overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

13 квітня 2016 року позивач звернувся до відповідачки з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними. Свій позов він мотивує тим, що сімейне життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини. В шлюбі мають одну повнолітню дочку. Позивач позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідачка позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина 3 ст. 105, ч.1 ст.110 СК України передбачають, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Ст.112 СК України визначає, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. З пояснень сторін встановлено, що вони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу з січня 1987 року. Сторони мають спільну дочку, [INFO], яка є повнолітньою. 11 лютого 2001 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ЖД № 250717, виданого виконавчим комітетом Плахтіївської сільської ради Саратського району Одеської області (а.с. 4). Сторони проживають окремо, шлюбні відносини припинили, наполягають на розірванні шлюбу. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, а тому вважає необхідним розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням бажання відповідачки суд вважає необхідним залишити їй прізвище [PERSON]. Згідно до п.1 ч.2 ст.9 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу судовий збір складає 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 551,20 гривень. Позивач з 22 червня 2015 року є інвалідом 2 групи безстроково, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 10 ААВ № 773498 (а.с.5), а тому на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" він звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідачки в дохід держави належить стягнути судовий збір в розмірі 551,20 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

13 квітня 2017 року заявниця звернулась до суду із зазначеною заявою, в якій просила встановити факт належності їй державного акту серії - ЯА [NUMBER] про право власності на земельну ділянку, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Лиманівської сільської ради Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області. Вказувала, що при написанні по батькові в зазначеному державному акті відбулася помилка: замість "[PERSON]" зазначено "[PERSON]". Посилаючись на те, що в адміністративному порядку вона не може встановити та підтвердити факт належності документа, тому просила підтвердити це в судовому порядку. Розгляд справи було проведено без участі заявниці, її представника, та представника заінтересованої особи. Дослідивши матеріали цивільної справи суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до паспорту заявниці серії [NUMBER], виданого 26 червня 2002 року Жовтневим РВ УМВС України в Миколаївській області, вона по батькові: [PERSON]. 17 серпня 2005 року вона отримала у приватну власність земельну ділянку, площею 12,55 га, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Лиманівської сільської ради Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області, на підставі розпорядження Жовтневої райдержадміністрації від 17 червня 2005 року № 241-р. На підтвердження права власності їй був виданий державний акт серії ЯА [NUMBER]. В той же час в ньому її по батькові було записано з помилкою: замість «[PERSON]» зазначено - «[PERSON]». Між тим співпадання інформації про заявницю (прізвище, імя, місце проживання та ін.) в державному акті з інформацією в інших документах на її ім'я (паспорті, тощо) вказують, що державний акт оформлений саме на неї. Встановлення факту належності документу необхідно заявниці для отримання можливості належним чином володіти та користуватися своєю земельною ділянкою. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

13 липня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 12.01.2008 року, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі, у поданій заяві\~\~ позовні вимоги визнав. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. \~Дослідивши докази у справі, суд\~ доходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 12.01.2008 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться. Згідно із ч. 1 ст.\~24\~Сімейного кодексу\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому\~\~слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується\~\~на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не\~ суперечить закону та не\~ порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий\~ збір покладається на сторони пропорційно розміру\~ задоволених позовних вимог, отже з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

13 листопада 2017 року позивач звернувся до Першотравенського міського суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідач звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав заяву №б/н від 04 лютого 2013 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 4 900,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Власник картрахунку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, що передбачено п.2.1.1.5.7 договору. Овердрафт це короткостроковий кредит який надається банком клієнту у разі перевищення суми операцій по платіжній картці над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються договором можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом погодження, тобто обміну інформацією по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку (www.privatbank.ua) або інший інтернет/SMS-ресурс, зазначений банком. Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) ПАТ КБ «ПриватБанк», що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29 липня 2009 року, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05 жовтня 2011 року

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

13 листопада 2018 року представник КП "ДКПЛ" ДОР звернувся до суду із заявою про надання [PERSON] психіатричної допомоги в примусовому порядку. В обґрунтування заяви зазначив, що 12.11.2018 р. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, [PERSON] потребує госпіталізації до психіатричного стаціонару для лікування у зв'язку із наявністю у нього тяжкого розладу, який обумовлює його безпорадність і неможливість самостійно задовольнити основні життєві потреби. У судовому засіданні лікар-психіатр заяву про госпіталізацію [PERSON] не підтримав. [PERSON] у судовому засіданні думку лікаря підтримав. У судовому засіданні прокурор, висловив думку про необхідність відмовити в госпіталізації [PERSON] в зв'язку з не підтримкою лікарем даної заяви. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення лікаря - психіатра, [PERSON], думку прокурора, суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав. Главою 10 (ст.ст. 339-342) ЦПК України, Законом України «Про психіатричну допомогу» врегульовано порядок розгляду заяви про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Заслухавши думку лікаря психіатра, який не підтримав подану заяву про госпіталізацію [PERSON], думку [PERSON] та прокурора, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви КП «ДКПЛ» ДОР щодо надання психіатричної допомоги у примусовому порядку слід відмовити. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

13 лютого 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми. Позов мотивує тим, що 23.01.2012 року робітниками ХРЕМ за місцем мешкання відповідача було виявлено порушення "Правил користування електричною енергією для населення", відповідачем. Згідно з вказаним фактом порушення був складений акт та проведений перерахунок завданих збитків, розмір яких становить 146,36 грн. Сума перерахунку відповідачем добровільно не сплачена до теперішнього часу. Просить стягнути з відповідача суму перерахунку в розмірі 146,36 грн. по акту та сплачений при зверненні до суду судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з*явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримують повністю, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач до суду не прибув по невідомим причинам, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини своєї неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав. Суд, згідно зі ст. 224 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі доказів, що є у матеріалах справі. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі у їх сукупності, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що відповідач мешкає за адресою: [ADDRESS], є побутовими споживачем електричної енергії має особовий рахунок [NUMBER]. Згідно до акту № 167432 від 23.01.2012 року, робітниками ХЕМ за місцем мешкання відповідача було виявлено порушення "Правил користування електричною енергією для населення". Відповідно до вказаного акта було проведено перерахунок завданих збитків, розмір яких становить 146,36 грн. Відповідно до п.48 Правил користування електричною енергією для населення, відповідальність за порушення правил користування електричною енергією несе споживач. Згідно вимог п.53 Правил користування електричною енергією для населення, у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Суд вважає, що факт порушення відповідачем вищевказаних Правил є повністю доведеним в судовому засіданні, у зв'язку з чим з нього на користь позивача слід стягнути завдані цим збитки в сумі 146,36 грн. В порядку ст.88 ЦПК України з відповідача та користь позивача слід стягнути в рахунок повернення сплаченого при подачі позову судового збору в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

13 лютого 2015 року позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві посилався на те, що 02.02.2012 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач за вказаним договором належним чином його умови не виконує, в зв'язку з чим утворилася заборгованість. Просили суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 31 095, 43 грн. та судові витрати. В судове засідання представник позивача Кашаєва О.Г. не з'явилася, попередньо надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавала. За таких обставин суд, вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відсутності осіб, що не з'явилися в судове засідання. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.02.2012 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач належним чином зобов'язання не виконує, в зв'язку з чим станом на 14.01.2015 року утворилася заборгованість в розмірі 31095,43 грн., яка складається з: - 25 090,75 грн. - заборгованість за кредитом; - 3 947,75 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 100,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 500,00 грн. - штраф (фіксована сума); - 1 456,93 - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки відповідач належним чином не виконує умови договору та не сплачує заборгованість по кредиту та відсотках, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" підлягають задоволенню. Також з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати понесені при подачі позовної заяви, а саме сума судового збору в розмірі 310 грн. 95 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

13 серпня 2011 року сторони зареєстрували шлюб відділом ДРАЦС Летичівського районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 40. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. У зв'язку із різними поглядами на сімейні цінності між подружжям склалися неприязні відносини, що призвело до припинення сімейно-шлюбних відносин та окремого проживання більше одного року, тому позивачка звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, проте подала до суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує просить не надавати строк на примирення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить їх шлюб з позивачкою розірвати, оскільки на даний час у нього інша сім'я. Суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, в порядку ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в порядку, передбаченому ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 12.06.2009, № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, припинення сімейно-шлюбних відносин, окреме проживання більше одного року, проживання відповідача з іншою жінкою, що вказує на неможливість збереження сім'ї подружжя "[PERSON]", суд приходить до висновку, що їх шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 551,20 грн. - видатки по оплаті судового збору, що підтверджується квитанцією ПриватБанку № 0.0.5262212500.1 від 24.03.2016 року. На підставі наведеного, ст. ст. 105,110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

13 січня 2014 позивачка звернулася з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що 13 вересня 2008 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] у виконкомі Ліснослобідської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 5. Від спільного подружнього проживання у них народилася дочка - [PERSON], [INFO]. З початку їхнього спільного проживання у них були нормальні сімейні відносини, однак з часом вони погіршилися з вини відповідача. Вони виявилися людьми різних характерів та поглядів на життя, оскільки не змогли дійти згоди навіть при вирішенні простих побутових питань. На протязі останніх років сімейне життя між ними ще більше погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Відповідач матеріально сім'ю не забезпечує, часто зловживає спиртними напоями, систематично влаштовує безпідставні сварки, скандали, принижує її честь та гідність в присутності неповнолітньої дитини, застосовує до неї фізичну силу, що негативно впливає на стан її здоров'я та виховання дочки. Вважає, що сім'я їх розпалася, шлюб носить формальний характер, а тому просить суд розірвати його, так як збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам неповнолітньої дочки, після розірвання шлюбу неповнолітню дочку залишити із нею, залишити їй прізвище "[PERSON]". Від позивачки поступила до суду заява про розгляд справи без її участі. Відповідач теж подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, з позовом згідний. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 13 вересня 2008 року у виконкомі Ліснослобідської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 5 /а.с.3/. Від спільного подружнього проживання у них народилася дочка - [PERSON], [INFO] /а.с.4/. З початку спільного проживання у позивачки з відповідачем були нормальні сімейні відносини, однак з часом вони погіршилися з вини відповідача. Вони виявилися людьми різних характерів та поглядів на життя, оскільки не змогли дійти згоди навіть при вирішенні простих побутових питань, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Відповідач матеріально сім'ю не забезпечує, часто зловживає спиртними напоями, систематично влаштовує безпідставні сварки, скандали, принижує честь та гідність позивачки, застосовує до неї фізичну силу, що негативно впливає на стан її здоров'я та виховання дочки. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам неповнолітньої дочки, а тому суд приходить до висновку, що необхідно шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвати, неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], залишити проживати із матір'ю, після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище "[PERSON]". На підставі ст.,ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved