Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

26.11.2020 позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить збільшити розмір стягуваних аліментів, а саме просить постановити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь, на аліменти на дочку - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі даного позову, а саме з 06.09.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідно до постанови державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 442/631/20, виданого 23.03.2020 Дрогобицьким міськрайонний судом про стягнення з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.01.2020 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах, станом на 17.08.2021, заборгованість боржника - [PERSON] , по сплаті аліментів за вищезазначеним виконавчим листом становить - 15773,58 грн. В той же час, зазначає, що матеріальне становище відповідача значно покращилось та станом на 01.07. 2021, він завершив навчання в Київському факультеті Національної академії Національної Гвардії України та перебуває на службі у в/ч [NUMBER] м. Одеси. Зазначає, що її матеріальне становище в порівнянні з дня присудження аліментів погіршилось, оскільки вона не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а оскільки дитина росте, то і потреби дитини на одяг, харчування, лікування на даний час також зросли. Враховуючи, що матеріальний стан відповідача покращився, він працевлаштований, отримує заробітну плату, вважає, що він повинен належним чином виконувати свій батьківський обов`язок. 09.09.2021 направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку, відповідь на який отримано судом 23.09.2021. Ухвалою від 09.09.2021 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 07.10.2021, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. 07.10.2021 ухвалою суду судове засідання відкладено на 21.10.2021, у зв`язку з неотриманням відповідачем поштової кореспонденції (ухвали про відкриття провадження, позовну заяву з додатками). 19.10.2021 позивачем Помайда подано заяву про долучення до матеріалів справи доказів. 21.10.2021 судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін було відкладено на 09.11.2021, у звязку з поданням нових доказів. 09.11.2021судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін було втретє відкладено на 30.11.2021, у звязку з відсутністю даних про отримання відповідачем поштової кореспонденції як за адресою останнього відомого місця проживання, так і за адресою працевлаштування. Крім того, задля забезпечення принципу диспозитивності, змагальності, відкритості інформації, щодо справи та належного повідомлення відповідача про дату, час, місце та порядок розгляду даної справи Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області було тричі розміщено оголошення на офіційному вебсайті «Судової влади України». Відтак, суд доходить висновку про належне вжиття всіх заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд даної справи, будь яких повідомлень про зміну адреси відповідач суду не подавав, а відтак, суд, у відповідності до вимог п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8, ч. 11, ч. 12\~ст. 128 ЦПК України\~вважає відповідача належним чином повідомленим про дату, час, місце та порядок судового розгляду зазначеної справи. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідачем ані клопотання про розгляд справи за участю сторін, ані відзиву на позовну заяву суду не надано. У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , а.с. 14. Згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20.02.2020 та постанови про прийняття виконавчого провадження ВП № 61687516 вбачається, що з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.01.2020 і до досягнення дитиною повноліття, а.с. 16-19. Відповідно до\~ст. 16 ЦК\~Україна кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до приписів\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати всі обставини, які мають значення для справи. Згідно\~ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства"\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Суд приймає до уваги посилання позивачки на те, що раніше визначений розмір аліментів є недостатнім для повноцінного утримання доньки [PERSON] , [INFO] зважаючи на її вік та потреби, зокрема щодо фізичного та розумового розвитку, потреби у періодичному медичному спостереженні, яке не слід розцінювати як додаткові витрати передбачені ст. 185 СК України. Так, згідно консультативного висновку клінічного психолога, долученого до матеріалів справи (а.с. 59, ) зокрема [PERSON] рекомендовано консультації дитячого психіатра, робота з поведінковим терапевтом, заняття з логопедом, педагогом, сімейно ігрова терапія, що в свою чергу потребує значних витрат. Також неповнолітня [PERSON] періодично хворіє, а саме перебуває на амбулаторному лікуванні в сімейного лікаря, проходить обстеження в ЛОР кабінеті, за рекомендацією відвідує психолога, а.с. 41-46, 51, 53-54. Крім того, неповнолітня [PERSON] відвідує ІІ молодшу групу «В» в дитячому закладі ЗДО №2 імені отця Кирила Селецького м. Дрогобича, (один день відвідування становить 26 грн.), а.с. 55-57. Статтею 192 СК України\~визначено, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішення суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на зазначену матеріальну норму, суд вважає, що матеріальний стан позивачки погіршився, позаяк остання вимушена нести інші витрати пов`язані з духовним та моральним розвитком їхньої з відповідачем доньки, наявність заборгованості зі сплати аліментів (а.с. 22-23) та відповідача - платника аліментів, щодо якого відсутні докази про отримання доходів, однак суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку та будь яких заперечень з приводу збільшення розміру аліментів, неможливості сплати таких суду не подав, хоча таку можливість останньому судом було належним чином забезпечено, що свідчить про мовчазну згоду сплачувати аліменти у визначеному позивачкою розмірі. Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, вимоги розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, а саме в розмірі - 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Саме такий розмір аліментів, на думку суду, буде відповідати інтересам неповнолітньої дитини, забезпечить їй належний рівень життя, є необхідним для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. При наявності у позивача доказів про одержання відповідачем доходів у більшому розмірі, позивач не позбавлена можливості заявити вимогу про збільшення розміру аліментів. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачці, що згідно з п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, відтак вимога про стягнення з відповідачів аліментів з дня пред`явлення даного позову задоволенню не підлягає. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~на відповідача покладаються судові витрати, які стягуються на користь держави відповідно до вимог\~Закону України " Про судовий збір". На підставі викладеного,

Outcome: partial