Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

[PERSON], 12.01.2016 року, звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, який зареєстрований 24 квітня 2004 року Токмацьким міськвідділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис № 37. В обґрунтування позовних вимог вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними та безвідповідальним ставленням відповідача до виховання дітей. Подальше проживання разом та збереження шлюбу неможливі. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю немає. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена. Надала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, підтримала позовні вимоги та наполягала на розлученні, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач повторно (22.01.2016 року, 29.01.2016 року та 05.02.2016 року) до суду не з'явився, причину своєї неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому порядку, у зв'язку з чим, судом визнана неповажною причина неявки відповідача у дані судові засідання. Також відповідач не надав суду будь-яких клопотань про відкладення розгляду цієї справи, заяв про визнання позову або заперечень проти позову. Згідно із ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). При вищевикладених обставинах, на підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи за відсутністю відповідача по наявних у справі матеріалах та доказах. Оскільки особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до положень ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 24 квітня 2004 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований 24 квітня 2004 року Токмацьким міськвідділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис № 37. Від шлюбу мають дітей - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29 липня 2004 року та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21 січня 2012 року. Шлюбні відносини припинені, шлюб існує формально. Можливість припинення шлюбу на підставі волевиявлення одного з подружжя є проявом принципу свободи шлюбу та рівності подружжя, закріпленого ст. 51 Конституції України. Так як укладення шлюбу здійснюється вільно та добровільно, то ніхто не може бути примушений до збереження подружніх відносин, якщо їх основа втрачена. Під час реєстрації шлюбу позивач [PERSON] змінила прізвище з "[PERSON]" на "[PERSON]". Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 88 ч.1 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, судові витрати в сумі 551 грн. 20 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст. ст. 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved