Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті громадянки України [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в місті Донецьк Донецької області. В обґрунтування вимог в заяві вказано, що [INFO] в місті Донецьк Донецької області померла мати заявника - [PERSON] , [INFO] . Причиною смерті стала хронічна серцево - судинна недостатність, хронічна ішемічна - хвороба серця дифузний артеросклеротичний кардіосклероз при гіпертонічній хворобі і стенозуючому коронаросклерозі. Внаслідок смерті її матері, на тимчасово окупованій території України, а саме Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки 03 січня 2020 року видано свідоцтво про смерть [PERSON] , яке згідно Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсним та не створює правових підстав. У січні 2020 року заявник звернулася до Приазовського відділу ДРАЦС для отримання свідоцтва про смерть матері, однак їй було відмовлено у реєстрації смерті В поданій заяві [PERSON] керувалася ст.317 ЦПК України, ст.ст. 9, 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву, у якій просить справу розглядати за її відсутністю, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі. До матеріалів справи просить долучити копії фотокарток із зображенням могили померлої матері [PERSON] . Представник заінтересованої особи Приазовського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління (м. Дніпро) Міністерства юстиції України, який про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся завчасно, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду (ч.2 ст.317 ЦПК України). Відповідно до ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню у повному обсязі. Так, із досліджених письмових документів судом встановлено, що відповідно до паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 18 листопада 1997 року Ленінським РВ УМВС України у місті Донецьку, [PERSON] народилася [INFO] в селі Благодатне Волноваського району Донецької області. За життя 21 квітня 1998 року [PERSON] , [INFO] , отримала реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , що підтверджується копією картки платника податків про присвоєння ідентифікаційного номера, виданої 06.05.2016 року ДПІ у Ленінському районі м.Донецька. 03 січня 2020 року в місті Донецьк Ленінським відділом запису актів громадянського стану Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки (ДНР) видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , згідно якого [PERSON] , яка проживала в селі Благодатне Волноваського району Донецької області, померла [INFO] у Ворошиловському районі м.Донецька. Відповідно до лікарської довідки про причину смерті, складеної на бланку форми №106/у №5, виданої для поховання 30 грудня 2019 установою ДНР, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , причина смерті -а) хронічна серцево - судинна недостатність, б), в) хронічна ішемічна хвороба серця дифузний артеросклеротичний кардіосклероз при гіпертонічній хворобі і стенозуючому коронаросклерозі. Заявник [PERSON] народилася [INFO] в місті Донецьк. Місце її проживання зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (копія паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 10 вересня 1995 року Ленінським РВ УМВС України в Донецькій області). Згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 27.11.1995 року Ст. з-заводським районним РАЦС, заявник [PERSON] народилася [INFO] . Її батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] . Із копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 20 жовтня 1979 року, встановлено, що 20 жовтня 1979 року [PERSON] , 1955 року народження, уклала шлюб із [PERSON] , та після укладення шлюбу їй присвоєне прізвище - « [PERSON] ». Враховуючи вище наведені документи, заявник [PERSON] є рідною дочкою [PERSON] , яка померла [INFO] . Даючи оцінку допустимості доказів - документів, виданих органами Донецької Народної Республіки, суд керується частиною 2 статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також статтею 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Разом із тим, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСЛП), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Тому, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, Молдови та Росії де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Відтак, суд як виняток приймає до уваги дані про смерть (дату, місце та причину) [PERSON] , які зазначені у вищенаведеному свідоцтві, виданому на окупованій території Донецької області, а саме - [INFO] в місті Донецьк Донецької області. Дата смерті [PERSON] також підтверджується наданими заявником фотографіями із зображенням могили [PERSON] та зазначенням дати смерті - [INFO] . Згідно відмови у проведенні державної реєстрації смерті № 21/17.27-06-108 від 10 січня 2019 року, виданої Приазовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління (м. Дніпро), документ пред`явлений заявником - свідоцтво про смерть [PERSON] серії [NUMBER] , видане 03 січня 2020 року Ленінським відділом запису актів громадянського стану Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції ДНР є недійсним і не створює правових підстав. Частина 1 статті 17 Закону України « Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачає, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. На підставі п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Суд керується, також, положеннями ст.317 ЦПК України, якою визначено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню та може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Враховуючи те, що Верховною Радою України не визначений чіткий та вичерпний перелік назв населених пунктів Донецької області, які визнаються тимчасово окупованою територією України та те, що норми статті 317 ЦПК України спрямовані на забезпечення прав осіб, які проживають на території, де не здійснюють діяльність органи державної реєстрації актів цивільного стану, суд керується тим, що тимчасово окуповані населені пункти визначені розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення", серед яких є м.Донецьк Донецької області. Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність задоволення обґрунтованих вимог заяви, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні належними і допустимими доказами в достатньому об`ємі. Встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території має юридичне значення для [PERSON] , оскільки необхідне їй для отримання свідоцтва про смерть матері [PERSON] у відповідності з вимогами законодавства України та оформлення спадкових прав на майно.

Outcome: approved