Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи її тим, що 23.09.2015 року, між нею та ФОП [PERSON] було укладено договір на здійснення поставки та монтажу вікна на кухню, загальна сума замовлення склала 4340 грн.. Під час укладення вказаного договору виконавець гарантував строк виконання робіт протягом 21 робочого дня. Позивачкою було сплачено йому передоплату в сумі 2 640 грн. та 1000 грн.. але виконавець, з моменту підписання та отримання авансу не приступив до виконання обов`язків за договором, а згодом взагалі перестав з нею спілкуватись, що змусила позивачку звернутися до суду із цим позовом. На підставі викладеного [PERSON] просила суд стягнути з відповідача на свою користь 3640 грн., сплачених нею за договором на виконання робіт, а також 17690 грн. неустойки за невиконання зобовязання щодо поставки та монтажу вікна та 1000 грн. моральної шкоди. В судове засідання позивачка не з`явилась, у своїй письмовій заяві просила справу розглянути без її участі, прийнявши відмову від позову в частині стягнення з відповідача неустойки в сумі 17 690 грн., проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, повідомлень про причини його неявки до суду не надходило. На підставі ст. 224 ЦК України, зі згоди позивачки, суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи, також, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 23.09.2015 року, між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір №6, відповідно до умов якого виконавець зобов`язується виконати роботи з виготовлення та встановлення ПВХ-конструкцій у строк, що становить 21 робочий день, а замовник зобов`язується сплатити вартість виробу у сумі 4 340 грн., сплативши задаток. Позивачка свої зобов`язання за вказаним договором виконала в повному обсязі, сплативши 2 640 грн. та 1000 грн. завдатку, тобто, сума сплачених нею коштів на виконання вищевказаного договору склала 3640 грн., що підтверджується наявною в справі копією накладної №6 від 23.09.2015 року. В порушення умов укладеного договору, виконавець [PERSON], отримавши кошти від позивачки, у встановлений в договорі строк свої зобов`язання не виконав. Згідно з ч.3 ст.10 та ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши відповідно докази відповідно з вимогами ст.ст.57-60 ЦПК України. Згідно ч.1 ст. 837, 865 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. В ч.1,3 ст.865 ЦК України також визначено, що за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Відповідно до ст.4 Закону України "Про захист прав споживачів", споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування. Пунктом 22 статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено, що споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Згідно п. 3 цієї ж статті, виконавцем є суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги. Відповідно до ст. 10 вказаного закону, споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Таким, чином, суд вважає, що позовні вимоги, заявлені до відповідача в частині повернення передоплати за невиконане замовлення ґрунтуються на законі і підлягають до задоволення, а тому, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню 3 640 грн. Відповідно до ч 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно п. 5 ч. 1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції зі змінами, внесеними Законом України від 19 травня 2011 року № 3390 «Про відповідальність за шкоду завдану внаслідок дефекту в продукції», споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, яких споживач зазнав унаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, що настали через незаконні винні дії продавця, виготівника, виконавця або через їх бездіяльність. Розмір відшкодування моральної шкоди встановлюється судом і визначення його не ставиться в залежність від наявності матеріальної шкоди, вартості товару (робіт, послуг), суми неустойки, а має ґрунтуватися на характері й обсязі моральних і фізичних страждань, заподіяних споживачеві у кожному конкретному випадку. Судом в ході розгляду справи встановлено, що відповідач свої зобов`язання, передбачені договором, укладеним між сторонами, не виконав, внаслідок чого позивачка вже протягом тривалого часу не може ані користуватись замовленим товаром (вікном), ані повернути сплачені кошти, що спричиняє їй значні душевні хвилювання, та потребувало значного часу для захисту її прав. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач своїми діями порушив права позивача, як споживача - особи, яка замовила продукцію для особистих потреб, а тому, відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», позивач має право на відшкодування моральної шкоди. З урахуванням характеру та обсягу фізичних і душевних страждань позивачки у зв'язку з порушенням її прав, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає за необхідне визначити суму відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON] у розмірі 1000 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд також стягує з відповідача на користь держави судові витрати в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved