Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом у якому просить розірвати шлюб з [PERSON] зареєстрований 25 квітня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 558 та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі по 2 000 грн. щомісячно на кожну дитину з моменту звернення до суду до досягнення дітьми повноліття. Вимоги мотивує тим, що спільне життя з відповідачем не склалось, з грудня 2013 року до червня 2014 року вони проживали окремо, в подальшому помирилися та спільно жили три місяці доки [PERSON] при її не побив та вигнав з дітьми 16.09.2014 року на вулицю, про що вона подавала заяву у міліцію. Спільно проживати вона з відповідачем не може, оскільки останній її принижує, б»є, не працює, вживає спиртні напої, закладає цінні речі у ломбард, має велику кількість боргів. Постійні сварки та скандали неодноразово відбувалися у присутності дітей. З доньками вона вимушена орендувати житло. Допомоги та аліментів від відповідача на дітей не надходить, матеріально він їх не забезпечує та не приймає участі у вихованні неповнолітніх доньок [PERSON] та [PERSON]. Діти проживають з нею, утримувати двох доньок самостійно вона не має можливості. Їй на даний час не відомо про працевлаштування чоловіка, раніше відповідач тривалий час не працював, інколи підробляв працюючи прорабом, [PERSON] займається ремонтом квартир, має непостійні та нерегулярні доходи, тому вимоги про стягнення аліментів заявляє у твердій грошовій сумі. Відповідач іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей і утриманців не має. В судовому засіданні позивачка підтримала позов та обставини, викладені в заяві, строк на примирення просила не надавати, посилаючись на те, що сім'я з відповідачем остаточно розпалась. Відповідач в судове засідання не з"явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, у зв"язку з чим суд з урахуванням думки позивачки вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи сторони зареєстрували шлюб 25 квітня 2009 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві зроблено відповідний актовий запис за № 558. Від шлюбу позивачка та відповідач мають двох малолітніх доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно положень частини 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, сторони подружніх стосунків не підтримують, не мають спільного бюджету, не ведуть спільне господарство, проживають окремо за різними адресами, сім"я існує формально, взаєморозуміння між сторонами відсутнє, намагання суду примирити подружжя успіху не мали, а тому зберегти сім"ю не надається можливим, позивачка наполягає на розлученні, оскільки вважає, що збереження шлюбу бути не може, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки, оскільки існування сім»ї носить формальний характер протягом тривалого часу, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За умов ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З пояснень позивачки діти проживають з нею та перебувають на її утриманні, вона на даний час не працевлаштована, відповідач за станом здоров»я працездатний, інших утриманців, окрім їхніх спільних доньок не має, матеріальної допомоги дітям не надає. Статтею 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов»язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов»язків щодо дитини. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров»я та матеріальне становище дитини, стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та інші обставини, що мають істотне значення. За повідомленням позивачки, відповідач офіційно не працював, займається ремонтами квартир, постійного доходу не має. У зв»язку з цим, оскільки відповідач не має регулярного, стабільного доходу, так як не працевлаштований і не отримує заробітну плату, аліменти слід визначити, відповідно до положень ст. 184 СК України, у твердій грошовій сумі. При цьому суд бере до уваги наступне. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Розмір прожиткового мінімуму щодо дітей віком до 6 років на час ухвалення рішення законодавчо визначений в сумі 1 032 грн. Обов»язки по утриманню дітей в однаковій мірі мають нести як батько, так і матір дітей. При визначені розміру аліментів, враховуючи матеріальне становище сторін, розмір прожиткового мінімуму, та беручи до уваги ті обставини, що позивачка та відповідач мешкають окремо, двоє малолітніх дітей проживають разом з позивачкою, на утриманні відповідача інші особи не перебувають, відповідач не працевлаштований, за повідомленням позивачки [PERSON] займається ремонтними роботами та за час їхнього спільного проживання мав середньомісячний дохід 5 000 грн., тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] р.н. та [PERSON], [INFO] р.н., у розмірі по 850 грн. щомісячно на кожну дитину, тобто всього по 1 700 грн. щомісячно, починаючи з 08.10.2014 року (дати подання позовної заяви до суду) і до досягнення старшою дитиною повноліття, потім по 850 грн. Позивачкою суду не надано доказів про те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у заявленому розмірі по 2 000 грн. на кожну дитину. З відповідача згідно ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути на користь позивачки сплачений нею судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. та на користь держави в сумі 243 грн. 60 коп. від сплати якого позивачка була звільнена в частині вимог про стягнення аліментів. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов'язковому негайному виконанню.

Outcome: partial