Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, зазначивши, що він являється власником житлового будинку по [ADDRESS]. За вказаною вище адресою на реєстраційному обліку перебуває [PERSON], бувша дружина його сина, шлюб між якими на даний час розірвано. Тобто вона не є членом сім`ї власника будинку. Відповідач з вересня 2015 року відсутня за місцем реєстрації, не проживає в даному будинку, не веде господарства. Особистих речей в будинку не має. В добровільному порядку знятись з реєстрації вона не бажає. Прописка відповідача створює незручності та тягне негативні наслідки для позивача (оплата обов'язкових платежів, неможливість реалізувати інші свої права стосовно належного будинку). Позивач вважає своє право власності щодо користування та розпорядження належним йому житлом порушеним, у зв'язку з чим і звернувся до суду з даним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] не з`явились, однак представником позивача надано на адресу суду заяву, в якій він просив розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задоволити. Не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Судові витрати просить залишити за позивачем. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності позивача відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча про місце та час розгляду справи був належним чином повідомлений, заяви про розгляд справи за його відсутності не надіслав. Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу за наявними в ній доказами відповідно до ч. 4 ст.169 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, взявши до уваги відсутність заперечення з боку позивача про можливий заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. За ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, визначив, дослідив та встановив наступні докази, обставини та відповідні правовідносини: Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] являється власником житлового будинку по [ADDRESS] що підтверджено копією свідоцтва про право власності серії [NUMBER](а.с.4), копією технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS], виготовленого станом на 08.07.2015 року(а.с.10-14) та власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування по [ADDRESS](а.с.6). Відповідно до довідки №2 від 11.02.2016 року виданої виконкомом Цибулівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області також підтверджено право власності позивача на вищевказаний будинок по [ADDRESS]. Крім того вказано, що за даною адресою зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], але фактично з вересня 2015 року дані громадяни за даною адресою не проживають.(а.с.15). Також даний факт підтверджено випискою із домової книги №2. Станом на 25.03.2016 року позивач проживає в будинку [ADDRESS], що підтверджено довідкою №124 від 25.03.2016 року, виданою виконкомом Цибулівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області(а.с.16). На вимогу позивача добровільно звільнити житловий будинок відповідач відмовлявся. В судовому засідання встановлено, що відповідач [PERSON] за вказаною вище адресою не проживає більше ніж шість місяців, витрат по утриманню будинку не здійснює, житлом не користується, речей в будинку не зберігає, однак з реєстраційного обліку не знялася. Прописка відповідача (реєстрація місця проживання) в будинку позивача створює незручності власнику та тягне негативні наслідки (оплата обов'язкових платежів, неможливість реалізувати інші свої права стосовно належного будинку). Договір про користування даним житловим приміщенням відповідачем з позивачем укладено не було. Встановленим судом фактичним обставинам у справі відповідають правовідносини, що регулюються нормами ЖК України в частині користування жилими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду та ЦК України щодо захисту права власності. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ч.1 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз змісту вказаних правових норм дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати усунення відповідних перешкод у разі будь-яких обмежень у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки відповідач без поважних причин більше шести місяців відсутня у житловому будинку, розташованому за адресою [ADDRESS], вона вважається такою, що втратила право на користування цим житлом. Відповідно до ст. 3 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік; реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Зміст ст. 7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" чітко визначає підстави зняття з реєстрації місця проживання особи, а саме: зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved