Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна, стягнення аліментів, зацікавлена особа: орган опіки та піклування Виноградівської РДА. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] (дочка позивачки) та [PERSON] одружилися 16.05.1998. За час спільного проживання у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідачі припинили спільне проживання та ведення спільного господарства, проживають окремо, залишили позивачці дітей, не займаються їхнім вихованням, самоусунулись від виховання дітей, не надають ніяку матеріальну допомогу на їхнє утримання. Відповідачка [PERSON] чотири роки тому виїхала в невідомому напрямку та відомості про місце перебування невідоме. За весь цей час позивачка (бабка дітей) опікується цими дітьми, утримує їх матеріально, піклується про їхній стан здоров'я та всебічний розвиток. Відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей. У зв'язку з чим просить позбавити відповідачів батьківських прав, стягувати з них аліменти на утримання дітей та призначити її опікуном онуків. Представник позивача в судовому засіданні обставини та вимоги позову підтримала. Представник третьої особи просила позов задовольнити, врахувати висновок органу опіки та піклування та подання про призначення позивача опікуном. Прокурор вважав позов підставним, і таким, що підлягає до задоволення. Відповідач в судове засідання повторно не з»явилися, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, розгляд справи проведено у її відсутності. З ухваленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, а передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину абз. 2 ч. 2 ст. 166 СК України. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою/неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна/піклувальника за поданням органу опіки та піклування. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.8,10). Діти на протязі останніх чотирьох років знаходяться на утриманні та вихованні своєї бабусі, позивача [PERSON] (а.с.12). Відповідачі за цей час участі в утриманні, вихованні дітей не приймають, їх життям, здоров»ям не цікавляться, характеризуються за місцем проживання виключно негативно (а.с.13,14,15). Зазначені обставини також узгоджуються та підтверджуються висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав від 30.06.2015 року № 03-24/1947 (а.с.48-49). Таким чином, відповідачі самоусунулись від виконання своїх батьківських обов'язків. Згідно подання орган опіки та піклування Виноградівської РДА від 22.07.2015 року № 03/24/0213 просить признати позивача опікуном дітей відповідачів (а.с.57). В абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що відповідачі свідомо нехтують своїми батьківськими обов'язками та ухиляється від їх виконання по відношенню до своїх дітей, не цікавляться станом їх здоров'я, навчанням та розвитком, а сама поведінка батьків вказує на те, що вони не мають жодного бажання в подальшому займатися вихованням, утриманням та належним доглядом за своїми дітьми. Сукупність приведених в судовому засіданні доказів, їх оцінка переконують суд, що не дивлячись на ту обставину, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою, яка може бути застосована до батьків, виходячи в першу чергу із інтересів самих дітей суд вважає, що позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав відповідачів, призначення позивача опікуном дітей повинні бути задоволені. Згідно п. 17 роз'яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я , матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у відповідачів інших неповнолітніх дітей, відсутність у відповідача інших неповнолітніх дітей, інші обставини, що мають істотне значення, а оскільки відповідачі ніде не працюють і є здоровими, працездатними, суд вважає, що аліменти на утримання дітей слід стягувати з відповідачів з кожного по 500 гривень щомісячно. Враховуючи встановлені обставини та досліджені письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судові витрати на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів.

Outcome: approved