Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

29 жовтня 2019 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до Радехівської міської ради Львівської області про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві зазначає, що [INFO] померла [PERSON] - бабця Позивача, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 08.01.1999 року Оглядівською сільською радою Радехівського району Львівської області. [INFO] помер [PERSON] , батько Позивача і син Спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 18.11.2004 року Радехівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оглядівською сільською радою Радехівського району Львівської області. До спадкового майна, що залишилось після смерті Спадкодавця, належить земельна ділянка площею 1,7004 га, яка складається із двох земельних ділянок площею 1,3894 га (рілля), та площею 0,3508 га (кормові угіддя), які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Оглядівської сільської ради Радехівського району Львівської області, правонаступником всіх прав та обов`язків якої є Радехівська міська рада. Вказана земельна ділянка Спадкодавця була оформлена за Спадкодавцем, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ № 036232, який було видано 16.03.2000 року Радехівською районною радою народних депутатів на підставі рішення IX сесії III демократичного скликання Радехівської районної ради народних депутатів від 24.12.1999 року і зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 7729. [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті Спадкодавця, оскільки він відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу Української PCP фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою Оглядівської сільської ради № 401 від 22.03.2018 року. В свою чергу Позивач у відповідності до вимог ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України прийняв спадщину після [PERSON] , оскільки постійно проживав з останнім на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Оглядівської сільської ради № 402 від 22.03.2018 року. Позивач мав намір оформити свої права на спадкове майно у нотаріальному порядку, у Радехівській державній нотаріальній конторі, однак не може цього зробити у зв`язку з відсутністю належного правовстановлюючого документа, а саме державного акту на право приватної власності на землю, оскільки такий видано на ім`я Спадкодавця після його смерті, а від так державний нотаріус відмовив Позивачу у вчиненні нотаріальної дії, за загальним правилом здійснив це в усній формі, та рекомендував звернутися з позовом в суд. Оскільки Позивач, як спадкоємець, не має змоги оформити право власності відповідно до вимог законодавства у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа, питання визначення прав на це майно має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде юридичним документом для оформлення цих прав. За таких обставин Позивач звертається до Суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку Спадкодавця. Просить визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на земельну ділянку площею 1,7401 га, яка складається із двох земельних ділянок площею 1,3894 га (рілля), та площею 0,3508 га (кормові угіддя), які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Оглядівської сільської ради Радехівського району Львівської області, правонаступником всіх прав та обов`язків якої є Радехівська міська рада, в порядку спадкування, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . У підготовче судове засідання представник позивача з`явився, позов підтримує повністю та просить задоволити. Представник відповідача Радехівської міської ради Львівської області, скерував суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив розгляд справи проводити без участі представника (а.с.20). У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 08.01.1999 року Оглядівською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.11). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 18.11.2004 року Радехівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оглядівською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.12). Родинні відносини підтверджуються свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданим 17 березня 1966 року, відділом ЗАГС, де [PERSON] народилася [INFO] , в графі "батьки" значаться [PERSON] та [PERSON] ; Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 0024346944 від 25 жовтня 2019 року, яким підтверджується що дошлюбне прізвище [PERSON] було [PERSON] ; повторним свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] від 09.07.1951 р., де батько позивача - [PERSON] , в графі "батьки" значаться [PERSON] та [PERSON] (а.с.13-15). Згідно Державного акта на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №036232, виданого 16.03.2000 року головою Радехівської районнної Ради народних депутатів на підставі рішення ІХ сесії ІІІ Демократичного скликання Радехівської районнної Ради народних депутатів від 24.12.1999 року, та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №7729, вбачається, що земельна ділянка, площею 1.7401 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Оглядівської сільської ради Радехівського району Львівської області, належала [PERSON] (а.с.16). Відповідно до довідок №401 та №402 від 22.03.2018 року, виданих виконкомом Оглядівської сільської ради Радехівського району Львівської області, на день смерті [PERSON] [INFO] , в одному будинку в [ADDRESS] , разом з померлою проживали і були зареєстровані: [PERSON] - син, [INFO] , [PERSON] онука , [INFO] Заповіт від імені померлої не посвідчувався. На день смерті [PERSON] , [INFO] , в одному будинку в [ADDRESS] , разом з померлим проживала і була зареєстрована [PERSON] - дочка, [INFO] . Заповіт від імені померлого не посвідчувався (а.с.17,18). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР). Перешкодою в реалізації позивача його законних прав та інтересів, є те, що він позбавлений у позасудовому порядку оформити спадщину, після смерті [PERSON] . Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved