Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

18 травня 2016 року позивач звернулася до суду із позовом до Миколаївської міської ради про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. В обгрунтування позовних вимог позивач вказала, що [INFO] померла її бабуся [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з: 1/2 частини житлового будинку з усіма прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами; 1/2 частини земельної ділянки площею 0,0978 га, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] та вкладу в ПАТ КБ "ПриватБанк" за договором [NUMBER] від 04.11.2009 року. Маючи намір прийняти спадщину позивач звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак приватним нотарусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], оскільки спадкоємець пропустила строк для прийняття спадщини. Позивач зазначила, що встановлений законом строк для прийняття спадщини вона пропустила з поважних причин, оскільки є юридично необізнанною та також позивач вказала, що вона навчається та проживає у іншому місті. Також, позивач зазначила, що коли дізналась про необхідність подачі заяви про прийняття спдащини, тривалий час не могла знайти правовстановлюючих документів на спадкове майно. Враховуючи вищевикладене позивач просила суд заяву задовольнити та встановити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті своєї бабусі [PERSON]. У судовому засіданні представника позивача вимоги позову підтримала та просила суд позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Третя особа в судове засідання не з'вився надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив прийняти рішення на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, оглянувши письмові докази по справі, спадкову справу № 43/2016 до майна померлої [INFO] [PERSON], вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] /а.с. 39/. Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 30.07.2010 року [PERSON] продала, а [PERSON] та [PERSON] придбали в рівних частках, тобто по 1/2 частині житлового будинку з усіма прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0978 га, яка розташована за цією ж адресою. Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Дворецьким К.М. /а.с.8/. 04 травня 2016 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинської К.Т. із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї бабусі /а.с.38/. 08 травня 2016 року приватний нотаріус надала [PERSON] роз'яснення в яких вказала, що оскільки останньою пропущений встановлений законом строк для звернення із заявою про прийняття спадщини, то спадкоємцю необхідно у судовому порядку отримати додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини /а.с.44/. У своїй позовній заяві позивач в обґрунтування поважності пропуску встановленого законом строку для прийняття спадщини зазначила, що вона є юридично необізнанною та також вказала, що вона навчається та проживає у іншому місті. Також, позивач зазначила, що коли дізналась про необхідність подачі заяви про прийняття спдащини, тривалий час не могла знайти правовстановлюючих документів на спадкове майно. Відповідно до ст.ст.1220-1221, 1223 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно до ст.ст.1258, 1267 ЦК України, у разі спадкування за законом, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно із ст.ст. 1268-1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців, які слід лічити з часу відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суд, відповідно до п.24 вказаної постанови, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України, можуть бути застосовані у випадку доведеності наявності перешкод для подання відповідної заяви та наявності підстав для визнання судом цих обставин поважними. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Посилання позивача на те що, вона є юридично необізнанною та те, що вона навчається та проживає у іншому місті не є доказами поважності причин пропуску нею вищевказаного строку. Таким чином, позивач не надала доказів поважності причин пропуску нею вищевказаного строку для подання заяви про прийнття спадщини. Згідно викладеного, суд приходить до висновку про те, що позов є безпідставним та задоволенню не підлягає. Понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed