Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, мотивуючи свої вимоги тим, що вона являється власником квартири, яка знаходяться за адресою в [ADDRESS]. В даному господарстві крім неї зареєстровані її чолові [PERSON], син [PERSON] та син [PERSON], який з дня прописки і по даний час у зазначеній квартирі не проживає та не з'являється вже багато років, оскільки знаходиться зі своєю сім'ю за межами країни, а саме в Росії. Посилається на те, що даний факт не дає їй можливості вільно розпоряджатися своїм майном, виникають проблеми з оплатою комунальних послуг, отримання субсидій, а тому просила задовольнити позов. Позивачка подала заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутність. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, однак подав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Так, судом встановлено, що позивачці на праві власності належить квартира, яка знаходяться за адресою в [ADDRESS].. Однак, у вищевказаному житловому приміщенні крім позивачки зареєстрований відповідач по справі [PERSON]. Згідно довідки Кіцманського виробничого управління житлово-комунального господарства та акту обстеження матеріально-побутових умов, вбачається, що відповідач [PERSON], дійсно зареєстрований в [ADDRESS], однак тривалий час за вказаною адресою не проживає. Згідно ст. 319 ЦК України власник вправі володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей, і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.. 391 ЦК України власник майна може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Реєстрація відповідача у квартирі позивачки порушує її права у володінні, користуванні та розпорядженні цим житлом і вона як власник вправі вимагати усунення будь - яких порушень його права, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням права володіння. Крім того, згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. У зв'язку із цим, відповідно до ст.16 ЦК України вимоги про зняття особи з реєстрації за місцем проживання можливе лише при вирішенні спору про житлові права. Відповідно до ст..7 Закону України " Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", питання про зняття з реєстрації особи за місцем проживання взаємопов'язане і залежить від вирішення питань про житлові права особи, які регулюються нормами житлового і цивільного законодавства. Суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наявності законних на те підстав і оскільки це відповідає вимогам закону стосовно захисту права власності, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб. На підставі викладеного та у відповідності до ст. ст. 15, 16, 319, 391, 405 ЦК України, та

Outcome: partial