Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

26.11.2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 22.09.2011 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 11000.00 грн., зі сплатою відсотків на рік на суму залишку заборгованості за користування кредитом. У порушення умов договору [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконав в результаті чого утворилась заборгованість за кредитом станом на грудень 2014 року в сумі 10704.20 гривень, яка складається з наступного: 10236.39 грн. - заборгованість за кредитом; 467.81 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. [INFO] позичальник помер, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть. 26.01.2016 року позивачем було отримано відповідь від 10 Київської державної нотаріальної контори в якій було зазначено про те, що претензія кредитора переслана до приватного нотаріуса за місцем заведення спадкової справи. 08.06.2017 року позивачем було отримано відповідь приватного нотаріуса, в якій зазначалось, що спадкоємицею померлого [PERSON] є його дружина [PERSON] , яка звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. 15.08.2017 року відповідачці у справі було направлено лист - претензію, згідно якого позивач пред`явив свої вимоги, але відповідачкою жодних дій вчинено не було. Позивач просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором в розмірі 10704.20 грн. та покласти на відповідача витрати пов`язані з розглядом справи у суді. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 15 січня 2019 р. відкрито спрощене позовне провадження по справі з викликом сторін з наданням відповідачу права подати до суду відзив на позов і всі письмові та електронні докази, що підтверджують заперечення проти позову. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява з проханням проводити судовий розгляд у відсутність сторони позивача, проти заочного розгляду справи не заперечував, та просив суд винести рішення про задоволення позову. Відповідачка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, про що свідчить розписка про отримання судового виклику (а.с. 63), відзив, або пояснення на позов не надавалися. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не надав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, суд, до початку розгляду справи по суті, визнав можливим її заочний розгляд, на підставі наявних у ній доказів, про що не заперечував у письмовій заяві і представник позивача. На підставі ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з відсутністю учасників справи. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 22.09.2011 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 11000.00 грн., зі сплатою відсотків на рік на суму залишку заборгованості за користування кредитом. У порушення умов договору [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконав в результаті чого утворилась заборгованість за кредитом станом на грудень 2014 року в сумі 10704.20 гривень, яка складається з наступного: 10236.39 грн. - заборгованість за кредитом; 467.81 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. [INFO] позичальник помер, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть, що міститься в матеріалах справи. (а.с. 75). 26.01.2016 року позивачем було отримано відповідь від 10 Київської державної нотаріальної контори в якій було зазначено про те, що претензія кредитора переслана до приватного нотаріуса за місцем заведення спадкової справи. (а.с. 80). 08.06.2017 року позивачем було отримано відповідь приватного нотаріуса, в якій зазначалось, що спадкоємицею померлого [PERSON] є відповідачка [PERSON] , яка звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. (а.с.72). 15.08.2017 року відповідачці у справі було направлено лист - претензію, згідно якого позивач пред`явив свої вимоги, але відповідачкою жодних дій вчинено не було. (а.с. 81). В зв`язку з цим позивач звернувся до суду з даним позовом, просить стягнути з відповідачки на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором в розмірі 10704.20 грн. та покласти на неї витрати пов`язані з розглядом справи у суді. 21.05.2018 р. Публічне акціонерне товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» змінило свою назву на Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК». Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про Акціонерні товариства», зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державну реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, пов`язаних зі зміною назви. Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Судом також встановлено, що позичальник був ознайомлений з наявними в матеріалах справи Умовами та правилами, користуючись кредитними коштами, періодично сплачував заборгованість за наданим кредитом. Що стосується укладеного між сторонами кредитного договору та його складових, то, як зазначалося раніше, підписавши 22.09.2011 року заяву, [PERSON] надав свою згоду на те, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і правилами, а також Тарифами банку складають договір про надання банківських послуг, з якими він ознайомлений. Доказів того, що вимоги банку ґрунтуються на інших умовах, які сторони не узгоджували матеріали спрви не містять. Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає і погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Саме такий договір був укладений і виконувався сторонами. Вимоги про визнання цього договору в цілому або його частин недійсними, а також про зміну або розірвання договору з передбачених законом підстав відповідачкою не надано. Зважаючи на зазначене, суд дійшов висновку, що між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] шляхом підписання заяви було укладено в письмовій формі кредитний договір. При цьому матеріали справи не містять даних, які б свідчили про заперечення відповідачкою фактів підписання вказаної вище заяви про отримання банківських послуг. Згідно із розрахунком заборгованості за договором станом на дату смерті позивачальника 22.12.2014 року існує заборгованість в сумі 10704 грн. 20 коп., яка складається з наступного: 10236.39 грн. - заборгованість за кредитом; 467.81 грн. - заборгованість за відсотками. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї. Відповідачка у справі є спадкоємицею всього майна померлого [PERSON] за законом, що прийняла спадщину. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1282 ЦК України спадкоємці збов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. В зв`язку з тим, що відповідачкою не надано до суду відзиву проти позову, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими, з відповідачки підлягають стягненню неповернені кредитні суми, заборговані відсотки з урахуванням чого позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved