Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

[INFO] помер батько позивача [PERSON]. До складу спадкового майна після його смерті входило, зокрема, право на земельну частку (пай) площею 2,26 умовних кадастрових гектара, яка перебувала у колективній власності КСП «Нива» с. Бахтин Мурованокуриловецького району Вінницької області. Позивач у справі є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] за заповітом і спадкоємцем першої черги за законом, спадщину прийняла, однак не може оформити спадкові права в нотаріальній конторі, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове право. За захистом своїх прав та інтересів [PERSON] з відповідним позовом звернулася до суду. Позивач у судове засідання не з'явився, у п. 5 позовної вимоги, просив справу слухати у його відсутності (а.с. 4). Представник відповідача - сільський голова Бахтинської сільської ради, 20 лютого 2017 року подав до суду довідку, в якій фактично визнав позовні вимоги (а.с. 33), в судове засідання не з'явився. Суд, розглянувши справу у судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до повного задоволення, виходячи з наступного: Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 03 червня 1997 року (а.с. 7), стверджується, що [PERSON] помер [INFO] у с. Бахтин Мурованокуриловецького району Вінницької області. Рішенням Мурованокуриловецького районного суду від 06 грудня 2016 року, яке набрало чинності 17 грудня 2016 року (а.с. 11-15) та довідкою начальника відділу Держгеокадастру у Мурованокуриловецькому районі № Г-445/0-405/6-17 від 17 лютого 2017 року (а.с. 25) доведено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входило право на земельну частку (пай) у колишньому КСП «Нива» с. Бахтин площею 2,26 умовних кадастрових гектара, яке посвідчувалося сертифікатом серії [NUMBER], виданим 22 листопада 1996 року. Відповідно до норм ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року (діяв на момент смерті спадкодавця), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам, як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом (ч. 1 ст. 534 в редакції 1963 року). По своїй смерті спадкодавець [PERSON] залишив заповіт, вчинений 18 жовтня 1991 року (а.с. 8), яким все своє майно, де воно б не було і з чого б не складалось та все те, що буде належати йому на день смерті, заповів [PERSON]. Цей заповіт за даними Бахтинської сільської ради не змінено і не скасовано (а.с. 8). Статтями 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, зокрема, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Довідкою виконавчого комітету Бахтинської сільської ради № 753 від 31 жовтня 2016 року (а.с. 19) доводиться, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла [PERSON], фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном. Із оглянутої у судовому засіданні Спадкової справи до майна померлого [PERSON] (а.с.30-32) вбачається, що спадщину після його смерті прийняла дочка - [PERSON], яка 01 грудня 2016 року звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Заповітом (а.с. 8), свідоцтвом про смерть (а.с. 7), свідоцтвом про своє народження (а.с. 9), свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 10), довідкою виконавчого комітету Бахтинської сільської ради № 753 від 31 жовтня 2016 року (а.с. 19) доводиться, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], яка має право спадкувати і прийняла спадщину. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування". Відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину позивач довела постановою державного нотаріуса Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 18 від 25 січня 2017 року (а.с. 17). Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач визнав позовну вимогу і таке визнання позовних вимог, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування право на земельну частку (пай) як спадкоємця [PERSON] за заповітом.

Outcome: approved