Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

29.06.2016 року позивач звернувся до суду з позовом та просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № [ADDRESS]. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що в квартирі зареєстрований, але 5 років не проживає його син [PERSON] Всі витрати по утриманню квартири він несе з врахуванням реєстрації у ній відповідача. В зв"язку з реєстрацією відповідача у квартирі позивач зазнає матеріальних втрат. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у заяві. Відповідач на розгляд справи не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації, в силу абз. 4 ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається, що судові виклики вручені йому належним чином. При таких обставинах, з підстав ст. 224 ЦПК України, суд проводить розгляд справи в заочному порядку, на підставі наявних у ній матеріалів. Вислухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що копією Свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] виданого 12 листопада 1998 року підтверджується, що позивачу [PERSON] належить на праві власності та членам його сім"ї [PERSON], [PERSON] при спільній частковій власності в рівних частинах квартира [ADDRESS] (а.с. 8). Згідно Договору дарування 1/3 частки квартири від 21.02.2012 року [PERSON], який діє від імені [PERSON] передав у власність обдарованій [PERSON] безоплатно 1/3 частку квартири [ADDRESS]. З даного договору вбачається, що [PERSON] зареєстрований: [ADDRESS] (а.с. 11, 12). В належному позивачу на праві приватної власності квартирі зареєстрований, проте 5 років, а саме з 01 липня 2011 року не проживає відповідач [PERSON], що підтверджується Актом від 22 червня 2016 року, довідкою № 2463 від 20.06.2016 року виданої Світловодським КП "Житлосвіт 2012" (а.с. 13, 14). Вирішуючи спір суд виходив з наступного. Відповідно до положень ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319 ЦК України, позивач, як власник має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Ст. 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач в будинку не проживає, його реєстрація у належному позивачу на праві приватної власності будинку перешкоджає у реалізації позивачем прав, передбачених ст. 150 ЖК України. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до правил ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved