Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на дитину, стягнення аліментів на утримання дружини, а саме просить суд: розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], який був зареєстрований 19 червня 2014 року\~відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєтраційної служби Одеського міського управління юстиції; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON], 02 січня 2015 року, у розмірі 1/4 всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня подачі позовної заяви, тобто з 06.04.2016 року до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дружини у розмірі 1/4 всіх видів заробітку щомісячно, з дня подачі позовної заяви з 06.04.2016 року до досягнення дитиною трьох років, а саме до 02.01.2018 року. Позивач надала до суду заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у її відсутність, свої позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується довідкою канцелярії суду про направлення судової повістки на адресу відповідача, причини неявки суду не відомі. Відповідачем була направлена на адресу суду заява в якій він особисто зазначив, що йому відомо про час і місце розгляду справи. Суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши всі надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 19.06.2014\~року сторони уклали шлюб, зареєстрований\~ відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєтраційної служби Одеського міського управління юстиції, свідоцтво про шлюб серії І-ЖД № 210354 від 19.06.2014 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 645. В позовній заяві позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем\~ не склалося через різні погляди на життя, шлюб та сімю, будь-які відносини між сторонами припинені та шлюб носить формальний характер, збереження шлюбу неможливе. Від шлюбу подружжя мають малолітнього сина, [PERSON] [INFO]. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2\~ ст. 112 СК України суд\~ постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Частиною 2 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи вищевикладене, зважаючи, що сторонам надавався строк на примирення у два місяці, протягом якого їх стосунки не змінилися, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї є неможливим та суперечитиме інтересам позивача, а тому позовні вимоги [PERSON] з приводу розірвання шлюбу із відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню. [PERSON] мешкає з позивачем, що підтверджується довідкою про склад сім'ї від 07.04.2016 року №235, виданою Шабівською сільською радою та знаходиться на її утриманні (а.с.13). За положеннями ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов'язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Ст. 27 Конвенції ООН "Про права дитини" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя необхідний для її фізичного , розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Згідно з ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.ст. 181 ч.3, 183 ч.1 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька і ( або) у твердій грошовій сумі. З огляду на вищевикладене, позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 1/4 усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Із позовних вимог, вбачається, що\~ позивач також просить стягнути з відповідача\~ аліменти на своє утримання\~ у розмірі 1/4усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною трьох річного віку. Вимога позивача не суперечить ч.1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, офіційно працевлаштований, має регулярний дохід. З цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/4 частини від доходу відповідача. У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК з відповідача в дохід держави стягується судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved