Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

10 грудня 2014 року [PERSON] звернулася у суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно на утримання повнолітньої дочки [PERSON], яка продовжує навчання. Вимоги мотивувала тим, що дитина є повнолітньою, проживає з нею, навчається на денній формі вищого учбового закладу і потребує матеріальної допомоги. Відповідач має можливість надавати таку допомогу. 22 грудня 2014 року до суду звернулася [PERSON] як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, та подала зустрічний позов до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання як повнолітньої непрацездатної дитини. Такі вимоги обґрунтувала тим, що є інвалідом з дитинства І групи, непрацездатна та потребує матеріальної допомоги, значних коштів на лікування. Просила стягувати з відповідача 700 грн. щомісячно. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлений позов у повному обсязі, пояснила, що дочки [PERSON] та [PERSON] проживають з нею. Дочка [PERSON] навчається, потребує матеріального забезпечення, а відповідач працездатний, має можливість і повинен надавати матеріальну допомогу дітям. Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, [PERSON] у судове засідання не з'явилася, у позовній заяві просила справу слухати у її відсутності. Відповідач [PERSON] позов [PERSON] визнав частково - на сплату аліментів в розмірі 300 грн. щомісячно, позов третьої особи [PERSON] також визнав частково - на сплату аліментів в розмірі 300 грн. щомісячно. Пояснив, що завжди в міру можливостей допомагав дітям, не відмовляється допомагати й надалі, але щомісячний заробіток складає 1300грн. і відповідно сплачувати аліменти у визначених позивачем та третьою особою розмірах не має змоги. Крім того, проживає з матір'ю пенсіонером та фактично має нову сім'ю. Заслухавши, пояснення позивача і відповідача, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] до жовтня 2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками [PERSON], [INFO], і третьої особи із самостійними вимогами [PERSON], [INFO]. Такі обставини встановлено на підставі копій свідоцтва про розірвання шлюбу серії, [NUMBER] від 05 жовтня 2004 року, повторних свідоцтв про народження серії [NUMBER], [NUMBER], виданих 20 жовтня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Ковельського міського управління юстиції (а.с. 9, 4). [PERSON] згідно із довідкою про склад сім'ї (а.с.7) проживає разом з позивачем та, як убачається з довідки філологічного факультету Львівського національного університету імені Івана Франка від 06 листопада 2014 року, є студенткою третього курсу денного відділення цього навчального закладу (а.с.5). Згідно зі статтею 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Встановлені обставини вказують на те, що позивач [PERSON] має право на стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON], яка навчається, до досягнення нею двадцяти трьох років. Третя особа із самостійними вимогами [PERSON] згідно із посвідченням серії [NUMBER], виданим 07 листопада 2014 року Управлінням праці та соціального захисту населення Ковельської міської ради Волинської області, є інвалідом дитинства першої групи (а.с.9). У зв'язку із хворобою проходить курси реабілітації (а.с. 36-42). Відповідно до статті 198 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Таким чином, третя особа із самостійними вимогами [PERSON] має право на стягнення з батька відповідача [PERSON] аліментів на своє утримання. За змістом як статті 199, так і статті 198 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які навчаються або є непрацездатними, за умови, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. З довідок про доходи, виданих 07 листопада 2014 року та 02 січня 2015 року ТОВ "Галактика авто", убачається, що відповідач працює водієм у даному товаристві, розмір його щомісячної заробітної плати 1310 грн. (а.с.24, 25). Відповідач [PERSON] у судовому засіданні частково визнав позови та погодився на сплату аліментів на кожну повнолітню дочку у розмірі 300 грн. щомісячно. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Часткове визнання відповідачем позову не суперечить вимогам цивільного законодавства та відповідає інтересам повнолітніх дітей. Позивач [PERSON] та третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, [PERSON] усупереч положенням ст. ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України, за якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, - не довели належними доказами те, що відповідач [PERSON] може надавати матеріальну допомогу у визначених ними розмірах - 500 грн. і 700 грн. відповідно. Тому, позов [PERSON] та позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, [PERSON] підлягають до часткового задоволення, а аліменти стягненню - у розмірі, визнаному відповідачем. Крім того, суд враховує і те, що позивач [PERSON], яка є матір'ю [PERSON] та [PERSON], працездатна, працює, надає допомогу дітям, а [PERSON] отримує державну допомогу у розмірі 1423,50 грн. (а.с.9). Оскільки позивач та третя особа із самостійними особами при подачі позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору (п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір"), то відповідно до вимог п. 10 ч. 1 ст. 80, ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 487,20 грн. судового збору (2 х 243,60 грн.). На підставі ст. ст. 198 - 201 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial