Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

19 листопада 2020 року позивач звернувся до Білопільського районного суду Сумської області з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позов мотивований тим, що відповідачка є матір`ю їхньої малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться на його повному утриманні. [PERSON] веде аморальний спосіб життя, систематично зловживає алкогольними напоями, з ним та з їх донькою не проживає і не спілкується. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Білопільської РДА від 20 березня 2020 року визначено місце проживання дитини з батьком за адресою: [ADDRESS] . Вказує, що [PERSON] жодної допомоги на утримання доньки не надає, стягнуті на користь дитини аліменти не сплачує, продовжує вести аморальний спосіб життя, неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за розпиття спиртних напоїв у громадських місцях. Отже, відповідачка злісно ухиляється від утримання та виховання дитини, участі в створенні належних умов для фізичного та морального розвитку дитини не приймає, життям та здоров`ям доньки не цікавиться. Посилаючись на викладені вище обставини, позивач просить позбавити відповідачку батьківських прав. 24 листопада 2020 року відкрито загальне позовне провадження та справу призначено до підготовчого засідання. Залучено як третю особу орган опіки та піклування Річківської сільської ради Білопільського району Сумської області. 01 грудня 2020 року від позивача надійшла уточнена позовна заява. 02 лютого 2021 року підготовче засідання закрито і справа призначена до судового розгляду по суті на 16 лютого 2021 року. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, причин неприбуття не повідомила, про день, час і місце проведення судового засідання сповіщена належним чином. Заява про відкладення судового засідання від неї не надходила. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Річківської сільської ради Пилипенко Н.В. позов підтримала, вказала, оскільки мати не виконує належним чином свої батьківські обов`язки її необхідно позбавити батьківських прав щодо малолітньої дитини. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідачки у заочному провадженні за згодою позивача. Заслухавши позивача, представника третьої особи, свідків [PERSON] , [PERSON] , повно, об`єктивно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 16 червня 2017 року по 22 вересня 2020 року сторони у справі перебували у шлюбі (а. с. 7, 19-20). Від подружнього життя [PERSON] та [PERSON] мають доньку [PERSON] , [INFO] (а. с. 8). Актом обстеження умов проживання №4 від 03 березня 2020 року встановлено, що на момент перевірки за адресою проживання відповідачки [PERSON] : [ADDRESS] у будинку наявні антисанітарні умови для проживання неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] , які проживали разом із матір`ю. Відповідачка попереджена про відповідальність за здоров`я та життя дітей, проведено бесіду щодо виконання належним чином батьківських обов`язків, наведення порядку у будинку, недопущення вживання алкогольних напоїв (а. с. 11). Рішенням №26 комісії з питань захисту прав дитини Білопільської РДА від 20 березня 2020 року визначено місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а. с. 10). Згідно з інформаційною довідкою заступника начальника Білопільського ВП ГУНП в Сумській області Коваленка В.М. [PERSON] неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності протягом періоду з 11 березня по 08 серпня 2020 року за ч. 1 ст. 184, ч.ч.1, 2 ст. 178, ст. 177 КУпАП (а. с. 12). Рішенням Білопільського районного суду від 08 вересня 2020 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн (а. с. 22-23). Відповідно до довідки про отримання аліментів від 06.01.2021 №129 та розрахунку заборгованості старшого державного виконавця Білопільського РВ ДВС Піскуна В. [PERSON] аліменти на утримання доньки не сплачує. Сукупний розмір заборгованості становить 7640 грн (а. с. 82-83). 05 жовтня 2020 року проведено повторну перевірку умов проживання за адресою мешкання відповідачки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , на підставі якої складено акт №36. Під час перевірки відповідачки вдома не було, у будинку знаходилися її брат та співмешканець. Старшого сина відповідачки, [PERSON] , її мати забрала до себе в с. Лікарське (а. с. 81). Згідно з довідкою-характеристикою Вирівського старостату Річківської сільської ради від 22 червня 2020 року [PERSON] , [INFO] , проживає з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а. с. 14). Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Річківської сільської ради, доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] щодо її малолітньої доньки [PERSON] (а.с.86). Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні підтвердили, що протягом 2020 року [PERSON] проживає з батьком [PERSON] . Мати дівчинки мешкає окремо, вихованням та забезпеченням дитини вона не займається, декілька разів приходила відвідати дитину, перебуваючи при цьому у стані алкогольного сп`яніння. Свідки з відповідачкою мешкають у одному селі і знають, що вона веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями разом із співмешканцем, дітьми не цікавиться взагалі, по відношенню до обох дітей завжди проявляла грубість та жорстокість. Частиною 1 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 150 Сімейного кодексу України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі зобов`язання піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти. Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно зі ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських прав, жорстоко поводяться з дитиною, засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Ухилення від виконання своїх обов`язків - це акт свідомої поведінки, тобто особа має реальну можливість виконати його, або не вчиняє відповідних дій. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. У відповідності до ч. 1 ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 зазначеного Закону, зокрема, передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про охорону дитинства" діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява №31111/04) суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Аналізуючи перелічені вище докази та норми законів, що регулюють правовідносини між сторонами у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги про позбавлення батьківських прав відповідачки [PERSON] , оскільки вона свідомо самоусунулася від виховання доньки, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не цікавиться її життям, не спілкується з нею, не відвідує, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Враховуючи вищевикладене, у якнайкращих інтересах дитини, з метою забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним, суд приходить до висновку про задоволення позову про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої доньки. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з чим з відповідачки [PERSON] підлягають стягненню 840,80 грн судового збору на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved