Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

26 жовтня 2017 року [PERSON] пред'явив вказаний позов, посилаючись на наступні обставини. На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВЕХ № 869124 від 25.09.2007 р. він є власником земельної ділянки площею 6,0853 га, призначеної для ведення товарного сільсько- господарського виробництва, розташованої на території Білоліської сільської ради Татарбунарсь- кого району Одеської області, кадастровий номер [NUMBER], згідно держаного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Під час вступу у спадщину та під час замовлення технічної документації його ніхто не ознайомив з обов'язком про відчуження земель- ної ділянки протягом року. Він є іноземцем - громадянином Молдови. Звернувшись до нотаріуса з метою оформлення продажу земельної ділянки, дізнався, що продати її він не має можливості, оскільки втратив строк на її відчуження. Згідно з вимогами чинного законодавства землі сільсько- господарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадян- ства, протягом року підлягають відчуженню. Однак фактично він отримав державний акт 28.08. 2017 р., що підтверджується довідкою Держгеокадастру, хоча датою його видачі вказано 31.12. 2010 р. Вказував на те, що на сьогоднішній день відсутнє законодавче врегулювання порядку від- чуження земель з цільовим призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського вироб- ництва», відсутній ринок земель вказаного цільового призначення, Білоліська сільська рада досі не зверталася до суду з позовом про примусове відчуження земельної ділянки, законодавством не вс- тановлено заборони на продовження строку для укладення договору відчуження земельної ділянки іноземцями, тому просив продовжити йому строк на відчуження земельної ділянки, яка належить йому на праві приватної власності на підставі держаного акту на право власності на земельну ді- лянку серії [NUMBER]. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник Білоліської сільської ради у судове засідання не з'явився, сільський голова надав заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнав. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити кло- потання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допо- могою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч.2 ст.197 ЦПК Украї- ни, не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Згідно копії паспорту серії [NUMBER] (а.с.4-6), [PERSON], [INFO], уродженець та громадянин Республіки Молдова. Копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] та додатків до нього (а.с.7-9) підтверджується, що земельна ділянка площею 6,0853 га, яка розташована на те- риторії Білоліської сільської ради (за межами населеного пункту), цільове призначення якої - для товарного сільськогосподарського виробництва, передана у власність [PERSON] Дата видачі зазначеного державного акту 31.12.2010 р. З листа відділу Держгеокадастру у Татарбунарському районі в Одеській області від 28.08.2017 р. (а.с.10) слідує, що у зв'язку з тим, що державний акт на право власності на земельну ділянку се- рії [NUMBER] площею 6,0853 га, кадастровий номер [NUMBER], що зареєстрова- ний в Книзі записів реєстрації державних актів від 31.12.2010 р. за № 011053503041, отриманий не був, позивачу його видано 28.08.2017 р. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряд- жатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбав- лений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянст- ва» правовий статус іноземців та осіб без громадянства визначається Конституцією України, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України. За змістом ч.4 ст.81 Земельного кодексу (далі - ЗК) України, землі сільськогосподарського при- значення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року під- лягають відчуженню. Відповідно до п. «е» ч.1 ст.140 ЗК України, підставою припинення права власності на земельну ділянку є, зокрема, невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без грома- дянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Згідно з ч.ч.1,2 ст. 145 ЗК України, якщо до особи переходить право власності на земельну діля- нку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У випадках, коли земельна ділянка цією особою протягом встановленого строку не відчужена, така ділянка підлягає примусовому від- чуженню за рішенням суду. Відповідно до п.п. «а», «б» п.15 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України, до набрання чин ності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2018 ро- ку, не допускається купівля-продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення дер- жавної та комунальної власності, крім вилучення (викупу) їх для суспільних потреб.купівля-про- даж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (викорис- тання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місце- вості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а та- кож земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земе- льну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних пот- реб, а також крім зміни цільового призначення (використання) земельних ділянок з метою їх на- дання інвесторам - учасникам угод про розподіл продукції для здійснення діяльності за такими угодами. Купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), визначених підпунктами "а" та "б" цього пункту, запроваджується за умови набрання чинності за- коном про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2018 року, в по- рядку, визначеному цим Законом. У судовому засіданні встановлено, що позивач на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВЕХ №869124 від 25.09.2007 р. є власником земельної ділянки для ведення товар- ного сільськогосподарського виробництва площею 6,0853 га, розташованої на території Білолісь- кої сільської ради Татарбунарського району Одеської області, кадастровий номер [NUMBER], згідно з держаним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Оскільки він є іноземцем та фактично проживає на території Республіки Молдова, зазначений державний акт він фактично отримав 28.08.2017 р., тому раніше не мав можливості вирішити пи- тання про відчуження земельної ділянки сільськогосподарського призначення у встановлений за- коном строк. Крім того, судом встановлено, що Білоліська сільська рада не зверталася до суду з позовом про примусове відчуження земельної ділянки, яка належить позивачу, а законодавством не встановлено заборони на продовження строку для укладення договору відчуження земельної ді- лянки іноземцями. Отже, суд вважає, що позивачу необхідно продовжити строк для відчуження земельної ділянки, яка належить йому відповідно до держаного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. На підставі викладеного,

Outcome: approved