Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

15 серпня 2016 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіна М.А. звернулася до суду із позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що 27 грудня 2007 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» і [PERSON] був укладений Кредитний договір № 83/в, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 25 300,00 доларів, цільове призначення кредиту - проведення розрахунків по договору купівлі-продажу квартири за адресою: см. Кривий ріг [ADDRESS], терміном по 26 грудня 2032 року, з виплатою 16,5 % процентів річних відповідно до Додаткової угоди від 03.11.2008. В забезпечення виконання зобов'язань по вказаному Кредитному договору між банком та [PERSON] був укладений Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Коваленко І.М., і зареєстрований в реєстрі за № 3593. Відповідно до даного договору іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з кредитного договору передав іпотекодержателю в порядку і на умовах, визначених цим договором, нерухоме майно: квартиру [ADDRESS]. Дана квартира належить [PERSON] на праві приватної власності. У зв'язку з порушенням Позичальником умов Кредитного договору №83/в від 02.08.2016 Банк змушений був звернутись до суду. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 22 лютого 2012 року з [PERSON] стягнута на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитом в сумі 24460,00 доларів США (еквівалент по курсу НБУ на 25.05.2011 складає 194701,60 грн.); заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 9590,11 доларів США (еквівалент по курсу НБУ на 25.05.2011 складає 76337,28 грн.); штраф за несвоєчасне погашення кредиту, процентів за користування кредитом в сумі 8734,10 грн.; заборгованість по сплаті щомісячної комісії в сумі 2758,13 грн. Заборгованість відповідачем погашена не була і станом на 02 серпня 2016 року загальна її сума складає 1404058,11 грн. Згідно з п. 6.2 іпотечного договору та ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу, а також витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки, витрат на утримання і збереження предмета іпотеки, витрат на страхування предмету іпотеки, збитків, завданих внаслідок порушення умов цього договору та умов кредитного договору, витрати на здійснення оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності, які поніс іпотекодержатель. За таких обставин позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить звернути стягнення на предмет іпотеки, здійснити його реалізацію та за рахунок коштів від такої реалізації задовольнити вимоги позивача щодо повернення йому вказаної вище суми заборгованості за кредитним договором. Також представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справ був повідомлений належним чином, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягав, просив їх задовольнити.Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 74 - 76 ЦПК України, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розряду справи до суду не звернувся, а також не скористався правом надання заперечень проти позову. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 09 листопада 2016 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи та правовідносини, врегульовані нормами ЦК України, зокрема щодо кредиту та виконання зобов'язань, а також Законом України «Про іпотеку» . 27.12.2007 року було укладено кредитний договір № 83/в, за умовами якого відповідачу надавався кредит на проведення розрахунків по договору купівлі-продажу квартири від 27.12.2007, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького МНО Коваленко І.М., що укладений між Позичальником та [PERSON] (Продавець), згідно якого Позичальник придбає у власність нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] та яке стане власністю Позичальника в майбутньому, у розмірі 25300 доларів США строком до 26 грудня 2032 року, з оплатою за користування кредитними коштами в розмірі 14,00% річних, за обслуговування кредиту встановлюється щомісячна плата в розмірі 17.71 долари США, що становить 0,07 процентів річних від суми кредиту. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 83/в від 27.12.2007 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір, зареєстрований 27 грудня 2007 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Коваленко І.М., реєстраційний номер 3544/185. Відповідно до даного договору іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з кредитного договору передав іпотекодержателю в порядку і на умовах, визначених цим договором, нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] Дана квартира придбана Іпотекодавцем на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 27.12.2007,посвідченого Коваленко І.М., приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №3585 та зареєстрованого 27.12.2007 року Коваленко І.М., приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу у Державному реєстрі правочинів згідно витягу № 5251923, номер правочину 2614178 (а.с.21). Згідно Додаткової угоди №2 від 03.11.2008 до Кредитного договору №83/в від 27.12.2017 процентна ставка за користування кредитом встановлювалась у розмірі 16,5 % (а.с.27). Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.02.2012, яке набрало законної сили 06.05.2015 року з [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитом в сумі 24460,00 доларів США (еквівалент по курсу НБУ на 25.05.2011 складає 194701,60 грн.); заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 9590,11 доларів США (еквівалент по курсу НБУ на 25.05.2011 складає 76337,28 грн.); штраф за несвоєчасне погашення кредиту, процентів за користування кредитом в сумі 8734,10 грн.; заборгованість по сплаті щомісячної комісії в сумі 2758,13 грн. (а.с. 43). В Результаті невиконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором № 83/в від 27.12.2007 року, станом на 02.08.2016 року утворилася заборгованість на загальну суму 1404058,11 грн. (а.с.40-42). На підставі постанови правління НБУ від 19.03.2015 року № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення від 20.03.2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким з 20.03.2015 року розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» призначено Славкіну М.А. строком на 1 рік з 20.03.2015 року по 19.03.2016 року. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22.02.2016 року № 213 продовжений строк здійснення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та повноваження ліквідатора ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіної М.А. строком на два роки до 19.03.2018 року включно. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ст. 572 ЦК України, ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» кредитор (Іпотекодержатель, Заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (Іпотекодавець, Заставодавець), забезпеченого заставою (Іпотекою) зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленного майна переважно перед іншими кредиторами. Іпотека це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником, забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Відповідно до ст. 590 ЦК України та ст. 33 Закону України «Про іпотеку» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. У разі часткового виконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель має право за рахунок предмета іпотеки задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем (заставодавцем) обов'язків, встановлених іпотечним договором (договором застави), іпотекодержатель (заставодержатель) має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки (застави). Такі ж положення чинного законодавства передбачають і умови іпотечного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» встановлює, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Наявність судового рішення про стягнення з відповідача заборгованості на користь банку не звільняє його від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане відповідачем в іпотеку майно. Отже, враховуючи те, що на даний час заборгованість за кредитним договором № 83/в від 27.12.2007 року не погашена, наявне рішення про стягнення заборгованості та те, що стягнення заборгованості за рішенням суду не позбавляє позивача права на звернення стягнення на предмет іпотеки, суд вважає, що існують всі підстави для задоволення вимоги банку про звернення стягнення на передану в іпотеку квартиру за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Тухачевського, буд. 26/56. Одночасно, суд звертає увагу на дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», відповідно до якого протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України), що повною мірою відповідає лексичному значенню відповідного слова, яке розкривається в тлумачному словнику української мови. Мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільненням від його виконання. Відтак мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений Законом України «Про мораторій», не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Крім того, згідно з пунктом 4 Закону України «Про мораторій» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Оскільки вказаний Закон не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього Закону. Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій» не підлягає виконанню. Відповідну правову позицію висловив Верховний суд України в постановах від 30 вересня 2015 року у справах № 6-1825цс15 та № 6-1494цс15. Відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved