Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

18.09.2019 року представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача, яким просить стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) Страхового Бюро України (далі - МТСБУ) суму сплаченого відшкодування в розмірі 100000гривень та судові витрати в розмірі сплаченого судового збору - 1921грн., посилаючись на те, що позивач отримав право вимоги на відшкодування за рахунок відповідача, оскільки ним було виплачене страхове відшкодування постраждалому у ДТП, а відповідач добровільно не відшкодовує ці кошти. Відповідач надав письмовий відзив на позов, яким, стверджуючи, що не визнає позов в повному обсязі, пояснив, що сплатив постраждалому у ДТП [PERSON] усю суму шкоди - остаточно в розмірі 9тис.долл.США, та на підтвердження надав розписку, завірену нотаріально і спільну їх заяву до апеляційного суду від 06.12.2016р. Представник позивача та відповідач, надавши суду заяви про розгляд справи за їхньою відсутністю (а.с.56), до суду з`явилися і у підготовчому судовому засіданні надали суду свої пояснення, після чого неодноразово судові засідання відкладалися з різних поважних причин, у тому числі, у зв`язку з притягненням до участі у справі в якості третьої особи [PERSON] та його сповіщення про дату й місце судового засідання. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Бабак А.В. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, пояснивши, що питання відшкодування шкоди завданої в результаті ДТП вже розглядалося у кримінальному провадженні №1кп/521/744/16 за обвинуваченням його, [PERSON] , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2ст.286 КК України, та потерпілому ним, відповідачем, було відшкодовано шкоду в повному обсязі, потерпілий [PERSON] претензій матеріального характеру більше не мав, про що надав розписку, з іншими вимогами матеріального характеру до нього, відповідача [PERSON] , будь-хто - потерпілий, його представник, або страхова компанія - не зверталися, сума в 9тис.долл.США не була повною, а остаточною, оскільки до цього він, [PERSON] , надавав допомогу потерпілому, не фіксуючи обсяг виплат. оскільки вони - [PERSON] і [PERSON] - дійшли остаточної згоди про остаточну суму відшкодування, підписавши про це заяву в нотаріуса, який її завірив, він, [PERSON] , вважає, що будь-які інші суми стягненню з нього не підлягають, інакше він не виплатив всієї суми відразу, а сплачував би частинами, направивши великий розмір наявних своїх засобів на заробляння коштів. [PERSON] був притягнутий судом до участі у розгляді справи в якості третьої особи, неодноразово за різними адересами (а.с.9,79,80,81) сповіщався про дату судового засідання, - у судове засідання не з`явився, заяв та клопотань від нього до суду не надходило. Вислухавши пояснення, надані сторонами у судовому засіданні, вивчивши доводи позову та відзиву і заперечень, дослідивши надані докази, встановивши факти та відповідні ним правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. В силу частин 1-3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона має довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 1-2 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно матеріалів справи, 24.10.2015 року в м.Одеса о 05:05 годині сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: 1) "BMW" д.н.з. [NUMBER] , - яким керував [PERSON] , та Mitsubishi д.н.з. [NUMBER] , - яким керував [PERSON] . Вироком Малиновського районного суду м.Одеси від 28 вересня 2016 року (справа №521/13952/16-к), відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2ст.286 КК України та йому було призначене покарання у виді 5п`ятироків позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки, та стягнуто кошти в розмірі 470692грн. на користь [PERSON] в якості компенсації матеріальної шкоди внаслідок ДТП .(а.с.4-7). Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 08.12.2016р. (провадження №11-кп/785/1449/16) вирок був змінений, покарання призначено з застосуванням ст.ст.75,76 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років з випробуванням та іспитовим строком 3 роки; в іншій частини вирок залишено без змін. Згідно цього вироку в результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля Mitsubishi д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , було спричинено тілесні ушкодження у виді сполученої травми грудної клітини та кінцівок, яке відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Таким чином, сумарний відсоток постійної втрати ним загальної працездатності становить 80%, сумарний відсоток постійної втрати професійної працездатності становить 70%. (звор.стор. а.с.4). Крім того, в результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу Mitsubishi з державним номерним знаком [NUMBER] були завдані значні механічні пошкодження: вартість відновлювального ремонту яких, згідно звіту №315 від 25.04.2016р. становила 104209грн. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Mitsubishi д.н.з. [NUMBER] була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. На момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Потерпілий через представника, який діяв на підставі довіреності, звернувся до позивача з повідомленням про ДТП від 29.07.2016р. та заявою про виплату відшкодування - також від 29.09.2016р. (а.с.8-36). Загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів, послуги аварійного комісара та визначення розміру шкоди була визначена в розмірі 100000грн. Позивач відшкодував завдані відповідачем збитки внаслідок ДТП у зазначеному розмірі - 100000грн., що підтверджується платіжним дорученням №8921рв від 16.11.2016р. (а.с.39) відповідно до ст.6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", згідно якої страховим випадком є подія, внаслідок якої була заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Проте, відповідно до надланої суду розписки від 06.12.2016р., копія якої міститься в матеріалах справи, потерпілий [PERSON] , [INFO] , отримав від відповідача [PERSON] , [INFO] суму в рахунок відшкодування збитів, завданих в результаті ДТП від 24.10.2015р. - в розмірі 9000 доларів США, та цією розпискою зазначив, що він будь-яких матеріальних та моральних претензій до відповідча більше не має (а.с.79). Крім того, відповідачем надано суду копію спільної заяви його та потерпілого [PERSON] до апеляційнного суду Одеської області, від 06.12.2016р., згідно якої між ними досягнуто примирення за фактом вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди; на підставі досягнутої угоди (домовленості) між сторонами, заявлений у цивільному позові [PERSON] розмір шкоди [PERSON] відшкодовано в повному обсязі - у межах заявлених потерпілим та визнаних обвинуваченим вимог - у частині, що перевищує страхові виплати за фактом ДТП від 24.10.2016 року. І тому цією угодою вони просили суд застосувати щодо [PERSON] положення ст.75 КК України, зівльнивши [PERSON] від відбування покарання з випробуванням (а.с.80). Згідно заяви [PERSON] від 06.12.2016р., що зареєстрована в реєстрі за №1314 приватним нотаріусом (а.с.81), він, [PERSON] , не має до [PERSON] , [INFO] , який керував автомобілем марки ВМW 320 D, реєстраційний номер [NUMBER] - будь-яких матеріальних та інших претензій за дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 24.10.2015р. в районі будинку №1/3 по Овідіопольський дорозі в місті Одеса. З наданих суду відомостей та доказів вбачається, що [PERSON] відшкодував потерпілому [PERSON] шкоду, завдану вказаною ДТП, і це питання було вирішено під час розгляду кримінального провадження. Згідно зі ст.81 цього Кодексу, кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність обгрунтованих підстав для задоволення позову і стягнення з відповідача коштів на відшкодування шкоди, спричиненої ним в ДТП, і яка ним відшкодована. Доказів на спростування того факту, що відповідачем шкода відшкодована, - суду не надано і позивачем цей факт нічим не спростовано. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України, - в разі відмови у задоволенні позову судові витрати не підлягають стягненню з відповідача, а покладаються на позивача

Outcome: dismissed