Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

1. Стислий виклад пояснень учасників справи. В грудні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вище вказаним позовом до відповідача [PERSON] і просить, з урахуванням уточнених в ході розгляду справи позовних вимог, скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 29.11.2012 року, серія [NUMBER], видане управлінням житлово-комунального господарства Хмельницької міської ради, та державну реєстрацію права власності на житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS], а також визнати за ним, [PERSON], право власності на одну другу частину зазначеного житлового будинку. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що восени 1991 року сторони домовились про спільне будівництво житлового будинку в рівних частинах з двома окремими входами по [ADDRESS] тривало з 1991 року по 1996 рік, позивач брав участь в ньому коштами нарівні з відповідачем, а також особистою працею, однак в 2012 році відповідач зареєстрував право власності на даний будинок лише за собою, про що позивач дізнався в 2016 році. Оскільки добровільно вирішити питання розподілу будинку сторони не змогли, позивач звернувся за вирішенням даного спору до суду. В судовому засіданні позивач позов підтримав і просить його задовольнити. Пояснив, що угоду про спільне будівництво вони з відповідачем укладали усно в присутності своїх дружин. Така домовленість була погоджена і батьками обох дружин та вони наполягали на зведенні будинку спільно для обох сімей. Будівельні матеріали, як-от блоки, цеглу, панелі перекриття, пісок, щебінь, цемент та шифер, які використані для будівництва будинку, дійсно фактично закупляв [PERSON], проте будівельні роботи проводив він разом зі своєю дружиною та найманими працівниками. Так, в грудні 1991 року було викопано котлован, вони з дружиною проводили роботи по вирівнюванню стінок, кутів та дна котловану. В січні 1992 року було закладено блоки фундаменту та зроблено перекриття панелями та в цьому ж ц році була зведена коробка будинку. В 1994 році було здійснено зведення даху та покриття його шифером. Протягом 1995 - 1996 років ним було проведено монтаж електропроводки, а також штукатурні роботи по всьому будинку. В липні 1996 року він переїхав разом із сім'єю на постійне місце проживання в половину спірного будинку. Фактично будівництво житлового будинку було завершено в 1996 році, до будинку проведений природній газ та водопостачання, проведено облицювання стін та підлоги керамічною плиткою в кухні та санвузлі. З 1996 року і дотепер він разом із членами його родини мешкають у цьому будинку. Він розраховувався з відповідачем за придбані ним будівельні матеріали та за їх доставку особисто грішми, а квитанції про придбання ним будівельних матеріалів він віддавав відповідачу. Відповідач [PERSON], починаючи з 1991 року, визнавав їх право на одну другу частину будинковолодіння, обіцяв здійснити належне його оформлення, проте з часом зареєстрував право власності одноосібно. Надати суду письмових підтверджень про повернення коштів відповідачеві за придбані ним будівельні матеріали не може, позаяк довіряв йому. Угод про спільне будівництво та частку у ньому кожної із сторін не укладали. Взнав про реєстрацію будинку лише за відповідачем у 2016 році. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав і просить його задовольнити. Пояснив, що згідно зі ст. 17 Закону України "Про власність", який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, є їх спільною частковою власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Розмір частки кожного визначається ступенем його трудової участі. Зважаючи на те, що між сторонами існувала домовленість про будівництво спірного будинку, а також те, що він збудований в результаті їх спільної (сумісної) діяльності, половина цього будинку повинна належати і позивачеві на праві власності. В судовому засіданні третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача [PERSON] заявлений позов підтримала та суду пояснила, що за спільною усною домовленістю з [PERSON], за наполяганням їх з [PERSON] батьків, вони в 1991 році розпочали будівництво житлового будинку на земельній ділянці, що належала [PERSON] Вони в будівництво вкладали більше праці, за домовленістю з відповідачем для прискорення будівництва вони після зведення стін та покрівлі будинку переїхали у вказаний будинок, де проводили штукатурні та інші оздоблювальні роботи, хоча мали дві кімнати у малосімейному гуртожитку, балансоутримувачем якого був завод «Нева». При цьому витрачали кошти і на придбання будівельних матеріалів, і на оплату робіт, пов'язаних з будівництвом. Про домовленість про спільне будівництво для двох сімей свідчить те, що будинок побудований на два виходи з улаштуванням по суті двох господарських дворів. Насамкінець, досить тривалий час його право на частину будинку визнавалося відповідачем. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечили і просять в його задоволенні відмовити, пояснивши, що жодної угоди про спільну діяльність або про те, що збудований будинок має належати сторонам в рівних частках, між ними не було укладено, більше того, така угода мала б бути укладена в письмовій формі, наявності якої позивач не довів. Справді, позивач брав участь в будівництві, однак не був при цьому членом сім'ї відповідача як забудовника, тому не вправі претендувати на визнання за ним права власності, а може лише просити відшкодувати йому понесені ним витрати на будівництво. Будівельні матеріали придбавалися відповідачем та його дружиною, а надані позивачем квитанції датовані періодом після завершення будівництва, а також переважно видані на інших осіб, а не на ім'я позивача, що робить їх неналежними доказами у справі. Право власності відповідача на спірний будинок зареєстровано належним чином, оскільки він є власником земельної ділянки по [ADDRESS] та її забудовником. Крім того, просить застосувати у справі наслідки спливу строку позовної давності, оскільки щонайменш в серпні 2014 року позивач вже мав примірник свідоцтва про право власності, котре оспорює, тож знав про стверджуване ним порушення його прав, а звернувся до суду лише в грудні 2017 року, тобто більш ніж через три роки. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача [PERSON] пояснила, що позов вважає необґрунтованим з підстав, наведених відповідачем та його представником. Просить в задоволенні позову відмовити. Представник управління житлово-комунального господарства Хмельницької міської ради та управління деревної реєстраційної служби в сул рве засідання не з'явились, повідомлені про час і місце розгляду справи у передбаченому законом порядку. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 14.12.2017 року відкрито провадження у справі, призначено її до судового розгляду. За клопотанням відповідача від 25.01.2018 року ухвалою суду від 25.012018 року в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача залучено дружину відповідача [PERSON] За клопотанням дружини позивача [PERSON] ухвалою суду від 31.05.2018 року її залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача. Представником [PERSON] подано заяву про застосування строків позовної давності. В судовому засіданні 06.07.2018 року справу вирішено по суті, ухвалено рішення суду. 3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що рішенням зборів уповноважених колгоспників колгоспу «Поділля» с. Копистин Хмельницького району 26 серпня 1992 року виділено земельну ділянку площею 0,15 га під будівництво жилого будинку в с. Книжківці на підставі відношення виробничого об'єднання «Укрелектроапарат» та видано будівельний паспорт на забудову земельної ділянки відповідачу. Зазначені обставини підтверджуються будівельним паспортом на забудову присадибної ділянки гр. [PERSON], с. Книжківці, 1992 р. (арк. спр. 66 - 71). В період з 1987 року по 1996 рік відповідач [PERSON] придбавав будівельні матеріали для будівництва на вказаній земельній ділянці житлового будинку. Зокрема, він купував: 15.10.1992 року, 30.03.1995 року - сваї (арк. спр. 21, 28), 02.11.1992 року, 25.11.1992 року, 19.06.1992 року, 11.06.1993 року - плити (арк. спр. 22, 27, 28), 15.10.1992 року - авторіз (арк. спр. 24) 13.05.1992 року, 04.12.1992 року, 29.09.1994 року, 21.05.1995 року - цемент (арк. спр. 24, 38, 42) 24.05.1991 року, 19.06.1992 року, 02.11.1992 року, 20.11.1992 року, 14.05.1993 року, 09.11.1993 року - блоки (арк. спр. 26, 30, 42) 13.12.1991 року, 1.10, 13.12, 29.06 та 1.07.1992 року, 22.01.1993 року, 29.03.1993 року, 29.04.1993 року - цеглу (арк. спр. 29, 30, 32, 33) 13.04.1995 року - лист алюмінієвий (арк. спр. 34) 23.03.1995 року - ДВП (арк. спр. 35) 24.05.1991 року, 20.11.1992 року - пісок (арк. спр. 39, 42) 24.05.1991 року - щебінь (арк. спр. 42) 04.08.1992 року - плитку (арк. спр. 43) 01.09.1993 року - шифер (арк. спр. 44) 20.11.1992 року - керамзит (арк. спр. 44) 22.02.1996 року - трубу 23 мм в діаметрі (арк. спр. 46) 13.12.1991 року - ванну (арк. спр. 46) 30.08.1995 року - трубу 12 мм в діаметрі (арк. спр. 46) 13.05.1993 року, 14.05.1993 року - труби (арк. спр. 46, 48) 13.12.1991 року, 01.10.1992 року, 16.11.1992 року - радіатори (арк. спр. 47, 49, 51) 27.04.1990 року - газову колонку (арк. спр. 49) 30.05.1987 року, 31.08.1993 року, 01.09.1993 року - лінолеум (арк. спр. 50, 52) 26.04.1991 року - дошки (арк. спр. 52) 28.12.1992 року - ворота гаражні (арк. спр. 53) Відповідач також оплачував наступні роботи: 01.02 - цегляну кладку стін (арк. спр. 23) 14.03.1997 року - приготування цементного розчину (арк. спр. 36, 41) 01.11.1992 року та 6.04.1993 року - послуги автокрана (арк. спр. 24) 03.11.1992 року, 19.07.1993 року, 28.08.1995 року - автопослуги (арк. спр. 24, 35, 52) 27.04.1994 року - послуги екскаватора (арк. спр. 24, 35) 07.09.1994 року, 03.04.1995 року - виготовлення вапняного розчину (арк. спр. 36, 37, 39) 13.11.1994 року - встановлення мийки, заміна змішувача для мийки (арк. спр. 43) 14.03.1995 року - виготовлення дверного полотна з вартістю матеріалів (арк. спр. 46) 23.03 - встановлення віконних блоків (арк. спр. 47) 29.03 - встановлення чавунних радіаторів (арк. спр. 48) 01.11.1991 року - виготовлення воріт для гаража (арк. спр. 49). Допитані судом свідки за клопотанням позивача [PERSON] підтвердили факт участі у будівництві спірного будинку позивачем та членами його сім»ї працею. Зокрема: - свідок [PERSON] суду пояснив, що сім»я [PERSON] будували будинок з [PERSON] на двох. В 1996 році будинок фактично був побудований на дві половини. Він особисто допомагав облаштовувати другу половину будинку де зараз мешкає сім'я [PERSON]. [PERSON] він теж знає добре, разом навчались у Хмельницькому електромеханічному технікумі, проводили разом святкування весіль, дні народжень, проте він йому у проведенні будівництва не допомагав. Знає про домовленість між ними спільно проводити будівництво від самого [PERSON] ; - свідок [PERSON] суду пояснила, що була головою комітету самоорганізації населення с . Книжківці з 1991 року, тому добре знає зі слів [PERSON] про проведення спільного будівництва будинку на [ADDRESS] разом із сім'єю [PERSON]. Будівництво було розпочате в 1993- 1994 роках ; - свідок [PERSON] підтвердила факт участі сім'ї [PERSON] у будівництві будинку по [ADDRESS], зокрема виконання нею оздоблювальних робіт, зокрема штукатурки стель у всьому будинку. [PERSON] повідомила, де знаходиться частина будинку [PERSON], а яка частина належить її сім'ї. Їй було відомо, що [PERSON] належала земельна ділянка, проте вели будівництво вони на двох; - свідок [PERSON] показав, що він у 1993 році отримав земельну ділянку під будівництво. Спільно з [PERSON], [PERSON] проводив будівництво будинку [ADDRESS] навпіл за усною домовленістю. Такі обставини йому відомі від обох сторін, оскільки вони проживають поряд. Сім'я [PERSON] стала проживати у цьому будинку з 1994-1995 року. [PERSON] мав у власності трактор доставляв ним будівельні матеріали на будівництво, надавав кошти на будівництво будинку,займався будівництвом переважно він, оскільки сім'я [PERSON] працювала на заводі трансформаторних підстанцій; Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] допитані судом за клопотанням відповідача підтвердили факт будівництва спірного будинку лише відповдіачем. Так, свідок [PERSON] суду пояснив про те, що він разом із [PERSON] працював на заводі трансформаторних підстанцій. [PERSON] працював начальником відділу по будівництву. В 1993 році ним було розпочате будівництво будинку [ADDRESS], практично будівництвом займалась бригада будівельників, які працювали на будівництві практично на вихідні дні. В 1995 році [PERSON] було викопано криницю. Придбання будівельних матеріалів та проведення будівництва здійснювалось лише за його кошти. Аналогічні покази дав суду свідок [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснила, що сім'я Піонткоських будувала будинок на [ADDRESS] лише за власні кошти. Будівництво розпочали у 1992 році та три роки поспіль займались будівництвом, аби закінчити його, щоб забрати матір [PERSON]. В 1995 році в цьому будинку святкували весілля сина. За власні кошти придбавали будівельні матеріали та оплачували вартість проведених робіт. Готували їсти найманим робітникам. З метою завершення будівництва вони продали квартиру на [ADDRESS] Сім'я [PERSON] з'явилась і будинку вже після смерті матері відповідача. На підставі рішення сьомої сесії Хмельницької міської ради від 15.06.23011 року № 24 відповідачу 28.12.2011 року було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] з кадастровим номером [NUMBER] площею 0,1000 га, що розміщена по [ADDRESS] (арк. спр. 72). 16.11.2012 року відповідач подав до Інспекції ДАБК у Хмельницькій області декларацію про готовність до експлуатації житлового будинку та господарської споруди по [ADDRESS] (арк. спр. 9 - 10). Відповідач став власником житлового будинку по [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого управлінням житлово-комунального господарства 29.12.2012 року, загальною площею 364,0 кв.м., житловою - 142,6 кв.м. Право власності відповідача належно зареєстровано. Зазначені обставини підтверджуються свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 29.11.2012 року (арк. спр. 5), витягом про державну реєстрацію прав Хмельницького БТІ № 36462499 від 2911.2012 року (арк. спр. 5, зворот), техпаспортом на житловий будинок по [ADDRESS] (арк. спр. 6 - 8). В даному будинку проживають сім'я позивача ([PERSON] та члени його родини) з 1996 року без реєстрації, сім'я відповідача ([PERSON] з дружиною та [PERSON].), зареєстрована в будинку 30.09.2005 року. Вказані обставини підтверджуються актом, затвердженим комітетом самоорганізації населення мікрорайону Книжківці, від 06.04.2016 року (арк. спр. 11), домовою книгою на будинок [ADDRESS] (арк. спр. 62 - 65), свідоцтвом про шлюб відповідача (арк. спр. 122). Позивач оспорює право власності відповідача на весь будинок, оскільки вважає, що внаслідок спільної праці та домовленості з [PERSON] кожному з них має належати по одній другій даного будинку. 4. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. Суд не бере до уваги в якості підтвердження періоду будівництва спірного будинку відомості, вказані в пункті другому декларації про готовність об'єкта до експлуатації, де зазначено початком будівництва 2006 рік і закінченням будівництва 2009 рік (арк. спр. 9), - оскільки ці дані спростовуються як поясненнями сторін, так і показаннями свідків, з яких вбачається, що будівництво тривало з 1991 року по 1996 рік, коли і було завершене. В матеріалах справи містяться наступні розрахункові документи, які суд не бере до уваги як докази в зв'язку з їх видачею після 1996 року, тобто після закінчення будівництва спірного будинку: - Квитанція від 28.04.2000 року (арк. спр. 34), - накладна від 18.07.2013 року на ім'я [PERSON] (арк. спр. 54), - видаткова накладна від 19.08.2009 року та фіскальний чек до неї (арк. спр. 55), - накладна від 18.06.2013 року на ім'я [PERSON] (арк. спр. 56), - квитанції від 10.11.2000 року, 23.11.2001 року, 25.10.2002 року, 25.06.2003 року, 15.10.2004 року на ім'я [PERSON] (арк. спр. 57 - 60), - квитанції № 503159 за 1998 рік - червень 1999 року, липень 1999 року - січень 2000 року на ім'я [PERSON] (арк. спр. 60, 61), - накладна від 20.10.1997 року на ім'я [PERSON] (арк. спр. 79), - накладна від 24.07.1999 року на ім'я [PERSON] (арк. спр. 80), - накладна від 20.05.2000 року на ім'я [PERSON] (арк. спр. 81), - товарні чеки від 25.12.2006 року, 15.05.2007 року, 30.05.2007 року, 10.06.2007 року, 21.07.2007 року, 17.03.2008 року, 30.10.2009 року, 03.12.2009 року, 14.11.2013 року, 06.02.2013 року, 11.09.2014 року, 03.10.2014 року, 03.03.2007 року, 31.07.2007 року, липня 2008 року (арк. спр. 82, 83, 85, 87, 95, 96, 101, 105, 109), - видаткова накладна від 23.09.2014 року (арк. спр. 84), - видаткова накладна від 14.09.2014 року (арк. спр. 85), - накладна від 11.02.1997 року на ім'я [PERSON] (арк. спр. 87), - квитанція від 05.10.2014 року (арк. спр. 88), - фіскальні чеки ТОВ «Епіцентр К» від 25.04.2008 року, 05.01.2009 року, 26.01.2009 року, 21.09.2007 року, 09.01.2009 року, 30.01.2009 року, 03.02.2009 року, 30.10.2009 року, 21.09.2007 року, 06.12.2013 року, 25.11.2009 року, 11.11.2009 року, 14.11.2009 року, 15.07.2008 року, 17.10.2008 року, 21.09.2007 року, 22.09.2011 року, 19.09.2011 року, 21.09.2007 року, 06.12.2013 року, 31.10.2014 року, 16.08.2011 року, 11.08.2011 року, 31.10.2014 року, 18.05.2010 року, 24.09.2007 року, 18.09.2014 року, 24.12.2013 року, 26.08.2011 року, 30.10.2014 року, 07.10.2014 року, 17.01.2013 року, 06.10.2014 року, 06.09.2014 року, 07.10.2014 року, 26.01.2015 року, 15.03.2014 року, 03.09.2014 року, 03.12.2014 року, 11.09.2014 року, 19.09.2014 року, 27.08.2014 року, 23.06.2014 року, 18.09.2014 року, 04.06.2014 року (9.49 год.), 04.06.2014 року (16.59 год.), 19.08.2014 року, 03.11.2009 року, 16.11.2009 року, 19.12.2013 року, 11.09.2014 року, 13.12.2013 року, 08.09.2014 року, 24.09.2014 року, 13.12.2014 року, 27.05.2014 року, 07.05.2014 року, 10.11.2009 року, 05.11.2009 року, 04.11.2009 року, 09.12.2009 року, 18.03.2013 року (арк. спр. 94, 102, 103, 104, 109 - 119), - накладна від 30.03.2007 року (арк. спр. 97), - видаткові накладні ТОВ «Епіцентр К» від 22.09.2009 року, 07.10.2014 року, 15.03.2014 року (арк. спр. 98, 99, 108), - фіскальні чеки ТОВ «Прелюдія» від 12.03.2008 року, 21.03.2008 року, 21.04.2007 року, 02.06.2007 року, 29.06.2007 року, 24.09.2007 року, 29.02.3008 року, 22.02.2008 року, 31.01.2009 року, 12.01.2009 року, 21.02.2008 року, 22.12.2008 року, 23.05.2007 року, 27.04.2007 року, 08.12.2007 року, 14.04.2010 року, 24.11.2007 року (арк. спр. 100, 102, 103, 104, 110, 111, 113), - накладна від 18.05.2008 року на ім'я [PERSON] (арк. спр. 106), - квитанція до прибуткового касового ордера від 05.12.2006 року на ім'я [PERSON] (арк. спр. 106), - накладна від 02.10.2014 року (арк. спр. 107) - накладна від 19.03.2008 року на ім'я [PERSON] (арк. спр. 108), - накладна від 26.01.2014 року (арк. спр. 109), - товарний чек від 30.10.2009 року (арк. спр. 112), - розрахункова квитанція від 12.03.2008 року (арк. спр. 115), - фіскальний чек від 07.06.2016 року (арк. спр. 119). Крім того, сторонами було надано суду в якості доказів розміру понесених ними витрат, покладених в будівництво спірного будинковолодіння, наступні розрахункові документи, які суд не бере до уваги в зв'язку з їх видачею хоч і в період будівництва спірного будинку, однак на ім'я сторонніх осіб: - квитанція № 2264 від 19.06.1992 року на ім'я [PERSON] (арк. спр. 21), - квитанція № 2266 від 19.06.1992 року на ім'я [PERSON] (арк. спр. 25), - квитанція № 251 від 09.01.1992 року на ім'я [PERSON] (арк. спр. 28), - накладна від 28.10.1991 року на ім'я [PERSON] (арк. спр. 37), - накладна № 1180 від 19.06.1993 року на ім'я [PERSON] (арк. спр. 40), - накладна № 27 від 08.06.1996 року на ім'я [PERSON] та [PERSON] (арк. спр. 40), - накладна № 507 від 06.05.1992 року (арк. спр. 41), - здаточна № 214/1014 від 06.06.1992 року на ім'я [PERSON] (арк. спр. 45), - накладна № 9 від 14.04.1995 року на ім'я [PERSON] (арк. спр. 86), - заява начальнику Хмельницького дорожно-будівельного управління № 25 від 16.09.1993 року від імені [PERSON] (арк. спр. 88), - накладна № 18 від 04.07.1995 року на ім'я [PERSON] (арк. спр. 89), - накладна № 26 від 20.08.1993 року на ім'я [PERSON] (арк. спр. 90), - накладна № 284 від 22.11.1992 року на ім'я [PERSON] (арк. спр. 91), - накладна № 275 від 22.10.1993 року на ім'я [PERSON] (арк. спр. 92), - накладна № 94 від 24.07.1992 року на ім'я [PERSON] (арк. спр. 93). Також суд не бере до уваги наданих відповідачем розрахункових документів, в яких не вказано, на чиє ім'я вони видані: - здаточної № 184929 від 22.09.1993 року (арк. спр. 23), - здаточної № 474 від 02.04.1994 року (арк. спр. 45), - накладної № 651 від 04.05.1992 року (арк. спр. 53). Окрім того, суд не бере до уваги наданих відповідачем розрахункових документів, в яких неможливо прочитати, що саме за ними придбано: - накладної на відпуск матеріалів на сторону від 20.11.1992 року (арк. спр. 25), - накладної на відпуск матеріалів на сторону № 1450 від 26.04.1991 року (арк. спр. 35), - накладної № 1151 від 15.10.1992 року (арк. спр. 52). Перелічені документи не підтверджують вкладення сторонами в спірне будівництво придбаних за ними матеріалів. Наданий позивачем письмовий розрахунок з печаткою ФОП [PERSON] (арк. спр. 107) суд до уваги не бере, оскільки він не має ознак розрахункового документа і не містить жодної дати. 5. Мотивована оцінка аргументів сторін, порушення прав. Позивач стверджує, що за домовленістю з відповідачем [PERSON] їх спільною працею був побудований їх спільний житловий будинок [ADDRESS] Суд не може повністю погодитись з таким твердженням. Так, відповідач не заперечує того факту, що відповідач дійсно брав участь в будівництві власними силами, тож суд вважає цю обставину встановленою. Вказана обставина підтверджується поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] стосовно участі [PERSON] працею у будівництві будинку. Разом з тим, відповідач оспорює наявність між ним і позивачем угоди про те, що будинок належатиме їм обом, а позивач впродовж судового розгляду справи не довів, що така домовленість справді існувала. Не могли підтвердити такої домовленості і свідки допитані судом за клопотанням позивача, оскільки така домовленість мала бути викладені у письмовій формі. Більше того, в ході розгляду справи позивач підтвердив, що фундамент будинку, перекриття панелями першого та другого поверхів, цегляні стіни та зведення дахової покрівлі, в тому числі і балочного перекриття відбувалося за кошти самого відповідача. Доводи позивача про те, що він сплатив відповідачу готівковими коштами за будівельні матеріали, використані для будівництва і зведення цих конструкцій, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи. Так як будівельний паспорт видавався на ім'я відповідача, земельна ділянка, на якій здійснено будівництво, надана відповідачу, то будинок правомірно зареєстровано саме на його ім'я. За таких обставин відсутні підстави вважати, що, зареєструвавши право власності на спірне домоволодіння за собою, відповідач порушив права позивача. 6. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про власність», який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, є їх спільною частковою власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Розмір частки кожного визначається ступенем його трудової участі. Позивачем не доведено, що на час будівництва спірного домоволодіння вони з відповідачем були членами однієї сім'ї. Зокрема, вони не проживали спільно, не мали спільного бюджету, не мають кровного споріднення між собою. Ці обставини визнаються самим позивачем та третьою особою на стороні позивача [PERSON] Також позивач стверджував, що домовленість між ним і відповідачем про те, що збудоване домоволодіння буде спільним, укладалася усно, однак вище вказана норма закону вимагає дотримання письмової форми. Оскільки така письмова угода відсутня, тому відсутні встановлені законом підстави для виникнення між сторонами права спільної сумісної власності та спірне домоволодіння. Оскільки надані позивачем докази не підтверджують розміру ступеня його участі в будівництві (частина письмових доказів подана за період після закінчення будівництва, інша частина - із зазначенням покупцями сторонніх осіб), тому неможливо стверджувати і про виникнення між сторонами права спільної часткової власності на спірне домоволодіння. Як роз'яснено в п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», розглядаючи позови, пов'язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є: майно, нажите подружжям за час шлюбу (ст. 16 Закону "Про власність", ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України); майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї чи майно, що су власності осіб, які ведуть селянське (фермерське) господарство, якщо письмовою угодою відповідно між членами сім'ї чи членами селянського (фермерського) господарства не передбачено інше або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (п. 1 ст. 17, ст. 18, п. 2 ст. 17 Закону «Про власність»); квартира (будинок), кімнати в квартирах та одноквартирних будинках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою членів сім'ї наймача у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»). Згідно роз'яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року, громадяни, які не являються членами сім'ї забудовника за відсутності з останнім письмової угоди про створення спільної власності, не в праві вимагати визнання за ними права власності на будинок, а можуть претендувати лише на відшкодування понесених ними затрат на будівництво, якщо допомогу забудовнику вони надавали не безоплатно. Як вбачається з пояснень сторін, допомога надавалася позивачем відповідачу не безоплатно, оскільки взамін на власну допомогу в будівництві він отримав згоду позивача на проживання разом зі своєю сім'єю в частині збудованого будинку. Натомість, відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, чинного на час оформлення відповідачем права власності на спірне домоволодіння, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. У відповідності з ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно частин 1, 2 ст. 375 ЦК України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Аналогічно і за п. «д» ч. 1 ст. 90 ЗК України саме власники земельних ділянок мають право споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди на них. Власником земельної ділянки по [ADDRESS] є відповідач, саме на його ім'я була виділена зазначена земельна ділянка в 1992 році і саме під будівництво. Відповідач скористався своїм правом забудовника, після чого в установленому порядку отримав свідоцтво про право власності на зведений по [ADDRESS] будинок. Таким чином, позовні вимоги свого підтвердження не знайшли, в позові слід відмовити в повному обсязі. 7. Норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування. Позивач вважає, що між учасниками справи виникли правовідносини, що регулюються статями 430, 432 ЦК УРСР. Так, згідно ч. 1 ст. 430 ЦК УРСР, за договором про сумісну діяльність сторони зобов'язуються сумісно діяти для досягнення спільної господарської мети, як-то: будівництво і експлуатація міжколгоспного або державно-колгоспного підприємства або установи (що не передаються в оперативне управління організації, яка є юридичною особою), будування водогосподарських споруд і пристроїв, будівництво шляхів, спортивних споруд, шкіл, родильних будинків, жилих будинків і т. ін. Відповідно до ст. 432 ЦК УРСР, для досягнення мети, зазначеної у статті 430 цього Кодексу, учасники договору про сумісну діяльність роблять внески грошима чи іншим майном або трудовою участю. Грошові та інші майнові внески учасників договору, а також майно, створене або придбане в результаті їх спільної діяльності, є їх спільною власністю. Учасник договору про сумісну діяльність не вправі розпоряджатися своєю часткою у спільному майні без згоди інших учасників договору. Суд не застосовує дані норми права, оскільки позивач не надав доказів, а відповідач заперечує існування договору про сумісну діяльність щодо будівництва спірного домоволодіння. Суд також не застосовує позовної давності у даній справі (ст. ст. 257, 267 ЦК України), на яку посилався відповідач, оскільки в позові відмовлено за недоведеністю, а одночасне застосування двох цих підстав для відмови в позові не допускається, так як вони є взаємовиключними. 8. Судові витрати. Судові витрати у справі складаються зі сплаченого позивачем судового збору на загальну суму 3277,23 грн., які в зв'язку з відмовою в позові відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed