Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

27.01.2016року заявниця звернулася в суд з даною заявою. Посилалася на те, що з 18.06.2004 року вона зареєстрована та проживала у м. Донецьку, за адресою [ADDRESS]. 18 січня 2016 року у неї народилася дитина - дівчинка, вагою 3530 гр., на 40 тижні вагітності, про що у пологовому відділенні центральної міської клінічної лікарні № 6 м.Донецьк було видано медичне свідоцтво про народження № 61 від 19.01.2016 року, форма ЮЗ/о. Медичного свідоцтва про народження додається. В звязку з проведенням антитерористичної операції вона перебуває на обліку у Волноваському УСЗН з 03.11.2015 року як внутрішньо переміщена особа, вона мешкає за адресою с. Рибинське, Волноваського району, вул. 60 років Жовтня, 6.10, що підтверджується довідкою № [NUMBER] від 03.11.2015 року. Після народження дитини вона звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції у Донецькій області, де їй 26.01.2016 року за № 03.2-25/191 надали відповідь, що не можуть провести реєстрацію народження дитини та видати свідоцтво про народження дитини, оскільки відсутнє медичне свідоцтво про народження дитини встановленої форми відповідно до вимог діючого законодавства України, а свідоцтво видане на тимчасово окупованій території Донецької області, недійсне, оскільки відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-УІІ будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином, видане незаконними органами, що функціонують на тимчасово окупованій території, свідоцтво не засвідчує у встановленому порядку факту народження дитини ( її прізвища, імя, по батькові, дати народження, місця народження), родинних звязків між дитиною та батьками. Це створює перешкоди у реалізації батьківських прав і у подальшому реалізації статусу громадянина України ново родженою дитиною ( отримання відповідних послуг, виплат). У судове засідання заявниця не з'явилася, в заяві просила розглянути справу за її відсутності. Представник заінтересованої особи відділу реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 234\~ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 7 ч. 1ст. 256\~ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. З 18.06.2004 року заявниця зареєстрована та проживала у м. Донецьку, за адресою [ADDRESS]. 18 січня 2016 року у заявниці народилася дитина - дівчинка, вагою 3530 гр., на 40 тижні вагітності, про що у пологовому відділенні центральної міської клінічної лікарні № 6 м. Донецьк було видано медичне свідоцтво про народження № 61 від 19.01.2016 року, форма ЮЗ/о. В звязку з проведенням антитерористичної операції заявниця перебуває на обліку у Волноваському УСЗН з 03.11.2015 року як внутрішньо переміщена особа, мешкає за адресою с. Рибинське, Волноваського району, вул. 60 років Жовтня, 6.10, що підтверджується довідкою № [NUMBER] від 03.11.2015 року. Після народження дитини заявниця звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції у Донецькій області, де їй 26.01.2016 року за № 03.2-25/191 надали відповідь, що не можуть провести реєстрацію народження дитини та видати свідоцтво про народження дитини, оскільки відсутнє медичне свідоцтво про народження дитини встановленої форми відповідно до вимог діючого законодавства України, а свідоцтво видане на тимчасово окупованій території Донецької області, недійсне, оскільки відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-УІІ будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином, видане незаконними органами, що функціонують на тимчасово окупованій території, свідоцтво не засвідчує у встановленому порядку факту народження дитини ( її прізвища, імя, по батькові, дати народження, місця народження), родинних звязків між дитиною та батьками. Це створює перешкоди у реалізації батьківських прав і у подальшому реалізації статусу громадянина України ново родженою дитиною ( отримання відповідних послуг, виплат). Згідно ч.ч. 1,2 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Відповідно до ч. 1 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Відповідно до п.1 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичноїособи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Згідно п.2 розділу III вищевказаних Правил, підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є , зокрема, медичне свідоцтво про народження (форма № ІОЗ/о), форма якого затверджена наказом Міністерства схорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545. зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Ці документи подаються до органу державної реєстрації актів цивільного стану, де реєструється народження. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Відповідно до ст. 7 ЗУ "Про громадянство України", особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Згідно ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки: обов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, а відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Відповідно до ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт зародження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації народження дитини є об'єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявник та його дитина, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту народження дитини, бо законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати громадянці України [PERSON] свідоцтво про народження її дитини, виданого державним органом України.

Outcome: approved