Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до ПАТ «Укрсиббанк», і вточнивши, просить суд зобов'язати відповідача за рахунок власних коштів здійснити передбачені Законом дії з державної реєстрації припинення іпотеки та зняття заборони відчуження нерухомого майна, належного позивачу на праві власності, для чого подати в орган державної реєстрації прав або нотаріусу заяву про виключення іншого речового права(іпотеки) з державного реєстру іпотек та заяву про припинення обтяження речового права в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, а також зобов'язати отримати та передати йому відповідні витяги з Державного реєстру обтяжень речових прав на належне йому нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, [ADDRESS], з відомостями про виключення записів про обтяження вказаного нерухомого майна. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що 12.10.2007р. між позивачем та ПАТ «Укрсиббанк» було Укладено договір іпотеки № 11233813000/11233818000/3. Предметом іпотеки є належна позивачу на праві власності квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка була внесена до Єдиного Реєстру заборон відчуження нерухомого майна (реєстраційний номер 5830762). 10 січня 2014 року відповідно до положень ч.5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» дія договору іпотеки припинилась, у зв'язку з виконанням позивачем основного зобов'язання, що підтверджується листами відповідача від 14.01.2014р. N° 49/2-981/727 та від 07.02.2014р. № 14-11/2947. 21 січня 2014 року позивач направив відповідачу листа з проханням здійснити дії з державної реєстрації припинення іпотеки та зняття заборони відчуження з належної йому квартири, та отримати витяг з держаного реєстру обтяжень речових прав, однак відповідач відмовив йому. Відповідач позов не визнав. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2015 року відмовлено [PERSON] у задоволенні позовних вимог. [PERSON] звернувся з апеляційною скаргою на зазначене рішення суду, де ставить питання про його скасування, посилаючись на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо зобов'язання подати відповідача заяву про припинення іпотеки та ухвалення в цій частині нового рішення, з наступних підстав. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині зобов'язання відповідача подати заяву про припинення іпотеки, суд першої інстанції виходив з того, що пунктами 6.2., 6.3. Договору іпотеки передбачено відповідно, що цей договір укладається з реєстрацією обтяження нерухомого майна іпотекою в Державному реєстрі іпотек, витрати по реєстрації в цьому реєстрі несе іпотекодавець, договір укладається з накладенням заборони відчуження предмету іпотеки. Витрати по реєстрації заборони в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів рухомого майна несе Іпотекодавець. Враховуючи, що умовами договору іпотеки не передбачено обов'язку обтяжувача по оплаті державного мита та оплаті платежу за внесення записів до реєстру при реєстрації припинення обтяжень, ні обов'язку отримання витягів про проведення вказаних дій, суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову у позові. З такими висновками суду першої інстанції в повній мірі погодитися не можна з наступних підстав. Відповідно до ст. 17 Закону України "Про іпотеку", іпотека припиняється зокрема у разі припинення основного зобов'язання. Згідно повідомлення ПАТ «Укрсиббанк» дія договору іпотеки, укладеного між позивачем та банком, припинена у зв'язку з виконанням позивачем основного зобов'язання /а.с. 8,9/. Представник відповідача в апеляційному суді підтвердив, що у зв'язку з виконанням зобов'язання за кредитним договором, укладеного між банком та позивачем, іпотека припинена. Відповідно до договору іпотеки № 11233813000/11233818000/3, укладеного 12.10.2007 року між позивачем та ПАТ «Укрсиббанк», предметом іпотеки є квартира за адресою: [ADDRESS], яка належить позивачу /а.с. 3-6/. Державна реєстрація іпотеки всіх інших об'єктів нерухомості, відмінних від зазначених у другому реченні ст. 4 Закону України «Про іпотеки», здійснюється в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень особою, на яку відповідно до законодавства покладені функції щодо державної реєстрації обтяжень нерухомого майна іпотекою, на підставі повідомлення іпотекодержателя. Такими особами, відповідно до ст. 9 Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", визначено державного реєстратора та у випадку, передбаченому цим Законом, нотаріуса як спеціального суб'єкта, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Зазначений іпотечний договір посвідчений приватним нотаріусом, яким на підставі ст. 73 Закону України «Про нотаріат» накладена заборона відчуження зазначеної в договорі іпотеки квартири /а.с. 6/. Відповідно до п. 71 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМ України, від 17.10.2013, № 868, державна реєстрація припинення обтяження нерухомого майна іпотекою проводиться нотаріусом одночасно із зняттям ним заборони, накладеної під час посвідчення договору іпотеки. Як вбачається з положень ст. 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Відповідно до ч. 9 ст. 16 Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобов'язаний подати протягом п'яти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів. В судовому засіданні встановлено, що відповідач, як обтяжувач з заявою, в передбачений законом строк, на письмову вимогу боржника щодо реєстрацію припинення обтяження нерухомого майна іпотекою до державного реєстратора не звертався. Зазначені обставини підтвердив в апеляційному суді представник відповідача, пославшись на те, що відповідно до договору іпотеки реєстрацію зобов'язаний оплачувати позивач. Враховуючи встановлені обставини вимоги законодавства, колегія суддів прийшла до висновку, що відповідач відповідно до вимог ч. 9 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зобов'язаний звертися до державного реєстратора протягом п'яти робочих днів з дня припинення іпотеки з відповідною заявою, з якою він не звернувся, тому позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача звернутися до нотаріуса з заяву про припинення іпотечного договору та зняття заборони відчуження нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], є обґрунтованими. За таких обставин рішення суду першої інстанції в зазначеній частині підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог в частині зобов'язати ПАТ «Укрсиббанк» звернутися до нотаріуса з заявою про припинення іпотечного договору та зняття заборони відчуження нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вирішуючи питання щодо інших позовних вимог, зокрема про зобов'язання отримати та передати позивачу витяги з Державного реєстру обтяжень речових прав на належне йому нерухоме майно, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у позові, оскільки відповідно до ст. 28 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» інформація про зареєстровані права та їх обтяження, що міститься у Державному реєстрі прав, є відкритою та загальнодоступною. Посилання відповідача на те, що відповідно до пунктів 6.2., 6.3. Договору іпотеки витрати по реєстрації обтяження нерухомого майна та накладення заборони відчуження предмету іпотеки несе іпотекодавець, не може бути підставою для невиконання вимог зазначеного закону, яким відповідач зобов'язаний подати протягом відповідного строку звернутися з відповідною заявою до державного реєстратора про припинення іпотеки. Крім того, колегія суддів вважає, що відповідно до пунктів 6.2., 6.3. Договору іпотеки, іпотекодавець несе витрати лише по реєстрації обтяження нерухомого майна та накладення заборони відчуження нерухомого майна /а.с. 5/. Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду - скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо зобов'язання відповідача звернутися з відповідною заявою про припинення іпотечного договору та зняття заборони відчуження нерухомого майна. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Outcome: partial