Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та згідно уточнень від 14.04.2016 року просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 727,50 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто до 15.03.2020 року, мотивуючи тим, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. В судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 500 грн., мотивуючи тим, що не працює, проживає зі своєю матірю, яка є інвалідом 2 групи, та перебуває на її утриманні. Вислухавши сторони, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Статтею 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч.1,2 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, які мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами було укладено 18.11.2000 року, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу від 18.11.2000 року серії І-ЖД №291484, виданим Лощинівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис №09. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження від 24.04.2002 року серії І-ЖД №371844, виданим Лощинською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09.02.2016 року. Дитина проживає з матірю, що підтверджено довідкою від 04.12.2015 року № 837, наданою виконавчим комітетом Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, та відповідачем не заперечувалось. Відповідач не працює, згідно даним трудової книжки звільнений з ТОВ «Агрофірма Ізмаїл» 08.09.2011 року. Суд розглядає цивільні справи не інакше я за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1 ст.11 ЦПК України). Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Стаття 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" передбачає, що з 01.05.2016 року прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років становить 1531 грн. З урахуванням матеріального становища відповідача, виходячи з рівності батьків у обовязку щодо утримання дитини, розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в межах заявлених позовних вимог в розмірі 727,50 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття. Доказів у підтвердження наявності у відповідача доходів та можливості останнього сплачувати аліменти в розмірі більшому, ніж передбаченому законом прожитковому мінімумі для дитини відповідного віку, позивачем не надано. Відповідач інших осіб на утриманні, стягнень за виконавчими документами не має. Доказів на підтвердження перебування відповідача на утримання матері, не надано. Доводи відповідача про те, що він на даний час не працює, у зв'язку з чим не може сплачувати аліменти у заявленому розмірі, не звільняє його від обов'язку надавати дитині матеріальну допомогу на рівні, передбаченому ст.7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2016 рік". Суд розяснює про право на державну грошову компенсацію в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів та 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 551,20 грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial