Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-30 00:00:00

[PERSON], в інтересах якої діє представник - адвокат [PERSON], звернулася в суд з позовом до Олієво-Королівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, [PERSON], в якому просить встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], яка померла [INFO], як внучкою та бабусею та визнати за позивачкою право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS]. В позові покликається на те, що згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння та виписки із інвентаризаційних матеріалів від 28.12.2017р., бабуся позивачки - [PERSON] була головою колгоспного двору, у приватній власності якого був жилий будинок по [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] померла. Внаслідок її смерті відкрилась спадщина, до якої входить вищевказаний житловий будинок. На час смерті [PERSON] був чинний ЦК УРСР 1963 р. Проживаючи на день смерті разом із бабусею, позивачка фактично прийняла спадщину. Звернувшись до державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, позивачка отримала відмову в зв'язку з тим, що документи, які підтверджують право власності на вказаний житловий будинок, видані на ім'я спадкодавця, як голови колгоспного двору, що позбавляє можливості нотаріуса визначити його частку в житловому будинку та відповідно видати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з технічним паспортом на житловий будинок по [ADDRESS] І його інвентаризаційна вартість становить 275 694, грн. Крім того, у свідоцтві про народження матері позивачки [PERSON], остання записана як «[PERSON]», а в її свідоцтві про смерть вказано «[PERSON]». Така розбіжність виникла внаслідок технічної помилки під час складання актового запису про народження матері позивачки. Згідно довідки Олієво-Королівської сільської ради № 258 від 03.05.2018 року, на момент смерті [PERSON], яка померла [INFO]., разом з нею проживала та була зареєстрована внучка [PERSON]. Крім цього, в підтвердження родинних відносин між позивачкою та [PERSON], як внучкою та бабусею, є наявність у позивачки, як спадкоємця, оригіналів правовстановлюючих документів, виданих на ім'я [PERSON]. 18.07.2001 року державною нотаріальною конторою позивачці видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті баби, що також підтверджує факт родинних відносин. Встановлення факту родинних відносин між позивачкою та [PERSON], як внучкою та бабусею, потрібне позивачці для подальшого оформлення спадкових прав. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з наведених в ньому підстав, просить задовольнити. Олієво-Королівська сільська рада подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнає. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності та зазначила, що повністю визнає заявлені до неї вимоги. Частина 3 ст. 200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідач визнає позов, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у підготовчому засіданні. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, вислухавши представника позивачки, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. З копії повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 30.03.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] в с. Олієво-Королівка Городенківського району, її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Копією повторного свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER], виданого 31.10.2017 року Городенківським районним відділом ДРАЦС доводиться, що [PERSON] змінила прізвище на [PERSON], актовий запис № 113 від 01.11.2004 року. Після реєстрації 11 листопада 2006 року шлюбу з [PERSON], позивачка [PERSON] змінила прізвище [PERSON] на [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 11.11.2006р. Олієво-Королівською сільською радою. Мати позивачки - [PERSON] народилася [INFO], її батьками є [PERSON] та [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 29.04.1949 року Рай Бюро ЗАГС м. Городенка. Після розірвання шлюбу з [PERSON], прізвище дружини [PERSON] змінено з [PERSON] на [PERSON] про що 25 березня 1981 року в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис № 35, що доводиться копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого 10.12.1986 року Заставнівським р/б ЗАГС Чернівецької області. [PERSON] померла [INFO] в с. Олієво-Королівка Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 4 від 24.01.2000р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Олієво-Королівською сільською Радою. Оскільки ім?я "[PERSON]" російською мовою є ідентичним імені "[PERSON]" українською мовою, тому факт родинних відносин між позивачкою [PERSON] та [PERSON] підтверджується відповідністю прізвища, по батькові спадкодавця в свідоцтві про народження матері позивачки ([PERSON]), в свідоцтві про право на спадщину на право на земельний пай, виданому 18.07.2001 р. після смерті [PERSON] позивачці, прізвище якої в той час було [PERSON], та в свідоцтві про смерть померлої [PERSON]. Зібрані по справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту родинних відносин між [PERSON], [INFO], та [PERSON], яка померла [INFO], як внучкою та бабусею. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Копією Свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 19 серпня 1988 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 134 від 13 липня 1988 р., посвідчено, що в цілому будинковолодіння, яке складається з житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованих в [ADDRESS] - дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Довідкою № 257, виданою 03 травня 2018 року виконавчим комітетом Олієво-Королівської сільської ради стверджено, що головою колгоспного двору в [ADDRESS] була [PERSON]. Довідка № 62, видана 23.01.2018 року виконавчим комітетом Олієво-Королівської сільської ради свідчить, що станом на 15.04.1991р. у житловому будинку по [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] На час смерті спадкодавця [PERSON] був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Ст. 548 ЦК України (1963 р.) встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 553 цього кодексу спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, при цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). На день смерті [PERSON] ([INFO].) була зареєстрована за місцем проживання в [ADDRESS], разом з нею проживала та вели спільне господарство внучка [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою № 258 виданою 03.05.2018 року виконавчим комітетом Олієво-Королівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. З копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 18.07.2001 року державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори Івано-Франківської області, зареєстрованого в реєстрі за № 567, (спадкова справа № 435) слідує, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті бабки [PERSON], померлої [INFO]., - право на земельну частку /пай/, що належало померлій згідно Сертифікату на право на земельну частку /пай/ серії [NUMBER]. Наведене свідчить, що позивачка [PERSON] прийняла спадщину після смерті бабки [PERSON] Також до складу спадщини входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані в [ADDRESS]. Копією виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 8389 від 28.12.2017р. стверджується, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі під реєстровим № 167 право власності на житловий будинок та господарські будівлі по [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON], головою колгоспного двору, на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 19.08.1988р. на підставі рішення цього ж виконкому № 134 від 13.07.1988р. З технічного паспорта на згаданий садибний (індивідуальний) житловий будинок встановлено, що житловий будинок збудований в 1967 р., інші господарські будівлі збудовані в 1965, 1967, 1980 роках, їх інвентаризаційна вартість становить 275694 грн. Довідкою № 262, виданою виконавчим комітетом Олієво-Королівської сільської ради 04.05.2018р. стверджується, що згідно погосподарської книги Олієво-Королівської сільської ради № 2, номер об'єкта по господарського обліку 01-0122-1, за житловим будинком по [ADDRESS] числиться земельна ділянка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,14 га. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України 2003 р. спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Постановою в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 719/02-31 від 17.04.2018 р. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її баби [PERSON], померлої [INFO], на житловий будинок [ADDRESS] з посиланням на те, що житловий будинок належав колгоспному двору, однак частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. Позивачка продовжує проживати по [ADDRESS], користується житловим будинком, господарськими будівлями і спорудами. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою, як спадкоємцем за законом спадкодавця [PERSON], права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами не встановлено, відповідачі не заперечують відносно задоволення даного позову, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 328, 1216, 1222, 1223, 1258, 1261, 1268-1270, 1296, 1297 ЦК України,

Outcome: approved