Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

20.11.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, скасування запису у державному реєстрі прав на нерухоме майно, в якому просить визнати протиправним та скасувати Рішення державного реєстратора Одеської обласної філії Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» [PERSON] про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 35547083 від 07.06.2017 року 10652:37; скасувати у Державному реєстрі прав на нерухоме майно запис про право власності №20778574 від 02.06.2017 року 18:20:06 товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на квартиру за адресою: [ADDRESS], мотивуючи позов тим, що 10.11.2006 року, між [PERSON] та АКБ «Порто-франко» було укладено Кредитний договір №3457/1-06 від 10.11.2006 року на умовах якого [PERSON] отримав кредит на споживчий кредит в розмірі 35 000,00 доларів США на строк до 09.11.2011 року зі сплатою 15% річних. 10.11.2006 року, з метою забезпечення зобов'язань [PERSON] за вищезазначеним Кредитним договором, між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та АКБ «Порто-франко» був укладений Іпотечний договір від 10.11.2006 року. За\~умовами зазначеного\~Іпотечного договору\~в іпотеку\~АКБ «Порто-франко»\~була передана\~квартира за\~адресою:\~[ADDRESS].\~В березні\~ 2017\~року \~[PERSON]\~отримала \~поштове повідомлення\~за вих.\~№0103/33\~від 01.03.2017\~року,\~з якого\~вбачається,\~що її\~повідомлено \~про укладення\~ 27.02.2017\~року \~договору про\~відступлення \~прав \~вимоги \~ПАТ АБ\~ «Порто-Франко»\~за кредитним\~договором №3457/1-06\~від 10.11.2006\~року ТОВ\~«ФК «Дніпрофінансгруп». Пізніше Позивачу\~стало відомо,\~що 07.06.2017\~року державним\~реєстратором Одеської\~обласної філії\~Комунального підприємства\~«Центр державної\~реєстрації» [PERSON]\~було прийняте Рішення\~про державну\~реєстрацію прав\~та їх обтяжень\~(з\~відкриттям розділу),\~індексний номер:\~35547083\~від 07.06.2017\~10:52:37. На підставі зазначеного рішення, [PERSON] було зареєстровано право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] за ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП». Позивач вважає, що вищезазначене рішення [PERSON] як державного реєстратора та внесений на його підставі запис про право власності ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» на предмет іпотеки здійснені із грубим порушенням норм чинного законодавства та підлягають скасуванню, що зумовило звернення [PERSON] до суду з дійсним позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], [PERSON], позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Також в судовому засіданні [PERSON], діючи як представник третьої особи [PERSON] та [PERSON], підтримав заявлені позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення. Представник відповідача ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просить у позові відмовити. Відповідачем державним реєстратором Одеської обласної філії Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» [PERSON], до судового засідання надав клопотання про розгляд справи за його відсутністю. В матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву, в якій останній просить в позові відмовити. Представник третьої особи Головного слідчого управління служби безпеки України в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. При цьому, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, для чого роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і допомагає здійсненню їхніх прав. Суд, заслухавши думку представника позивача та третіх осіб, а також представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так судом встановлено, що 10 листопада 2006 року було укладено кредитний договір №3457/1-06, між АКБ «ПОРТО-ФРАНКО» та [PERSON], предметом якого було надання банком грошових коштів у сумі 35000 дол. США з відсотковою ставкою 15% річних. З\~метою забезпечення\~належного виконання\~зобовязань за\~кредитним договором,\~10\~листопада 2006\~року був\~укладений та\~засвідчений договір\~іпотеки,\~предметом якого\~є квартира за адресою: [ADDRESS], загальною площею 41,4 кв.м, житловою площею 26,3 кв.м. Даний договір іпотеки забезпечив вимоги Іпотекодержателя в особі АКБ «ПОРТО-ФРАНКО» за кредитним договором №3457/1-06. Згідно умов договору іпотеки, Іпотекодавець, який виступає майновим поручителем [PERSON], передав квартиру [ADDRESS] в іпотеку нерухоме майно. Повідомленнями від 01.03.2017 року за вих. №0103/11 та вих. №0103/33 [PERSON] та [PERSON], позичальника проінформовано про те, що 27.02.2017 року було укладено договір про відступлення прав Вимоги ПАТ АБ «Порто-Франко» за кредитним договором №3457/1-06 від 10.11.2006 року, що укладений між ПАБ АБ «Порто-Франко» і [PERSON] [PERSON] «ФК «Дніпрофінансгруп». Одночасно з відступлення банком прав вимоги за вказаним кредитним договором новий кредитор отримав та володіє на даний момент усіма правами вимоги за договором договорами іпотеки,також повідомлено, що відступлення прав вимоги було здійснено у процесі продажу майна ПАТ АБ «Порто Франко» в процедурі його ліквідації фондом гарантування вкладів фізичних осіб згідно Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» і не призводить до жодної зміни обсягу прав і зобовязань за договорами кредиту та іпотеки. Повідомлено, що внаслідок відступлення права вимоги новий кредитор є єдиним власником всіх прав вимоги за договорами ( у тому числі , але не обмежуючись, прав на отримання всіх платежів за передбачених Кредитними договорами і всіх прав іпотеко держателя за договором іпотеки) з 27.02.2017 року. Також [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON] було направлено вимогу щодо дострокового погашення заборгованості (в порядку ст.ст. 35,37,38 Закону України «Про іпотеку» ), якою було проінформовано про розмір наявної заборгованості за кредитним договором сумою 8910,71 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на дату укладання договору становить 239754,11 гривень. Дійсна вимога має застереження божників щодо того як що у разі невиконання дійсної вимоги про дострокове погашення заборгованості ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» буде вимушено звернути стягнення на заставне майно, яке належить [PERSON], [PERSON], [PERSON],а саме двокімнатну квартиру, загальною площею 41,4 кв.м, житловою площею 26,3 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS] згідно з Договором Іпотеки від 10.11.2006 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за №У-715. Субєктом оціночної діяльності\~СПД «[PERSON]М.» 31.05.2017 року проведено оцінку нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] та надано відповідний звіт, відповідно до якого визначено ринкову вартість зазначеної квартири, яка становить 150000,00 гривень. Посилання позивача на протиправні дії державного реєстратора щодо реєстрації права власності на спірну квартиру у звязку з наявністю кримінального провадження №22014000000000515 та наявність арешту на зазначену квартиру, спростовуються доводами відповідачевої сторони. Так судом встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 15.11.2017 року арешт спірної квартири у кримінальному провадженні №22014000000000515 було скасовано. Шевченківським районним судом м.Києва було встановлено, що жодна службова особа ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» не є підозрюваним, обвинуваченим або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не є особою, щодо якої здійснюється провадження та щодо якої може бути застосовано захід кримінально- правового характеру у вигляді конфіскації майна,.у кримінальному провадженні № 22014000000000515, не встановлено причетності ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» до вчинення злочину за викладених у клопотанні органу досудового розслідування обставин. Державним реєстратором Одеської обласної філії Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» [PERSON] 07.06.2017 р. зареєстровано право власності за ТОВ ФК «Дніпрофінасгруп» на двокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 41,4 кв.м, житловою\~26,3 кв.м, про що є відповідне рішення державного реєстратора за індексним номером 35547083 від 07.06.2017 року. Посилання позивача на грубе порушення державним реєстратором ч.3 ст.10 та п.6 ч.1 ст. 24 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки у відповідності до ч.ч. 1, 3\~ст. 33 Закону України «Про іпотеку»\~у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно з ч.ч. 1, 3\~ст. 36 Закону України «Про іпотеку»\~сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотеко держателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання у порядку, встановленому статтею 37цього Закону. З дослідженого в судовому засіданні змісту іпотечного договору від 10.11.2006 року розділ (5 договору іпотеки), а саме з п.п. 5.1. вбачається, що сторони погодили право іпотекодержателя за своїм вибором звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань в порядку, встановленому\~ст. 37 Закону України «Про іпотеку», а саме або на підставі рішення суду чи виконавчого напису нотаріуса, або в позасудовому порядку продає від свого імені предмет іпотеки чи приймає предмет іпотеки у свою власність. У відповідності до ч.1\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Суд приходить до висновку про досягнуту згоду між сторонами про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, який підписаний [PERSON] , [PERSON] Згідно зі\~ст. 37 Закону України «Про іпотеку»\~іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки субєктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобовязаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Як зазначалось вище, оцінка предмету іпотеки була проведена, за наслідком чого складено висновок про вартість майна. Судом також встановлено, що іпотекодержателем\~ТОВ «ФК «Дніпрофінансгурп» дотримано положень\~ст. 35 Закону України «Про іпотеку», що визначають порядок повідомлення про порушення основного зобовязання та/або іпотечного договору. Так, відповідно до ч.1\~ст. 35 Закону України «Про іпотеку»\~у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Згідно дослідженого в судовому засіданні поштового повідомлення направлена кредитором кореспонденція була вручена за адресою: [ADDRESS]. Відповідно доп.1ч.1ст.1 Закону протягом дії цього Закону: не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із\~статтею 4 Закону України\~"Про\~заставу" та/або предметом іпотеки згідно із\~статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. З аналізу вказаної норми є необхідним висновок про те, що її положення застосовуються в разі примусового звернення стягнення та не підлягають до застосування в разі добровільного погодження на таке стягнення. В своїх висновках суд прийшов до переконання про добровільне досягнення згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Юридична ознака примусового звернення стягнення відсутня. За таких обставин фактичне проживання позичальника за адресою спірної квартири, на що звернуто увагу в поясненнях представником позивача, не є вирішальним. Згідно ч.4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У своїй Постанові по справі № 372/977/16-ц від 12.07.2018 року Верховний Суд зазначив, що вимоги указаного Закону («Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті») розповсюджуються на примусову реалізацію майна. Відповідно до ч.1\~ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державний реєстр речових прав на нерухоме майно - це єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єкти цих прав. Відповідно до пунктів 1, 9 частини 1статті 2\~цього Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Реєстраційна дія - державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав. Стаття 18\~вказаного Закону встановлює процедуру державної реєстрації прав. Пункти 5 та 6 частини 1 цієї статті унормовують, що державна реєстрація проводиться на підставі рішення про державну реєстрацію прав (пункт 5), після чого власне відкривається розділ в Державному реєстрі прав та/або вносяться до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав (пункт 6). Отже, запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і є тим підтвердженням факту набуття, зміни чи припинення речових прав. Саме із запису речових прав у реєстрі, тобто власне державної реєстрації, і виникає за загальним правилом відповідне речове право. Положеннями ст.24\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~правна нерухоме\~майно та\~їх обтяжень» визначено випадки,коли у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено. Суд приходить до висновку про відсутність таких обставин, дії державного реєстратора узгоджувались із вимогами чинного законодавства. Відповідно до\~ст.41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю Згідно\~ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог\~ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.\~Статтею 321 ЦК України\~передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Враховуючи вищенаведене, суд відмовляє у задоволенні позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed