 Закону. В судовому засіданні встановлено та не заперечувалось сторонами, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] визнані потерпілими в кримінальному провадженні від 21.12.2012 року №120122220200001617. Позивач звертався до Генеральної прокуратури України та Міністерства внутрішніх справ України щодо розслідування кримінальної справи, що підтверджується відповідними зверненнями та відповідями. До суду з відповідними скаргами в порядку, передбаченому статтями 303, 306 КПК України на дії слідчого позивач не звертався, дії слідчого неправомірними не визнавались. Крім того, в судовому засіданні, яке відбулось 20.04.2015 року було встановлено, що потерпілі - також і [PERSON] в межах кримінального провадження звернулись з цивільним позовом та просив стягнути суму, яка зазначена в позовній заяві. Цивільний позов було оглянуто в судовому засіданні, проте сторони не надали його копію для приєднання до матеріалів справи. Отже, так як діючим законодавством не передбачено відшкодування шкоди потерпілому, який, у випадку обґрунтованості вимог, має право на відшкодування такої шкоди особою, яка винувата у вчиненні кримінального правопорушення; крім того, зазначена позивачем сума підлягає відшкодуванню відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», дії слідчого не визнавались неправомірними, тому суд не вбачає законом передбачених підстав для задоволення заявлених вимог позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed