Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

11 вересня 2017 позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, який обґрунтовувала тим, що 28.02.2009 зареєструвала з відповідачем шлюб, який рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 02.08.2012 розірвано. За час проживання з відповідачем у шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO], який зареєстрований та проживає разом з позивачем. В зв'язку з припиненням шлюбних відносин дитина знаходиться на її утриманні, відповідач мешкає окремо і матеріальну допомогу сину не надає, хоча має таку можливість, оскільки є здоровою, працездатною людиною, офіційно не працює, гроші витрачає на свої потреби, тому встановити розмір його доходів не є можливим. Посилаючись на ці обставини просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася, надала на адресу суду письмову заяву, в якій позов підтримала та просила справу розглядати за її відсутності (а.с.16). Відповідач в судове засідання також не з'явився, про час та місце проведення повідомлений належним чином, заперечень та відзиву на позов не подавав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню зважаючи на таке. Як вбачається з копій відповідних свідоцтв та рішення Путивльського районного суду Сумської області від 02.08.2012, з 28.02.2009 по 18.08.2012 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.4,5,6). Як видно з довідки Руднєвської сільської ради Путивльського району Сумської області від 04.09.2017 №740, сторони мешкають окремо, дитина зареєстрована та проживає разом з матір'ю по вул.комісара Руднєва, 14 в с.Рудневе Путивльського району Сумської області(а.с.9). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В силу\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3\~ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частинами 1, 2\~ст.184 СК України\~передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.\~\~ Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік»\~визначено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років складає: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік," прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривні, з 1 липня - 1944 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень. Позивач працює на посаді старшого фельдшера у КЗ СОР Сумський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф, отримала заробітну плату за період з 01.02.2017 по 31.07.2017 в розмірі 47895 грн. 39 коп., земельних ділянок у власності не має (а.с.7,8). З матеріалів справи вбачається, що домовленості щодо способу участі в утриманні дитини після припинення сумісного проживання сторонами у добровільному порядку не досягнуто, відповідач є особою працездатного віку, відомості про отримання ним доходів відсутні. З врахуванням вищенаведених обставин в сукупності, визначеного ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років, положень ч.2\~ст.182 СК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1000 грн., який буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Зазначена грошова сума складає лише 53,7% від встановленого ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожиткового мінімуму для восьмирічної дитини, а отже не може вважатися надмірною. Відповідач повинен таким чином відшуковувати роботу, яка могла б забезпечити як його пристойне існування, так і надання необхідної матеріальної допомоги неповнолітній дочці. В зв'язку із задоволенням позову підлягають стягненню з відповідача в дохід держави 640 грн. судового збору, від сплати якого позивач була звільнена при подачі позовної заяви.

Outcome: approved