Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 23.11.1966 року позивач уклав шлюб з відповідачкою, про що Колочавською сільською радою Міжгірського району Закарпатської області в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 44. Діти, які народилися у сторін під час шлюбу вже повнолітні та мають свої сім"ї. Сімейне життя у сторін не склалося через різні характери та погляди на подружнє життя, внаслідок чого між ними постійно виникали конфлікти та суперечки. З 2003 року вони стали проживати окремо. Позивач покинув сім'ю і не маючи де жити його забрали до Боронявського монастиря, де він проживав до 2008 року. Після цього він переїхав проживати до [INFO], де проживає його сестра. Позивач вказує, що він є інвалідом другої групи і потребує стороннього догляду, у зв'язку з чим соціальні працівники порадили піти до Гадяцького геріатричного будинку-інтернату, але перебування у шлюбі з відповідачкою є перешкодою для влаштування до цього закладу. У звязку з цим та враховуючи, що шлюб з відповідачкою носить тільки формальний характер, позивач звернувся до суду та просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач [PERSON] надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, вимоги позову підтримує повністю та просить такі задоволити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] будучи повідомленою про день, час та місце розгляду справи належним чином своєчасно, в судове засідання з невідомих суду причин не з'явилася і від неї не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки, тому на підставі ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Сторони зареєстрували шлюб 23.11.1966 року у виконкомі Колочавської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області за актовим записом № 44. Діти, які народилися у сторін під час шлюбу вже повнолітні та мають свої сім"ї. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є те, що сторони припинили шлюбні відносини з 2003 року через різні характери та погляди на подружнє життя. Їхній шлюб існує тільки формально. Позивач є інвалідом другої групи і потребує стороннього догляду, у зв'язку з чим бажає влаштуватися до Гадяцького геріатричного будинку-інтернату, але перебування у шлюбі з відповідачкою є перешкодою для влаштування до цього закладу. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст.110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім'ї носить стійкий характер, сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них, що мають істотне значення, а відтак, позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved