Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ямпільського районного суду Вінницької області із позовною заявою до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, в якій просила: змінити спосіб стягнення аліментів та щомісячно стягувати з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з часу пред`явлення позову до суду. Виконавчий лист №153/1358/13-ц виданий Ямпільським районним судом Вінницької області відкликати. Допустити негайне виконання судового рішення в межах платежу, встановленого законом. Свої вимоги мотивувала тим, що в період проживання із відповідачем у них народився син [PERSON] , [INFO] . Шлюб між ними розірвано. Враховуючи те, що відповідач відмовляється, як батько утримувати їхню спільну дитину, матеріальної допомоги не надавав, тому вона звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів. Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 30.07.2013 в справі №153/135/13-ц з відповідача було стягнуто аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі 500 гривень, щомісячно, починаючи з 12.07.2013 і до досягнення дитиною повноліття. Також було ухвалено про стягнення з відповідача аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьох років в сумі 200 гривень. 30.07.2013 Ямпільським районним судом Вінницької області було видано виконавчий лист. Зазначила, що на даний час у зв`язку із змінами в законодавстві, яке відбулось у вигляд підняття прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з 30 відсотків до 50 відсотків та з урахуванням того, що погіршився економічний стан у державі, дитина стала старшою, тому вона вимушена звернутися до суду за захистом прав та інтересів дитини, так як в сьогоднішніх умовах утримувати дитину на 500 грн. дуже важко і така сума аліментів, яка була визначена судом значно погіршує матеріальне становище дитини. Вказала, що відповідач молодий, має дохід та в змозі і в достатній мірі матеріально забезпечений щоб утримувати дитину на мінімальному рівні, який визначений чинним законодавством. Тому вона вимушена звернутися до суду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася. 25.11.2019 за вх..№8476 подала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву за вхід.№8475 від 25.11.2019, в якій просив суд справу розглядати в його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Заяви, клопотання: заяви сторін про розгляд справи за їх відсутності. Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі та призначення підготовчого засідання на 25 листопада 2019 року на 10 годину 30 хвилин (а.с.12-15), про що постановлено ухвалу окремим процесуальним документом. Вивчивши надані матеріали справи, враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи із наступного: Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі - паспорта громадянина України (а.с.3) судом встановлено, що позивач народилася [INFO] у місті Ямпіль Вінницької області. Із копії свідоцтва про народження виданого повторно 28.03.2018 (а.с.4) судом встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Із копії рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 30.07.2013 справа №153/1358/13-ц (а.с.5, 6) судом встановлено, що з відповідача стягуються аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі по 500 гривень щомісячно, починаючи з 12.07.2013 і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто на її користь аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі 200 грн. до досягнення дитиною трьох років. Із копії виконавчого листа (а.с.7) виданого 30.07.2013 встановлено, що 30.07.2013 Ямпільським районним судом Вінницької області видано виконавчий лист по справі №153/1358/13-ц. Дослідивши усі докази, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні сімейні правовідносини, що полягають у обов`язку матері, батька утримувати дитину. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Згідно зі ст.51 ч.2 Конституції України, ст.180 Сімейного Кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття, а тому є підстави для стягнення із відповідача аліментів на утримання його дітей. Відповідно до ст.192 ч.1 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Оцінюючи усі докази, що є у справі, у їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог, виходячи із наступного: Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено із досліджених доказів - із часу постановлення судового рішення про стягнення із відповідача аліментів, змінився матеріальний стан позивача, як одержувача аліментів, збільшився вік дитини, у зв`язку із чим збільшилися й витрати на її утримання, зросли ціни на одяг, продукти харчування, канцелярські вироби та інші товари, необхідні дитині. Збільшення цих витрат погіршують майновий стан позивача, на утриманні якої перебуває дитина. Крім цього, збільшився законодавчо встановлений мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сплачену щомісячно відповідачем суму аліментів 500 гривень, суд вважає такою, що не може належно забезпечити повноцінне харчування, одяг, навчання та розвиток дитини. З метою якнайкращого забезпечення дитини, з урахуванням положень ч.3 ст.181 СК України, суд має підстави змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду. При вирішенні питання про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини, суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів відповідно до ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим за 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Суд вважає розмір аліментів одна четверта всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, таким, що може належно забезпечити повноцінне харчування, одяг, розвиток та виховання дитини, придбання необхідних товарів для дитини відповідного віку, з урахуванням середньостатистичних цін на продукти харчування та споживчі товари станом на даний час, а також наявність доходів відповідача, у якого відсутні інші утриманці, так як ніким із сторін про це не заявлено. З урахуванням наведеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і має підстави для їх часткового задоволення. Що стосується вимоги позивачки про допущення рішення суду у частині стягнення аліментів за один місяць до негайного виконання та стягнення аліментів із часу звернення позивачем до суду із даним позовом, то суд зазначає наступне: Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Тому, враховуючи вищевикладене роз`яснення, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні цієї частини позовних вимог, так як аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, і не підлягають до негайного виконання у межах платежу за один місяць, так як аліменти уже стягнуто судом. Тому, у даній частині заявлених позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити. Виконавчий лист, виданий на підставі рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 30.07.2013 справа №153/1358/13-ц - відкликати. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду, а тому в порядку ст.141 ч.1 ЦПК України має підстави покласти судовий збір на іншу сторону та стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі ставки судового збору, встановленого п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 ЗУ "Про судовий збір" на момент подачі позову до суду у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (вісімдесят) копійок.

Outcome: partial