Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суд з позовом до [PERSON] нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна», про скасування виконавчого напису. В порядку ст.ст. 31,33 ЦПК України за клопотанням представника позивача змінено предмет позову на визнання виконавчого напису [PERSON] нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] про звернення стягнення на транспортний засіб марки «SEAT» модель IBIZA 1.4 І, номер шасі VSSZZZ6JZDR134248, рік випуску 2013, колір червоний, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 161 3143 гривень 57 копійок, вчинений 14 липня 2015 року, реєстраційний номер 990 таким, що не підлягає виконанню та залучено в якості співвідповідача [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна». Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що на початку серпня 2015 року отримала постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №48273829 від 29 липня 2015 року. Дане провадження відкрито на підставі виконавчого напису [PERSON] нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] про звернення стягнення на транспортний засіб марки «SEAT» модель IBIZA 1.4 І, номер шасі VSSZZZ6JZDR134248, рік випуску 2013, колір червоний, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 161 3143 гривень 57 копійок, вчинений 14 липня 2015 року, реєстраційний номер 990. Однак, позивач вважає, що розрахунок боргу за період з 16 березня по 19 травня 2015 року є неправильним, не враховані платежі на загальну суму 32400 гривень 46 копійок. Крім того, станом на 14 липня 2015 року, тобто на момент здійснення виконавчого напису заборгованості по договору лізингу між сторонами не було. Також позивач зазначає, що вказана у виконавчому написі сума, окрім сплаченої нею на момент вчинення виконавчого напису суми боргу, складається із суми штрафних санкцій за прострочення платежів та витрат, які понесені лізингодавцем за повернення простроченої заборгованості. Оспорюваний виконавчий напис вчинено щодо повернення об'єкту лізингу за договором фінансового лізингу у зв'язку з порушенням лізингоодержувачем умов договору щодо сплати лізингових платежів; право лізингодавця (відповідача у справі) на вчинення відповідних дій передбачено, як умовами договору фінансового лізингу, так і Законом України "Про фінансовий 2 із 5 лізинг", норми якого є спеціальними. Так, відповідно до частини 2 статті 7 вказаного Закону, лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів. Дана норма містить визначальну підставу для відмови від договору лізингу та вчинення виконавчого напису нотаріуса про повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку, а саме: прострочення сплати лізингових платежів понад 30 днів. Крім того, позивач зазначає, що не отримувала жодних письмових вимог щодо розірвання договору та намір лізингодавця примусово повернути собі обєкт лізингу, тому продовжувала сплачувати лізингові платежі. Таким чином, у звязку з відсутністю заборгованості на момент вчинення виконавчого напису, приватний нотаріус, зобовязаний був відмовити у здійсненні такої нотаріальної дії як вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки, проте вчинив таку нотаріальну дію, в звязку з чим і порушив вимоги Закону. Позивач в судове засідання не зявилася, її представник в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, просив позов задоволити в повному обсязі, крім того, зазначив, що на утриманні та вихованні позивача перебуває малолітня дитина, яка потребує особливого догляду, тому транспортний засіб позивачу необхідний для забезпечення (організації) належного лікування дитини. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, мотивуючи тим, що між сторонами було укладено договір про фінансовий лізинг, позивача було ознайомлено про умови виконання даного договору. У звязку з виниклою заборгованістю по лізинговим платежам [PERSON] було надіслано вимогу про сплату заборгованості, повідомлення про відмову від договору та повернення обєкту лізингу. Однак, дана вимога залишена поза увагою, тому лізингодавець змушений був звернутися до приватного нотаріуса про вчинення виконавчого напису. Відповідач [PERSON] нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявився, в поданому ним запереченні зазначає, що для вчинення виконавчого напису йому було надано всі необхідні документи, ним перевірено існування простроченої заборгованості понад тридцять днів та факт відправлення повідомлення про розірвання фінансового лізингу. Тому, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, вважає їх безпідставними, направленими на нівелювання інституту позасудового захисту шляхом вчинення виконавчого напис. Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Відповідно до вимог ст.10, ч. 2 ст. 27 і ст. 60 ЦПК України сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини. Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Статтею 806 Цивільного кодексу України визначено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до 3 із 5 встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Частинами першою-другою статті 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено що фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату. Наданими суду доказами встановлено, що 13 березня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] з обмеженою відповідальність «Порше Лізинг Україна» укладено договір фінансового лізингу, відповідно до якого позивачу передано обєкт лізингу транспортний засіб марки «SEAT», модель IBIZA 1.4 І, номер шасі VSSZZZ6JZDR134248, рік випуску -2013, колір червоний. Відповідно до пункту 6 Договору сторони обумовили порядок здійснення лізингових платежів відповідно до Графіка покриття витрат та виплати лізингових платежів. Відповідно до Додатку до Договору «Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів (План відшкодування)», лізингові платежі повинні бути сплачені на підставі рахунку відповідача, в гривнях (за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквівалентів у доларах США, відповідно до пункту 6.3. Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу) банківським переказом на банківський рахунок відповідача. Відповідно до пункту 8.3. Загальних комерційних умов, якщо лізингоодержувач прострочить виплату лізингового платежу протягом більш, ніж на 10 робочих днів, лізингодавець має право: надіслати лізингоодержувачу першу вимогу щодо сплати в письмовій формі. Якщо лізингоодержувач не здійснить оплату протягом 7 робочих днів з моменту отримання першої вимоги щодо сплати, лізингодавець надсилає в такий же спосіб другу вимогу, яка продовжує строк здійснення оплати ще на 8 робочих днів. У випадку якщо лізингоодержувач не здійснить оплату у вказаний термін, позивач має право направити лізингоодержувачу третю вимогу щодо сплати та відмовитись від Договору в односторонньому порядку, за пунктом 12.6.1. Договору. Сторони погоджуються, що невиконання зобов'язань після надсилання другої вимоги означає, що лізингоодержувач не має наміру в подальшому виконувати свої зобов'язання за Договором; якщо лізингоодержувач повністю або частково не здійснить оплату 1 лізингового платежу, при цьому, якщо прострочення лізингового платежу триває більш, ніж 30 днів (відповідно до Закону України "Про фінансовий лізинг"), лізингодавець має право розірвати договір/відмовитися від Договору і витребувати об'єкт лізингу від лізингоодержувача, у тому числі, у примусовому порядку згідно з виконавчим написом нотаріуса. Згідно статті 10 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу у випадках, передбачених договором лізингу або законом та вимагати повернення предмета лізингу у передбачених законом та договором випадках. Відповідно до пункту 2 статті 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів. Так, представник відповідача надав суду копію вимоги від 19 травня 2015 року на імя [PERSON] про сплату заборгованості за договором, повернення обєкта лізингу та повідомлення про відмову від договору. Згідно даної вимоги лізингодавець вимагає погашення заборгованості протягом трьох днів з дня отримання вимоги, крім того повідомляє про відмову від договору та повернення транспортного засобу протягом десяти робочих днів. Дану вимогу, як зазначає представник відповідача, [PERSON] отримала 04 червня 2015 року. У свою чергу, представник позивача заперечив факт отримання такого повідомлення, зазначивши, що [PERSON] дійсно отримувала від [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» листи, повідомлення, рахунки-фактури, однак саме 4 із 5 таку вимогу не отримувала. Крім того, до моменту отримання постанови про відкриття виконавчого провадження продовжувала здійснювати лізингові платежі. Суду також не надані підтвердження, що [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» надсилало позивачу вимоги щодо сплати у разі прострочення платежів, визначені пунктом 8.3.1 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу Судом встановлено, що 14 липня 2015 року [PERSON] нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на транспортний засіб марки «SEAT», модель IBIZA 1.4 І, номер шасі VSSZZZ6JZDR134248, рік випуску -2013, колір червоний, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 161 3143 гривень 57 копійок, реєстраційний номер 990. Відповідно до пункту 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів. Відповідно до пункту 8 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року для одержання виконавчого напису нотаріуса про повернення обєкту лізингу необхідно подати: оригінал договору лізингу; засвідчену лізингодавцем копію рахунку, направленого лізингоодержувачу з відміткою про несплату платежів після вручення письмового повідомлення. За змістом пункту 3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом №296/5 від 22 лютого 2012 року Міністерства юстиції України нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за № 1172. Відповідно до вищенаведених норм законодавства обов'язковою умовою для вчинення виконавчого напису є безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Так, звертаючись 10 липня 2015 року до [PERSON] нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] про звернення стягнення на транспортний засіб, представник [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» зазначає, що станом на 19 травня 2015 року лізингоодержувачем не здійснено оплату лізингових платежів та штрафних санкцій на суму 20188 грн. 41 коп., при цьому, додає несплачені рахунки-фактури. Заперечуючи факт несплати лізингових платежів, позивач надав суду квитанції про оплату, в тому числі і копію квитанції про оплату від 24 квітня 2015 року на суму 6400 грн. 46 коп. Однак, відповідно до зведеної облікової виписки з рахунку позивача станом на 19 травня 2015 року даний лізинговий платіж вважається несплаченим. Позивачем також, надані суду копії квитанцій від 04 червня 2015 року на суму 4000 грн., від 30 червня 2015 року, від 14 липня 2015 року на суму 20000 грн. Тобто, на момент вчинення виконавчого напису позивачем здійснено ряд лізингових платежів, які не враховані приватним нотаріусом при прийнятті рішення. Таким чином судом встановлено, що заборгованість позивача перед відповідачем 5 із 5 [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» станом на дату вчинення оспорюваного виконавчого напису не була безспірною, що підтверджується відповідними актами звірки взаєморозрахунків із запереченнями позивача. За таких обставин по справі, суд приходить до висновку, що виконавчий напис вчинений нотаріусом з порушенням вимог діючого законодавства, тому його слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Також, суд враховує, що на утриманні позивача знаходиться малолітня дитина, яка з народження хворіє, потребує додаткового догляду, в звязку з неодноразовим реабілітаційним лікуванням, і даний транспортний засіб є одним із засобів пересування хворого. Згідно зі статтею 88 ЦК України в разі задоволення позову всі понесені позивачем витрати підлягають стягненню з відповідача. У звязку із чим, підлягає стягненню з відповідача [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» на користь позивача судовий збір в розмірі 243 грн. 60оп. На підставі викладеного,

Outcome: approved