Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх доньок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку на місяць, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На обгрунтування вимог зазначила, що від шлюбу з відповідачем мають двох вказаних дітей. На даний час сімейні відносини припинені, вона з дітьми проживає окремо від чоловіка. Добровільно [PERSON] аліменти на дітей не сплачує, що і обумовило звернення до суду. Розмір аліментів визначений з урахуванням того, що діти потребують додаткових витрат (відвідування дитячого садочка, гуртків, хвороби). Крім того, вона знімає квартиру внаслідок чого несе відповідні затрати. Отже, на її переконання, розмір необхідних аліментів повинен становити 1/2 частину заробітної плати відповідача. Відповідач [PERSON] вимоги визнав частково і не заперечує сплачувати аліменти на дітей, однак у розмірі 1/3 частини заробітної плати. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Обов"язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття закріплений у ст.180 СК України, при цьому, відповідно до ст.183 СК, частка заробітку платника аліментів, яка буде стягуватися визначається судом. Із представлених доказів вбачається, що сторони до теперішнього часу перебувають у шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх доньок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.3-5). Внаслідок погіршення сімейних відносин позивач покинула відповідача і разом з дітьми проживає окремо (а.с.7). [PERSON], який у свідоцтвах про народження вказаний батьком дітей, офіційно працює і має стабільну заробітну плату, отже спроможний сплачувати аліменти на утримання доньок. Вирішуючи питання розміру аліментів суд виходить із такого. У статті 60 ЦПК України зазначено, що кожна сторона зобов"язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На переконання суду позивач не довів спроможність відповідача сплачувати аліменти у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу), оскільки не представив жодного доказу на підтвердження такої можливості, при цьому пояснивши, що сума визначена на власний розсуд з урахуванням додаткових витрат, які за певних підстав можуть бути предметом судового розгляду, проте ніяким чином не відносяться до аліментних платежів на утримання дітей. Відповідач же запевнив і надав докази того, що крім заробітної плати інших доходів не має, що безумовно заслуговує на увагу суду під час визначення розміру аліментів. Крім того, суд наголошує на тому, що утримання дітей є обов"язком кожного із батьків. Отже, з урахуванням принципів виваженості, розумності, справедливості, суд приходить до переконання, що розмір аліментів на двох дітей повинен становити 1/3 частину заробітку на місяць. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача у прибуток держави підлягає стягненню судовий збір та витрати позивача на отримання правової допомоги пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial