Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

27.11.2020 року АТ КБ "ПриватБанк"\~звернулосядо суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування свого позову АТ КБ "ПриватБанк" посилається на те, що відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 15.12.2010 року, згідно з якою отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою, що затверджені наказом, та Тарифами Банку, які викладені на офіційному сайті позивача, складає між ним та Банком відповідний договір. Зі своєї сторони банк виконав всі умови підписаного договору, надав [PERSON] кредит у зазначеному вище розмірі, однак, відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань, своєчасно не сплачував кредит та відсотки за користування кредитом, в результаті чого, з урахуванням внесених ним коштів на погашення заборгованості, станом на 15.10.2020 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 12\~247,48 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8220,52 грн., заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 586,52 грн. заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України. Зазначену суму заборгованості та судові витрати у розмірі 2102,00 грн. АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача на свою користь. Ухвалою судді Новомосковського\~міськрайонного суду\~Дніпропетровської областівід 18.01.2021 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувшись до суду з клопотанням про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, просить задовольнити позов у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи, за наявними у справі доказами. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, уразі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Так, у відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк чи інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ч. 1\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ( ч. 1ст. 530\~ЦК України). Частиною 1\~ст. 610 ЦК України\~встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України\~встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України). Відповідно до\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності зі\~ст. 526 Цивільного кодексу України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору. Отже, відповідач зобов`язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства. Однак, згідно зі ст.ст.\~15,\~16 ЦК України,\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1\~статті 89 ЦПК України\~передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом досліджена заява позичальника, Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку (а.с.11, 12-37), які свідчать про те, що між Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] було укладений договір №б/н від 15.12.2010 року про надання банківських послуг. Зава позичальника містить відомості про те, що кредитний ліміт по платіжній картці кредитці «Універcальна» GOLD складає 500,00 гривень (а.с.11-об). Будь-які докази того, що зазначена сума була перерахована на картку відповідача, як і відомості про реквізити такої картки, в матеріалах справи відсутні, як відсутні і будь-які розрахунки з 15.12.2010 року (дата укладення договору) по 21.09.2017 року. Розрахунок заборгованості, долучений до матеріалів справи, містить відомості про суми заборгованості за договором б/н від 15.12.2010 року з 21.09.2017 року (а.с. 5-8). Відповідно до Умов, долучених до матеріалів справи (п. 2.1.1.2.11, 2.1.1.2.12), карта діє до останнього дня місяця, вказаного на лицевій стороні карти. По закінченню строку дії карти, карта продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту карти з новим строком дії). Однак, будь-які відомості про те, що кредитна карта перевипускалась, як і відомості про зміну розміру кредитного ліміту з 15.12.2010 року по 21.09.2017 року, в матеріалах справи відсутні. В матеріалах справи також наявна Довідка (а.с. 9), згідно якої за договором б/н, [PERSON] були надані наступні кредитні карти: 4149……2341 від 02.11.2017 року, термін дії 05/21; 5168……6483 від 14.08.2017 року, термін дії 08/21; 4149……9516 від 09.01.2019 року, термін дії 11/22; 4149……8328 від 25.02.2020 року, термін дії 02/24. Зазначена довідка не містить дати договору, на виконання якого випускались вищевказані кредитні картки, а відтак, суд позбавлений можливості встановити відношення цих карт до договору від 15.12.2010 року, який є предметом даного судового розгляду. Не містить дати договору і Довідка, згідно з якою на кредитній картці 5168……6483 від 14.08.2017 року, термін дії 08/21, змінювався кредитний ліміт (а.с.10). Виписка за договором б/н від 19.10.2020 року, містить відомості про транзакції за кредитними картками: 9992….6077; 4149….2341; 5168….6483. Будь-які докази, які б свідчили про відношення цих рахунків до договору б/н від 15.12.2010 року, суду також надано не було. Виходячи з вищевикладеного, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивачем, в порушення вимог ст. 12 ЦПК України, не надано достатніх доказів на підтвердження своїх позовних вимог, а відтак позов задоволенню не підлягає. Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов не обґрунтований й безпідставний, а тому в його задоволенні слід відмовити за недоведеністю позивачем своїх вимог.

Outcome: dismissed