Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~20 липя 2018 року позивач, АТ КБ "Приватбанк", звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 82808,76 грн. мотивуючи тим, що 02 травня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого відповідачка отримала кредит в розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/page/70/ складають між нею та банком договір. При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. [PERSON] нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/page/70/, з розразунку 360 календарних днів на рік, відповідно до п.2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобовязання за договором, на вимогу банку позичальник повинен виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердфарту), оплати винагороди банку. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. +5% від суми позову. Відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Відповідно до п.2.1.1.12.11 Умовами та правилами надання банківських послуг, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим договором. У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором, відповідачка станом на 10.06.2018 року має заборгованість 82808,76 грн., що складається із: заборгованості за кредитом 483,18 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 73849,04 грн.; заборгованості за пенею та комісією 4057,08 грн.; штрафів: штрафу (фіксована частина) 500 грн., штрафу (процентна складова) 3919,46 грн., які позивач просить стягнути з відповідача, а також судовий збір по справі у розмірі 1762 грн.. Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 07 серпня 2018 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, однак подав до суду клопотання, в якому просить справу розглядати в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчать поштові повідомлення з відміткою та оголошення розмічене на офіційному сайті Дунаєвецького районного суду Хмельницької області про виклик відповідачки в судове засідання, причин неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи в судовому засіданні у її відсутності не подавала, відзив на позов не подала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280-287 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Так, судом встановлено, що 02 березня 2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачка [PERSON] уклали договір кредиту №б/н шляхом підписання останньою анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, згідно якого відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що підтверджується копіями заяви позичальника та умов і правил надання банківських послуг. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/page/70/ складають між нею та банком договір. Згідно ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На підставі п.1.1.3.2.3 «Умов та правил надання банківських послуг», банк має право на зміну тарифів, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/page/70/, а також інших умов обслуговування рахунків. Відповідно до п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт дав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. З матеріалів справи вбачається, що відповідачка, підписавши анкету заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, користувався кредитним лімітом, отже, погодилася з такими умовами, розміром процентів за користування кредитом та штрафними санкціями, що передбачені п. 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти ( ч.1 ст.1048 ЦК України). Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Визначення поняття зобовязання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобовязання це - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У ст.536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст.1050 ЦК України Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Частина 3\~ст. 6 ЦК України\~визначає, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, проте не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. В\~ст. 627 цього Кодексу\~зазначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Договір є укладеним, якщо сторони належній формі досягли згоди з усіх умов договору (ч.1 ст.638 ЦК України). Частина 1\~ст. 628 ЦК України\~передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга\~статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). За положеннями\~ст. 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісії. У той самий час, Умовами та Правилами надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору. Ураховуючи вищевикладене та відповідно до\~ст.549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. А тому\~враховуючи вищевикладене,\~ суд\~відмовляє АТ\~КБ «ПриватБанк»\~в задоволенні\~позовних вимог\~щодо стягнення\~ \~з відповідачки\~[PERSON]\~штрафу (фіксована частина) 500 грн. та штрафу (процентна складова) 3919,46 грн.. Позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідачки пені та комісії в розмірі 4057,08 грн.. З тарифів доданих до позовної заяви вбачається, що нарахування комісії за даним типом карт не передбачено, в колонці "комісія та пеня" відображається нарахування тільки пені в розмірі 4057,08 грн., дане підтверджується також Умовами та Правилами надання банківських послуг. Відповідно до ч.ч.1,3\~ст.549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. З врахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку, що з відповідачки [PERSON] за порушення нею зобовязань по поверненню кредиту та процентів за його користування необхідно стягнути заборгованість по кредиту станом на 10.06.2018 року, яка становить 78389,30 грн., що складається із: заборгованості за кредитом 483,18 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 73849,04 грн.; заборгованості за пенею 4057,08 грн., що підтверджується розрахунком суми заборгованості та умовами кредитного договору. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1762 грн..

Outcome: partial