Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив та в якому просить стягнути з ПАТ «Львівське АТП - 14630» 15695,65 грн. відшкодування матеріальної шкоди; стягнути з ПАТ «Львівське АТП - 14630» 3000 грн. відшкодування моральної шкоди; стягнути з ПрАТ «УПСК» 1610,83 грн. стягнутого ПДВ та судові витрати. В обгрунтування позову посилається на те, що 08 лютого 2014 року близько 16.40год. в м. Львові по пл. Митній мала місце дорожньо-транспортна пригода (ДТП), в якій було пошкоджено належний йому автомобіль марки Мерседес-Бенз, номер державної реєстрації [NUMBER]. Даний факт підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 25 лютого 2014 року за № 466/1031/14-п, відповідно до якої винним у скоєнні ДТП визнано [PERSON], водія транспортного засобу марки БАЗ А079, номер державної реєстрації [NUMBER], який порушив п. 13.1 ПДР України, та працює водієм в ПАТ «Львівське АТП - 14630». Оскільки транспортний засіб БАЗ А079 номер державної реєстрації [NUMBER] був застрахований полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/7081143 в ПрАТ «УПСК», куди позивачем 10.02.2014 року подано заяву- повідомлення про настання страхового випадку. Згідно калькуляції-заключення №11203/593 від 16.02.2014 року, яку проводило ПрАТ «УПСК», вартість відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіля складає 23 249,78 грн. Проте, відповідно до страхового акту № ОЦ/177/009/14/0096 від 18.04.2014 року ПрАТ «УПСК», сплатило [PERSON] відшкодування лише в розмірі 7 554,13 грн., недоплативши повну вартість відновлювального ремонту, порушивши при цьому чинне законодавство, а тому просить стягнути з ПАТ «Львівське АТП - 14630» 15695,65грн. відшкодування матеріальної шкоди. Крім того, позивач зазначає, що протягом тривалого часу у зв'язку з пошкодженням автомобіля, йому довелося самостійно шукати гроші для ремонту автомобіля, зверненні до експертів для надання рекомендацій, звернення до третіх осіб для покупки та заміни деталей, придбанні розхідних матеріалів. Всі ці дії супроводжувались значними витратами часу, сил та інших коштів (витратами на пальне для автомобіля, телефонні розмови), порушили позивачузвичайний графік роботи, призвели до роздратування та неспокою, що безумовно могло негативно відображатися на його сім'ї та роботі. Відтак вважає, що спричинивши пошкодження автомобіля та несплату реальної вартості відновлювального ремонту, відповідачі спричинили [PERSON] моральну шкоду в розмірі 3000 грн. Окрім цього позивач [PERSON] посилається на те, що вартість збитків, які нараховував відповідач ПрАТ «УПСК» внаслідок ДТП, становить 23 249,78 грн. Дана сума позивачем не оскаржувалась, і повторних експертиз по визначенню збитків ним не проводилось (незважаючи на те, що при оцінці збитків, експерт визначив що ТЗ 1999 р.в., хоча в технічному паспорті вказано 2001 р.в.). Проте, відповідач ПрАТ «УПСК» при наведеному розрахунку суми, яка на думку відповідача ПрАТ «УПСК» підлягає до виплати по страховому випадку, при перерахунку стягує з виплати ПДВ 20%. Дане стягнення вважає незаконним, оскільки згідно листа ДПСУ від 12.03.2012 р. N 7020/7/15-3417-26, визначено, що відповідно до статті 9 Закону України від 7 березня 1996 року N 85/96-ВР "Про страхування", зі змінами та доповненнями, страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Оскільки надання послуг із страхування і перестрахування не є об'єктом оподаткування, то виплата страхових платежів також не є об'єктом оподаткування ПДВ і при здійсненні страхових виплат страхова компанія не повинна ні додавати суму податку на додану вартість до страхового платежу, ні зменшувати страховий платіж на суму податку на додану вартість, а відтак просить стягнути з відповідача ПрАТ «УПСК» на його користь 1610,83 грн. стягнутого ПДВ. У зв'язку з вищенаведеним змушений звернутись до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримав позовні вимоги, давши пояснення аналогічні фабулі позовних вимог та просив позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача ПАТ «Львівське АТП - 14630» в судовому засіданні позов заперечив, підтримавши письмові заперечення, долучені до матеріалів справи. В судовому засіданні представник відповідача ПрАТ «УПСК» позов заперечив, підтримавши письмові заперечення долучені до матеріалів справи. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 лютого 2014 року близько 16.40 год. в м. Львові на пл. Митній сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП), внаслідок якої пошкоджено належний позивачу [PERSON] автомобіль марки Мерседес-Бенз, д.н.з. [NUMBER]. Даний факт підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 25 лютого 2014 року № 466/1031/14-п, відповідно до якої винним у скоєнні ДТП визнано [PERSON], водія транспортного засобу марки БАЗ А079, д.н.з. [NUMBER], який порушив п. 13.1 ПДР України та працює водієм в ПАТ «Львівське АТП - 14630». Згідно із ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Крім того в судовому засіданні встановлено, що 13.11.2013 року між ПрАТ «УПСК» та ПАТ «Львівське АТП - 14630» укладено поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/7081143, згідно якого забезпечений транспортний засіб марки ВАЗ А079 д.н.з. [NUMBER]. 10.02.2014р. відповідач ПрАТ «УПСК» одержало заяву-повідомлення про ДТП, зареєстровану в журналі реєстрації за №0539 від водія транспортного засобу марки «Мерседес-Бенз», д.н.з. [NUMBER] - позивача [PERSON] 11.04.2014 року позивач маючи законні підставі на отримання відшкодування пошкодженого транспортного засобу марки «Мерседес-Бенз», д.н.з. [NUMBER], подав відповідну заяву до відповідача ПрАТ «УПСК» про виплату страхового відшкодування. Страховим актом №ОЦ/177/009/14/0096 від 18.04.2014р. ПрАТ «УПСК» прийняло рішення про визнання даної події страховим випадком та виплатило [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 7554,13грн., що підтверджується платіжним дорученням №1145 від 22.04.2014 року. Однак, згідно калькуляції - заключення №11203/593 від 16.02.2014 року, яку проводило ПрАТ «УПСК», вартість відновлюваного ремонту пошкодженого транспортного засобу марки «Мерседес-Бенз», д.н.з. [NUMBER] становить 23 249,78 грн. Відповідно до ст. ст. 22, 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до вимог ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4, особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК. Таким чином, суд приходить до висновку, що із Публічного акціонерного товариства «Львівське автотранспортне підприємство - 14630» підлягає стягненню в користь [PERSON] матеріальна шкода, яку позивач зазнав у зв'язку із пошкодженням транспортного засобу в сумі 15695,65 грн. Відповідно до вимог ст. 23, 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відтак, на думку суду, у позовній вимозі щодо стягнення з відповідача - ПАТ «Львівське АТП - 14630» на користь [PERSON] моральної шкоди в сумі 3000 грн., слід відмовити за безпідставністю, оскільки суду не представлено жодних доказів на підтвердження такої. З відповіді на запит позивачу [PERSON] з Головного управління міндоходів у Львівській області вбачається, що відповідно до підпункту 196.1.3 пункту 196.1 ст. 196 Податкового кодексу України, не є об'єктом оподаткування податком на додану вартість операції з надання послуг із страхування, співстрахування або перестрахування особами, які мають ліцензію на здійснення страхової діяльності відповідно до закону, а також пов'язаних з такою діяльністю послуг страхових (перестрахових) брокерів та страхових агентів. Податкові зобов'язання з податку на додану вартість виникають у платника податку на додану вартість, який здійснює операції з постачання товарів чи послуг (товарно-матеріальних цінностей і послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об'єкта), оскільки відповідно до підпункту «б» пункту 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України, операції з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, є об'єктом оподаткування ПДВ. У разі якщо страхові суми спрямовуються на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об'єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту, то розрахунок суми виплати та таке придбання здійснюються з урахуванням сум ПДВ, а якщо придбання здійснюється у неплатника ПДВ, то таке придбання здійснюються без урахування сум ПДВ. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимоги позивача про стягнення з ПрАТ «УПСК» в користь [PERSON] 1610,83 грн. стягнутого ПДВ. Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Крім того, в силу дії ст. 88 ЦПК України з відповідача ПАТ «Львівське АТП - 14630» слід стягнути в користь позивача судові витрати.

Outcome: partial