Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди завданої в результаті вчинення кримінального правопорушення. В обґрунтування позову зазначає, що 16.08.2016 близько 11 години 00 хвилин [PERSON] разом зі своєю колишньою дружиною [PERSON] , перебували біля Хорольського районного будинку культури по вул . Незалежності, 73, м. Хорол , у салоні автомобіля "Mercedes Benz Vito" д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] , де в останнього на ґрунті ревнощів виник умисел на заподіяння [PERSON] тілесних ушкоджень. Реалізовуючи свій злочинний намір на спричинення тілесних ушкоджень, [PERSON] умисно дерев`яною палицею наніс не менше 2 ударів в область голови, не менше 1 удару в область правого плеча, не менше 1 удару в область правого передпліччя та не менше 3 ударів в область спини [PERSON] , а в подальшому своєю рукою умисно схопив та здавив верхню частину правої руки [PERSON] , чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, ран на голові, синця на правому плечі, лінійних подряпин на правому передпліччі та спині, які згідно висновку експерта № 212 від 10.10.2016 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися в умисному нанесенні легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, обвинувачений [PERSON] вчинив умисний злочин, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України. В подальшому Позивач під час розгляду справи в суді відмовилася від обвинувачення [PERSON] , у зв`язку з чим Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 04.11.2016 року кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, - закрито в зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення.Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлявся. Однак закриття кримінального провадження в зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення не звільняє [PERSON] від відшкодування моральної шкоди завданої [PERSON] в результаті вчинення кримінального правопорушення. Так неправомірними діями [PERSON] їй також заподіяна моральна (немайнова) шкода, яка полягає в тому, що в момент заподіяння тілесного ушкодження вона пережила фізичний біль, емоційний стрес, який супроводжувався почуття розгубленості, тривоги, страху за своє здоров`я. В подальшому вона була вимушена проходити амбулаторне лікування з періодичним відвідуванням лікувального закладу. Впродовж всього періоду лікування вона почувалася дискомфортно, в неї часто повторювалися приступи головного болю. До даного часу в неї наявне відчуття перестороги та щоразу, коли вона, бачить Відповідача, в неї виникають спогади про негативну подію з [PERSON] . Розмір заподіяної Позивачу моральної шкоди визначити важко, але він має хоча б компенсувати ті емоційні страждання, які довелося перенести Позивачу, а тому враховуючи характер і тривалість душевних страждань, яких позивач [PERSON] зазнала у зв`язку із протиправними діями відповідача, які виразилися в спричиненні їй фізичного болю і заподіянні тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у житті позивачки, зокрема, необхідності проходження курсу лікування, вона оцінила в 30 000 гривень. Посилаючись на вказане, просить позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] - адвокат Павелко Р.С. , у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав наведених у позові. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Бондаренко С.Г. в судовому засіданні позов не визнали та прохали у його задоволенні відмовити з підстав наведених у відзиві. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили суду, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] проживали майже три роки після вчинення [PERSON] злочину, вели спільне господарство. Вислухавши пояснення сторін, врахувавши покази свідків всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, які є належними, допустимими і достовірними у їх сукупності, суд приходить до наступного. Зі змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 04.11.2016 року кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, - закрито в зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення, з якої вбачається, що 16.08.2016 близько 11 години 00 хвилин [PERSON] разом зі своєю колишньою дружиною [PERSON] , перебували біля Хорольського районного будинку культури по вул. Незалежності , 73, м. Хорол , у салоні автомобіля "Mercedes Benz Vito" д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] , де в останнього на ґрунті ревнощів виник умисел на заподіяння [PERSON] тілесних ушкоджень. Реалізовуючи свій злочинний намір на спричинення тілесних ушкоджень, [PERSON] умисно дерев`яною палицею наніс не менше 2 ударів в область голови, не менше 1 удару в область правого плеча, не менше 1 удару в область правого передпліччя та не менше 3 ударів в область спини [PERSON] , а в подальшому своєю рукою умисно схопив та здавив верхню частину правої руки [PERSON] , чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, ран на голові, синця на правому плечі, лінійних подряпин на правому передпліччі та спині, які згідно висновку експерта № 212 від 10.10.2016 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, яка набрала законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову , лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Вказані обставини не заперечувалися в судовому засіданні сторонами по справі. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Так, згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Судом встановлено, що позивач зазнала душевних страждань та інших негативних явищ, у неї погіршився стан здоров`я, внаслідок вчинених відповідачем злочинних дій. У відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи встановлені судом обставини та виходячи з вимоги розумності та справедливості, суд дійшов висновку про зменшення розміру відшкодування моральної шкоди з 30000,00 грн. до 3000,00 грн. Зазначений розмір відшкодування є достатнім для розумного задоволення потреб позивача і не призводить до її збагачення, при встановлених обставинах становитиме достатню справедливу сатисфакцію. Отже, за наведених вище обставин та враховуючи , що позивач [PERSON] проживала майже три роки з відповідачем [PERSON] після вичнення ним злочину проти неї та вела спільне господарство, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з огляду на часткове задоволення позовних вимог та

Outcome: partial