Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

13.05.2016 [PERSON] звернулася із зазначеним позовом до суду, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . При реєстрації дитини батьком дитини в свідоцтві про народження за заявою позивача, як матері, вказано [PERSON] . Також вказано на необхідність стягнення з відповідача аліментів для утримання сина у розмірі 1/6 частини доходу відповідача. Ухвалою суду від 20.05.2016 відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 20.06.2017 зупинено провадження у справі на час перебування відповідача у зоні проведення АТО. Ухвалою суду від 22.01.2020 поновлено провадження у справі через припинення перебування відповідача у зоні операції об`єднаних сил на території Донецької області. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, вказала, що батька сина вказала у органі ЗАГС за своєю заявою. Її тодішній чоловік не був і не є батьком сина. Батьком сина є відповідач. Відповідач позов визнав повністю, саме він є батьком сина [PERSON] , бажає надавати йому матеріальну допомогу та щоб син користувався пільгами як батька-учасника АТО. Сторони повідомили, що син [PERSON] знає, що саме відповідач є його батьком. Він надалі планує також змінити своє прізвище. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову, проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виконуючи приписи ст.ст.\~ 198-200, 223, 206, 264 ЦПК України суд зазначає таке. Щодо батьківства Із квітня 1999 року по липень 2004 сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого відповідно до свідоцтва про народження вказані [PERSON] (позивач) та [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до копії актового запису про народження [INFO] сина [PERSON] №\~4 від 01.10.2004, мати дитини перебуває у шлюбі з [PERSON] . За спільною заявою подружжя [PERSON] не є батьком дитини ( [PERSON] ). Відповідач [PERSON] ставиться до [PERSON] як до сина, на даний час вони спілкуються, проводять разом час, він купує йому речі, називають один одного як батько та син тощо. Згідно ч. 1 ст. 126 СК походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Ч.ч. 1, 2 ст. 128 СК передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено\~статтею 126\~цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст. 134 СК на підставі заяв осіб, зазначених у\~статті 126\~цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відповідно до статей 264, 265\~ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12.06.2009\~ N 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й\~ не порушує\~ права, свободи\~ чи інтереси інших осіб\~ (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Таким чином, визнання відповідачем позову у частині батьківства не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Щодо аліментів Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 Сімейного кодексу України далі СК). Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК). При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)\~наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (с. 1 ст. 182 СК). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч.ч. 1, 5 ст. 183 СК). Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК). Враховуючи зазначене, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача у розмірі 1/6 на утримання сина сторін з дня звернення позивача з позовом до суду з 13.05.2016 і до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved