Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб укладений з [PERSON] , зареєстрований 02.09.2006 року Володимирецькою сільською радою Жидачівського району Львівської області, актовий запис №13 В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований 02.09.2006 року. У даному шлюбі у них з відповідачем народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що вони з відповідачем спільного господарства не ведуть, тобто подружні відносини між ними фактично припинилися, шлюб існує лише формально. Стверджує, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, різні погляди на сімейне життя та виховання дітей. Вважає, що збереження сім`ї є неможливим та суперечитиме їхнім інтересам. Спору з приводу місця проживання дітей та поділу спільного майна між ними немає. Просить позов задовольнити та залишити проживати спільних дітей разом із матір`ю. Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Сливки С.І. від 25.08.2020 року справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду. Позивачка у судове засідання не з`явилася, подала заяву, згідно якої просить проводити розгляд справи без її участі, позов підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоч про дату, місце та час проведення судового засідання був повідомлений належним чином, згідно ст.130 ЦПК України. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що 02.09.2006 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано Володимирецькою сільською радою Жидачівського району Львівської області, актовий запис №13, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.8). У даному шлюбі у [PERSON] та [PERSON] народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6) та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.7) Судом також встановлено, що спільне життя позивача з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого погіршилися подружні стосунки в негативну сторону, відтак подальше спільне життя, збереження сім`ї та шлюбу між ними неможливе. На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У позовній заяві позивачка просила суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] . Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалася даним правом та звернулась до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Таким чином, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Щодо позовної вимоги про залишення неповнолітніх дітей проживати разом із матір`ю, суд виходить із наступного. Згідно вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. В силу ст. 161 СК України, якщо батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. За загальним правилом, за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Це підтверджується правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2020 року у справі №200/952/18, номер судового провадження 61-14859ск19. Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами. Відповідач не подав до місцевого суду своїх заперечень щодо проживання спільних дітей разом із позивачкою, тому суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу, неповнолітніх дітей слід залишити проживати з матір`ю, відповідно позов в цій частині також підлягає задоволенню. Судові витрати, згідно ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог.

Outcome: approved