Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , за участі третьої особи - Одинадцятої харківської державної нотаріальної контори, про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності за набувальною давністю . В обґрунтування позову позивач зазначила, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, реєстраційний номер [NUMBER] , виданого 18.01.1999 Центром (відділом) приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна виконавчого комітету ХМР, власниками квартири [ADDRESS] є: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [INFO] [PERSON] померла. У зв`язку з її смертю відкрилась спадщина до складу якої входить 1/3 частина квартири [ADDRESS] . До кола спадкоємців [PERSON] , померлої [INFO] , відноситься позивач - як донька померлої і відповідач, як чоловік померлої. Оскільки відповідач відмовився від прийняття спадщини, державним нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстровий № 1-296, згідно якого спадкоємцем майна [PERSON] , 1938 року народження, яка померла [INFO] , є її донька, [PERSON] Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з 1/3 частин квартири [ADDRESS] . Таким чином, факт прийняття позивачем, [PERSON] спадщини після смерті її матері [PERSON] , так факт родинних відносин між ними є встановленим і доведеним. До смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , помер інший співвласник квартири - [PERSON] , яка померла [INFO] . Жодних розпоряджень на випадок своєї смерті [PERSON] , у вигляді належно складеного та посвідченого заповіту, не залишила. Будь-які інші спадкоємці після її смерті відсутні. Померла [INFO] [PERSON] та померла [INFO] [PERSON] доводились одна одній рідними, а саме: [PERSON] була рідною тіткою [PERSON] 18.01.1999 на [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , як на членів однієї сім`ї, на підставі розпорядження від 18.01.1999 № 2813, Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду видано Свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого [PERSON] та члени його родини: [PERSON] , [PERSON] володіють на праві спільної сумісної власності квартирою [ADDRESS] . Однак, станом на даний час документів, які підтверджували факт родинних відносин між померлою [PERSON] та [PERSON] не зберіглось. За життя [PERSON] , її донька [PERSON] , діючи на підставі нотаріально посвідченої довіреності від своє матері, звернулась до Одинадцятої ХДНК для оформлення спадщини після померлої [INFO] [PERSON] , яка на день смерті постійно проживала за місцем реєстрації у [ADDRESS] , на підставі чого заведено спадкову справу № 1099/2018. Постановою завідувача 11 ХДНК від 05.10.2018 [PERSON] відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав відсутності доказів родинних відносин між спадкодавцем [PERSON] та заявником [PERSON] . Таким чином, оскільки померла [INFO] [PERSON] є племінницею померлої [INFO] [PERSON] , а відповідно до ЦК УРСР племінниця до кола спадкоємців за законом будь-якої черги, передбачених ст. ст. 529-530 ЦК УРСР не належить, тому правила ст. 549 ЦК УРСР щодо прийняття спадщини на неї не розповсюджується. У зв`язку з чим, позивач позбавлена можливості отримати у спадок належну померлій [INFO] [PERSON] 1/3 частин квартири [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] , спадкоємців не лишилось. Будь-які інші особи про те, що вона не є власником речі, не виключає добросовісності володіння за умови, заволодіння майном не відбулось з порушенням норм права (викрадення, шахрайства). На підставі викладеного, позивач вимушена була звернутись з цим позовом до суду. Від представника позивача [PERSON] , який діє н підставі ордеру, надійшла заява, відповідно до якої він просить розглядати справу без його участі, позов підтримує в повному обсязі. Від відповідача - [PERSON] до початку судового засідання надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов визнав в повному обсязі, проти його задоволення не заперечував. Третя особа - представник Одинадцятої ХДНК в судове засідання не з`явився. До початку судового засідання до суду надійшла заява, у якій просили розгляд справи проводити за відсутності їх представника. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь - якого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті. В силу ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, допитавши свідків, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Пунктом 1 частини 1статті 315 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку може бути встановлений факт родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до копії свідоцтва про смерть [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у м. Харкові. (а.с. 7) Відповідно до копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] . (а.с.9). Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується наступними доказами: -копією корінця ордеру на житлове приміщення № 216 серії Б від 01.02.1991, виданого [PERSON] з сім`єю у складі трьох осіб: [PERSON] - наймач; [PERSON] - дружина; [PERSON] - тітка дружини, на право зайняття ізольованої квартири [ADDRESS] ; -- копією по квартирної картки форми «Б» на квартиру [ADDRESS] , згідно якої померла [INFO] [PERSON] вказана як тітка жінки наймача [PERSON] -копіями фотокарток, із зображенням спільного відпочинку померлої [PERSON] та [PERSON] , а також їх рідних та друзів. Оригінали зазначених доказів знаходяться у позивача. Крім того допитані судом свідки [PERSON] , яка є сусідкою позивача, [PERSON] , яка є сусідкою позивача, також підтвердили факт того, що [PERSON] , яка померла [INFO] є рідною тіткою [PERSON] , яка померла [INFO] . З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи немає, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. На підставі вищевикладеного, суд вважає можливим встановити факт родинних відносин між померлою [INFO] [PERSON] та померлою [INFO] [PERSON] , як між рідною тіткою та племінницею відповідно. Що стосується позовної вимоги про визнання права власності на 1/3 частину квартири за набувальною давністю, то суд вважає за необхідне, зазначити наступне. У Конституції України закріплені основні правові принципи регулювання відносин власності, головним з яких є принцип рівного визнання й захисту рівним чином усіх форм власності (статті 13, 14, 41). Конституційні положення про право власності відображені в нормах діючого законодавства, зокрема в статті 344 ЦК України, якою встановлені правила застосування набувальної давності як одного зі способів набуття права власності. Відповідно до ч. 1ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Частиною 4ст. 344 ЦК України визначено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Частиною 8 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України передбачено, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто з 01.01.2001 року. Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України обставинами, які мають значення для справи, і які повинен довести сам позивач ( ч.1 ст. 81 ЦПК України), є законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність ( тобто строк володіння). Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 7 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав" при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина 3 ст. 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга ст. 344 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об`єкт третіми особами за набувальною давністю. Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право а спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 1-296. (а.с. 8) Вказана вище частина квартири позивачем набута у спадок після смерті її матері - [PERSON] Іншим співвласником квартири є [PERSON] , відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 18.01.1999 за реєстраційним номером 5 [NUMBER] . (а.с. 6) Після смерті [PERSON] (а.с9), [INFO] відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири [ADDRESS] . Відповідно до відповіді П`ятої державної нотаріальної контори ГТУЮ у Харківській області від 21.08.2019, 03 жовтня 2018 подано заяву від імені тітки гр. [PERSON] , про те, що спадщину вона прийняла. Інших заяв від спадкоємців про прийняття спадщини або про відмову від спадщини не надходило. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 53531023 від 03.10.2018, заповіти від імені [PERSON] не посвідчувались. 05.10.2018 винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Отже після смерті [PERSON] спадкоємців не лишилось. Квартири № [ADDRESS] у розмірі 1/3 частини квартири, що знаходиться в будинку [ADDRESS] , добросовісно, відкрито, та безперервно більше десяти років володіла померла [INFO] [PERSON] , спадкоємцем якої є позивач [PERSON] . Таким чином, оскільки померла [INFO] [PERSON] є племінницею померлої [INFO] [PERSON] , а відповідно до ЦК УРСР племінниця до кола спадкоємців не належить, тому правила ст. 549 ЦК УРСР щодо прийняття спадщини на неї не розповсюджується. У зв`язку з чим, позивач [PERSON] позбавлена можливості отримати у спадок належну померлій [INFO] [PERSON] 1/3 частину квартири [ADDRESS] . За час володіння квартирою систематично сплачувались комунальні платежі та квартирна плата, здійснювались втирати з утримання належного технічного стану та експлуатації, відповідно довідки про нарахування та сплату за житлово-комунальні послуги по [ADDRESS] , яка міститься в матеріалах справи. Таким чином, позивач в частині визнання права власності за набувальною давністю на нерухоме майно - частину квартири надала суду достатньо доказів, визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому, суд вважає можливим ухвалити рішення по суті позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved