Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

13.04.2017 року позивач [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про визнання недійсним договору про внесення змін до договору кредиту. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 18.01.2008 року між нею та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», було укладено договір кредиту № 40.29-48/20 про надання у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 115 709,00 доларів строком повернення до 18.01.2033 року зі сплатою 13% річних. 18.09.2015 року між нею та Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» було підписано Договір про внесення змін № 2 від 18.09.2015 року до Договору кредиту № 40.29-48/20 від 18.01.2008 року. Водночас листом вих. № 40.5.-24/7872 від 24.12.2008 року, за підписом заступника начальника Подільського відділення Київської міської філії АКБ «Укрсоцбанк», позичальника [PERSON] було повідомлено про розірвання кредиту, з огляду на, що у позивача наявні підстави вважати, що з 25.01.2009 року між позивачем Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», вже не існувало жодних передбачених договором кредиту № 40.29-48/20 від 18.01.2008 року. правовідносин, а у позичальника виникло нове зобов'язання з дострокового повернення отриманого кредиту За таких обставин, посилаючись на відповідні норми чинного законодавства, позивач просила визнати недійсним Договір про внесення змін № 2 від 18.09.2015 року до Договору кредиту № 40.29-48/20 від 18.01.2008 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" та [PERSON]. Позивач та представник в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення заявлених вимог заперечувала, зазначила, що їй невідомо походження листа № 40.5.-24/7872 від 24.12.2008 року, за підписом заступника начальника Подільського відділення Київської міської філії АКБ «Укрсоцбанк», оскільки останній відсутній в матеріалах кредитної справи [PERSON] Додатково зауважила, що відсутні підстави для визнання недійсним Договору про внесення змін № 2 від 18.09.2015 року до Договору кредиту № 40.29-48/20 від 18.01.2008 року. Просила врахувати, що ще у вересні 2015 року позивач зверталася до Банку із зяавою про проведення реструктуризації. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що 18.01.2008 року між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», було укладено Договір кредиту № 40.29-48/20 про надання у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 115 709,00 доларів строком повернення до 18.01.2033 року зі сплатою 13% річних (а.с. 6-11). Відповідно до п. 7.4. вищевказаного Договору, у разі настання обставин, визначених п.п. 3.2.3., 4.4., 4.5., 5.4.Договору, строк користування Кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов'язаний погасити Кредит, сплатити проценти за фактичний час користування Кредиту та нараховані штрафні санкції. Як встановлено з дослідженого в судовому засіданні оригіналу листа вих. № 40.5.-24/7872 від 24.12.2008 року, за підписом заступника начальника Подільського відділення Київської міської філії АКБ «Укрсоцбанк», ПАТ «Укрсоцбанк» було в односторонньому порядку розірвано Договір кредиту № 40.29-48/20 від 18.01.2008 року, укладений між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» у зв'язку з непідписання [PERSON] додаткової угоди до Договору кредиту № 40.29-48/20 від 18.01.2008 року про зміну відсоткової ставки за користування кредитом. (а.с. 12). Стороною відповідача, на спростування зазначених стороною позивача обставин, не надано суду для огляду в судовому засіданні Додаткової угоди до Договору кредиту № 40.29-48/20 від 18.01.2008, яка була б підписана [PERSON] Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Враховуючи все викладене, оскільки стороною позивача доведено, що станом на дату укладення між сторонами Договору про внесення змін № 2 від 18.09.2015 року до Договору кредиту № 40.29-48/20 від 18.01.2008 року, безпосередньо Договір кредиту № 40.29-48/20 від 18.01.2008 року був уже розірваний в односторонньому порядку за ініціативою Банку, що не було спростовано в судовому засіданні стороною відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved