Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

Адвокат Осієвська І.В., яка діє від імені та в інтересах позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] , третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору: Новоукраїнський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), про визнання батьківства та виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини, зміну прізвища дитини та внесення відповідних змін в свідоцтво про народження дитини. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 29.04.2020 року рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області між позивачем та відповідачем [PERSON] було розірвано шлюб. [INFO] позивач народила доньку [PERSON] , біологічним батьком якої є відповідач [PERSON] , який має бажання бути офіціно винаним батьком. Проте коли стало питання реєстрації народження дитини, було встановлено, що ніхто з колишнього подружжя [PERSON] не звертався до органів РАЦС з реєстрацією розірвання шлюбу, тому реєстрація народження дитини була проведена відповідно до ст. 133 СК України, та батьком дитини було записано відповідача [PERSON] 11.04.2019 року було офіційно зареєстровано розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Пропустила строк позовної давності звернення до суду, вказуючи, що своєчасному зверненню до суду з позовом завадив негативний стан здоров`я малолітньої дитини, яка має захворювання з народження у зв`язку з чим неодноразово перебувала з матір`ю на стаціонарному лікуванні, було проведено дві операції. В позасудовому порядку вирішити даний спір неможливо, тому позивач вимушена звернутись з даним позовом до суду та просить поновити строк позовної давності для подачі позовної заяви до суду, виключити з актового запису про народження малолітньої [PERSON] запис про відповідача [PERSON] , як батька, та, уточнившипозовні вимоги, просить змінити прізвище малолітньої доньки з " [PERSON] " на " [PERSON] ", та внести відомості в свідоцтво про народження доньки про відповідача [PERSON] як батька дитини. Ухвалою судді від 24.12.2020 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено до розгляду в підготовчому засіданні. Відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, ухвала про відкриття провадження у справі разом з додатками надсилалася відповідачу за адресою місця реєстації, які він отримав 08.01.2021 року, що підтверджується підписом в поштовому повідомленні (а.с. 34), та 18.02.2020 року відповідач [PERSON] надіслав до суду заяву про визнання позову. 18.02.2021 року позивач подала заяву про уточнення позовних вимог. Ухвалою від 30.03.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася по невідомим суду причинам, подала заяву про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися по невідомим суду причинам, подали заяви суду про визнання позову в повному обсязі, просять розгляд справи проводити без їх участі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подано заяву про розгляд справи без участі представника відділу ДРАЦС. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності часників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, врахувавши визнання позову відповідачем, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 09.04.2019 року Новоукраїнським РВ ДРАЦС ГТУЮ в Кіровоградській області, [INFO] народилась [PERSON] , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження внесено запис №44. У вказаному свідоцтві в графі батько вказано [PERSON] , в графі мати [PERSON] , громадянка України (а.с. 7). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, державна реєстрація актового запису про народження малолітньої [PERSON] , проведена 09.04.2019 року відповідно до ст. 133 СК України (а.с. 8). Відповідно до ст. 133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого 11.04.2019 року Новоукраїнським РВ ДРАЦС ГТУЮ в Кіровоградській області [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 11.04.2019 року (а.с.9). З пояснень викладених в позові позивач зазначила, що згідно рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області шлюб вони з відповідачем [PERSON] розірвали ще 29.04.2002 року, але реєстрацію розірвання шлюбу провели лише 11.04.2019 року. Отже, судом встановлено, що на час народження дитини позивач [PERSON] фактично перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Відповідно до положень ст. 138 СК України, жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. До вимоги матері про внесення змін до актового запису про народження дитини встановлюється позовна давність в один рік, яка починається від дня реєстрації народження дитини. Відповідач [PERSON] визнає себе батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] . Визнає своє батьківство та просить внести зміни про нього як про батька в свідоцтво про народження дитини, що зазначив в заяві (а.с.10). Сторони визнали факт відсутності кровного споріднення між відповідачем [PERSON] та дитиною, та наявність кровного споріднення відповідача [PERSON] з дитиною, та не заявляли клопотання про проведення судово-генетичної експертизи на предмет встановлення батьківства, тому і суд, взв`язку з визнанням відповідачами позову, не вирішував питання призначення судово-генетичної експертизи. У відповідності до ч. 2 ст. 129 СК України до вимог про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Згідно ст. 20 Сімейного кодексу України, позовна давність застосовується судом відповідно до Цивільного кодексу України, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Разом з тим, згідно з ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідачі не подали заяви про застосування строку позовної давності, натомість не заперечують щодо позову, тому позовна давність у даному випадку судом не застосовується, порушене право підлягає захисту з метою забезпечення повноцінної сім`ї в правовому значенні, а також можливості реалізації дитиною своїх прав у майбутньому. Крім того, суд зважає, що в матеріалах справи містятся докази спростування пропущеного строку позовної давності, зокрема малолітня донька позивачки з народження хворіє, двіччі прооперована (а.с. 11, 12), на утриманні позивачки знаходяться двоє малолітніх дітей (а.с. 13), а тому суд визнає наявність поважних причин пропуску строку позовної давності позивачем. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 2) за рішенням суду. Згідно ч. 2 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Згідно ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно до п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали у державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою, котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Питання про походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до пп. 2.16.4. п. 2.1.6 цих Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Отже, підставою для внесення змін до актових записів є рішення суду. Відповіднодо ст.134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Верховний Суд роз`яснив, що для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства (постанова Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 591/6441/14-ц). В зв`язку з визнанням відповідачами позову суд не вирішував питання призначення судово-генетичної експертизи на встановлення факту батьківства відповідача [PERSON] відносно дитини [PERSON] . Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до положень ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. За правилом ч. 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги те, що суду надано достатньо доказів, які спростовують батьківство відповідача [PERSON] та підтверджують батьківство відповідача [PERSON] , відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] ,суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою, законною та доведеною, тому приходить висновку про задоволенню вимог позивача в повному обсязі. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Проте, положеннями статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, якщо відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету половини сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви, а інша половина судового збору покладається на відповідача. Згідно квитанції (а.с. 17а) при подачі позову позивач сплатила 840.80 грн. судового збору. На підставі викладеного, оскільки до початку розгляду справи по суті від відповідачів [PERSON] та [PERSON] надійшла заява про визнання позову, при подачі позову до суду [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп., а суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви, необхідно дійти висновку про наявність підстав для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову та стягнення з відповідачів на користь позивача інших 50 відсотків судового збору.

Outcome: approved