Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

17.09.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить: стягнути з Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 березня 2019 року по 31 серпня 2019 року в сумі 49535,92 грн. та понесені судові витрати по справі. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що з 2018 року по 28.02.2019 року працював у філії «Баранівський райавтодор» Дочірнього підприємства «Житомирський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України». Згідно з наказом №18-к від 28.02.2019 року його було звільнено із займаної посади на підставі ст. 38 КЗпП України у зв`язку з виходом на пенсію. На день звільнення, станом на 28.02.2019 року, відповідач перед позивачем мав заборгованість по заробітній платі за листопад 2018 року в сумі 5226,31 грн., за грудень 2018 року в сумі 6498,76 грн., за січень 2019 року в сумі 10053,77 грн., за лютий 2019 року в сумі 5030,19 грн. та вихідній допомозі при виході на пенсію в сумі 19556,39 грн., а всього в сумі 46365,33 грн. Повний розрахунок з позивачем підприємство провело лише 03.09.2019 року. Вважає, що повний розрахунок з ним проведений не своєчасно, його затримано на 124 (сто двадцять чотири) робочих дні. З відповідача на користь позивача рішенням суду від 02.04.2019 року було стягнуто середній заробіток за затримку повного розрахунку за період з 01.03.2019 року по 31.03.2019 року в сумі 9346,40 грн., тому відповідно до ст. ст. 116,117 КЗпП України, він має право отримати середній заробіток за затримку розрахунку за період з 01 квітня 2019 року по 31.08.2019 року (за 104 робочих дні), що становить 48511,28 грн. Оскільки відповідач не бажає добровільно виплатити йому середній заробіток за затримку повного розрахунку по заробітній платі, яку він був зобов`язаний виплатити йому в день звільнення, тому за таких обставин він звернувся до суду за захистом своїх трудових прав. Сторони в судове засідання не з`явилися. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу до суду не надходило. Сторони про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав. (а.с. 17,18,19,20,21) Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Правовідносини між сторонами врегульовані нормами Кодексу законів про працю України, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно - правовими актами. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що на користь позивача [PERSON] було стягнуто з відповідача Дочірнього підприємства «Житомирський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» заборгованість по заробітній платі за листопад 2018 року в сумі 5226,31 грн., за грудень 2018 року в сумі 6498,76 грн., за січень 2019 року в сумі 10053,77 грн., за лютий 2019 року в сумі 5030,19 грн. та вихідній допомозі при виході на пенсію в сумі 19556,39, а також середній заробіток за час затримки проведення повного розрахунку за період з 01.03.2019 року по 31.03.2019 року в сумі 9346,40 грн., а всього в сумі 55711,73 грн., що підтверджується судовим рішенням № 273/589/19 від 02.04.2019 року. (а.с. 9) За даними копії постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 59039305 від 05.09.2019 року державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Сладь Тетяни Павлівни судовий наказ № 273/589/19 від 02.04.2019 року Дочірнім підприємством "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» було виконано, кошти позивачу були перераховані 03.09.2019 року за платіжним дорученням №1279. (а.с. 11). Статтею 116 КЗпП України зазначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст.117 КЗпП України відповідальність за затримку розрахунку при звільненні настає в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Отже, підставою настання відповідальності за ст. 117 КЗПп України є вина власника або уповноваженого ним органу. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. (правовий висновок ВСУ у справі за № 6-2807цс16 постанова від 01.03.2017 року). Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з абзацом першим пункту 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (середньогодинна) заробітна визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. З огляду на викладене при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку. Оскільки, судовим рішенням № 273/589/19 від 02.04.2019 року було стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки проведення повного розрахунку за період з 01.03.2019 року по 31.03.2019 року в сумі 9346,40 грн., тому суд вважає , що з відповідача на користь позивача в межах заявлених вимог, слід стягнути середній заробіток за затримку повного розрахунку за період з 01.03.2019 року по 31.08.2019 року за 104 (сто чотири) робочих дні, що становить 48511,28 грн. (середньоденний заробіток помножений на кількість робочих днів затримки розрахунку - 467,32 грн.*104 робочих дні = 48601,28 грн.), в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. (а.с.12) Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 768,40 гривень. На підставі викладеного, ст. ст. 116, 117 КЗпП України,

Outcome: partial