Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

\~20 вересня 2021 року представник позивача звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою в якій просить суд звільнити з-під арешту майно, а саме земельну ділянку, площею 0,0908 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 5123782000:02:004:2238, накладеного на підставі постанови №59443642 від 03.07.2019 приватним виконавцем Виконавчого округу Одеської області Притуляк В.М. В обґрунтування своїх вимог, позивач посилається на те, що 08.04.2020 року між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ТОВ ««Фінансова Компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» було укладено договір №GL3N016222 про відступлення права вимоги. Таким чином ТОВ ««ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» набуло право вимоги за кредитним договором № ОД13/03/2008/840-К/214 від 21.03.2008 року та договором іпотеки. Проте, під час здійснення своїх законних прав, щодо нерухомого майна, яке перебуває в іпотеці позивачу стало відомо, що майно перебуває під арештом ,накладеним приватним виконавцем Виконавчого округу Одеської області Притуляк В.М., ВП № 47607494 від 03.07.2019 року стягувачем виступає АТ «Дельта банк», тому змушений був звернутись до суду з відповідним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу без участі позивача. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник відповідача АТ «Дельта Банк» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Третя особа приватний виконавець Виконавчого округу Одеської області Притуляк В.М. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Судом на підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.04.2020 року між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ТОВ ««Фінансова Компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» було укладено договір №GL3N016222, відповідно якого позивач отримав право вимоги згідно кредитного договору № ОД13/03/2008/840-К/214 від 21.03.2008 року та договором іпотеки на земельну ділянку, площею 0,0905 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 5123782000:02:004:2238. Згідно договору про надання споживчого кредиту № ОД13/03/2008/840-К/214 від 21.03.2008 року ПАТ «КБ «Надра» надав [PERSON] кредит у розмірі 95\~000,00 доларів США строком до 19.03.2018 року (а.с.8-10). Відповідно договору іпотеки від 21.03.2008 року ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] в забезпечення кредитного договору № ОД13/03/2008/840-К/214 від 21.03.2008 року [PERSON] , що діє як майновий поручитель гр. [PERSON] надав в іпотеку земельну ділянку, площею 0,0905 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 5123782000:02:004:2238 (а.с. 11-13). Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вбачається, що постановою №59443642 від 03.07.2019 приватним виконавцем Виконавчого округу Одеської області Притуляк В.М. накладено арешт на іпотечне майно (а.с. 14-15). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч. 1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.ч. 1, 2, 3, 4, 9 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Статтею 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 33 Постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5 надав роз`яснення, що застосовуючи положення статті 391ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391,396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідно до ст. 16 ЦК України загальним способом захисту порушених цивільних прав є припинення дій, які порушують право, та відновлення становища, яке існувало до порушення. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Аналогічний висновок міститься в постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року. Згідно ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Відповідно до\~ст. 572 ЦК України\~в силу застави, кредитор (заставодержатель) має право, у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до\~ст. 1 Закону України "Про іпотеку"\~іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця. Іпотекодержатель має право, в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання, одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед інтими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ч.ч. 6, 7 ст. З\~Закону України "Про іпотеку"\~у разі порушення боржником основного зобов`язання, відповідно до іпотеки, іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмет а іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на\~\~задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. На майно іпотекодержателя - Позивача, накладено арешт, який перешкоджає йому вільно володіти та розпоряджатися належним йому майном, тому\~з\~метою усунення\~перешкод\~у володінні і розпорядженні майном власником (не стягувана у виконавчому провадженні) позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст. 33 Закону України «Про іпотеку»\~у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольниш свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених\~ст. 12 цього Закону\~у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 4 та 5\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у ч. 6\~ст. 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпеченим позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення полосу. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Виходячи з системного тлумачення статей\~16,\~572,\~589 ЦК України,\~статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»,\~статті 1 Закону України «Про іпотеку»\~і роз`яснень, що надані судом у пункту 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016р. № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Наявність арешту на предмет іпотеки земельну ділянку, площею 0,0905 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 5123782000:02:004:2238унеможливлює реалізацію предмета іпотеки. Отже, вищевказана постанова приватного виконавця Виконавчого округу Однеської області Притуляк В.М. яким накладено арешт на майно, що є предметом іпотеки ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» перешкоджають банку реалізувати своє право на задоволення вимог шляхом реалізації предмета іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитом. Суд, дослідивши повно та всебічно матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved