Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

Адвокат Сойма Іван Юрійович, яка дії від імені та в інтересах [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] , Великобичківської селищної ради про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю, скасування державної реєстрації права власності на Ѕ частину майна та визнання права власності на Ѕ частину майна. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 24 жовтня 1992 року у виконкомі Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області про що складено відповідний актовий запис за №64. За час спільного проживання, в березні - квітні 1993 року подружжя разом стали зводити (будувати) житловий будинок, будівництво якого було завершено у вересні місяці 1993 року. Після зведення будинку подружжя спільно збудували господарську споруду - сарай, приміщення для утримання худоби та птиці. Від шлюбу народилася одна дитина - син [PERSON] , який на день звернення з позовом до суду досяг повноліття. 21.11.2012, шлюб між сторонами рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області розірвано. За час спільного перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] за спільні кошти було набуте певне нерухоме майно, як новостворене майно, яким являється житловий будинок [ADDRESS] . Після розірвання шлюбу, в травні місяці 2018 року позивачка довідалася, що спільно збудований будинок її колишній чоловік, в цілій частині, зареєстрував за собою. Вона звернулася в КП "БТІ" Рахівської районної ради Закарпатської області із заявою про видачу їй копії технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] . Під час звернення, позивачка довідалася, що на підставі рішення виконавчого комітету Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області №13 від 28.03.2018 "Про присвоєння адреси на житловий будинок та земельну ділянку", виконком Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області вирішив присвоїти адресу на житловий будинок та земельну ділянку: [ADDRESS] , забудовником якого являється [PERSON] , мешканець [ADDRESS] . Відповідно до відповіді Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області на адвокатський запит №58/02-05 від 15.01.2020, при розгляді звернення та прийняття рішення щодо присвоєння адреси на житловий будинок та земельну ділянку виконкому не було відомо, що подружжя було розлучено. Виконком підтверджує, що житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та житловий будинок [ADDRESS] є один і той же будинок, який побудували [PERSON] та [PERSON] . Вважає, що на підставі рішення виконкому Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області №13 від 28.03.2018, технічного паспорта, виданого 26.12.2017 ФОП [PERSON] , [PERSON] ввів в оману державного реєстратора Федірцан Наталію Юріївну, яка 12.04.2018 зареєструвала за ним спільно збудований сторонами житловий будинок з господарськими спорудами в 1/1 частині. Як убачається з даного рішення, яке являється правовим актом індивідуальної дії, виданим органом місцевого самоврядування, право власності на об`єкт нерухомого майна визнано та зареєстровано в цілій частині за громадянином [PERSON] відповідачем у справі. Позивачка, з січня 2018 року у спільно збудованому будинку не проживає, її особисті речі знаходяться у спірному житловому будинку, доступу до них вона не має, оскільки відповідач [PERSON] створює їй перешкоди у доступі до будинку та власних речей. На підставі наведеного, просила винести рішення яким позовні вимоги задоволити у повному обсязі. Визнати нерухоме майно, житловий будинок [ADDRESS] спільним сумісним майном подружжя, [PERSON] та [PERSON] . Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] . Рішення Державного реєстратора Федірцан Наталії Миколаївни від 12.04.2018 про реєстрацію житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований по [ADDRESS] в 1/1 частці за [PERSON] скасувати. Стягнути з відповідача [PERSON] витрати, пов`язані зі сплатою судового збору та надання платних юридичних послуг. Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області, Бліщ О.Б. від 28.02.2020 відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Надано відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позовну заяву. Залучено до участі у розгляді справи [PERSON] , в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. 07.04.2020, представником відповідача [PERSON] , адвокатом Телегазієм В.І. подано відзив на позовну заяву. У відзиві посилається на те, що позовну заяву подано без додерження вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України. У відповідності до ч.11 ст.187 ЦПК України, просив залишити позовну заяву без руху, надавши [PERSON] строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали. На підставі розпорядження Рахівського районного суду Закарпатської області №58 від 09 листопада 2020 року призначено повторний авторозподіл справи за №305/215/20. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа передана судді Рахівського районного суду, Закарпатської області Марусяк М.О. для прийняття до провадження. Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області, [PERSON] від 13.11.2020 справу прийнято до свого провадження. Вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, Призначено підготовче засідання на 04.02.2021. Ухвалою суду від 12 травня 2021 року підготовче провадження у справі закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті на 21 липня 2021 року. Викликано в судове засідання свідків: [PERSON] та [PERSON] . Крім того, у підготовчому засіданні представником відповідача, [PERSON] , адвокатом Телегазієм В.І. подано клопотання про приєднання письмових доказів по справі на підтвердження правового статусу предмета спору. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] зменшила позовні вимоги. Зокрема, відмовилася від позовної вимоги про скасування рішення Державного реєстратора Федірцан Наталії Миколаївни від 12.04.2018 про реєстрацію житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований по [ADDRESS] в 1/1 частці за [PERSON] . Решту позовних вимог підтримала з підстав наведених у позовній заяві. Що стосується письмових доказів наданих представником відповідача у підготовчому засіданні зазначила наступне. У будівельному паспорті виготовленому у лютому 1991 року, міститься витяг із рішення №10 від 18.10.1991 про надання дозволу на будівництво індивідуального житлового будинку та видачу свідоцтва про забудову садиби гр. [PERSON] та дозвіл на право виконання будівельних робіт, у якому чітко зазначено рік початку будівельних робіт - 1991 та закінчення будівельних робіт -1994. Що в свою чергу свідчить, що будинок побудовано позивачем та відповідачем за час перебування у шлюбі. Присила взяти до уваги покази свідка [PERSON] , яка підтвердила факт побудови спірного житлового будинку позивачем та відповідачем за час перебування у шлюбі. Також просила взяти до уваги копії фотографій надані позивачем, які зроблені біля спірного будинку із сином дошкільного віку [PERSON] , [INFO] , що підтверджує факт завершення побудови спірного будинку подружжям до часу досягнення шкільного віку їх спільним сином. На підставі наведеного, просила зменшені позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник, [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилися. Були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, що стверджується особистим підписом представника відповідача у розписці про вручення судової повістки. Про причину неявки суд не повідомили. Заяв про відкладення розгляду справи не подавали. Представник відповідача, Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області у судове засідання не з`явився. Представник селищної ради, [PERSON] 21.07.2021 надіслала до суду електронною поштою клопотання, в якому просила розглянути справу без їх участі. У вирішенні справи покладаються на розсуд суду та просять прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Рахівського нотаріального округу, [PERSON] у підготовче засідання не з`явилася. Була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, причину неявки суду не повідомила. Третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, що стверджується особистим підписом у розписці про вручення судової повістки. Про причину неявки суд не повідомила. Заяв про відкладення розгляду справи не подавала. Свідок, [PERSON] , будучи допитаною в судовому засіданні 21.07.2021, пояснила, що вона являється знайомою позивача. З приводу спору між сторонами зазначила, що [PERSON] та [PERSON] після одруження розпочали будувати житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . До моменту побудови будинку проживали у батьків. Спірний будинок будувався спільними зусиллями. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, взявши до уваги покази свідка, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Судом встановлено, що сторони, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, укладеному 24 жовтня 1992 року, у виконавчому комітеті Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, за актовим записом за №64. Від шлюбу у сторін народилася одна дитина, син [PERSON] , який на даний час є повнолітнім. Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області по справі №305/897/17 від 21 листопада 2017 року, шлюб між сторонами, [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набуло законної сили 04 грудня 2017 року. Позивачка, [PERSON] , ініціюючи позов до суду, зазначає, щовона не має можливості користуватися та розпоряджатися спільно нажитим майном подружжя, оскільки відповідач [PERSON] створює їй перешкоди у доступі до будинку та власних речей. Об`єктами спільної сумісної власності називає: житловий будинок [ADDRESS] . Судом встановлено, що під час перебування в шлюбі, сторони на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] побудували житловий будинок сарай та вбиральню, що стверджується технічним паспортом на житловий будинок [ADDRESS] . Доказом того, що забудовниками житлового будинку [ADDRESS] , являються сторони по справі [PERSON] та [PERSON] , є довідка №3014/02-14 видана 01.07.2010 виконавчим комітетом Великобичківської селищної ради Рахівського району, Закарпатської області. Натомість, з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборн відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №169033216 від 03 червня 2019 року вбачається, що відповідач [PERSON] , 16.04.2018 після розірвання шлюбу з позивачкою по справі, зареєструвавза собою в цілій частині право власності на спірний житловий будинок, загальною площею 45,86 м.кв, житловою площею 15,99 м.кв., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Рішенням виконкому Великобичківської селищної ради від 28 березня 2018 року за №13, присвоєно адресу на житловий будинок та земельну ділянку - [ADDRESS] , забудівельником якого є [PERSON] , мешканець [ADDRESS] . Поряд з цим, з відповіді на адвокатський запит №58/02-05, наданої 15.01.2020 виконкомом Великобичківської селищної ради вбачається, що при розгляді звернення гр. [PERSON] та прийнятті рішення від 28 березня 2018 року за №13 щодо присвоєння адреси на житловий будинок та земельну ділянку, виконкому не було відомо, що подружжя було розлучено. Виконком підтверджує, що житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] є один і той же будинок, що побудували гр. [PERSON] та гр. [PERSON] . Згідно ч.3ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тлумачення статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України у постанові від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17. Відповідачем [PERSON] та його представником, адвокатом Телегазій В.І., під час розгляду справи в суді не спростовано презумпцію правового режиму спільного сумісного майна подружжя, яким являється житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . При розгляді цивільної справи, суд, керується положеннями статей 77-79 ЦПК України, згідно яких належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування, не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. У відповідності до положень статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Outcome: partial