Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою до заінтересованої особи - Управління Державної міграційної служби у Миколаївській області про встановлення факту постійного проживання на території України в період з 01.01.1990 року по теперішній час, на момент проголошення незалежності України 24.08.1991 року та набрання чинності Закону України "Про громадянство" від 13.11.1991 року. В заяві [PERSON] зазначила, що вона подала до ДМС м. Миколаєва документи для реєстрації за місцем проживання, але їй в цьому було відмовлено та повідомлено, що її паспорт громадянки України, виданий Новоархангельським РВ УМВС України в Кіровоградській області визнаний недійсним, а тому є недійсним і паспорт серії [NUMBER], виданий Березанським РВ УМВС України в Миколаївській області 11.05.1999 року, оскільки нібито відбулося порушення чинного законодавства України при його видачі. Проте, вона з 1990 року постійно проживає на території України, при обміні паспорта СРСР зразка 1974 року, в її паспорті було проставлено штамп «Україна». Вона народилась [INFO] в м. Камо (нині - Гавар) Республіки Вірменії, але не є громадянкою Вірменії, паспортом громадянина Республіки Вірменії не документована. У 1990 році разом зі своєю родиною, чоловіком та трьома дітьми, переїхали на постійне місце проживання до України в м. Миколаїв, де спочатку винаймали квартиру [ADDRESS], а зараз проживає по [ADDRESS]. В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримала, підтвердила викладені обставини, просила заяву задовольнити. В судовому засіданні представник заінтересованої особи просили ухвалити рішення на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, заявник [PERSON] народився [INFO] в м. Камо (нині - Гавар) Республіки Вірменії, але не є громадянкою Вірменії, паспортом громадянина Республіки Вірменії не документована, що підтерджується довідкою №197 від 01.11.2013 року Генерального консульства Республіки Вірменії. У 1990 році заявница разом зі своєю родиною, чоловіком та трьома дітьми, переїхали на постійне місце проживання до України в м. Миколаїв, де спочатку винаймали квартиру [ADDRESS], що підтверджується актом від 23.12.2013 року ПП «ЖЕК-10» про проживання заявника за вищевказаною адресою, а зараз [PERSON] проживає по [ADDRESS]. Син заявниці - [PERSON], [INFO] відвідував дошкільний навчальний заклад №53 «Струмочок», що підтверджується довідкою ДНЗ №53 від 13.09.2013 року за №64, в якій зазначено, що [PERSON] зареєстрований у журналі руху дітей за №161. Родина заявника: чоловік - [PERSON], діти: [PERSON], [PERSON], [PERSON] є громадянами України, що підтверджується копіями їхніх паспортів громадян України. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], які проживают за адресою: [ADDRESS], підтвердили факт проживання заявника разом з родиною з січня 1990 року за вищевказаною адресою. Таким чином, з 01.01.1990 року по теперішній час, зокрема, на момент проголошення незалежності України 24.08.1991 року та набрання чинності Закону України "Про громадянство" від 13.11.1991 року, заявник [PERSON] постійно проживала на території України. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є 1. усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 р.) постійно проживали на території України; 2. особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали на Україні і не були громадянами інших держав. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення для отримання нею паспорта громадянина України. На підставі вищевикладеного, суд приходить до переконання, що заява [PERSON] є обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved