Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

16 січня 2019 року позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] 1988 р.н, та [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця, в якій просив стягнути з відповідача борг в сумі 13504,06 грн. та витрати понесені на сплату судового збору у сумі 1921,00 грн. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 лютого 2019 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у АТ КБ «ПриватБанк» 29.11.2010 року з метою отримання кредитних коштів [PERSON] 1963 р.н., підписав заяву, згідно якої отримав кредит у розмірі 18000,00 грн. У зв`язку із порушенням умов кредитного договору у [PERSON] 1963 р.н., утворилась заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» в розмірі 13540,06 грн. [PERSON] 1963 року народження, [INFO] позичальник помер. Позивачем 24.11.2015 року була направлена претензія кредитора до Другої Криворізької державної нотаріальної контори. 24.11.2015 року позивачем було отримано відповідь, що із заявою про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори після смерті [PERSON] 1963 р.н. - ніхто не звертався. Спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] 1988 р.н. та [PERSON] . В зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 13504,06 грн. та судові витрати по праві. Представник позивача до суду не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином. Суд, відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку із зазначеним, 11.07.2019 року судом постановлена ухвала про розгляд справи у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено з матеріалів справи 29.11.2010 року з метою отримання кредитних коштів [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Заявник в цій анкеті зазначив, що бажає отримати кредит у розмірі 18000,00 грн. Свідоцтвом про смерть від 06.09.2014 року, підтверджується, що [PERSON] 1963 р.н., помер [INFO] . Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 29.11.2010 року наявна заборгованість, яка станом на день смерті [PERSON] 1963 р.н. становила 13504,06 грн. 06.11.2015 року АТ КБ "ПриватБанк" була направлена претензія кредитора до Другої Криворізької державної нотаріальної контори, вих. № SAMDN34000048165196 від 06.11.2015 року. Відповідно до листа Другої криворізької державної нотаріальної контори № 22142 від 22.05.2019 року, встановлюється, що спадкова справа після померлого [PERSON] 1963 р.н. не заводилась. Також, посилання позивача на те, що відповідно до інформації з нотаріальної контори відповідачі [PERSON] 1988 р.н. та [PERSON] є спадкоємцями та постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини нічим не підтверджені. Відповідно до ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України(ст.1218,1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2ст. 1220ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1ст. 1268ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у ч. 3, 4 ст. 1268 та вст. 1269ЦК України. Так, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87ЦК України"\~Здійснення права на спадкування") та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України\~«Оформлення права на спадщину»). Відповідно до ч. 1ст. 1296ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття (ч. 5ст. 1268ЦК України). Згідно з ч. 1ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3ст. 1296ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Разом з тим суд враховує наступне. Згідно зі\~ст. 1282ЦК України\~спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу, суд, за позовом кредитора, накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Системне тлумачення ст.16\~та ч. 2ст.1282 ЦК України\~дозволяє зробити висновок, що: по-перше, норма ч. 2\~ст.\~1282ЦК\~України є спеціальною у площині захисту прав кредиторів спадкодавця у межах спадкових правовідносин, в якій передбачено належний спосіб захисту прав кредиторів спадкодавця; по-друге, до відносин між кредитором і спадкоємцями позичальника не повинні застосовуватися норми закону, які врегульовують загальні наслідки невиконання стороною договірних зобов`язань, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі (пред`явлення в судовому порядку вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором). Аналіз ч. 2 ст.1282 ЦК України\~свідчить, що задоволення вимоги кредитора до спадкоємців позичальника шляхом одноразового платежу, тобто шляхом сплати грошових коштів, можливе лише в позасудовому порядку. Судовий спосіб захисту порушеного права кредитора, у разі відмови спадкоємців від одноразового платежу, полягає у пред`явленні до спадкоємців позову про накладення стягнення на майно. Стаття 129 Конституції України\~відносить до основних засад судочинства змагальність сторін. Згідно до ч. 1ст. 81ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так, позивачем не було надано суду належних доказів, що після смерті спадкодавця [PERSON] 1963 р.н., спадкоємцями\~є [PERSON] та [PERSON] оскільки, нотаріальна контора надала відомості, що спадкова справа не заводилась. Також, немає жодних доказів сумісного проживання на час смерті [PERSON] 1963 р.н. з [PERSON] та [PERSON] . Окрім цього відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оскільки позивачем не було доведено суду передачу спадкоємцям у натурі спадкового майна, тому за таких обставин, обраний позивачем спосіб захисту прав не відповідає вимогам ч. 2ст. 1282 ЦК України, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо стягнення заборгованості не можуть бути задоволені. На підставі ст. 129 Конституції України, ст. ст.1216,1219,1268,1268,1282,1296,1297 ЦК України, та

Outcome: dismissed