Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів про усунення перешкод в користуванні орендованим майном шляхом виселення. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [PERSON] за договором найму (оренди) квартири від 18.02.2019 передала [PERSON] у строкове платне користування квартиру [ADDRESS] , житловою площею 41,0 кв.м, загальною площею 59,2 кв.м., а остання прийняла та зобов`язалася своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендодавцю орендну плату за користування предметом оренди в установлені договором порядку та строки. Предмет оренди належить орендодавцеві [PERSON] на праві власності на підставі Іпотечного договору, посвідченого 27.09.2010 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Карташовою С.І. за реєстровим № 3058, Договору про відступлення права вимоги, посвідченого 17.06.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анохіною В.М. за реєстровим № 878, Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 32008191 від 24.10.2016, державний реєстратор - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В. що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 71758701 від 29.10.2016, сформованою ПН КМНО Стрельченко О. В. на підставі Заяви № 19162408. Відповідно до п. 1.3 договору, метою найму (оренди) є проживання позивача [PERSON] , членів її сім`ї та будь-яких інших на її розсуд осіб, за дії (бездіяльність, вчинки) яких орендар згодна нести матеріальну відповідальність за можливу в результаті їхніх неправомірних дій (бездіяльності, халатного ставлення, невиконання обов`язків, недотримання правил добросусідства тощо) шкоду. Тобто, позивач у встановленому законом та умовами укладеного договору порядку набула абсолютне право вільно і безперешкодно користуватися квартирою [ADDRESS] . Разом з цим, позивач безпідставно позбавлена можливості вільно і безперешкодно володіти та користуватися орендованою квартирою, оскільки в цій квартирі проживають колишні її власники [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В зв`язку з чим, позивач просить усунути перешкоди у користуванні орендованим майном, а саме: квартирою [ADDRESS] , шляхом виселення з неї відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 18 березня 2019 року судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України отримано інформацію з Реєстру територіальної громади міста Харкова про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідачів. Ухвалою судді від 19.03.2019 року, провадження по справі відкрито та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.05.2019 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду. Позивачка в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за її відсутності, в якій остання позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просе суд їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяви про відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву не надали. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, прийшов до наступного. Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст. 55), Цивільному кодексі України (ст. 16), Цивільному процесуальному кодексу України (ст. 4). Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлено, що 18.02.2019 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір найму (оренди) квартири [ADDRESS] , житловою площею 41,0 кв.м., загальною площею 59,2 кв.м. Строк найму (оренди) за Договором розпочинається з моменту підписання сторонами - 18 лютого 2019 року, складає 2 (два) роки та спливає 17 лютого 2021 року (а.с. 7-8). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 71758701 від 29.10.2016 року вбачається, що квартира [ADDRESS] , житловою площею 41,0 кв.м., загальною площею 59,2 кв.м. належить [PERSON] на праві власності на підставі Іпотечного договору, посвідченого 27.09.2010 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Карташовою С.І. за реєстровим № 3058, Договору про відступлення права вимоги, посвідченого 17.06.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анохіною В.М. за реєстровим № 878, Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 32008191 від 24.10.2016, державний реєстратор - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В. (а.с. 12-14). Підстава виникнення іпотеки - договір позики від 27.09.2010 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. [PERSON] (а.с. 9-10). Відповідачі не зареєстровані у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується Інформаційними довідками з реєстру територіальної громади міста Харкова (а.с. 29. 30, 31), відомостей про втрату ними права користування зазначеним житловим приміщенням суду не надано. Таким чином, судом встановлено, що право власності на квартиру [ADDRESS] , третя особа [PERSON] набув на підставі іпотечного договору, укладеному в забезпечення виконання договору позики та договору про відступлення права вимоги, посвідченого 17.06.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анохіною В.М. за реєстровим № 878. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. 4 ст. 9 Житлового кодексу Української РСР, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК УРСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення. Частина 3 статті 109 ЖК Української РСР регулює порядок виселення громадян. Згідно з частиною другою статті 40 Закону України «Про іпотеку» та частиною третьою статті 109 ЖК Української РСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до частини другої статті 109 ЖК Української РСР громадянам, яких виселяють із жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинне бути зазначене в рішенні суду. Таким чином, частина друга статті 109 ЖК Української РСР установлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою цього жилого приміщення. За змістом статті 39 Закону України «Про іпотеку», статті 40 цього Закону, статті 109 ЖК Української РСР, особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), що є предметом іпотеки, у зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається тільки в тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 25 січня 2018 року у справах № 61-688св17, від 14 березня 2018 року у справі № 61-2816св18, від 30 травня 2018 року у справі № 61-401св17, в яких були встановлені подібні правовідносини та аналогічні фактичні обставини, а також в постанові Великої палати Верховного суду від 31 жовтня 2018 року у справі 75/12729/15цс. Згідно положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивачем не зазначено, та суду не надані докази того, чи є відповідачі наймачами або членами наймача спірного житлового приміщення; не зазначено та не надані докази того, що іпотечне житло придбане відповідачами за рахунок позики, повернення якої забезпечене іпотекою спірного житла. Крім того, позивачем не надані суду докази про вжиття заходів позасудового врегулювання спору, а саме, наявність письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суду не надані докази того, що у позивача є перешкоди на вселення у спірне житлове приміщення. Доводи позовної заяви про те, що порушуються права орендаря [PERSON] на спірне житлове приміщення у встановлений законом спосіб, суд вважає такими, що не можуть бути визнані правовими підставами для задоволення позову. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст. 263 ЦПК України). Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів. Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Позивач є інвалідом другої групи й звільнена від сплати судового збору при поданні позову до суду.

Outcome: dismissed