Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

20.12.2017 року Новобузьким районним судом Миколаївської області винесено рішення по справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, визнання недійсними умов праці за контрактом, поновлення на роботі, стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди . Вищезазначеним рішенням [PERSON] відмовлено в задоволенні позову за заявленими позовними вимогами. За апеляційною скаргою представника позивача [PERSON], цивільна справа була направлена до апеляційного суду Миколаївської області . Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 29.01.2018 року справу повернуто до Новобузького районного суду Миколаївської області для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення, щодо позовної вимоги про поновлення на роботі, по якій сторони давали пояснення та докази, але судом не прийняте рішення. Питання постановлення додаткового рішення вирішується без виклику сторін, як це передбачено ч.4 ст..270 ЦПК України, так як судом не визнано необхідним надання пояснень сторонами, через те, що такі пояснення та докази давались ними під час судового розгляду справи. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.270 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. При судовому розгляді справи позивач [PERSON] та його представник [PERSON], вважаючи належними способами захисту для поновлення трудових прав позивача, просили визнання недійсними умов праці за контрактом № 68 від 30.06.2017 року, визнати незаконним звільнення позивача, скасувати наказ про звільнення і поновити його на роботі, а також у звязку з поновленням на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу і моральну шкоду. Судовим рішенням від 20.12.2017 року обґрунтовано відсутність підстав для визнання недійсними умов праці за контрактом № 68 від 30.06.2017 року, який був укладений, між [PERSON], як директором філії ПАТ «ДПЗКУ» «Новополтавський елеватор» та ПАТ «ДПЗКУ», тому доводи позивача, про невідповідність укладеного контракту вимогам трудового законодавства, а звідси визнання таких умов недійсними, з посиланням на те, що посада, яку обіймав позивач, не відноситься до категорії осіб, які працюють за контрактом, суд визнав безпідставними та необгрунтованими. Як зазначалось в рішенні суду, відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України, контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обовязки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. \~ Згідно правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-156цс12 на контрактну форму трудового договору не поширюється положення ст. 9 КЗпП України про те, що умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно із законодавством України про працю, є недійсними. Таким чином, виходячи з особливостей зазначеної форми договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, при укладенні контракту, закон надав право сторонам встановлювати їх права, обовязки та відповідальність, зокрема, як передбачену нормами Кодексу законів про працю України, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання договору. Пунктом 18\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»\~визначено, що при\~\~розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати,\~\~з яких\~\~підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. \~\~Із змісту рішення видно, що судом перевірялась законність та обґрунтованість наказу № 586-к першого заступника голови [PERSON]Шулежко ПАТ «ДПЗКУ» від 31.07.2017, за яким позивача звільнено з посади директора філії ПАТ «ДПЗКУ» «Новополтавський елеватор» у звязку із закінченням строку дії контракту ( п.2 ст.36 КЗпП України) . Рішенням встановлено, що наказ про звільнення позивача був виданий у звязку з закінченням строку дії такого контракту, укладеного між сторонами з 01.07.2017 до 31.07.2017 року. Тому, виходячи з позиції, що на контрактну форму трудового договору не поширюється положення ст. 9 КЗпП України про те, що умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно із законодавством України про працю, є недійсними, вимога позивача про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення його з роботи не підлягає задоволенню. Виходячи з того, що позивач був звільнений з займаної посади відповідно до умов контракту строк дії якого скінчився та умови якого не визнані недійсними, тобто звільнення було проведено правомірно, він не може бути поновлений на роботі на посаді, яку обіймав на строк дії контракту. На підставі вищезазначеного, в порядку п.1.ч.1\~ст.270 ЦПК Україна, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення по даній цивільній справі, яким позовні вимоги [PERSON]\~ до Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" щодо поновлення на роботі , залишити без задоволення.

Outcome: dismissed