Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

[PERSON] звернулася\~\~ до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини до досягнення дитиною трирічного віку, який мотивує тим, що 09.06.2011 року вона уклала з відповідачем шлюб. У даному шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її повному утриманні. На протязі останнього року сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, так як більше 6 місяців сторони проживають окремо і спільного господарства не ведуть. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб і сім"ю. На даний час їй відомо, що [PERSON] проживає з іншою жінкою, з якою веде спільне господарство. У результаті спілкування сторони дійшли до висновку, що розлучення це єдиний вихід для них побудувати нове щасливе життя та зберегти нормальне бачення про сім»ю їхньої спільної дитини. Згоди щодо матеріального утримання дитини та її утримання до досягнення дитиною трирічного віку між нею та відповідачем не досягнуто. Добровільно виділяти кошти на утримання дитини, а також на її утримання позивач відмовляється, витрачає гроші на свої потреби, інтересами сім»ї не цікавиться. Зазначає, що відповідач працює у СВ Управління СБ України в Закарпатській області та отримує заробітну плату в розмірі більше 10000 грн., а тому має реальну змогу сплачувати аліменти на утримання дитини та її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. А тому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, дитину залишити проживати з нею, стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту звернення до суду з позовом, а також стягнути з відповідача кошти на її утримання, щомісячно, у розмірі встановленого законодавством України прожиткового мінімуму на одну особу, з розрахунку на місяць для працездатних осіб. У судовому засіданні позивач щодо причин розірвання шлюбу надала пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві, зазначила, що примирення між нею та відповідачем неможливе, з липня 2018 року вони з відповідачем проживають окремо, просила суд шлюб між нею та відповідачем розірвати, дитину залишити проживати з нею, Також просила суд задовольнити позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини, та на її утримання до досягнення дитиною тритрічного віку. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, пояснив, що проживає з іншою жінкою. Просив строк на примирення не надавати. Заслухавши пояснення сторін,\~ дослідивши матеріали справи, суд вважає, позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено по справі,\~ 09.06.2011 року сторони уклали шлюб, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про шлюб серії 1-ФМ № 078305, що видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області. У шлюбі у сторін 08.07.2016 року народилася дитина син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ФМ № 350022, виданим 13.07.2016 року Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області. Сімейні відносини між сторонами припинені, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. За твердженням позивача відповідач проживає з іншою жінкою у зв"язку з чим подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем є неможливим та суперечить її інтересам та інтересам їхньої неповнолітньої дитини. Позивач бажає розірвати шлюб і не має наміру йти на примирення з відповідачем, про що свідчить зміст її позовної заяви, та пояснення позивача в суді. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Враховуючи наведене, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, беручи до уваги вимоги ч. 1 ст. 24 СК України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сімя розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Неповнолітнього [PERSON], [INFO], суд вбачає за необхідне залишити проживати разом з матірю [PERSON]. Статтею 180 СК України визначений обов"язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов"язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд, зокрема, враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних\~ чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищенаведене, зважаючи, на те, що відповідач позов визнав, суд вважає, за необхідне стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків\~ прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивача до суду 18 липня 2018\~ року і до досягнення дитиною повноліття. Частинами другою та четвертою статті 84 СК України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Як встановлено в ході розгляду справи [PERSON] має постійне місце роботи та стабільну заробітну плату, дитина відповідачів син [PERSON], [INFO], проживає з позивачкою. З огляду на зазначене, враховуючи вимоги ч.1 та ч.2 ст. 84 СК України, виходячи з критеріїв розумності та справедливості, суд приходить до висновку що вимогу позивача про стягнення з відповідача коштів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку слід задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб щомісячно, починаючи з 18.07.2018 року, і до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трирічного віку. Суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати кошти на утримання позивачки у такому розмірі. Такий розмір коштів є розумним і необхідним для забезпечення мінімальних потреб, необхідних для матері дитини, з якою проживає дитина, в період догляду за дитиною до трьохрічного віку. Рішення в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів за один місяць з моменту звернення з позовом до суду підлягає негайному виконанню.\~

Outcome: approved