Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

10 березня 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В позові зазначив, що за рішенням Снігурівського районного суду від 19 грудня 2013 року з нього утримуються аліменти на користь відповідачки на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також, за рішенням того ж суду з нього були стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], та дружини [PERSON], у розмірі по 1/4 частці всіх видів його доходів, розмір яких згідно рішення Снігурівського районного суду від 14 січня 2016 року було зменшено до 1/6 частки на кожного. Він працює, однак отримуваних коштів після утримань аліментів недостатньо для прожиття. Просить зменшити розмір аліментів на дитину до 1/6 частини всіх видів заробітку, які стягувати у розмірі 50% від суми аліментів на особистий рахунок дитини в відділенні Державного Ощадного банку України, оскільки використовуються відповідачкою не за призначенням. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на наявність істотних обставин, що зумовили зміну його матеріального стану, зокрема наявність заборгованості з аліментів перед відповідачем, про стягнення яких за непроживання за місцем реєстрації він дізнався вже після присудження з нього аліментів на інших утриманців та наявність кредитних зобов"язань. Відповідачка щодо встановлення розміру аліментів на утримання сина у 1/6 частці не заперечила. Вказала, що твердження позивача про використання нею сум раніше отримуваних аліментів на дитину не за призначенням безпідставні. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що заочним рішенням Снігурівського районного суду від 19 грудня 2013 року з позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], у розмірі 14 частини всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 листопада 2013 року й до повноліття дитини. З копії виконавчого листа вбачається, що позивач заборгував аліментів на виконання даного рішення у сумі 12 395,39грн. станом на 01.09.2015року. За рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 25 листопада 2015 року з позивача на користь [PERSON] присуджено аліменти на її утримання як дружини до досягнення сином [PERSON], [INFO] року народження, трирічного віку, у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 12 листопада 2015 року й до 04 вересня 2018 року. Крім того, з позивача за рішенням того ж суду від 02 грудня 2015 року присуджено до сплати аліменти на утримання сина -малолітнього [PERSON],[INFO] року народження, у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 листопада 2015 року й до повноліття дитини. Згідно рішення Снігурівського районного суду Миколаївської облсті від 14 січня 2016 року розмір аліментів на [PERSON] та сина [PERSON] було зменшено до 1/6 частини на кожного. Згідно з ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Як на підставу до зменшення розміру аліментів позивач посилається на наявність істотних обставин, що зумовили зміну його матеріального стану, зокрема наявність заборгованості з аліментів перед відповідачкою та наявність кредитних зобов"язань. Відповідно до ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підставухвалює рішення про задоволення позову. Відповідачка щодо встановлення розміру аліментів на утримання сина у розмірі 1/6 частки не заперечила. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про встановлення стягуваних з позивача на користь відповідачки аліментів на утримання дитини - сина [PERSON], до 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили. Разом з тим, твердження позивача щодо використання сум аліментів відповідачкою не за призначенням нічим не підтверджене та не обгрунтоване, а тому вимога щодо внесення 50% суми аліментів на особистий рахунок дитини задоволенню не підлягає. За таких обставин позов підлягає до задоволення частково. Суд не стягує з відповідачки судовий збір на користь позивача за відсутності такої вимоги у позові.

Outcome: dismissed