Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

[PERSON] звернувся в Луцький міськрайонний суд з позовом до ПАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» про захист прав споживачів та стягнення суми страхової виплати. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 4 серпня 2017 року між ним та Страховою компанією «Брокбізнес» був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту №006-0470541/01НТ, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб «AUDI Q5», державний номерний знак [NUMBER], строком дії до 06 серпня 2018 року, відповідно до п.12.1.3 якого страховик зобов»язався у разі настання страхової виплати, після подання страхувальником усіх належним чином оформлених документів, здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. 09 липня 2018 року під час руху на автошляху Н09 на мосту, де проводились ремонтні роботи, позивач випадково наїхав на бетонну брилу і пошкодив передню частину автомобіля. Оскільки на мосту був обмежений рух і проїзд автотранспорту здійснювався лише по одній полосі, то не мав можливості зупинитись, так як перегородив би рух для всіх транспортних засобів. Вказує, що наступного дня, 10 липня 2018 року зателефонував на телефонний номер контакт-центру і повідомив про настання страхового випадку, а також того ж дня написав письмову заяву про страховий випадок. В подальшому, на вимогу представника страхової компанії зібрав необхідні документи, з»їздив в м.Горохів до страхового комісара для огляду автомобіля і визначення суми страхового відшкодування. Відповідно до рахунку, складеного 24.07.2018 року ТзОВ «Промтехсервіс» на замовлення позивача, вартість відновлювального ремонту автомобіля «AUDI Q5», державний номерний знак [NUMBER] становить 40029 гривень. 14 серпня 2018 року звернувся до відповідача з вимогою виплатити страхове відшкодування, однак отримав відмову. Вважає такі дії відповідача незаконними та такими, що порушують його права як споживача, з посиланням на вимоги ст. 8, 20, 25 Закону України «Про страхування», ст. ст. 979, 989 ЦК України, ст.. 10 Закону України Про захист прав споживачів» просить стягнути з відповідача на його користь суму страхового відшкодування у зв'язку з пошкодженням забезпеченого транспортного засобу у розмірі 4000 гривень, неустойку в розмірі 44 400 гривень та витрати на правову допомогу. В ході розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги, просив стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у зв'язку з пошкодженням забезпеченого транспортного засобу у розмірі 4000 гривень, неустойку в розмірі 103 200 гривень та витрати на правову допомогу. В судовому засіданні позивач та його представник збільшені позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених в позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог, просили позов задовольнити. Ухвалою від 15 січня 2019 року клопотання представника позивача про призначення по справі транспортно-трасологічної експертизи залишено без розгляду. Представник відповідача в судовому засіданні та письмовому відзиві на позовну заяву заперечував щодо задоволення позову, вказував, що несвоєчасне повідомлення позивачем Страхову компанію «Брокбізнес» про подію позбавило можливості направити на місце події аварійного комісара чи експерта та створило перешкоди у визначенні обставин та причин настання страхового випадку, що і стало підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що позивач є власником автомобіля «AUDI Q5», державний номерний знак [NUMBER], та відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту №006-0470541/01НТ від 4 серпня 2017 року даний транспортний засіб застрахований СК «Брокбізнес», строком до 06 серпня 2018 року. Також встановлено, що 09.07.2018 року [PERSON] керуючи вказаним автомобілем проїжджаючи по мосту в с. Делятин Івано-Франківської області, який має одну полосу руху, не помітив бетонну брилу, яка лежала на проїздній частині і пошкодив передню частину автомобіля. Про дану подію [PERSON] 10.07.2018 року повідомив страхову компанію «Брокбізнес» по телефону, який зазначений в договорі добровільного страхування транспортного засобу, а також 10.07.2018 року подав відповідне письмове повідомлення про подію, що має ознаки страхового випадку. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про страхування», ст. 979 ЦК України, умовами Договору добровільного страхування наземного транспорту, що був укладений між сторонами. Статтею 979 ЦК України встановлено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується, у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Вказаній нормі кореспондується норма пункту 3 частини першої статті 20 Закону України «Про страхування», відповідно до якої при настанні страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Умовами укладеного між сторонами договору, зокрема главою 11, визначено перелік виключень із страхових випадків та обмеження страхування. В судовому засіданні не встановлено обставин, визначених умовами договору, які б давали підстави вважати, що подія, яка мала місце за участю застрахованого автомобіля, не є страховим випадком. Згідно рахунку № ПТС0000160, складеного 24.07.2018 року ТзОВ «Промтехсервіс» вартість ремонтних робіт автомобіля «AUDI Q5», державний номерний знак [NUMBER], власником якого є позивач, складає 40029 гривень. Умовами Договору добровільного страхування наземного транспорту, що був укладений між сторонами, зокрема п. 8.1.1 визначено, що виплата страхового відшкодування без отримання офіційної довідки здійснюється в сумі 40000 гривень. Повідомленням ПАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» від 15 серпня 2018 року [PERSON] у виплаті страхового відшкодування відмовлено на підставі вимог п.16.1.6 та 16.1.7 Договору добровільного страхування наземного транспорту №006-0470541/01НТ від 4 серпня 2017 року, зокрема з посиланням на ту обставину, що неповідомлення страховика з місця події негайно, як того вимагає п.13.1.3 договору, позбавило страховика можливості направити на місце події аварійного комісара та створило перешкоди у визначенні обставин та причин настання страхового випадку. Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 989 ЦК України страхувальник зобов'язаний: 1) своєчасно вносити страхові платежі (внески, премії) у розмірі, встановленому договором; 2) при укладенні договору страхування надати страховикові інформацію про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, і надалі інформувати його про будь-які зміни страхового ризику; 3) при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші договори страхування, укладені щодо об'єкта, який страхується. Якщо страхувальник не повідомив страховика про те, що об'єкт уже застрахований, новий договір страхування є нікчемним; 4)вживати заходів щодо запобігання збиткам, завданим настанням страхового випадку, та їх зменшення; 5) повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором. Договором страхування можуть бути встановлені також інші обов'язки страхувальника. Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про страхування» №85/96-ВР, страховий випадок це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.При цьому, закон визначає під страховим відшкодуванням - страхову виплату, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Статтею 991 ЦК України та ст.26 Закону України «Про страхування», встановлено перелік підстав для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування, які майже ідентичні. При цьому відповідно до ст. 991 ЦК України, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов'язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації; вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування. умисного злочину, що призвів до страхового випадку; подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку; одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; наявності інших підстав, встановлених законом. Пунктом 13.1.3 укладеного між сторонами Договору визначено обов'язок страхувальника негайно повідомити з місця події інформацій службу Страховика. Неможливість виконання страхувальником даної вимоги має бути підтверджена документально. Як вбачається з Договору, він був укладений на підставі Закону України «Про страхування», відповідно до Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) від 11 січня 2011 року, затверджених Головою Правління ПАТ «СК «Брокбізнес» . Згідно п.9.1.3 Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного)» від 11 січня 2011 року, затверджених Головою Правління ПАТ «СК «Брокбізнес» , після настання страхового випадку або отримання повідомлення про нього, страхувальник зобов»язаний негайно, але не пізніше 48 годин, сповістити Страховика про випадок який відбувся за допомогою факсимільного або телефонного повідомлення. Таким чином, судом встановлено, що позивач, на виконання умов договору, наступного дня повідомив про настання страхового випадку страховика, зателефонувавши на вказаний в договорі номер телефону, крім того в той же день подав письмову заяву- повідомлення. А відтак , покликання відповідача на ту обставину, що несвоєчасне повідомлення позивачем страхової компанії про подію створило перешкоди у визначенні обставин та причин настання страхового випадку, не відповідає дійсності. Так, отримавши повідомлення про страховий випадок на наступний день після настання страхового випадку, тобто в строки визначені договором, який укладений на підставі Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) від 11 січня 2011 року, затверджених Головою Правління ПАТ «СК «Брокбізнес», де чітко визначено термін сповіщення страховика - негайно, але не пізніше 48 годин, страхова компанія мала можливість для встановлення обставин та причин настання страхового випадку. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що Страхова компанія «Брокбізнес» безпідставно відмовила позивачу у виплаті страхового відшкодування, а тому вимоги про стягнення даної суми в розмірі 40000 гривень підлягає до задоволення. Вимога про стягненні з відповідача суми неустойки в розмірі 103 200 гривень пені за прострочення з 15.08.2018 року не підлягає до задоволення виходячи з наступного. У частині п'ятій статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» установлено, що в разі якщо виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня в розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. Одночасно законодавством, що регулює правовідносини у сфері страхування, визначено, що в разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом (статті 992 ЦК України). Згідно з частиною четвертою статті 16 Закону України «Про страхування» однією з істотних ознак договору страхування є визначення в ньому відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов договору. На підставі викладеного, можна зробити висновок, що положення щодо відповідальності страховика, закріплені в Законі України «Про страхування» та главі 67 ЦК України, є спеціальними нормами права, а в Законі України «Про захист прав споживачів» - загальними. Розмір неустойки як відповідальність страховика за договором страхування має бути визначено у такому договорі. Якщо ж такий розмір не було визначено сторонами в договорі страхування, то до спірних правовідносин застосовується частина п'ята статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо укладений договір страхування спрямований на задоволення особистих потреб застрахованої особи. Така правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 11 березня 2015 року в справі № 6-126ЦС14. Таким чином, положення ч.5 ст. 10 Закону України «про захист прав споживачів» , на яку покликається позивач, заявляючи вимогу про стягнення неустойки, не поширюється на правовідносини, що виникли між сторонами. Відповідно до вимог ст.137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно роз'яснень, викладених в п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом стягується не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (складання позовної заяви, надання консультацій). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. З врахуванням викладеного, оскільки в ході розгляду справи позивачем не надано документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, суд прийшов до висновку про відмову в стягненні з відповідача в користь позивача понесених витрат на професійну правову допомогу. У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст.22 Закону України "Про захист прав споживачів", а тому судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial