Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, в якій просить зобов`язати [PERSON] негайно усунути перешкоди у користуванні нею нежитловим приміщенням, загальною площею 41 м2, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] та перебуває в спільній частковій власності. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що з 04 серпня 2007 року по 06 листопада 2017 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від спільного проживання в шлюбі, у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06 листопада 2017 року шлюб між нею та [PERSON] було розірвано, місце проживання їх спільних дітей визначено з нею та поділено спільне майно - нежитлове приміщення, загальною площею 41 м2, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , виділивши [PERSON] 40%, а їй 60% нежитлового приміщення. Однак, вона не має доступу та можливості користування належною їй часткою у майні, оскільки [PERSON] здає дане приміщення в оренду та отримує від цього прибуток, тому вважає, що щодо неї здійснюється економічне насильство. У судовому засіданні заявниця [PERSON] вимоги заяви підтримала повністю та надала пояснення, які за змістом повторюють текст заяви про видачу обмежувального припису. Просила вимоги заяви задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні [PERSON] вимоги заяви не визнав та пояснив, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] до [INFO] . Від спільного проживання в шлюбі, у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . 06 листопада 2017 року рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області шлюб між ним та заявницею було розірвано, місце проживання їх спільних дітей визначено з матір`ю та поділено спільне майно - нежитлове приміщення, загальною площею 41 м2, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , виділивши йому 40%, а [PERSON] 60% нежитлового приміщення. Підтвердив, що по лютий 2020 року спірне приміщення орендувала [PERSON] , яка перебуває з ним в дружніх відносинах. Звернув увагу на те, що [PERSON] не сплачувала йому орендну плату за перебування в спірному приміщенні. В лютому 2020 року [PERSON] припинила використовувати вказане приміщення. Зауважив, що у зв`язку з тим, що він та [PERSON] проживають в м.Вараш Рівненської області, а нежитлове приміщення знаходиться в м.Моршин Львівської області, тому ключі від цього приміщення знаходяться у його брата, який проживає в м.Моршин Львівської області та час від часу наглядає за ним. Стверджує, що повідомляв [PERSON] про те, що ключі від їх спільного майна знаходяться у його брата, який на першу її вимогу надасть доступ до приміщення. Додав, що жодного обмеження у користуванні [PERSON] нежитловим приміщенням, загальною площею 41 м2, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , він не чинить, а заява про видачу обмежувального припису є надуманою, яка подана для спонукання його для продажу майна. Просить в задоволенні заяви відмовити. Заслухавши пояснення заявниці [PERSON] , заінтересованої особи [PERSON] , дослідивши письмові матеріали, наявні у справі, суд прийшов до наступного висновку. Судом установлено, що 04 серпня 2007 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] . Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено з " [PERSON] " на " [PERSON] ". Вказане підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 04 серпня 2007 року. Від спільного проживання сторін в шлюбі, у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Вказане підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 16 грудня 2008 року, серії [NUMBER] від 22 листопада 2010 року, серії [NUMBER] від 15 жовтня 2013 року. Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06 листопада 2017 року у справі №456/840/17, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано; визначено місце проживання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; поділено спірне майно - нежитлове приміщення, загальною площею 41 м2, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , виділивши та визнавши право власності за [PERSON] в розмірі 60%, за [PERSON] в розмірі 40%; після розірвання шлюбу залишено позивачці дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Постановою Апеляційного суду Львівської області від 30 травня 2018 року апеляційну скаргу представника [PERSON] - [PERSON] залишено без задоволення, а рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06 листопада 2017 року без змін. 24 грудня 2019 року [PERSON] звернулася до начальника Стрийського ВП ГУНП у Львівській області із вимогою прийняти міри до колишнього чоловіка [PERSON] , який без її згоди надав в оренду приміщення магазину, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] та отримує від цього орендну плату. Із копії письмового пояснення [PERSON] , яке відібране поліцейським СРПП №2 Стрийського ВП ГУНП у Львівській області сержантом поліції Безегою В.П. , установлено, що у серпні 2019 року вона звернулася до власника приміщення [PERSON] з проханням зайняти його, оскільки приміщення було вільним. Вона домовилася з [PERSON] про те, що буде перебувати в приміщенні три місяці. Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру Підпунктом 7 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Під час розгляду справи установлено та доведено доказами те, що нежитлове приміщення, загальною площею 41 м2, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , перебуває у власності [PERSON] з часткою 60/100 та [PERSON] з часткою 40/100. В судовому засіданні установлено, що з грудня 2019 року по лютий 2020 року нежитловим приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , за погодженням [PERSON] , користувалася [PERSON] . На момент звернення до суду [PERSON] із заявою про видачу обмежувального припису - 31 березня 2020 року, нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] не перебуває в будь - чиєму користуванні. Під час розгляду заяви [PERSON] про видачу обмежувального припису установлено, що з грудня 2019 року по лютий 2020 року нежитловим приміщення, розташованим за адресою: [ADDRESS] , користувалася [PERSON] , однак не встановлено, яку саму частину нежитлового приміщення займала [PERSON] , зокрема, яке належить [PERSON] , чи [PERSON] . Подані матеріали не містять підтвердження того, що [PERSON] вчинив щодо [PERSON] економічне насильство. Зареєстровані звернення [PERSON] до органів Національної поліції та зібрані матеріали за розглядом звернень не підтверджують вчинення [PERSON] по відношенню до [PERSON] економічного насильства. Із пояснень [PERSON] судом установлено, що [PERSON] має вільний доступ до нежитлового приміщення, яке знаходиться в м.Моршин та перебуває в їх власності. Ключі від вказаного приміщення знаходяться у його брата, який на першу вимогу надасть заявниці доступ до приміщення. На спростування зазначеного, заявниця [PERSON] нічого не навела. Інших доказів вчинення економічного насильства заявниця [PERSON] суду не надала та не заявила клопотань про їх витребування. В цілому матеріли справи не містять будь-яких доказів того, що [PERSON] , на момент звернення до суду із заявою про видачу обмежувального припису, вчиняє економічне насильство. Згідно ч.3 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Пунктом 9 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Враховуючи вищенаведене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви [PERSON] про видачу обмежувального припису.

Outcome: dismissed