Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-10 00:00:00

20.05.2020р. представник АТ КБ «Приватбанк» звернувся до Сокальського районного суду Львівської області з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 02.06.2020р. справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості передано за підсудністю до Городоцького районного суду Львівської області. Справа надійшла в Городоцький районний суд Львівської області 30.10.2020р.. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] з метою отримання банківських послуг підписав заяву б/н від 20.12.2016р., згідно якої отримав кредит у розмірі, який згодом збільшився до 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами, що відображається у розрахунку заборгованості за договором, а тому свої зобов`язання не виконав і з нього необхідно стягнути 8183.58 грн. заборгованості за тілом кредиту, 2859.16 грн. заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно\~ст. 625 ЦК, 3234.27 грн. пені, 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 713.85 грн. штрафу (процентна складова). Ухвалою суду від 19.11.2020р. розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та визначено відповідачеві строк для подання відзиву, проте відповідач відзиву у встановлений строк не подав, а також не подавав клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні. Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте в матеріалах справи міститься його заява про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення судом не заперечує (а.с.82). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату та час проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованим поштовим відправленням, а також від нього не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутності та не повідомлено про причини неявки. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч.2 ст.247 ЦПК України. Проаналізувавши підстави позовної заяви, оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Судом встановлено, що 20.12.2016 року відповідач [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку, внаслідок чого отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.15). З розрахунку заборгованості [PERSON] видно, що станом на 20.04.2020р. у відповідача виникла заборгованість в розмірі 15490.86 грн., з яких: 8183.58 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 2859.16 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно\~ст.625 ЦК, 3234.27 грн. - пеня, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, з яких: 500 грн. штраф (фіксована частина), 713.85 грн. штраф (процентна складова) (а.с.7-10). Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення\~ЦК України\~про зобов`язання та параграфом 2\~Глави 71 ЦК України\~"Кредит". Відповідно до ч.1\~ст.509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України\~встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А згідно\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що відповідач звертався до позивача за отриманням кредитних коштів, що доводиться його заявою від 20.12.2016р.. Також, як встановлено судом з розрахунку заборгованості за кредитом відповідача, сума коштів, які використано позичальником в межах кредитного ліміту станом на 20.04.2020р. складає 8183.58 грн.. За відсутності будь-яких інших доказів у справі щодо розміру заборгованості відповідача перед позивачем, його погашення відповідачем, суд встановлює такий розмір заборгованості, виходячи з розрахунку позивача, та вважає доведеним факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем за кредитом у сумі 8183.58 грн., який необхідно стягнути на користь позивача. Погоджується суд і з необхідністю стягнення з відповідача в користь позивача обрахованих у відповідності з вимогами ст.625 ЦК України відсотків за порушення грошового зобов`язання, так як інший розмір відсотків не був встановлений договором. Разом з тим, вирішуючи питання в іншій частині позовних вимог, суд виходив з наступного. Згідно із ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути крім заборгованості за тілом кредиту і відсотками, також і заборгованість за пенею у розмірі 3234.27 грн., а також штрафи в розмірі 1213.85 грн.. У анкеті-заяві позичальника відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені та штрафу) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором посилався на витяг з Умов та Тарифи за карткою «Універсальна» та «Універсальна gold», розміщених на канал зв`язку. Велика Палата Верховного Суду (постанова від 03.07.2019р., справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19) дійшла висновку, що не можливо застосувати до таких правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин та не містять підпису позичальника про ознайомлення з ними під час укладення Кредитного договору. Тому суд не має підстав стягувати з відповідача заборгованість за пенею у розмірі 3234.27 грн. та штрафів у розмірі 1213.85 грн.. З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме: з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8183.58 грн. та заборгованість за відсотками, обрахованими згідно положень ст.625 ЦК України, в розмірі 2859.16 грн.. В іншій частині позову слід відмовити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно до вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача в користь позивача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.ст.526, 530, 610, 629, 634, 638, 1054 ЦК України,

Outcome: partial