Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

12.05.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами, якими просить суд визнати за нею, як за спадкоємницею за законом першої черги після смерті батька , [PERSON], який помер 12.01.2006 року, право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними та господарчими спорудами, розташованого за адресою: вул. Тучкова, № 216, м. Ізмаїл, Одеська область. Свої позовні вимоги мотивує тим, що нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину за законом, у звязку із тим, що право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: вул. Тучкова, № 216, м. Ізмаїл, Одеська область, не зареєстроване у встановленому законодавством порядку за спадкодавцем. Відповідач [PERSON] звернулася до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 20.08.2015 року, право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними та господарчими спорудами, розташованого за адресою: вул. Тучкова, № 216, м. Ізмаїл, Одеська область. Свої вимоги мотивує тим, що приватним нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину за законом, у звязку із тим, що відсутня реєстрація спадкового майна. Ухвалою суду від 29.06.2016 року прийнята зустрічна позовна заява [PERSON] та обєднана в одне провадження з первісним позовом [PERSON] Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні та визнав позовні вимоги за зустрічним позовом, не заперечував проти їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнала, не заперечувала проти їх задоволення та підтримала свої позовні вимоги за зустрічним позовом, просила їх задовольнити. Відповідач за первісним позовом [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що проти задоволення позову не заперечує. Наголосила, що нею була подана заява про відмову від своєї частини спадщини на користь [PERSON] Відповідач за зустрічним позовом [PERSON], у судовому засіданні зазначив, що проти задоволення зустрічного позову не заперечує. Наголосив, що ним була подана заява про відмову від своєї частини спадщини на користь [PERSON] та на спадщину він не претендує. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що рішенням [PERSON] виконавчого комітету міської ради народних депутатів за №432 від 10.08.1983 року [PERSON] та [PERSON] виділена земельна ділянка по вул. Тучкова, 216 в м. Ізмаїлі, під 2-х квартирний житловий будинок за рахунок земель міськземфонду. Згідно договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 31.08.1983 року [PERSON] та [PERSON] надана на праві безстрокового користування земельна ділянка по вул. Тучкова, 216 в м. Ізмаїлі. Згідно рішення Ізмаїльського міського суду від 18.12.1996р., здійснено розподіл домобудови по вул. Тучкова, 216 в м. Ізмаїлі т виділено [PERSON] та [PERSON] по 1/2 вказаного будинку. Згідно технічного паспорту на житловий будинок, виданого 19.03.2008 року [PERSON] БТІ, по вул. Тучкова, № 216 в м. Ізмаїл є житловий будинок та власниками якого є [PERSON] та [PERSON], із зазначенням розміру частки власності за кожним по 1/2 частини. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 053087 від 04.07.2006 року, виданого повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] помер 12.01.2006 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частка житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: м.Ізмаїл, вул. Тучкова, 216. За життя спадкодавець [PERSON] заповіту не залишав, що підтверджено Витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 20734024 від 22.07.2009 року. Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON], відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії V-ЖД № 300795 від 09.04.1991 року, повторно виданим відділом (бюро) запису актів громадянського стану по м.Ізмаїл та свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖД № 049719 від 26.01.2007 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на «Приступа»; мати [PERSON]. Позивач [PERSON] спадщину після смерті батька [PERSON] прийняла шляхом звернення в установлений законом строк до [PERSON] державної нотаріальної контори із заявою від 05.07.2006 року про прийняття спадщини. [PERSON], мати померлого, заявою від 05.07.2006 року, посвідченою державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованою в реєстрі за № 3-1276, від спадщини, що залишилися після смерті [PERSON] відмовилась на користь сестри померлого [PERSON], яка потім відмовилася від частки спадкового майна на користь позивача [PERSON] шляхом подання відповідної заяви. Письмовою відповіддю державного нотаріуса [PERSON] державної нотаріальної контори Одеської області [PERSON] № 2314/01-14 від 12.08.2009 року позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], у звязку із тим, що відсутні документи на імя померлого, які згідно зі ст. 331 ЦК України підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою для створення обєкту нерухомого майна, проектно-кошторисної документації. 20.08.2015 року померла [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №423508 від 21.08.2015 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції в Одеській області. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частка житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: м.Ізмаїл, вул. Тучкова, 216. За життя спадкодавець [PERSON] заповіту не залишала. Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON], відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії V-ЖД № 300795 від 09.04.1991 року, повторно виданим відділом (бюро) запису актів громадянського стану по м.Ізмаїл та свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖД № 049719 від 26.01.2007 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на «Приступа»; донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 003732; чоловік [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЖД № 250451 від 27.01.1994 року. [PERSON] в строки передбачені законом відмовилася від належної їй по закону частки спадкового майна після смерті матері [PERSON] на користь [PERSON] Від частки спадкового майна відмовився [PERSON] на користь [PERSON] Про відмову від своїх часток у спадщині подано відновідні заяви. [PERSON] спадщину після смерті мати [PERSON] прийняла шляхом звернення в установлений законом строк до приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] листом від 01.07.2016р. №394/02-14 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], у звязку із тим, що відсутня належна реєстрація спадкового майна. Відповідно до п.п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст. 316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. При цьому, як вбачається зі довідки КП «Ізмаїльське МБТІ» №1017 від 23.06.2016р. власниками обєкту нерухомості по 1/2 кожний є [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення Ізмаїльського міського суду від 18.12.1996р. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до роз'яснень п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Стаття 57 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] підлягають задоволенню, у тому числі, з огляду на те, що відповідачі визнали первісний позов та зустрічний позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved