Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до виконавчого комітету Середньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: Рахівська державна нотаріальна контора, Реєстраційна служба Рахівського районного управління юстиції в Закарпатській області про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що після смерті його батька, [PERSON], який помер [INFO], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про його смерть, яке видане виконавчим комітетом Середньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області та про що зроблено відповідний запис про смерть за №47, залишилося як спадкове майно, житловий будинок б/н, що розташований по [ADDRESS]. З метою отримання правовстановлюючих документів на спадкове майно, він як спадкоємець за законом, звернувся до Рахівської державної нотаріальної контори, про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом, однак у видачі такого йому нотаріусом було відмовлено, у зв'язку з відсутністю первинної реєстрації спадкового будинку, про що видано відповідну постанову. У 2013 році КП "БТІ" Рахівської районної ради за його заявою, була проведена технічна інвентаризація спадкового будинку, на підставі якої був виданий технічний паспорт, де зазначалось що спадкове майно було збудоване в 1992 році. Відповідно до звіту про оцінку житлового будинку, вартість житлового будинку б/н по [ADDRESS], становить 563930 гривень. На підставі наведеного просив визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними спорудами б/н, що розташований по [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач, [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві. На задоволенні позову наполягає у повному обсязі. Представник відповідача Середньоводянської сільської ради в судове засідання, повторно, не з'явився, були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи рекомендованими листами. Про причини своєї неявки суд не повідомили, заперечень на позов не подавали. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Рахівської державної нотаріальної контори, в судове засідання не з'явився, однак завідуюча Рахівської ДНК - Пріц О.І., надіслала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, Реєстраційної служби Рахівського РУЮ, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явився. Про причини своєї неявки суд не повідомив, заперечень на позов не подавав. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку. У відповідності до положень частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідачем у справі являється особа, діями якої порушуються права та інтереси відповідача. Згідно ст. ст. 1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Судом встановлено, що [INFO] помер громадянин [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 12 серпня 2013 року. Позивач, [PERSON], являється сином нині померлого [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20 травня 1989 року, а отже він являється спадкоємцем першої черги за законом спадщини, яка відкрилася після смерті його батька. Іншими спадкоємцями першої черги за законом, являються дружина померлого [PERSON] та його дочка [PERSON], однак вони, як спадкоємці першої черги за законом, відмовилися від своїх часток у спадщині, яка відкрилася після смерті [PERSON] на користь, позивача по справі [PERSON], що стверджується їх особистими заявами. Звернення позивача до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням його права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в його користь, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право власності на спадковий будинок. При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно звертається увага на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовується редакція закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, оскільки до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Країні (УРСР) із 1979 року, в яких при визначення року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку, тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Судом встановлено, що після смерті громадянина [PERSON], залишилося спадкове майно: житловий будинок б/н по [ADDRESS]. Вартість даного житлового будинку становить 563930 гривень, що стверджується звітом про оцінку житлового будинку, виданого ПП [PERSON] Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд, виданої КП "БТІ" Рахівської районної ради, спірний будинок побудований у 1992 році. З довідки №184 виданої 23.04.2014 року виконавчим комітетом Середньоводянської сільської ради, встановлено, що згідно погосподарської книги, житловий будинок б/н по [ADDRESS], був зареєстрованим за померлим [PERSON]. Також в матеріалах справи наявний паспорт на забудовану земельну ділянку від 18 жовтня 1991 року. За таких обставин, суд констатує, що вище зазначений житловий будинок не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва. Стаття 1268 ЦК України проголошує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З довідки Середньоводянської сільської ради № 725 від 23.04.2014 року, судом встановлено, що позивач прийняв спадщину, як спадкоємець першої черги за законом. Таким чином, враховуючи, що позивач по справі є спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом, він прийняв спадщину, майнового спору з приводу спадкування не існує, оскільки інші спадкоємці першої черги за законом відмовилися від прийняття спадщини, відповідачем позов не заперечено, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. Питання про відшкодування судових витрат позивачем не ставилося. На підставі наведеного, ст.ст. 10, 58, 60, 88, 212, 213, 223 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

Outcome: approved