Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

16.07.2021 року АТ «Кредобанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивувало тим, що 15.02.2019 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір №CL-170541, на підставі якого позичальнику видано кредит у розмірі 84110,00 грн на строк до 14 лютого 2024 року зі сплатою відсотків за процентною ставкою 52,99 % річних. Позичальник доручив банкові здійснити переказ кредитних коштів на наступні цілі: на поточні потреби у сумі 37949,40 грн; на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед ПАТ «Альфа-Банк» в сумі 46160,60 грн. У зв`язку із неналежним виконанням [PERSON] умов кредитного договору №CL-170541 від 15.02.2019 року, станом на 04.06.2021 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 119956,99 грн, яка складається із: 77115,56 грн - заборгованість за тілом кредиту, 42841,43 грн - заборгованість за відсотками, які позивач просить стягнути з відповідачів солідарно, так як договір було укладено в інтересах сім`ї. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.07.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачами відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Вказану ухвалу, разом із копією позовної заяви з додатками, надіслано відповідачам рекомендованими листами з повідомленнями, які отримано відповідачами 18.08.2021 року, що підтверджується рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення (2105021375105, 2105021375113). Відповідачі ні відзивів на позов, ні клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не подали. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. 526, 527, 530, 536, 546, 610-611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Судом встановлено, що 15.02.2019 року між Акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів був укладений кредитний договір №CL-170541, на підставі якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 84110,00 грн на строк до 14.02.2024 року (п. 1, п.п. 2.1, 2.3 цього Договору) (а.с. 13-15). Як вбачається із п.п. 2.4 Договору позичальник доручив банкові здійснити переказ кредитних коштів з позичкового рахунку на наступні цілі: на поточні потреби у сумі 37949,40 грн; на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед ПАТ «Альфа-Банк» в сумі 46160,60 грн. Відповідно до п. 4.1 Договору за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки, за процентною ставкою 52,99 % річних. Згідно вимог п. 4.2 Договору проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» ( фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів) за ставкою, визначеною в п.4.1 Кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі. Згідно Анкети-Заяви фізичної особи на отримання готівкового кредиту №CL-170541 від 15.02.2019 року підписаної [PERSON] , вказано наступні відомості: бажана сума кредиту - 100000,00 грн, строк кредитування - 60, щомісячний платіж - 4772,95 грн, процентна ставка - 52,99%, продукт - VIP рефінансування, ціль отримання кредиту - розвиток бізнесу. Крім того, Анкета містить відомості про сімейний стан заявниці - зареєстрований шлюб з [PERSON] , [INFO] . Також у Анкеті вказано інформацію про кредити що пропонуються для рефінансування: кредитний договір 501066829, залишок по кредиту - 46160,60 грн, дата кредиту 20.09.2018, назва банку "Альфа-Банк". Шляхом підписання вказаної Анкети-заяви, [PERSON] підтвердила, що суму отриманого нею кредиту просить вважати дрібним побутовим правочином та є таким, що не потребує згоди другого з подружжя (а.с. 21). Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 04.06.2021 року загальна заборгованість за договором кредиту №CL-170541 від 15.02.2019 року складає 119956,99 грн, з яких: 77115,56 грн - заборгованість за тілом кредиту; 42841,43 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 6). 23.04.2021 року Акціонерним товариством "Кредобанк" надіслано [PERSON] досудову вимогу про дострокове стягнення заборгованості за договором №CL-170541 від 15.02.2019 року, яка складається із: 77115,56 грн - заборгованості по тілу кредиту та 35923,10 грн - заборгованості за відсотками, згідно якої просив сплатити заборгованість протягом 30-ти днів з дня отримання вказаної вимоги (а.с. 22). Вказана досудова вимога надсилалась [PERSON] на адресу її місця реєстрації поштовим відправленням з рекомендованим повідомленням, яке не було вручено та повернуто за зворотною адресою у зв`язку із закінченням терміну зберігання (а.с. 23-27). Звертаючись до суду з даним позовом, АТ «Кредобанк » посилалося на те, що умови кредитного договору належним чином відповідачем [PERSON] не виконуються, у зв`язку з чим просило стягнути заборгованість з відповідачів солідарно, так як відповідач [PERSON] є чоловіком [PERSON] , кредитний договір було укладено в інтересах сім`ї, а тому подружжя несе солідарну відповідальність по погашенню вказаного кредиту. Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до вимог ст. 1056 ЦК України у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що позивачем виконано умови Кредитного договору №CL-170541 від 15.02.2019 року та надано відповідачу [PERSON] грошові кошти: 46160,60 грн - погашення кредиту відповідно до кредитного договору №501066829 від 20.09.2018 року, що підтверджується меморіальним ордером № 8945497 від 15.02.2019 року (а.с. 7) та 37949,40 грн надання кредиту відповідно до кредитного договору №CL-170541 від 15.02.2019 року, що підтверджується меморіальним ордером №8945505 від 15.02.2019 року (а.с. 8). Як вбачається із розрахунку заборгованості відповідачем [PERSON] порушено умови зазначеного кредитного договору в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, у зв`язку з чим станом на 04.06.2021 року загальна заборгованість за договором кредиту №CL-170541 від 15.02.2019 року складає 119956,99 грн, з яких: 77115,56 грн - заборгованість за тілом кредиту; 42841,43 грн - заборгованість за відсотками (а.с 6). Обґрунтовуючи свої позовні вимоги до відповідача [PERSON] , позивач посилався на положення ч. 3 ст. 61, ч. 4 ст. 65 СК України. Відповідно до вимог ч.ч. 1-3 статті 61\~СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно вимог ч.ч. 1, 2, 4 статі 65\~СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Згідно абз. 2 п.1 ч. 1 ст 31 ЦК України правочин вважається дрібним побутовим, якщо він задовольняє побутові потреби особи, відповідає її фізичному, духовному чи соціальному розвитку та стосується предмета, який має невисоку вартість. З умов договору кредиту №CL-170541 від 15.02.2019 року укладеного між банком та [PERSON] , паспорту споживчого кредиту підписаного відповідачем [PERSON] 15.02.2019 року, анкети-заяви №CL-170541 [PERSON] від 15.02.2019 року вбачається, що це споживчий кредит на суму 84110,00 грн, так як взятий на поточні потреби позичальника та на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості. Шляхом підписання анкети-заяви від 15.02.2019 року, [PERSON] підтвердила, що суму отриманого кредиту просить вважати дрібним побутовим правочином, який не потребує згоди другого з подружжя. Чоловік позичальниці [PERSON] [PERSON] згоду на отримання кредиту [PERSON] не надавав. Враховуючи вимоги ст. 61, ч. 4 ст. 65 СК України, суд дійшов висновку про безпідставність доводів позивача про те, що отримані відповідачем [PERSON] грошові кошти за кредитним договором №CL-170541 від 15.02.2019 року були використані в інтересах сім`ї, з огляду на відсутність у матеріалах відповідних доказів, а тому такі доводи позивача є припущеннями, а рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях. Дослідивши матеріали справи з урахуванням вимог ст. 61, ч. 4 ст. 65 СК України, суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів позивача про те, що отримані відповідачем [PERSON] грошові кошти за кредитним договором №CL-170541 від 15.02.2019 року були використані в інтересах сім`ї, що виключає обов`язок другого з подружжя, тобто відповідача [PERSON] , нести відповідальність за кредитним договором, укладеним іншим із подружжя - відповідачем [PERSON] . Згідно з положеннями ч. 6 ст. 181 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відтак, суд вважає безпідставними вимоги банку щодо солідарного обов`язку чоловіка боржника [PERSON] - [PERSON] по сплаті заборгованості за кредитним договором №CL-170541 від 15.02.2019 року, укладеним між банком та [PERSON] , а тому у задоволенні позову в частині солідарного стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] необхідно відмовити. Таким чином, заборгованість за кредитним договором №CL-170541 від 15.02.2019 року у розмірі 119956,99 грн, підлягає стягненню з відповідача [PERSON] . Щодо розподілу судових витрат, зокрема в частині стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 11995,69 грн, суд зазначає наступне. Відповідно до положення ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомогу. Згідно ст.\~15\~ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до статті 17\~Закону України\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Згідно з ч. 8 ст.\~141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Як вбачається з матеріалів справи між адвокатським об`єднанням «Бізнес і право» та «АТ «Кредобанк» був укладений Договір про надання правової допомоги від 11 лютого 2019 року. Доказів на підтвердження сплати витрат на правничу допомогу в розмірі 11995,69 грн та акту виконаних робіт представником позивача не надано, тому суд не вбачає підстав для задоволення заявлених вимог в цій частині. Крім того, відповідно до ст.\~141\~ЦПК України з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь банку судовий збір у розмірі 2270,00 грн, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial