Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

09.08.2018 позивач [PERSON] подав до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до Нижньотурівської сільської ради Турківського району Львівської області, в якій просить визнати за ним право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він є спадкоємцем за законом своєї рідної сестри, яка померла [INFO] . До складу спадщини, що відкрилась після смерті його рідної сестри входить житловий будинок за адресою [ADDRESS] у відповідності до технічного паспорту та житловий будинок. У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно він не взмозі в нотаріальному порядку оформити спадкові права, а тому змушений звернутись до суду. За результатами повторного автоматизованого розподілу справи, оформленого відповідним протоколом від 30.07.2020, для розгляду цієї справи визначено суддю Турківського районного суду Львівської області Кшик О.І. Ухвалою суду від 11.08.2020 цивільна справа прийнята до провадження, визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 16.09.2020 у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 16.11.2020 залучено до участі в справі [PERSON] та [PERSON] , як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, 16.11.2020 представник позивача [PERSON] подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його та позивача участі. Представник відповідача Нижньотурівської сільської ради Турківського району Львівської області в судове засідання не з`явився, відзиву не подав. 06.10.2020 через канцелярію суду подав заяву, в якій просив суд розглядати справу без їх участі, позов визнають. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій зазначає, що позов визнає та просить його задовольнити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Родинні відносини між позивачем та [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] та свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] (а.с. 7, 8). [INFO] померла рідна сестра позивача [PERSON] , про що 02.08.2017 виконавчим комітетом Нижньотурівської сільської ради Турківського району Львівської області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.9). До складу спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] , як вказує позивач, входить право померлої на житловий будинок за адресою [ADDRESS] . Згідно з довідкою виконавчого комітету Нижньотурівської сільської ради Турківського району Львівської області від 12.12.2017 № 961, [PERSON] , 1928 р.н. до дня смерті - [INFO] , проживала та була зареєстрована за адресою [ADDRESS] , одна. Від імені [PERSON] виконавчий комітет заповіт не посвідчував (а.с. 20). Згідно з випискою із погосподарської книги, виданої виконавчим комітетом Нижньотурівської сільської ради Турківського району Львівської області від 12.12.2017 за №963 - із погосподарської книги №1 згідно погосподарського обліку №0100451 на житловий будинок, який побудований в 1918 році, власником якого являлася [PERSON] для реєстрації прав власності на житловий будинок та господарські будівлі та споруди, які розташовані за адресою [ADDRESS] (арк. справи 21). Будучи спадкоємцем за законом після смерті рідної сестри [PERSON] , позивач звернувся із заявою до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав, проте 07.08.2018 приватним нотаріусом Турківського районного нотаріального округу Федаш\~М.М. йому було відмовлено у оформленні спадкових прав, оскільки в нього відсутні правовстановлюючі документи на право власності на спадковий житловий будинок (а.с. 19). Відтак, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини, які є спадковими, а позивач, через відсутність правовстановлюючих документів на спірний будинок, позбавлений права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав, а тому звернувся до суду. Вирішуючи спір суд виходить з наступного. Відповідно до абз.3 п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1262 ЦК України передбачає, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Як зазначено у п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року (далі - Інструкція). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". У період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної ради. Суд встановив, що спірний будинок за адресою [ADDRESS] є збудований в 1918 році, що доводиться технічним паспортом (а.с.13\~- 17), та такий не містить відмітки про самочинне будівництво, будинок знаходиться в задовільному стані, конструктивні елементи та будівля в цілому придатні до експлуатації, встановлено її відповідність вимогам надійності та безпечної експлуатації, чинним державним будівельним нормам і правилам, що доводиться технічним звітом від 18.07.2018 (а.с.24-28), а належність будинку покійній [PERSON] доводиться довідкою виконавчого комітету сільської ради. Також суд встановив, що право власності на такий житловий будинок не зареєстровано у встановленому законом порядку в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Проте, як зазначено у п. 3.3. згаданого вище Листа ВССУ, перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Відтак, суд дійшов до висновку, що позивач, як спадкоємець майна покійної підставно просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, так як інший правовий механізм оформлення таких прав у нього відсутній. При цьому, сам факт відсутності правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог про оформлення права власності, за умов доведення таких обставин як належність спадкодавцю цього майна. Суд також враховує, що спадкоємець першої черги [PERSON] , 1952 р.н. в термін, визначений ст.1270 ЦК України заяв про прийняття спадщини не подавав, а тому відповідно до ч.1 ст. 1272 ЦК України вважається таким, що не прийняв спадщину, що підтверджується матеріалами спадкової справи №04/2018 до майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 50-73). За таких обставин справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових прав, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі\~ст.1216-1218, 1262, 1270, 1272 \~ЦК\~України,\~ст. 4, 10, 12, 13, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved