Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до акціонерного товариства КБ «Приват Банк» про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 22.05.2017, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем та зареєстрований в реєстрі № 3263 про стягнення заборгованості на користь Публічного акціонерного товариства КБ «Приват Банк» з [PERSON] у сумі 147360 грн 55 коп. Мотивує свої вимоги тим, що зазначений виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог ЗУ«Про нотаріат», з порушенням меж загального та спеціального строків позовної давності, а також не доведено безспірність заборгованості за кредитним договором. За відсутності виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; - відсутності оригіналу кредитного договору, враховуючи, що вчинення виконавчого напису було здійснено після спливу строку позовної давності, а також відсутність надісланого боржнику повідомлення, вважає, що є підстави визнати даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Вказує, що стягувачем ПАТ КБ «ПриватБанк» до заяви про вчинення виконавчого напису нотаріусу було додано лише розрахунок заборгованості за договором № б/н від 10.02.2011 замість засвідченої стягувачем виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, є підстави стверджувати, що наданий відповідачем розрахунок заборгованості не є тим документом, що посвідчує безспірність визначеної до стягнення суми боргу. Крім того, станом на 24.05.2013, тобто в межах строку з дня звернення до нотаріуса, існувала прострочена заборгованість по відсоткам, а отже, виконавчий напис, було вчинено після спливу строку позовної давності. Ухвалою судді від 02.06.2020 відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору державного виконавця Новозаводського ВДВС м. Чернігів ГТУЮ у Чернігівській області Ігнатюк Анастасію Андріївну ( а.с. 13-14). 13.07.2019 від представника АТ «КБ «Приватбанк» надійшов відзив на позовну заяву з додатками, в якому вказує на те, що виконавчий напис нотаріусом було вчинено з додержанням ЗУ «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 та Постанови КМУ № 1172 від 29.06.1999 «Про затвердження Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Для виконання виконавчого напису нотаріусу були надані всі передбачені законом документи, а доводи позивача, що відповідач не надав оригіналу кредитного договору є виключно припущенням, котре не підтверджено жодним доказом. Безспірність вимог відповідно ст. 88 Закону України "Про нотаріат" є факт існування між кредитором та боржником правовідносин, при яких вважається (презумпція) наявність боргу, а документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому КМУ - докази наявності вказаних вище правовідносин, та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Враховуючи, що AT КБ "ПРИВАТБАНК" надав всі необхідні документі відповідно до Переліку, а тому підстав вважати незаконність дій нотаріуса немає. 21.07.2020 позивачем надано відповідь на відзив. Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 10.02.2011 між сторонами був укладений кредитний договір б/н, за умовами якого [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. 13.04.2017 ПАТ КБ «ПриватБанк» направив позивачу цінним листом за адресою: [ADDRESS] письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором б/н від 10.02.2011. 20.04.2017 відповідач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. із заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитними договором від 10.02.2011 в сумі 147360 грн 55 коп. У зв`язку з чим, 22.05.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 3263 про стягнення заборгованості на користь Публічного акціонерного товариства КБ «Приват Банк» з [PERSON] за кредитним договором №б/н від 10.02.2011 заборгованості в сумі 147360 грн 55 коп., з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 16340,00 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 118523,73 грн.; - заборгованості з комісії та пені у розмірі 3289,17 грн.; заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн.; заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості ) у розмірі 6907,65 грн.Також стягнуто 1800,00 гривень витрат за вчинення виконавчого напису. Строк, за який провадиться стягнення становить 2241 днів, а саме : з 10.02.2011 року по 31.03.2017 року ( а.с. 78). Положення ст.18 ЦК України передбачають, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до приписів статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч.1 статті 1 Закону України ''Про нотаріат'', нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України ''Про нотаріат'' та іншими актами законодавства України (ч.1 статті 39 Закону України ''Про нотаріат''). Даним актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, відповідно до п.19 ч.1 статті 34 Закону України ''Про нотаріат''. Згідно статті 87 Закону України ''Про нотаріат'' для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України ''Про нотаріат'' визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів даної статті Закону України ''Про нотаріат'', нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України містить аналогічні правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1,3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Згідно з підпунктом 2.1. п.2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2. пункту 2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Крім того, підпунктами 3.2., 3.5. пункту 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. При цьому вказаний Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами, ніж ті, які визначені Законом України ''Про нотаріат'' та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Приписами статті 50 Закону України ''Про нотаріат'' регламентовано, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. За даних обставин, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати і, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України ''Про нотаріат''). Проте, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Приймаючи до уваги наведене та враховуючи приписи статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України ''Про нотаріат'', захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного, тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. За даних обставин суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України ''Про нотаріат'' у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі та установити і зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Виконавчий напис був здійснений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. на підставі таких документів: заяви ПАТ КБ «ПриватБанк»; копії анкети-заяви [PERSON] про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 10.02.2011, розрахунку заборгованості за договором б/н від 10.02.2011 станом на 31.03.2017; письмової вимоги на ім`я [PERSON] про усунення порушень за кредитним договором від 10.02.2011; та документів відділення поштового зв`язку про відправлення претензії позивачу. Також, згідно матеріалів справи, позивачу направлялась письмова вимога про усунення порушень за кредитним договором, але підтвердження отримання вимоги в матеріалах відсутні. Відповідно до п. 1.10 розділу 1 Положення про організацію операційної діяльності у банках України, затвердженого постановою Національного банку України №254 від 18 червня 2003 року, особовий рахунок рахунок аналітичного обліку операцій з клієнтами банку, що здійснюються відповідно до укладених між банком і клієнтами договорів. Обовязкові реквізити особових рахунків та виписок банку з них встановлені п. 5.5 Положення. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Інформація про стан особових рахунків клієнтів може надаватись їх власникам, уповноваженим власниками рахунків особам та державним органам, які мають право на отримання такої інформації згідно із законодавством України (п.п. 5.6, 5.8 Положення). Виписка банку це єдиний на сьогодні документ, що підтверджує факт надходження грошей на рахунок і списання коштів з рахунка на оплату розрахунково-касових послуг банку. Проаналізувавши вищенаведені норми та беручи до уваги, що стягувачем ПАТ КБ «ПриватБанк» до заяви про вчинення виконавчого напису нотаріусу було додано лише розрахунок заборгованості за договором від 10.02.2011 замість засвідченої стягувачем виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, суд приходить до висновку про те, що наданий відповідачем розрахунок заборгованості не є тим документом, що посвідчує безспірність визначеної до стягнення суми боргу. Надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, не містить умов щодо збільшення кредитного ліміту на картковому рахунку позичальника, умов та порядку нарахування відсотків, відповідальності за порушення зобов`язань, збільшеного строку позовної давності, а отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Наведене доводить недотримання нотаріусом умов вчинення виконавчого напису. Крім того, стягувачем не був наданий нотаріусу оригінал кредитного договору, який складається в сукупності з анкети-заяви разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами. З посиланням на порушення вимог статті 88 Закону України ''Про нотаріат'', яка регламентує умови вчинення виконавчих написів [PERSON] у позовній заяві вказує, що в порушення вимог даної норми права виконавчий напис вчинено за період з 10.02.2011 по 31.03.2017, тобто, поза строками позовної давності. Як зазначалось вище, нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Відповідно до п. 3.4 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Із заявою про вчинення виконавчого напису ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до нотаріуса 20.04.2017. З копій документів, наданих відповідачем разом із заявою, а саме, розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що починаючи з 24.05.2013 по момент звернення із заявою до нотаріуса, існувала прострочена заборгованість по відсоткам, поза межами позовної давності. А отже, виконавчий напис, у порушення ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», було вчинено не в межах строку позовної давності. Розглянувши вимоги заявленого позову, суд дійшов висновку, що у приватного нотаріуса були відсутні правові підстави для вчинення оскаржуваного позивачем виконавчого напису від 22.05.2017, зареєстрованого в реєстрі за № 3263, оскільки надані відповідачем приватному нотаріусу документи не підтверджують безспірності заявленої до стягнення з позивача суми заборгованості, судом в ході розгляду даної справи встановлено вищезазначені фактичні обставини, які спростовують безспірність заборгованості [PERSON] , при цьому вказана сума заборгованості розрахована поза межами визначеного сторонами договору строку позовної давності. При вирішенні даного спору суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 23.01.2018 року у справі №310/9293/15-ц, у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року у справі № 6-887цс17, а також у постанові Верховного Суду від 23.01.2018 року у справі №310/9293/15-ц та у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року у справі № 6-887цс17. За викладених обставин, у приватного нотаріуса не було правових підстав для посвідчення оскаржуваного позивачем виконавчого напису, оскільки надані відповідачем документи не підтверджують безспірність заявленої до стягнення суми боргу, водночас сума заборгованості розрахована поза межами визначеного сторонами Договору строку позовної давності, а також позивач був позбавлений можливості вчасно бути проінформованим про наявну заборгованість та можливість оспорити вимоги банку, або їх виконати. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищенаведене, оскільки оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства, суд вважає за необхідне, задовольнити позов, визнати даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню з вищезазначених підстав. З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» необхідно стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved