Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом, в якому просить зобов»язати [PERSON] оформити кадастровий номер на земельну ділянку [NUMBER] в кооперативі «Монтажник», що знаходиться на території Бартатівської сільської ради Городоцького району Львівської області. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що йому та відповідачу у рівних частках належить спільна дача, що в кооперативі «Монтажник» на території Бартатівської сільської ради. З метою оформлення права власності на свою частину земельної ділянки йому необхідно виготовити кадастровий номер. Стверджує, що для оформлення кадастрового номера на земельну ділянку [NUMBER] в кооперативі «Монтажник», що знаходиться на території Бартатівської сільської ради Городоцького району Львівської області потрібно подати оригінали всіх первинних документів, які знаходяться у [PERSON], надати їх вона відмовляється, крім того не виконує умови мирової угоди. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на мотиви такого. Крім того, доповнив, що намагався зареєструвати за собою право власності на вказану земельну ділянку, але йому було відмовлено у зв»язку з відсутністю оригіналів документів, пояснив, що готовий понести витрати, якщо відповідач погодиться оформити кадастровий номер на частину своєї земельної ділянки. Відповідач [PERSON] проти позову заперечила та зазначила, що заявлені вимоги є безпідставними та необгрунтованими. В задоволені позову просила відмовити. Додала, що мирову угоду вона не укладала. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Право на судовий захист передбачається ст.55 Конституції України. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є співвласником 1/2 частини земельної ділянки в обслуговуючому кооперативі «Монтажник садово - городнє товариство», що знаходиться в с. Бартатів Городоцького району Львівської області згідно ухвали Городоцького районного суду Львівської області від 30.06.2015р. (а.с.3-5), яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 23.06.2016р., з якої вбачається, що сторони уклали мирову угоду, за умовами якої визнано частково недійсним Державний акт [NUMBER] від 31.12.1996р. на право приватної власності на землю в обслуговуючому кооперативі «Монтажник садово - городнє товариство», що в с. Бартатів Городоцького району Львівської області, який зареєстрований на [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки; визнано право власності за [PERSON] на 1/2 частину земельної ділянки №1388 для ведення садівництва загальною площею 0,0523 га, належну їй на підставі Державного акту про право приватної власності на землю [NUMBER]; визнано частково недійсним свідоцтво про право власності [NUMBER] від 15.09.2009р., видане Бартатівською сільською радою [PERSON] на садовий будинок за адресою: [ADDRESS] та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 ідеальну частину садового будинку; визнано за [PERSON] право власності на 1/2 ідеальну частину садового будинку [ADDRESS] визнано за [PERSON] право власності на 1/2 автогаражу, 1/2 теплиці, 1/2 огорожі за адресою: [ADDRESS] (а.с.8-11) На даний час відповідачкою порушені зобов'язання щодо визнання його права на 1/2 частину земельної ділянки в обслуговуючому кооперативі «Монтажник садово - городнє товариство», що знаходиться в с. Бартатів Городоцького району Львівської області, як визначено мировою угодою. Вирішуючи даний спір, суд виходить з того, що положенням частини 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України) Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регулює конкретні цивільні правовідносини. У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст.12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об"єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз"яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов"язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обовязків. Згідно ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності. Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. З урахуванням статті 11 Цивільного кодексу України, укладену між сторонами мирову угоду із вирішення спору у цивільній справі № 2/441/300/2015 слід розцінювати як багатостороннє договірне зобов'язання, за яким кожен із її підписантів набув певних прав та відповідних обов"язків перед іншою із сторін. Невиконання договірного зобовязання будь-якою із сторін спричиняє цивільно-правову відповідальність, передбачену законом. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Outcome: approved