Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

10 серпня 2017 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 22 липня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] було укладено Кредитний договір № ML-200/905/2008, за умовами якого позичальник отримав кредит в сумі 51 265,00 Швейцарських франків зі сплатою процентів за користування кредитом, з остаточним строком повернення кредитних коштів 22 червня 2031 року. В забезпечення виконання зобов`язань позичальника 22 липня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Договір поруки № SR200/905/2008, за яким поручитель прийняв зобов`язання відповідати за повне та своєчасне виконання Боржником його зобов`язань перед Кредитором за Кредитним договором, в повному обсязі зобов`язань. Розмір та день сплати платежів за Кредитним договором викладений в Графіку платежів (Додаток № 1 до Кредитного договору). У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] своїх зобов`язань за Кредитним договором станом на 15 серпня 2016 року заборгованість [PERSON] перед банком складає 51 732,46 Швейцарських франків, з яких: залишок заборгованості за кредитом - 45241,56 Швейцарських франків, сума нарахованих та несплачених відсотків за Кредитним договором - 6490,90 Швейцарських франків. Враховуючи викладене, ПАТ «ОТП Банк» просило стягнути солідарно з відповідачів на свою користь вказану заборгованість та понесені судові витрати. Справа надійшла в провадження судді [PERSON] . У зв`язку зі звільненням з посади судді [PERSON] , на підставі розпорядження керівника апарату Комунарського районного суду м. Запоріжжя № 78-к від 05.06.2020 року, в порядку, передбаченому п. 2.3.50. Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 333/4680/17 та визначено головуючим по даній справі суддю Комунарського районного суду м. Запоріжжя Стоматова Е.Г. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09 червня 2020 року прийнято до свого провадження, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Представником відповідачів подано відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідачі заперечують проти позову Банку, в зв`язку із тим, що розрахунок заборгованості, поданий Банком до позовної заяви не містить інформації про суми та дати погашення заборгованості окремо по тілу кредиту, відсоткам, штрафу, пені та іншим платежам. Заперечуючи проти позовних вимог до поручителя, представник відповідачів зазначає, що порука за Договором поруки SR200/905/2008 від 22.07.2008 р., в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України є припиненою, адже банк змінив строк виконання основного зобов`язання шляхом пред`явлення 18.11.2016 року позовної заяви до позичальника та поручителя з вимогою про дострокове погашення усієї заборгованості за кредитним договором, яка ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07.12.2016 року була повернута у зв`язку з порушенням підсудності. Звертаючись 10.08.2017 р. з аналогічним позовом до відповідачів до Комунарського районного суду м. Запоріжжя, Банк пропустив шестимісячний строк пред`явлення вимоги до поручителя, який обраховується від дати первісної позовної заяви до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя - 18.11.2016 року. У підготовчому засідання представник відповідачів заявив клопотання про витребування доказів у Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк». Ухвалою суду від 01.10.2020 р. клопотання представника відповідачів про витребування доказів задовольнити частково. Зобов`язано Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» надати на адресу суду наступні документи: належним чином завірену копію заяви [PERSON] на видачу готівки за кредитним договором № ML- 200/905/2008 від 22.07.2008 р. (кредитних коштів в сумі 51265,00 Швейцарських франків); належним чином завірену копію меморіального валютного ордеру про видачу кредитних коштів за кредитним договором № ML -200/905/2008 від 22.07.2008 р. в сумі 51265,00 Швейцарських франків; Виписки по рахункам Позичальника - [PERSON] , відкритих в ПАТ «ОТП Банк», по погашенню тіла кредиту та сплаті процентів за користування кредитом, у розрізі кожного місяця за період з 22.07.2008 по 15.08.2016 рр.; Деталізований (розширений) розрахунок заборгованості за кредитним договором № ML -200/905/2008 від 22.07.2008 р., станом на 15.08.2016 р., з зазначенням суми та дати погашення окремо по тілу кредиту, відсоткам, штрафу, пені та іншим платежам, із обґрунтуванням такого розрахунку доказам; Вимоги про дострокове виконання зобов`язання за кредитним договором № ML - 200/905/2008 від 22.07.2008 р.„ договором поруки № SR-200/905/2008 від 22.07.2008 р., надіслані позичальнику - [PERSON] та поручителю - [PERSON] 17.11.2020 р. від представника позивача на адресу суду надійшла заява про надання документів на виконання вказаної ухвали суду. 19.01.2021 р. ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.03.2021 р. о 14-00 год. Розгляд справи відкладався за відповідними клопотаннями представника відповідачів. Ухвалою суду від 08.04.2021 р. визнано явку представника позивача ПАТ «ОТП Банк» в судове засідання по даній справі обов`язковою, але позивачем проігноровано цю вимогу. Представник позивача у судове засідання 11.11.2021 р. не з`явився, на адресу суду від представника надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не з`явились про дату, місце і час судового засідання повідомлялись у встановленому законом порядку, від їх представника до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, проти позовних вимог заперечують з підстав викладених у відзиві. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд прийшов до наступних висновків. Частинами 1, 2 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Перевіряючи доводи сторін, судом встановлено, що 22.07.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] укладено Кредитний договір № ML-200/905/2008, за яким останньому був виданий кредит в сумі 51265,00 Швейцарських франків, зі сплатою відсотків за користування Кредитом (фіксований відсоток - 4,75 % річних + FIDR). Згідно з пунктом 1.5.1. частини 2 кредитного договору, повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється відповідачем щомісяця у розмірі та строки визначені у графіку платежів. Відповідно до графіку платежів, який є Додатком № 1 до Кредитного договору, погашення заборгованості за договором сторони визначили щомісячними платежами у сумі 490,05 Швейцарських франків, починаючи з 22.08.2008 р. Датою остаточного повернення Кредиту є 22.04.2031 р. Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено судом та перевірено доказами, що відповідач [PERSON] в період дії договору свої зобов`язання за договором виконував невчасно та не в повному обсязі, у зв`язку з чим станом на 15.08.2016 року має заборгованість в сумі 51 732,46 Швейцарських франків, що за курсом Національного банку України (далі - НБУ) станом на день проведення розрахунку становило 1 327 726,11 грн., з яких: залишок заборгованості за кредитом - 45241,56 Швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ станом на 15.08.2016 року становить 1 161 135,59 грн., сума нарахованих та несплачених відсотків за Кредитним договором - 6490,90 Швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ станом на 15.08.2016 року становить 166 590,52 грн., яку ПАТ «ОТП Банк» просить стягнути солідарно з відповідачів. Судом витребувано від позивача розрахунок заборгованості, відповідно до якого останній платіж за тілом кредиту сплачено 24.12.2015 року, та за процентами 14.06.2016 року. В забезпечення зобов`язань позичальника [PERSON] за кредитним договором, 22.07.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки №SR-200/905/2008, згідно з яким остання зобов`язалася відповідати за повне та своєчасне виконання Боржником його боргових зобов`язань перед Кредитором за Кредитним договором, в повному обсязі таких зобов`язань. Пунктом 4.1. Договору поруки зазначено, що він набирає чинності з дати його підписання Сторонами (дата Договору) і діє до повного виконання Боргових зобов`язань за Кредитним договором. Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Відповідно до п. 1.9.1 Кредитного договору Банк має право вимагати дострокового виконання Боргових зобов`язань в цілому або у визначеній Банком частині у випадку невиконання Позичальником та/або Поручителем своїх Боргових та/чи інших зобов`язань за цим Договором. Згідно з частиною першою статті 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (частина перша статті 653 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, 18.11.2016 р. ПАТ «ОТП Банк» звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором № ML-200/905/2008 від 22.07.2008 р. солідарно з [PERSON] , [PERSON] , в якій Банк вимагав дострокового повернення всієї суми заборгованості за кредитним договором та процентами в розмірі 51732,46 Швейцарських франків, посилаючись на ч. 2 ст. 1050 ЦК України та п. 1.9 Кредитного договору, яким визначено право Банку вимагати дострокового виконання Боргових зобов`язань в цілому. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07.12.2016 р. у справі № 331/7631/16-ц вказана позовна заява ПАТ «ОТП Банк» до [PERSON] , [PERSON] повернута позивачу, у зв`язку з порушенням підсудності. В наступному Банк 10.08.2017 року звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з аналогічним позовом за яким ухвалою суду від 01.09.2017 року відкрито провадження у цій справі. Представник відповідачів за змістом відзиву вказував, що позивачем пропущено строк пред`явлення вимог до поручителя оскільки порука є припиненою. Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.. З огляду на викладені приписи, порука є строковим зобов`язанням і незалежно від того, встановлений її строк договором чи законом, сплив цього строку припиняє суб`єктивне право кредитора. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України). Судом встановлено, що у договорі поруки не встановлено строк після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 4.1 договору поруки) про його дію до повного виконання Боргових зобов`язань за Кредитним договором припинення всіх зобов`язань боржника за кредитним договором, не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це суперечить частині першій статті 251 та частинні першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України. Згідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Непред`явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов`язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов`язанням». Вищезазначений висновок висловлений у постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1451цс16. У постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14 зроблено висновок, що «строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може. Умови договорів поруки про їхню дію до повного припинення всіх зобов`язань за основним договором або до припинення всіх зобов`язань поручителя за договором поруки, тобто до настання першої з цих подій, не встановлюють строк припинення поруки у розумінні статті 251 ЦК України. Тому має застосовуватися припис частини четвертої статті 559 цього кодексу (у редакції, чинній час виникнення спірних правовідносин) про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явив вимоги до поручителя. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку (статті 61, 64 ГПК України, стаття 122 ЦПК України) протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання. Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя». Таким чином, з огляду на зазначені правові норми та позицію Великої Палати Верховного Суду, можна зробити висновок, що у випадку не встановлення у договорі поруки строку у вигляді дати, місяця, року, застосовується положення ч. 4 ст. 559 ЦК України і строк, передбачений цією статтею, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові у позові. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідачем останній платіж за кредитним договором внесено 24.12.2015 року, а за процентами 14.06.2016 року. Тобто про порушене право позивача останній дізнався 15.07.2016 року не отримавши черговий платіж. 18.11.2016 року ПАТ «ОТП Банк» звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до боржника [PERSON] та поручителя [PERSON] про стягнення усієї суми заборгованості за кредитним договором, вимагаючи дострокового повернення всієї суми кредиту згідно частини першої статті 1050 ЦК України. Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі №310/11536/13-ц (провадження № 14-154цс18) зазначено згідно з вимогами кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов`язання в обумовлений сторонами строк ПАТ "Сведбанк", правонаступником якого є позивач, використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку за рахунок переданого в іпотеку майна. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги ПАТ "Сведбанк". У зазначеній справі Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. З огляду на зазначені правові норми та позицію Великої Палати Верховного Суду, можна зробити висновок, що на час звернення з першою позовною заявою ПАТ «ОТП Банк» до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя позивач посилався на статтю 1050 ЦК України, отже вважається, що на час звернення з таким позовом 18.11.2016 року, настав строк виконання договору в повному обсязі. З позовом у цій справі позивач звернувся 10.08.2017 року. Таким чином, аналізуючи положення частини четвертої статті 559 ЦК України, суд дійшов до висновку що порука припинила свою дію що є підставою для відмови у стягненні з відповідача [PERSON] заборгованості. Оскільки відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором укладеним з позивачем, виконував не належним чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та стягненню з нього заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, підтверджений документально. На підставі ст.ст. 509, 526, 530, 610, 611, 624, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 265, 353, 355 ЦПК України, суд -

Outcome: partial