Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до Акціонерного Товариства «Перший Український Міжнародний Банк» м.Київ, за участю третіх осіб, які не заявляють позовні вимоги на стороні відповідача приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни, приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Тетяни Петрівни про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного округу Київської області Грисюк Оленою Василівною вчинено виконавчий напис № 89744 від 15.07.2021 року про стягнення з нього на користь Акціонерного Товариства «Перший Український Міжнародний Банк», заборгованість в розмірі 50 630,51 грн.. Приватний нотаріус, мотивував виконавчий напис тим, що він є боржником за кредитним договором № 1001527400301 від 20.01.2020 року, укладеним із АТ «Перший Український Міжнародний Банк». Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 21.10.2020 по 21.05.2021 роки. Сума заборгованості за кредитом складає 50 130,51 грн. За вчинення виконавчого напису 500,00 грн. Згідно Реєстру приватних нотаріусів, приватний нотаріус Києво-Святошинського районного округу Київської області Грисюк О.В. тимчасово не діє. Вважає, що виконавчий напис № 89744 від 15.07.2021 року приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення заборгованості є протиправним та таким, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства України і не підлягає виконанню. Викладені вище обставини породжують спір і стали підставою для звернення до суду з метою захисту порушених прав та інтересів і визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. 23 вересня 2021 року ухвалою суду позовну заяву позивача залишено без руху з підстав недотримання вимог ст.177 ЦПК України, а саме було не додано копію кредитного договору на який позивач посилається у змісті позовної заяви, про що канцелярією Городищенського районного суду Черкаської області 21 вересня 2021 року складений відповідний акт про втрату документів або перепідшивання справи, відсутність вкладень або порушень цілісності, пошкодження конверта (паковання) №11. На виконання ухвали суду від 23 вересня 2021 року, позивач надав уточнену позовну заяву, проте копію кредитного договору не надав, додатково зазначив третю особу, яка не заявляє позовні вимоги на стороні відповідача приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Тетяну Петрівну. З наведеного вбачається, що ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області від 23 вересня 2021 року про залишення позовної заяви без руху, позивач не виконав, тому було прийнете рішення відкрити провадження у справі і з`ясувати причини відсутності кредитного договору у підготовчому засіданні з участю сторін. 08 листопада 2021 року у цивільній справі проведено підготовче засідання, за результатами якого підготовче провадження було закрите, справу призначено до судового розгляду з викликом сторін. Крім того, в ухвалі суду позивачу надано можливість до початку судового засідання визначити вказаний ст.ст. 52, 53 ЦПК України статус третіх осіб, які не заявляють позовних вимог на стороні відповідача та вирішити питання про склад сторін, з врахуванням обставин про вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., відповідно до змісту наданих доказів, а не Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області про що письмово повідомити суд, відповідно до ст.174-175 ЦПК України. Отримавши ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області від 08 листопада 2021 року, позивач [PERSON] таким правом не скористався, статус третіх осіб не визначив, як і не уточнив якого саме нотаріального округу є приватний нотаріус Грисюк О.В.. Відповідно судовий розгляд справи проведено з урахуванням змісту позовних вимог визначених позивачем у зміненому складі сторін, шляхом зазначення правильної назви третьої особи, яка не заявляє позовних вимог на стороні відповідача - приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В.. Ухвалою суду від 08 грудня 2021 року про витребування доказів, постановлено витребувати у приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. і приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П., відповідно, докази у виді копії нотаріальної справи про вчинення виконавчого напису за реєстровим №89744 від 15 липня 2021 року та у виді копій матеріалів виконавчого провадження №66454745 щодо звернення стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» м.Київ, заборгованості за кредитним договором №1001527400301 від 20 січня 2020 року в розмірі 50 630,51 грн.. В судове засідання, належно повідомлений позивач та його представник, не прибули, подали заяву від 08 листопада 2021 року №ЕП-2670/21 про судовий розгляд без їх участі, зазначивши про підтримання позовних вимог у повному обсязі. Представники відповідача АТ «Перший Український Міжнародний Банк» м.Київ та треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П., повідомлені про дату, час та місце вирішення справи, шляхом надіслання судових повісток, до суду не з`явилися з невідомих причин, відзиву, заперечень проти позову не надали, як і пояснень. Вказані обставини у відповідності до ст.223 ЦПК України є підставою для розгляду справи без участі відповідача, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача. Суд, розглянувши позов у межах заявлених позовних вимог, враховуючи належне повідомлення учасників процесу про судовий розгляд, дослідивши та оцінивши всі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких вимог чинного законодавства. Статтею 124 Конституції України встановлено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом, встановлено, із наданих сторонами доказів у справі наступне. Згідно до паспорта громадянина України № [NUMBER] , виданим 06 серпня 2020 року, особа позивача [PERSON] є встановленою (а.с.8-9). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданій Вільшанською селищною радою Городищенського району Черкаської області від 26 серпня 2020 року №486, позивач [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] (а.с.10). 15 липня 2021 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. за №87944 в реєстрі вчинено виконавчий напис про звернення стягнення з [PERSON] суми боргу за кредитним договором №1001527400301 від 20 січня 2020 року в розмірі 50630,51 грн., в тому числі додатково 500 грн. за вчинення виконавчого напису на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» м.Київ у зв`язку із утворенням заборгованості за період з 21 жовтня 2020 року по 21 травня 2021 року в розмірі 50130,51 грн. (а.с.14-15). 10 серпня 2021 року стягувач користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» м.Київ звернулося до приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. із заявою про відкриття виконавчого провадження (а.с.16). На підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П., 10 серпня 2021 року відкрито виконавче провадження №66454745 (а.с.16). Приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П., на виконання вимоги ухвали суду від 08 грудня 2021 року, надано для огляду та дослідження у судовому засіданні належним чином завірені матеріали виконавчого провадження №66454745. Із постанови про зупинення вчинення виконавчих дій від 07 грудня 2021 року, виконавчі дії з примусового виконання за виконавчим написом №89744 від 15 липня 2021 року, виданим приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., зупинено. Копії документів, на підставі яких був вчинений вищезазначений виконавчий напис, не були предметом дослідження судом у повному обсязі, оскільки не надані приватним нотаріусом до суду на виконання ухвали про витребування доказів від 08 грудня 2021 року. Ухвалою суду від 26 листопада 2021 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про забезпечення позову та зупинено стягнення по виконавчому провадженню № 66454745 від 10.08.2021 року відкритому на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни, реєстр № 89744 від 15.07.2021року про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного Товариства «Перший Український Міжнародний Банк» м.Київ, заборгованість в розмірі 50 630 грн.51 коп. (а.с. 62-63). Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, та враховуючи положення цивільно-процесуального законодавства позивач повинен довести підставу позову, тобто обставини, з якими він, як з юридичними фактами, пов`язує свою матеріально-правову вимогу, а суд повинен з`ясувати обставини, які пов`язані саме з предметом спору, встановити характер правовідносин, зумовлених фактами, що мають місце, та правові норми, якими врегульовані ці правовідносини - ст. 214 ЦПК України. При цьому, факти та підстави позову, які підведені під гіпотезу певної норми матеріального права, вказують на юридичну природу спірних правовідносин, що являється предметом позову. Предметом вимоги позивача є порушення відповідачем АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та третьою особою у справі приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., вимог ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат». Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). Правові відносини, які склалися між сторонами у справі, на думку суду, підпадають під вид цивільно-правових відносин - зобов`язальне право. Для вирішення спірних правовідносин суд застосовує вимоги Цивільного Кодексу України, Закону України «Про нотаріат» та Закону України «Про виконавче провадження». У статтях 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»).Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5.Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»).Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих боржнику повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка боржника на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в кредитному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до пунктів 1 та 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Суд, вивчивши та оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, беззаперечно встановив, що виконавчий напис за реєстровим номером 89744 вчинений 15 липня 2021 року в м.Вишневе Київської області приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., про звернення стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» м.Київ суми боргу за кредитним договором №1001527400301 від 20 січня 2020 року в розмірі 50630,51 грн., в тому числі додатково 500 грн. за вчинення виконавчого напису у зв`язку з утворенням заборгованості за період з 21 жовтня 2020 року по 21 травня 2021 року в розмірі 50130,51 грн. виданий на підставі статтей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (а.с.14). Форма та зміст вчиненого виконавчого напису, на підставі вивчених вимог діючого чинного законодавства, вказують на їх недотримання в повному обсязі. Так, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так із підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно Правового Висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Станом на 15 липня 2021 року - дату вчинення спірного виконавчого напису нотаріусом, чинне законодавство передбачало можливість вчинення виконавчого напису лише за умови подання оригіналу договору чи його дублікату, що має силу оригіналу, про зміст таких у виконавчому написі нотаріусом не зазначено. Вчинення виконавчого напису на підставі копій договорів чинним законодавством не передбачалось і тому, за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів, чинним законодавством встановлені наслідки визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Клопотань про витребування відповідних доказів сторонами у судовому засіданні не заявлено. Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 (далі за текстом - Перелік). Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Окрім того, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Із змісту наданих суду доказів, неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису, боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факту отримання ним повідомлення, вимоги про наявність такої заборгованості, та чи яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису, в той час, як захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання боржнику повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень. Відповідачем та третьою особою приватним нотаріусом не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача з цих обставин у справі. Так, у виконавчому написі про звернення стягнення відсутня інформація згідно якого документу встановлено період, за який виникла заборгованість з 21 жовтня 2020 року по 21 травня 2021 року в розмірі 50130,51 грн.. Посилання у виконавчому написі на те, що заборгованість стягується за вказаний період в розмірі 50130,51 грн., не є достатньою та безспірною на підтвердження дійсного періоду виникнення заборгованості та її розміру без вивчення судом доказів зі сторони приватного нотаріуса, які були у його розпорядженні на час вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі був витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій) і тому в цій частині позовні вимоги позивача для суду залишилися як відповідачем так і третіми особами не спростованими. Отже, на думку суду, у даному випадку, за відсутності належних доказів у розпорядженні суду, слід прийти до висновку, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису 15 липня 2021 року не переконалася належним чином у безспірності розміру суми, що підлягає стягненню за виконавчим написом, вчинила виконавчий напис поза межами встановлених вимог Законом України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, згідно з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена Великою Палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи те, що заборгованість [PERSON] не є безспірною перед АТ «Перший Український Міжнародний Банк» м.Київ, остільки із змісту досліджених доказів, не можливо прослідковувати виконання чи невиконання кредитного зобов`язання боржником в повному обсязі, та що вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом 15 липня 2021 року відбулося з порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п.п. 3.1., 3.4. Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, то є встановленими відповідно підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, і тому, суд, вважає за необхідне, позовну заяву задовольнити і визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис за реєстровим номером 89744 вчинений 15 липня 2021 року в м.Вишневе Київської області приватним нотаріусом Грисюк О.В. про звернення стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» м.Київ, заборгованості за кредитним договором №1001527400301 від 20 січня 2020 року в розмірі 50130,51 грн.. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача судових витрат, які згідно договору про надання професійної правничої допомоги від 18 серпня 2021 року, рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару (винагороди), меморіального ордеру №@2PL023312 від 20 серпня 2021 року, меморіального ордеру №@2PL816225 від 07 вересня 2021 року та акту виконаних робіт (надання послуг) від 13 вересня 2021 року становлять 5000 грн.. Крім того позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 908,00 грн. та за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 454,00 грн.. Вище зазначені документи були надіслані стороні до відому з позовною заявою. Заперечень щодо відшкодування судових витрат зі сторони відповідача не надходило, як і клопотань про звільнення від їх стягнення чи зменшення розміру. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд з`ясував склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, які є співмірними із складністю справи та відповідають критерію реальності адвокатських витрат, розумності їх розміру та згідно вимог ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановив особу, яка таку допомогу надавала. При визначенні суми відшкодування вказаних витрат суд виходить із встановлення їх дійсності та необхідності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Так, Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України, від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського Суду з прав людини від 28 листопада від 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний характер. З вище наведенного вбачається, що позивачем надано докази та підтверджено витрати на правничу допомогу і сплату судового збору при подачі позову та заяви про забезпечення позову, у зв`язку з розглядом цивільної справи в суді, тому понесені витрати позивачем підлягають до стягнення з відповідача, згідно ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог позивача. Позов підтверджується: копією довідки Вільшанської селищної ради Городищенського району Черкаської області від 26 серпня 2020 року №486 про реєстрацію місця проживання особи; копією виконавчого напису приватного нотаріусу Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. від 15 липня 2021 року, реєстр №87944; копією виконавчого провадження №66454745 від 10 серпня 2021 року; копією договору про надання професійної правничої допомоги від 18 серпня 2021 року; копією рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару (винагороди); меморіальним ордером №@2PL023312 від 20 серпня 2021 року; меморіальним ордером №@2PL816225 від 07 вересня 2021 року; актом виконаних робіт (надання послуг) від 13 вересня 2021 року; квитанцією про сплату судового збору №52418 від 09 вересня 2021 року; квитанцією про сплату судового збору №52340 від 09 вересня 2021 року.

Outcome: approved