Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. В обґрунтуванні своїх вимог зазначила, що 23.09.1995 уклала шлюб з [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований відділенням реєстрації актів громадянського стану Міжгірської районної Ради народних депутатів, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу складено відповідний актовий запис № 66 та видано свідоцтво серії [NUMBER] . Позивач вказує, що під час шлюбу подружжям було набуте у власність рухоме та нерухоме майно, що належить їм на праві спільної сумісної власності, а саме: житловий будинок загальною площею 198,0 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 27.12.2001 року; земельну ділянку площею 0,045 га, що розташована за адресою [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 28.12.2001 року та державним актом на право власності на земельну ділянку серія І- ЗК № 006376; земельну ділянку площею 0,0467 га, що розташована за адресою [ADDRESS] , та підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія І-ЗК №006376; незавершений будівництвом житловий будинок, 11% готовності, що розташований за адресою [ADDRESS] , та підтверджується договором купівлі-продажу від 28.12.2001 року; незавершений будівництвом будинок, 30.4% готовності, що розташований за адресою [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 21.10.1997 року; земельну ділянку площею 0,25 га., що розташована за адресою [ADDRESS] , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія IV- ЗК №004781 від 11.11.1997; автомобіль марки Ssang Yong ACTYON 2008 року випуску, № кузова [NUMBER] . Враховуючи вище наведене, просить суд поділити в натурі вищевказане майно, що є об`єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] , виділивши [PERSON] частку у розмірі 50%. Не погоджуючись із заявленим позовом відповідачем [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого зазначає, що позовні вимоги є безпідставними та до задоволення не підлягають, оскільки сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єкту права спільної сумісної власності подружжя. Зокрема, вказав, що незавершений будівництвом будинок, [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,25 га., що розташована за адресою [ADDRESS] , були придбані виключно за його особисті кошти, які передали йому батьки перед укладенням договору купівлі-продажу, а тому не можуть бути об`єктом права спільної сумісної власності. Аналогічні підстави для відмови у визнанні житлового будинку загальною площею 198,0 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , спільною сумісною власністю подружжя зумовлені тим, що такий був придбаний за кошти його батьків. Щодо земельної ділянки площею 0,0467 га, незавершеного будівництва житлового будиноку, 11% готовності, що розташований за адресою [ADDRESS] , земельної ділянки площею 0,045 га, що розташована за адресою [ADDRESS] , та такі не можуть бути об`єктом поділу майна, так як зареєстровані за ним на праві власності, прдбані за його особисті кошти та отримані внаслідок приватизації майна. Що стосується автомобіля марки Ssang Yong 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER] , зазначив, що даний автомобіль також був придбаний за його особисті кошти. Наголосив, що вартість цього автомобіля на момент покупки складала 119 000 грн. Вказав, що 40 000 грн. йому виплатили за облігації, які належали його батькам, 35000 грн. - це вартість двох автомобілів, які він продав, 20 000 грн. йому дала мати з особистих коштів та 25 000 грн. позичених від родичів. Враховуючи викладене, просив відмовити у задоволенні позову. 13.12.2019 року через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої позивач просить не враховувати твердження, вказані у відзиві. Зазначає, що відповідачем не наведено доказів того, що гроші на купівлю нерухомого майна він отримав від своїх батьків. Більше того, на вказаний будинок у с. Часлівці гроші дали її батьки, а не відповідача. Також вказала, що відповідачем не вказано, які саме свідки можуть підтвердити ті чи інші обставини, на які посилається відповідач. Позивач не скористалася правом на участь у судовому засіданні та її представник адвокат Олійник Р.Б. подав заяву, згідно якої просив задовлити позов та розглянути у їх відсутності. Відповідач також не скористався правом на участь у судовому засіданні, та в матеріалах справи містяться численні клопотання про відкладення розгляду справи. Враховуючи ту обставину, що відповідач та його представник вже неодноразово подавали заяву на відкладення судового засідання, суд з метою недопущення затягування розгляду справи та зловживання стороною правом на подання заяв про відкладення судових засідань, розглядає таку на підставі наявних матеріалів справи у відсутності сторін. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.03.2019 для забезпечення позову накладено арешт на майно, а саме: житловий будинок загальною площею 198,0 кв.м. за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,045 га., що розташована за адресою [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,0467 га., що розташована за адресою [ADDRESS] ; незавершений будівництвом житловий будинок, 11% готовності, що розташований за адресою [ADDRESS] ; незавершений будівництвом будинок, 30.4 % готовності, що розташований за адресою [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,25 га., що розташована за адресою [ADDRESS] ; автомобіль марки Ssang Yong 2008 р. випуску, № кузова [NUMBER] . Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників. Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб 23.09.1995 року. Після реєстрації шлюбу, прізвище дружини змінено на « [PERSON] ». З оглянутої копії Договору купівлі-продажу житлового будинку від 27.12.2001 року судом встановлено, що [PERSON] придбав житловий будинок загальною площею 198,0 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , що розташований на земельній ділянці розміром 0,045 га. Згідно Державного акту на права приватної власності на землю І - ЗК №006376, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу №5647 від 28.12.2001 року передано у власність земельну ділянку площею 0,045 га по [ADDRESS] . Судом також встановлено, що [PERSON] придбав незавершений будівництвом житловий будинок 11% готовності, та земельну ділянку, що знаходиться у [ADDRESS] , що підтверджується наявною у матеріалах справи копією договору купівлі-продажу незвершеного будівництвом житлового будинку та земельної ділянки від 28.12.2001 року. Також, згідно договору купівлі-продажу недобудованого будинку від 21.10.1997 [PERSON] отримав у власність недобудований будинок 30,4% готовності у [ADDRESS] , що розташований на приватизованій земельній ділянці площею 0,25 га. Факт отримання даної земельної ділянки у власність відповідача підтверджується і копією Державного акту на права приватної власності на землю ІV - ЗК №004781. Згідно листа начальника РСЦ в Закарпатській області МВС України, за [PERSON] зареєстрований транспортний засіб Ssang Yong ACTYON 2008 року випуску, № кузова [NUMBER] та ВАЗ 1986 року випуску, номер кузова [NUMBER] . За таких обставин, суд вважає доведеним той факт, що відповідач [PERSON] є власником вищевказаного рухомого та нерухомого майна, яке набув у власність під час перебування у шлюбі з позивачем. За приписами ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною другою ст. 372 ЦК України визначено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Суду не надано належних та допустимих доказів тому, що будь-яке із спірного рухомого та нерухомого майна було придбано за особисті кошти одного з подружжя, отримано на підставі договору дарування або в порядку спадкування чи внаслідок його приватизації. Таким чином, суд вважає , що до спірних правовідносин слід застосувати загальну норму визначення частки у праві власності на майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме: у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що позивачем було надано належні докази на підтвердження своїх тверджень та такі не знайшли свого спростування доводами відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved