Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

14.12.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельні ділянки, що розташовані на території Новобудської сільської ради Радомишльського району Житомирської області в порядку спадкування за законом. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 21.11.2005 року помер її чоловік, [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина до складу якої входять земельні ділянки площею 4,1308 га кадастровий номер 1825086900:04:000:0033 цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та площею 1,3594 га кадастровий номер 1825086900:08:000:0279 цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Новобудської сільської ради Радомишльського району Житомирської області. Позивач є спадкоємцем першої черги і в шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця фактично прийняла спадщину шляхом постійного проживання в будинку, доглядом будинку, обробітком землі. Після неї спадщину більше ніхто не приймав. Просить суд визнати за нею право власності на земельні ділянки після смерті чоловіка у порядку спадкування за законом так як у неї відсутні правовстановлюючі документи на ці земельні ділянки, в звязку із чим нотаріус розяснив їй процедуру вирішення цього питання в судовому порядку. В судове засідання позивач та її представник не з'явилися, позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та її уповноваженої особи, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, направив суду заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності його представника, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. За змістом ст.3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів. Згідно положень частин 1, 2 ст. 1220, частини 1 ст. 1222, частини 3 ст. 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частинами 1, 3 ст. 1268, частиною 1 ст. 1269, частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк. Так, за матеріалами справи судом встановлено, що позивач [PERSON] є дружиною [PERSON], який помер 21.11.2005 року в с.Будилівка Радомишльського району Житомирської області (а.с.5-7). Згідно матеріалів справи до складу спадкового майна, яке залишилося після смерті [PERSON], входить : - право власності на земельну ділянку розміром 1.3594 га вартістю 5729,30 грн., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ново-Будської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, яка належала Сліпченко (виправлено на [PERSON]) [PERSON] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 115448 від 2 квітня 2004 року (а.с.9, 21); - право власності на земельну ділянку розміром 4.1308 га вартістю 31004,90 грн., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ново-Будської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, яка належала Сліпченко (виправлено на [PERSON]) [PERSON] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 115449 від 2 квітня 2004 року (а.с.10, 22). За інформацією Радомишльської державної нотаріальної контори Житомирської області від 22.12.2015 року, ніхто із спадкоємців із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не звертався. Спадкова справа щодо майна не заводилась (а.с.28). У відповідності до ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Главою 86\~ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема,\~Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7\~"Про судову практику в справах про спадкування", згідно якогоза наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В той же час позивачем не надано доказів відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. До суду 04.02.2016 року надано позивачем лист-відповідь державного нотаріуса від 01.02.2016 року, зміст якого зводиться до розяснень порядку отримання свідоцтва про право на спадщину і який не можна вважати відмовою нотаріуса в оформленні права на спадщину, тому зазначений лист судом до уваги не береться. В той же час в матеріалах справи знаходиться відповідьРадомишльської державної нотаріальної контори Житомирської області від 22.12.2015 року, що після смерті [PERSON], який помер 21.10.2005 року, спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, заявами про відмову від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців або заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину не зверталися. Спадкова справа до майна [PERSON] нотаріальною конторою не заведена (а.с.28). Крім того, згідно довідки Новобудської сільської ради крім померлого [PERSON] на день його смерті з ним постійно проживали та були зареєстровані : [PERSON] дружина, та [PERSON] - син (а.с.8). Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] являється не єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], який фактично прийняв спадщину шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Син спадкодавця [PERSON] також постійно проживав із спадкодавцем і не відмовився від прийняття спадщини у встановлений законом строк. Аналіз наведених норм права та встановлених в судовому засіданні обставин справи дає можливість зробити висновок про те, що заявлені позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно являються безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed