Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що [INFO] помер її дід - [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина за заповітом, яка складається із житлового будинку [ADDRESS] . Позивачка не змогла у шестимісячний строк звернутись до нотаріуса, оскільки, ні на момент складання заповіту, ні на час смерті заповідача їй не було відомо про існування такого. Вважає цю обставину поважною причиною пропуску строку, просить позов задовольнити - ухвалити рішення про визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , терміном у три місяці. У судове засідання [PERSON] не з`явилась, подала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, а справу розглядати у її відсутності (а.с. 35-38). Представник Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області в судове засідання не з`явився, у телефонному режимі повідомив про неможливість явки до суду, проти задоволення позову не заперечив, просив розглядати справу без участі представника селищної ради (а.с. 34). Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву, в якій проти задоволення позову не заперечив, просив справу розглядати у його відсутності (а.с. 40-43). У судове засідання учасники судового процесу не з`явились, належним чином повідомлялись про дату, час та місце судового засідання, а тому суд, з урахуванням поданих сторонами заяв, вирішив здійснювати розгляд справи у їхній відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, оглянувши заяви сторін, суд приходить переконання про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно положень ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [INFO] помер [PERSON] (а.с. 11). Йому на праві приватної власності, згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 4729984 від 14.09.2004 року, належав житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 5). На випадок своєї смерті подружжя [PERSON] та [PERSON] склало 12.05.2003 року заповіт, посвідчений секретарем Коропузької сільської ради Городоцького району Львівської області, зареєстрований за № 17, яким все своє майно, яке б належало їм на праві власності, де б воно не було і з чого б воно не складалось та на що за законом мали б право, в тому числі, житловий будинок, сарай, що знаходяться в с. Коропуж, речі домашнього вжитку заповіли своїм онукам - [PERSON] та [PERSON] , які проживають у м. Львів, в рівних частках кожному; сертифікат на право на середню (земельну) частку (пай), що належить [PERSON] заповіли [PERSON] , сертифікат на право на середню (земельну) частку (пай), що належить [PERSON] заповіли [PERSON] (а.с. 8). Із копій свідоцтв про смерть серії [NUMBER] від 04.06.2003 р., серії [NUMBER] від 24.04.2009 р., свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.01.1980 р., свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 03.06.2000 р., вбачається, що [INFO] померла [PERSON] - баба позивачки [PERSON] (а.с. 9-10, 15-16). [INFO] помер дід позивачки - [PERSON] , спадщина після його смерті відкрилась [INFO] , строк для прийняття спадщини, встановлений ст.1270 ЦК України, закінчився 24.03.2010 р. Із позовної заяви, листа державного нотаріуса Городоцької державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління МУЮ (м. Львів) № 27/01-16 від 17.01.2020 р. вбачається, що позивачка зверталась із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , однак нотаріусом їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку із пропуском встановленого законодавством строком для подання вказаної заяви (а.с. 13). Судом встановлено, що позивачка [PERSON] не звернулась у строк, встановлений ст. 1270 Цивільного кодексу України, із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , оскільки про існування заповіту не знала, є онукою спадкодавця, разом з ним не проживала, та не була зареєстрована, що вбачається із копій довідок, виданих виконкомом Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області №№ 37, 38 від 17.01.2020 р. (а.с. 14-14а). Статтею 1272 ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як роз`яснено у п. 2 постанови спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" відповідно до змісту ст.1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. При цьому суди переважно правильно вирішують питання поважності причин пропуску зазначеного строку та визнають поважними тривалу хворобу, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в ЗСУ тощо. Як зазначено у п. 24 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008р. "Про судову практику у справах про спадкування", вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Верховний Суд у Постанові від 26.06.2019 року у справі № 565/1145/17 зауважив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. При вирішенні цивільно-правового спору суд враховує, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року№ 15-рп/2004у справі № 1-33/2004. Оглянувши матеріали справи, вивчивши докази в їх сукупності, суд визнає поважними причини пропуску [PERSON] строку для прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] , а тому, приходить до висновку про надання їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті останнього терміном у три місяці. Задоволюючи позовні вимоги, суд враховує те, що позивачка пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини через незнання про існування заповіту, є онукою спадкодавця, про побажання баби і діда скласти заповіт на її ім`я не знала, з нею разом не проживала, беручи до уваги, думку третьої особи, який підтримав позов сестри, Постанову Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі № 565/1145/17, суд вважає, що причини пропуску строку для прийняття спадщини пов`язані з об`єктивними, непереборними істотними труднощами для спадкоємця, а тому приходить до висновку про надання позивачці додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved