Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третьої особи на стороні позивача виконавчого комітету Вінницької міської ради про відшкодування збитків, завданих руйнуванням будинку. Свої вимоги мотивував тим, що у вересні 1992 року мати позивача [PERSON] придбала у попереднього власника [PERSON] ? частини одноповерхового житлового будинку [ADDRESS] для приживання престарілих бабусі та дідуся позивача. За договором дарування частини будинку від 14.05.2004 року мати позивача подарувала йому цю ? частину будинку з відповідною часткою господарських будівель. Згідно даних довідки - характеристики, виданої БТІ 21 квітня 2004 року за № 3958, на земельній ділянці розташовано: житловий будинок, цегляний, позначений на плані літерою «А», житловою площею 74.2 кв. м. та господарські будівлі і споруди: сараї, гаражі, оглядові ями, вбиральні, огорожа. За даними кадастрового плану земельної ділянки, складеному у лютому 2005 року, позивачу перейшла у користування земельна ділянка площею 0, 0435 га з визначенням площі, форми будівель та інших споруд. При видачі 16.02.2005 року окремої домової книги у ВВС Ленінського району м. Вінниці належній позивачу ? частини будинку № 71 була присвоєна назва квартира №2, однак будинок за адресою: [ADDRESS] при цьому багатоквартирним не став, а залишався одноквартирним будинком. Претензій з боку попередньої сусідки [PERSON] з приводу меж, будь - яких пошкоджень чи руйнувань у її частині будинку, і яка володіла іншою ? частиною будинку до її продажу у червні 2005 року не виникало. Будь - яких пошкоджень в частині будинку позивача, до початку самочинного перепланування [PERSON] також не було. У липні 2005 року [PERSON], яка постійно мешкає за адресою: [ADDRESS], без згоди позивача, оформленого проекту і дозволу міськвиконкому, з порушенням будівельних та санітарних норм, силами не фахової будівельної бригади у складі 10-12 працівників, розпочала як реконструкцію придбаної нею частини будинку так і самочинне руйнування, переобладнання та перепланування всього їхнього спільного житлового будинку - загального даху, зовнішніх та несучих стін, міжповерхового перекриття, фундаменту, паркану тощо. За місяць самовільної реконструкції будинку шляхом його перепланування та переобладнання, в наслідок здійснення демонтажу всіх внутрішніх стін, які були несучими для міжповерхового перекриття, елементів даху та перегородок, половини зовнішніх стін і міжповерхового перекриття, почали виникати та прогресувати пошкодження даху, підлоги , стін та оздоблення у приміщеннях як позивача так і відповідачки. Рішенням Ленінського районного суд м. Вінниці від 08.05.2012 року позов позивача до [PERSON] задоволено частково та зобов»язано останню провести ремонтно - відновлювальні роботи з приведенням квартири [ADDRESS] у попередній стан за власний рахунок, стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] кошти в сумі 222796, 00 грн. для виконання робіт з усунення негативного впливу на технічний стан квартири [ADDRESS], викликаного самовільно виконаними [PERSON] роботами із реконструкції частини будинку і ремонту квартири № 2 у цьому ж будинку. Стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 10000 грн., в задоволені решти позовних вимог було відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 18.07.2012 року дане рішення залишено без змін. Проте, ухвалою ВССУ від 12.12.2012 року рішення суду першої та апеляційної інстанції скасовано. Своє рішення суд касаційної інстанції обґрунтував тим, що позивач не мав права звертатись з даним позовом до суду, оскільки це виключно компетенція виконкому міської ради. 27.05.2013 року виконком Вінницької міської ради звернувся з позовом до [PERSON] про знесення самочинного будівництва, де позивача було залучено в якості третьої особи на стороні позивача. Рішенням Вінницького міського суду від 25.12.2013 року, яке залишено в силі ухвалою апеляційного суду Вінницької області 07.02.2014 року, позов Вінницької міської ради до [PERSON] про знесення самочинного будівництва задоволено та зобов'язано [PERSON] знести самочинно збудовану прибудову зі сторони головного фасаду будівлі, а також ліквідувати влаштування монолітного перекриття першого поверху для влаштування другого поверху, шляхом приведення до попереднього стану квартири [ADDRESS] за рахунок [PERSON] Відповідно до висновку № 661 від 25.06.2009 року, технічний стан будинку визнано непридатним до нормальної експлуатації з огляду на наявність дефектів і пошкоджень, а саме: поява у спільних для обох квартир стінах деформаційних тріщин, що прогресують, у зв'язку з перерозподілом навантажень, спричинених перебудовою квартири [ADDRESS]. Вартість відновлювальних робіт, згідно з розробленою ТОВ «Гервін» проектно - кошторисною документацією В.01/04 - КД «житловий будинок в [ADDRESS] станом на 26.04.2010 року склала 166, 736 тис. грн., вартість відновлювальних робіт станом на 12.04.2012 року склала 222,796 тис. грн. На протязі майже 10 років позивач з сім'єю змушений проживати у будинку, технічний стан якого визнаний непридатним до нормальної експлуатації, що завдає йому та членам його сім'ї моральної шкоди, фізичних та душевних страждань. Просив суд стягнути з [PERSON] збитки заподіяні руйнуванням квартири [ADDRESS] в розмірі 383, 419 тис. грн. та моральну шкоду в розмірі 100000 грн. В судовому засіданні позивач та його представник, позовні вимоги уточнили, за обставин, викладених в позові просили суд стягнути з [PERSON] збитки, заподіяні руйнуванням квартири [ADDRESS] в розмірі 427 561, 00 грн. відповідно висновку експерта № 016/16 від 04.11.2016 року за результатами судової будівельно - технічної експертизи. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позову. Представник третьої особи виконавчого комітету Вінницької міської ради в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, при розгляді справи покладався на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали інвентарної справи № 7529, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступного. Судом встановлено, що 5 вересня 1992 року мати позивача [PERSON] придбала у попереднього власника [PERSON] ? частини одноповерхового житлового будинку [ADDRESS] в м. Вінниці (а.с. 10-11т.1). За договором дарування частини будинку від 14.05.2004 року мати позивача подарувала йому ? частину будинку з відповідною часткою господарських будівель. Згідно даних довідки - характеристики, виданої БТІ 21 квітня 2004 року за № 3958 на земельній ділянці розташовано: житловий будинок, цегляний, позначений на плані літерою «А», житловою площею 74.2 кв. м. та господарські будівлі і споруди: сараї. Гаражі, оглядові ями, вбиральні, огорожа (12-13 т.1). [PERSON], без згоди позивача, оформленого проекту і дозволу міськвиконкому, з порушенням будівельних та санітарних норм розпочала як реконструкцію придбаної нею частини будинку так і самочинне руйнування (а.с.19-28 т.1). 27.05.2013 року виконком Вінницької міської ради звернувся з позовом до [PERSON] про знесення самочинного будівництва де позивача було залучено в якості третьої особи на стороні позивача. Рішенням Вінницького міського суду від 25.12.2013 року, яке залишено в силі ухвалою апеляційного суду Вінницької області 07.02.2014 року позов Вінницької міської ради до [PERSON] про знесення самочинного будівництва задоволено та зобов'язано [PERSON] знести самочинно збудовану прибудову зі сторони головного фасаду будівлі, а також ліквідувати влаштування манолітного перекриття першого поверху для влаштування другого поверху шляхом приведення до попереднього стану квартири [ADDRESS] за рахунок [PERSON] (а.с.18 т.1). З часу винесення Вінницьким міським судом Вінницької області рішення про знесення [PERSON] самочинного будівництва пройшло майже півтора року, а рішення [PERSON] не виконане. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.06.2015 року по справі призначено судову будівельно - технічну експертизу. Відповідно до висновку № 293 від 30.10.2015 року ТОВ «Експертно - юридичної фірми Соломон» розмір завданої [PERSON] матеріальної шкоди внаслідок негативного впливу на технічний стан 1/2 частини житлового будинку (квартири №2), розташованої по [ADDRESS] що належить йому згідно договору дарування частини будинку від 14.05.2004 року, викликаного самовільно виконаними роботами з реконструкції іншої ? частини даного житлового будинку (квартири № 1 ), у відповідності з проектно - кошторисною документацією, розробленою ТОВ «Гервін», станом на 30 жовтня 2015 року, становить 258 530, 00 грн. (а.с.82-136). В судовому засіданні свідок [PERSON] - експерт Експертно - юридичної фірми «Соломон» висновок № 293 від 30.10.2015 року підтримала, зазначила, що вартість робіт по підсиленню та відновленню несучих конструкцій житлового будинку по [ADDRESS] а також ремонтних робіт у частині житлового будинку (квартирі № 2, перелік та об'єм яких визначені у проектно - кошторисній документації «Підсилення та відновлення несучих конструкцій житлового будинку в [ADDRESS]», шифр В. 01/04-АБ, виготовленій ТОВ «Гервін», визначається розрахунковим методом з урахуванням вимог ДСТУ БД.1.1-1-2013 «Правила визначення вартості будівництва» та здійснюється за допомогою програмного комплексу «АВК - 5», який орієнтований на ДСТУ БД.1.1-1-2013 і призначений для автоматизованого випуску ресурсної вартісної документації, що використовується в будівництві. Однак в 2014 році вимоги ДСТУ були змінені, відповідно суми за 2013 рік в порівнянні з 2014 роком занижені. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.03.2016 року по справі призначено комплексну судову будівельно- технічну експертизу (а.с.219 Т.1). Відповідно до висновку експерта № 016/16 від 04.11.2016 року ТОВ «Експертно - юридичної фірми Соломон» розрахована кошторисна вартість завданої [PERSON] матеріальної шкоди внаслідок негативного впливу на технічний стан ? частини житлового цегляного будинку (квартира №2), що розташований за адресою: [ADDRESS] м. Вінниця, який виник в результаті самовільно виконаних [PERSON] робіт з реконструкції іншої ? частини цього будинку, розташованого за вище вказаною адресою (квартира №1), у відповідності з проектно - кошторисною документацією, розробленою ТОВ «Гервін» у 2010 - 2012 роках станом на 04.11.2016 року становить 427 561, 00 грн. (а.с.19-79 Т.2). Позивачем заявлена позовна вимога, зокрема про стягнення з відповідачки на його користь завданої матеріальної шкоди внаслідок пошкодження майна, що належить йому. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. З наведеного слідує, що для відшкодування шкоди завданої майну фізичної особи необхідно встановити обставину заподіяння такої майнової шкоди (належність майна, розмір шкоди), неправомірність дій заподіювача шкоди та безпосередній причинний зв'язок між діями заподіювача шкоди та спричиненням майнової шкоди. Рішенням Вінницького міського суду від 25.12.2013 року, яке залишено в силі ухвалою апеляційного суду Вінницької області 07.02.2014 року позов Вінницької міської ради до [PERSON] про знесення самочинного будівництва задоволено та зобов'язано [PERSON] знести самочинно збудовану прибудову зі сторони головного фасаду будівлі, а також ліквідувати влаштування манолітного перекриття першого поверху для влаштування другого поверху шляхом приведення до попереднього стану квартири [ADDRESS] за рахунок [PERSON] Рішення Вінницького міського суду від 25.12.2013 року на час розгляду справи не виконано. Разом з тим, відповідно до Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950року. Хоча право власності, як окреме право не було виділене у Європейській конвенції про захист прав та основних свобод людини, однак стаття 1 Першого протоколу передбачила: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до п. 9 Постанови пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам належить виходити з положень ст.453 ЦК, статей 48, 51, 52, 54, 56, 57 Закону України "Про власність". Зокрема, слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Отже, судом встановлено, що внаслідок негативного впливу на технічний стан ? частини житлового цегляного будинку (квартира №2), що розташований за адресою: [ADDRESS] м. Вінниця, який виник в результаті самовільно виконаних [PERSON] робіт з реконструкції іншої ? частини цього будинку, розташованого за вище вказаною адресою (квартира №1), у відповідності з проектно - кошторисною документацією, розробленою ТОВ «Гервін» у 2010 - 2012 роках станом на 04.11.2016 року становить 427 561, 00 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 100000,00 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема і у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», згідно загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Суд враховує, що захист порушеного права забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв'язку з порушенням її прав. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин (ст. ст. 3, 4, 11, 31 ЦПК України). З огляду на прецедентну практику Європейського Суду з прав людини, яка міститься у рішенні " Гримковська проти України " Європейський суд з прав людини, серед іншого, встановив порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з огляду на те, що заявниця повинна була зазнати моральної шкоди, яку не може бути відшкодовано шляхом самої лише констатації порушення. В судовому засіданні встановлено порушення прав позивача шляхом завдання майнової шкоди. Завдання майнової шкоди призвело до душевних страждань, особа певний час позбавлена можливістю повноцінно користуватись належним її нерухомим майном, тратила зусилля на відновлення своїх прав, а тому, виходячи із засад розумності, поміркованості і справедливості, суд приходить до висновку, що вимога про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню. Разом з тим, визначаючись щодо розміру відшкодування моральної шкоди, судом враховується характер порушення прав позивача, а тому вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди відповідачем, із врахуванням розміру, заявленого позивачем, повинен бути встановлений судом на рівні 20 000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial