Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач 1), Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (далі - відповідач 2) про стягнення солідарно з відповідачів 1 та 2 матеріальної шкоди та з відповідача 1 моральної шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що відповідача 1 постановою суду визнано винним у вчиненні ДТП, цивільна відповідальність якого, в свою чергу, як власника транспортного засобу застрахована у відповідача 2 та небажанням останніх у добровільному порядку відшкодувати матеріальні та моральні збитки спричинені ДТП позивачу, тому за захистом своїх прав вимушений звернутись до суду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити В судовому засіданні відповідач 1 та його представник заперечили щодо задоволення позову в повному обсязі. Відповідач 2 належним чином повідомлений про день та час розгляду справи в судове засідання представника не направив, поважності причин неявки суду не повідомив, заяв та клопотань не подавав. Заслухавши представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до постанови Макарівського районного суду Київської області від 10.06.2014 року по справі №370/1226/14-п (а.с.7) [PERSON] визнанно виним у вчиненні ДТП, яка сталася 20.05.2014 року по вул. Скоропадського в котеджному містечку «Северинівка» та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 340 грн., а саме: 20 травня 2014 року о 10 год. 00 хв. в селі Северинівка Макарівського району Київської області по вул. Скоропадського, котеджне містечко «Северинівка», водій [PERSON] керуючи автомобілем «Skoda Fabia" номерний знак [NUMBER], на перехресті рівнозначних доріг не надав дорогу автомобілю марки «ЗАЗ» номерний знак [NUMBER], який наближався з правого боку, в наслідок чого відбулося зіткнення між даними автомобілями, чим порушив вимоги п.16.12 ПДР. Згідно цієї ж постанови, в результаті ДТП автомобілі зазнали механічні пошкодження. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що внаслідок протиправної поведінки відповідача-1, яка виразилася в порушенні правил дорожнього руху, здоров'ю позивача було заподіяно значної матеріальної та моральної шкоди, Матеріальна шкода полягає в придбанні ліків та виробів медичного призначення внаслідок заподіяних ДТП тілесних ушкоджень, а саме: закритої черепно -мозкової травми, струсу головного мозку, ЗТГК, закритий перелом IX ребра справа, що підтверджується довідкою Чуднівської районної лікарні від 20.05.2014 року (а.с.9), як наслідок, розмір матеріальної шкоди, який підлягає до відшкодування становить 5481, 59 грн. (відповідно до товарних чеків №238,239,240, а.с.10). Окрім матеріальної шкоди, позивачу вказаною ДТП заподіяну моральну шкоду, яка полягає в виниклих душевних стражданнях та погіршені стану його здоров'я, тощо, в свою чергу, розмір якої до відшкодування становить 30 000 грн. При цьому, щодо солідарної відповідальності відповідача 1 та відповідача 2 позивач зазначив, що оскільки відповідачем 1 його вимогу про добровільне відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної в результаті вказаної ДТП відхилено в повному обсязі з посиланням на те, що його автомобіль застрохавано та порадою позивачу для захисту своїх прав звернутись до страховика, тобто відповідача 2, тому вважає, що таким чином, право вимагати відшкодування завданої його здоров'ю шкоди виникло у нього, як від відповідача-1 так і від відповідача-2, тобто у солідарному порядку. Власницею автомобілю «ЗАЗ TF 698 К» номерний знак [NUMBER] є [PERSON] (підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], а.с.6). Відповідно до Полісу ообв'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АС/ 913280, цивільна відповідальність власника транспортного засобу «Skoda Fabia" номерний знак [NUMBER] застрахована у ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» (підтверджується вищевказним полісом, а.с. 16). На підставі зазначеного, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, суд важає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставина на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може грунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.3. ст. 61 цього ж Кодексу, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до п.1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а відповідно до п.1. ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27 березня 1992 року „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК ( 1540-06 ) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. В той же час, відповідно п.4 ціє ж постанови, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). При цьому, суд критично відноситься до твердження позивача про заподіяння йому вищевказаною ДТП матеріальної шкоди, за викладених ним обставин, оскільки останнім жодними належними та допустими доказами не підтверджено самого факту керування ним автомобілем «ЗАЗ TF 698 К» номерний знак [NUMBER], в момент вчинення ДТП, який в результаті отримав механічні пошкодження. Крім того, відповідно до постанови Макарівського районного суду Київської області від 10.06.2014 року по справі №370/1226/14-п, щодо притягнення до адміністратвиної відповідальності відповідача 1 за вчинене ДТП, яка була досліджена в судовому засіданні, не встановлено заподіяння водіям автомобілів «Skoda Fabia" номерний знак [NUMBER] під керуванням відповідача 1 та «ЗАЗ TF 698 К» номерний знак [NUMBER] тілесних ушкоджень, лише констатовано про механічні пошкодження автомобілів. При цьому, суд критично відноситься до наданої позивачем медичної довідки Чуднівської районної лікарні від 20.05.2014 року, яка була видана позивачу в тому, що він звернувся до травматолога Чуднівської ЦРЛ 20.05.2014 року та зазначено діагноз: закритої черепно -мозкової травми, струсу головного мозку, ЗТГК, закритий перелом IX ребра справа, оскільки дана довідка не містить вихідного номеру, що ставить під сумнів, що позивач саме в цей день звернувся за медичною допомогою, окрім того, в даній довідці не вказано причину отримання зазначених травм. З врахуванням викладеного, суд вважає, що позивачем в даному випадку не доведенний безпосередній причинно -наслідковий зв'язок між вчиненою відповідачем 1 ДТП і заподіяною позивачу шкодою та самого факту керування ним транспортним засобом, як наслідок, вимога про відшкодування матеріальної шкоди задоволенню не підлягає. В той же час, вимога позивача про відшкодування моральної шкоди задоволенню також не підлягає, оскільки є похідною від основної вимоги, в задоволенні якої відмовлено. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України поверненню не підлягають. На підставі зазначеного,

Outcome: dismissed