Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення пені у зв'язку з несплатою аліментів за рішенням суду на утримання дочки [PERSON], [INFO], за 2013 рік у розмірі 23074,61 грн. В судовому засіданні представник позивача - Лобач Н.І. позов підтримала та надала пояснення відповідно поданого позову, зокрема пояснила суду, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який у 2006 році розірваний, від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Красноградського районного суду Харківської області від 04.10.2006 року з [PERSON] було стягнуто аліменти на корись [PERSON] на утримання дочки в розмірі ? частини від усіх видів доходів. Відповідач по справі ухиляється від сплати аліментів встановлених рішенням суду на утримання дитини, у зв'язку з чим станом на 01.01.2014 року виникла заборгованість яка становить 38 775,03 грн., відповідно розмір пені від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 2011 по 2013 рік становить 100 752,06 грн., але з урахуванням важкого матеріального становища платника аліментів, просила зобов'язати відповідача сплати на користь позивачки пеню за 2013 рік у розмірі 23074,61 грн., понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі 1000 грн. та судовий збір у розмірі 243,60 грн. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, оскільки ним 07.03.2014 року було перераховано на користь позивачки пеню, у зв'язку з несплатою аліментів, у розмірі 2000 грн. та пред'явлено квитанцію до виконавчої служби, яка випадково державним виконав була зарахована в погашення заборгованості по аліментам. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню враховуючи наступне. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересі. Згідно ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який у 2006 році розірваний, від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 10,11). Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 04.10.2006 року з [PERSON] було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів заробітку, починаючи з 18.09.2006 року, до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с. 9). Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 16.02.2011 року [PERSON] позбавлено батьківських відносно його доньки [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Вироком Красноградського районного суду Харківської області від 09.04.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, тобто за злісне ухилення від сплати аліментів встановлених рішенням суду на утримання дитини, однак на даний час вирок не набрав чинності (а.с.15). За правила ст.195 СК України та ст.74 ЗУ "Про виконавче провадження" розмір заборгованості з виплати аліментів визначається державним виконавцем, а за наявності спору питання про розмір такої заборгованості вирішується за заявою заінтересової особи судом у порядку, встановленому законом. З довідки старшого державного виконавця ВДВС Красноградського РУЮ Харківської області Ляміної А.В. видно, що згідно виконавчого листа №2-971 від 04.10.2006 року Красноградського районного суду Харківської області з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] в розмірі ? частини на утримання дитини. Заборгованість по аліментам, згідно постанови про закінчення виконавчого провадження, станом на 01.04.2013 року становить 30582,78 грн. Починаючи з 01.04.2013 року заборгованість по аліментам нараховується згідно даних Красноградського управління статистики про розмір середньомісячної заробітної плати по Красноградському району, яка складається з квітні 2013 року по грудень 2013 року у розмірі 8192,25 грн. (а.с. 6). Таким чином, заборгованість по аліментам [PERSON] станом на 01.01.2014 року становить 38 775,03 грн. Даний розрахунок державного виконавця визнається сторонами по справі, оскільки ніяких даних, які б свідчили про те, що існує спір з приводу неправильності нарахування суми заборгованості по аліментам матеріали справи не містять. З положень ст. 196 СК України вбачається, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується самим відповідачем, у нього існує заборгованість по сплаті аліментів згідно рішення Красноградського районного суду Харківської області від 04.10.2006 року, яка становить 38 775,03 грн., проте суд не погоджується з розміром неустойки (пені) визначеної [PERSON] за прострочення сплати аліменти у розмірі 23074,61 грн. за 2013 рік. При розрахунки пені позивач [PERSON] нараховувала 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення враховуючи взагалі усі дні прострочення, та визначила суму пені у розмірі 100752,06 грн., за 2011-2013 рік, а за 2013 рік у розмірі 23 074,61 грн., саме який і просить стягнути з відповідача. Однак пеня за прострочення сплати аліментів починає нараховуватися з наступного місяця за місяцем, у якому виникла заборгованість. З урахуванням того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується не на всю заборгованість, а на суму несплачених аліментів за той місяць, у якому проводилось стягнення аліментів. Це пов'язано з тим, що відповідно до ст.61 Конституції України ніхто не може бути притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Пеня за однин місяць прострочення сплати аліментів становить 1% від добуту простроченої суми аліментного платежу за місяць за загальної кількості днів прострочення. Визначаючи розмір неустойки (пені), суд виходить з того, що зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно нараховуватися щомісяця. Аналогічний за змістом правовий висновок зробив Верховний Суд України в постанові від 11.09.2013 року у справі №6-81цс13 в якому зазначено, оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч.1 ст.196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Поряд з цим позивачка наводить свої розрахунки за 2013 рік за весь період, тобто з січня місяця по грудень, однак в матеріалах справи в підтвердження вказаних фактів є тільки довідка держаного виконавця про розрахунок заборгованості від 20.01.2014 року, де розрахунок за 2013 рік наводиться тільки з квітня місяці по грудень(а.с.6). Будь яких інших довідок в підтвердження вказаної суми заборгованості саме за 2013 рік, в матеріалах справи не міститься, не надано таких позивачкою та її представником і в судовому засіданні. З огляду на вище викладене та з урахування того, що матеріали справи містять помісячний розрахунок заборгованості [PERSON] по аліментам тільки за період з квітня 2013 року по грудень 2013 року то в розрахунок пені за прострочення сплату аліментів суд бере, саме цей період, оскільки інших даних позивачем про розміри заборгованості по аліментам суду не надано. Так в квітні 2013 року прострочення сплати аліментів становить 30 днів, тому розмір пені рахується наступним чином -заборгованість за місяць х 1% х кількість днів: - квітень 2013 року: 910,25 х 1% х 30 = 273,00 грн.; - травень 2013 року: 910,25 х 1% х 31 = 282,10 грн.; - червень 2013 року: 910,25 х 1% х 30 = 273,00 грн.; - липень 2013 року; 910,25 х 1% х 31 = 282,10 грн.; - серпень 2013 року: 910,25 х 1% х 31 = 282,10 грн.; - вересень 2013 року: 910,25 х 1% х 30 = 273,00 грн.; - жовтень 2013 року: 910,25 х 1% х 31 = 282,10 грн.; - листопад 2013 року: 910,25 х 1% х 30 = 273,00 грн.; - грудень 2013 року: 910,25 х 1% х 31 = 282,10 грн.; Отже за результатами розрахунків розмір пені за прострочення виконання аліментних зобов'язань платника у період з квітня 2013 року по грудень 2013 року становить 2502,50 грн. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. При цьому суд не приймає до уваги доводи відповідача, що ним вже сплачено позивачці пеню у розмірі 2000 грн., оскільки згідно довідки виданою ВДВС Красноградського РУЮ Харківської області від 23.05.2014 року видно, що боржником [PERSON] 07.03.2014 року дійсно було сплачено 2000,00 грн. на користь [PERSON], але в рахунок погашення заборгованості по аліментам, при цьому інших доказів про сплату пені за 2013 рік відповідачем суду не надано. За таких обставин та враховуючи те, що позивачем ставиться питання про зобов'язання відповідача сплатити пеню за несплату аліментів лише за 2013 рік, суд не вбачає підстав для застосування ч.2 ст. 196 СК України на зменшення розміру неустойки (пені). В ч.1,ч.2 ст.60 ЦПК України зазначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Враховуючи викладене, суд встановивши факт заборгованості за аліментами, наявність вини відповідача у її виникненні, дійшов висновку про наявність у позивача [PERSON] права на стягнення неустойки пені, а тому суд вважає за доцільне задовольнити даний позов частково та зобов'язати відповідача сплатити неустойку (пеню) на користь [PERSON] за несплату аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO] за 2013 рік (період з квітня 2013 року по грудень 2013 року) в сумі 2502,50 грн., а не як заявлено позивачем в сумі 23074,61грн. Відповідно до ст.ст. 84, 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягають документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме на оплату судового збору в сумі 26,80 грн. та витрати за надану правову допомогу у сумі 110 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial