Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивував тим, що є батьком малолітньої [PERSON], [INFO]. Матірю [PERSON] є відповідач [PERSON] Однак остання своїх материнських обов'язків, зокрема обов'язків виховувати та утримувати дочку до досягнення нею повноліття свідомо не виконує та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. Зокрема, зовсім не цікавиться її розвитком, станом здоров'я, не дбає про її інтереси. Через негативне відношення відповідача до дитини, її небажання спілкуватися з дочкою та постійне уникнення від відповідальності за неї позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її дочки [PERSON] та стягнути з неї на його користь аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/4 від його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з дня подання до суду позову до досягнення нею повноліття. Просить також стягнути з відповідача судові витрати на його користь. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала за обставин викладених в позові, суду пояснив, що її довіритель перебував з відповідачем у шлюбі, який було в подальшому розірвано. [INFO] у них народилася дочка [PERSON]. З 2008 року вони не проживають разом. З цього часу [PERSON] самоусунулася від виконання материнських обов'язків, не спілкується з дочкою, не цікавиться її станом здоров'я, не допомагає матеріально. 24 листопада 2010 року вона уклала шлюб з позивачем. Ще до одруження вони забрали дівчинку з Закарпатської області де вона проживала з бабусею - матір'ю позивача до себе в c.Володимирівку. Дитина навчається в Мурованокуриловецькій школі-інтернаті. Батько дівчинку дуже любить, постійно піклується про неї, забезпечує всім необхідним. Місце перебування матері їм не відоме, до судового розгляду справи вона жодного разу не телефонувала та не цікавилася життям дочки, при цьому зазначила, що остання знала де проживає її дочка. Будь-яких перешкод у спілкуванні з дочкою їй ніхто не створював. Відповідач тричі в судове засідання не з'явилася. Належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи (а.с. 42). 26 лютого 2016 року надіслала на адресу суду телеграму, в якій повідомила, що в судове засідання з'явитися не може через стан здоров'я. Бажає, щоб дитина проживала з нею, умови є. В подальшому судові повістки поверталися з відміткою, що адресат за зазначеною адресою не проживає (а.с. 58,60,66). З врахуванням положень ст.ст.74, 77 ЦПК України, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи. Судом на підставі ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України ухвалено провести заочний розгляд справи. Представник опікунської ради при виконавчому комітеті Галайковецької сільської ради [PERSON] суду пояснив, що з 2009 року на території їх села проживає [PERSON]. Дитина проживає разом з батьком та його теперішньою дружиною [PERSON], яку дівчинка називає «мама [PERSON]». Рідну матір дівчинки ніхто не бачив, місце її перебування не відоме, вона не цікавиться дівчинкою. Під час особистої бесіди з дитиною, остання повідомила, що не пам'ятає своєї матері, що мати їй не дзвонить, не відвідує. Оскільки мати дитини не приймає участі у її вихованні та утриманні просить позбавити її батьківських прав та стягнути з неї аліменти. Також повідомила, що в лютому місяці цього року в сільську раду зателефонувала [PERSON], почала заперечувати щодо стягнення з нею аліментів, обіцяла приїхати на судове засідання. Представник опікунської ради при Мурованокуриловецькій РДА Остапович І.М. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, при цьому зазначив, що комісією з питань захисту прав дитини райдержадміністрації було здійснено перевірку умов проживання дитини. В результаті перевірки було встановлено, що [PERSON] спільно з дружиною [PERSON] створили всі умови для гармонійного розвитку дочки. Мати [PERSON] не займається утриманням та вихованням дочки, не цікавиться станом її здоров'я, не створює умови для проживання, навчання, розвитку дитини, не має бажання забезпечувати її на належному рівні, самоусунувшись від виконання материнських обов'язків. Свідок [PERSON] - рідна бабуся дитини [PERSON] суду пояснила, що її син тривалий час перебував у шлюбі з [PERSON] [INFO] у них народилася дочка [PERSON]. З 2007 року онука проживала з нею та сином в Тячівському районі Закарпатської області. У 2009 році вони приїхали в с.Володимирівку Мурованокуриловецького району. Мати дівчинки зовсім не цікавилася її життям, не телефонувала, не відвідувала, не запрошувала дівчинку до себе у гості, не надавала матеріальної допомоги. Малолітня [PERSON] пояснила, що мати не пам'ятає, вона жодного разу не приїжджала до неї, ніколи не вітає її із святами. Спілкуватись та бути з матір'ю бажання не має і не хоче. Вислухавши пояснення позивача, думку представників зацікавлених осіб, допитавши свідка, враховуючи думку малолітньої [PERSON], дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Встановленим фактам відповідають правовідносини, які витікають з прав та обов'язків батьків та дітей, що регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою покладення на них відповідальності. Статтею 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», факт ухилення батька (матері) від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків. Відповідно до п. 16 зазначеної постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 19). Згідно довідки-характеристики Галайковецької сільської ради № 276 від 18.03.2015 року [PERSON] з квітня 2010 року проживає разом з батьком [PERSON] в с. Володимирівка Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с.13) і знаходиться на його утриманні (а.с.54). [PERSON] навчається в Мурованокуриловецької школі-інтернат. У її вихованні активну участь беруть батько - [PERSON] та його дружина [PERSON]. Учениця забезпечена одягом, взуттям, шкільним приладдям. [PERSON] та [PERSON] відвідують батьківські збори, часто телефонують, цікавляться її навчанням і поведінкою. Рідна мати [PERSON] не займається вихованням та навчанням дитини, не цікавиться її життям. Батьківські збори не відвідує (а.с.18). Згідно висновку органу опіки та піклування Мурованокуриловецької районної державної адміністрації від 02.06.2015 року №01-27/1419, позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO], є доцільним; мати дитини на протязі чотирьох років не займається вихованням дочки, не цікавиться її здоров'ям, розвитком, не надає матеріальної допомоги. (а.с.12). Згідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню до своєї дитини. Враховуючи наведені обставини, суд прийшов до висновку, що [PERSON] ухиляється від свого батьківського обов'язку по вихованню доньки, не спілкується з нею, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не цікавиться нею та не проявляє до неї належної турботи, не забезпечує належно матеріально, що негативно впливає на її розвиток як на складову виховання. Вищенаведені фактори суд розцінює як винну поведінку матері по відношенню до дитини, як свідоме нехтування своїми обов`язками і байдужість до долі дитини, тому [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав відносно дочки [PERSON], [INFO]. При ухваленні рішення суд, відповідно до вимог п. 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., враховує, що дитині повинні бути надані можливості і сприятливі умови, які б дозволили їй розвиватися розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи і гідності при найвищому забезпеченні інтересів дитини. Суд також вважає необхідним задоволити вимогу позивача про стягнення з [PERSON] на його користь аліментів на утримання [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.ст. 180, 181 ч.3, 183 ч.1 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 ч.2 СК України. Відповідно до вимог ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, а також те, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання своєї малолітньої дочки, суд приходить до висновку про можливість стягнення з неї аліментів на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частки всіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд приймає до уваги, що доказів неможливості надавати матеріальну допомогу дитині відповідач суду не надала. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.1. ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Статтею 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивача має бути стягнутий сплачений ним судовий збір. Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за звернення до суду з вимогами про стягнення аліментів судовий збір з відповідача має бути стягнутий також на користь держави у розмірі, передбаченому п. 1.2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір". У відповідності до вимог ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Outcome: approved