Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій вказує, що 07 жовтня 2000 року виконавчим комітетом Сутисківської селищної ради Тиврівського району Вінницької області між нею та відповідачем по справі було зареєстровано шлюб. В шлюбі у них народилась донька - [PERSON], [INFO]. Однак подружнє життя у них не склалося, і, як наслідок, рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 11 вересня 2015 року шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу їхня донька [PERSON] залишилась проживати з нею і перебуває на її утриманні. Вона працює медичною сестрою гінекологічного відділення Тиврівської центральної районної лікарні, отримує заробітну плату в розмірі близько 1900,00 грн. на місяць, земельної ділянки в неї немає, підсобного господарства не веде, державної допомоги не отримує. Вона виховує дитину сама, відтак її заробітної плати не вистачає для забезпечення доньки необхідними умовами для її навчання та виховання. Відповідач, як батько їхньої доньки, зобов'язаний її утримувати, однак даного обов'язку він добровільно не виконує, згоди між ними щодо участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто. Відповідач по справі працює в Тиврівських РЕМ електриком, отримує заробітну плату, проживає у власному будинку. Інших утриманців у нього немає, аліментів він нікому не платить, відтак може сплачувати аліменти на утримання їхньої доньки. Оскільки в даному випадку відповідач по справі отримує стабільний дохід у вигляді заробітної плати, вважає, що розмір аліментів доцільно визначити у частці від його доходу. На її думку, відповідач має змогу сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частки від його доходу щомісячно на його користь на утримання доньки, що не погіршить суттєво його матеріального становища. Просить стягувати з [PERSON] на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/3 частки від всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% від розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити з підстав, викладених у заяві. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, згоден сплачувати аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частки від його доходу. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, враховуючи матеріальний стан сторін та інші обставини, що мають значення для вирішення справи, вважає за доцільне позов задоволити частково, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 р. батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років на даний час становить 1531 грн. на місяць (Закон України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" від 21.12.2015 року N719-VIІ). В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі (а.с.3), мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про її народження (а.с.4). Дитина проживає з позивачкою, що стверджується довідкою про склад сім'ї, виданою Тиврівською селищною радою (а.с.6), актом обстеження матеріально-побутових умов від 19.05.2016 (а.с.5). Позивачка працює медичною сестрою гінекологічного відділення Тиврівської центральної районної лікарні, отримує заробітну плату в розмірі близько 2000 грн. на місяць, що стверджується довідкою Тиврівської ЦРЛ №541 від 05.06.2016 р. (а.с.7), земельної ділянки в неї немає, підсобного господарства не веде, державної допомоги не отримує, що не оспорюється відповідачем. Відповідач [PERSON] працює електриком в Тиврівських РЕМ, отримує заробітну плату, проживає у власному будинку. Інших утриманців у нього немає, аліментів він нікому не платить. Суд вважає, що відповідач зобов'язаний і має змогу допомагати позивачці в утриманні їхньої неповнолітньої дитини, аліменти у розмірі 1/4 частці від його доходу є реальними для нього і значно не погіршать його матеріальний стан, однак допоможуть позивачці в утриманні їхньої спільної дитини.

Outcome: approved