Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації Харківської області, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні до малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , стягнути з відповідачки на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1500 грн., але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня звернення до суду з позовом.В обґрунтування позову зазначила, що з 2000 року її син знаходився у шлюбі з [PERSON] і від шлюбу вони мають доньку [PERSON] , [INFO] . [INFO] її син помер. Зберезня 2019 року [PERSON] жодної участі у вихованні та утриманні своєї доньки не приймає. [PERSON] є інвалідом дитинства і нікому, крім неї не потрібна. Даним позовом вона має наміри захистити інтереси малолітньої онуки, оскільки пенсії у 1600 грн. ледь вистачає на існування, а з цих коштів необхідно виділяти кошти й онуці. Ухвалою від 13.05.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та призначено підготовче засідання.Клопотання позивачки про звільнення її від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви задоволено. 22.07.2020 закрито підготовче засідання та призначено судовий розгляд справи по суті. Позивачка у судове засідання не з`явилась, надала заяву з проханням проводити розгляд справи за її відсутності, оскільки вона доглядає за онукою та не зможе з`явитись до суду, позов просила задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник Служби у справах дітей Зміївської РДА Харківської області надала заяву з проханням проводити розгляд справи за їх відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. У зв`язку із неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Згідно даних свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . 09.09.2000 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Відповідно копії свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується даними свідоцтва про його смерть серії [NUMBER] . [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї. З актів обстеження, які складені 27.11.2019, 28.11.2019 року депутатом Зміївської міської ради Харківської області вбачається, що [PERSON] з березня 2019 року не проживає за адресою: [ADDRESS] , участі у вихованні та утриманні дитини - не приймає. Вихованням та утриманням дитини займається бабуся. Перешкод у користуванні будинком [PERSON] ніхто не чинив. Неодноразово були випадки, що [PERSON] у нетверезому стані влаштовувала сварки, виражалася нецензурною лайкою. У будинку відсутні особисті речі [PERSON] . З довідки №01-14/352 від 24.09.2019 за підписом директора КЗ «Зміївська загальноосвітня школа І-ІІІ сткпенів № 2 імені льотчика-космонавта І.П.Волка Зміївської РДА Харківської області» вбачається, що [PERSON] , [INFO] навчається в КЗ «Зміївська ЗОШ І-ІІІ ст.№2 ім. І.П. Волка» з першого класу за індивідуальною формою навчання (вдома) згідно медичного висновку. До третього класу вихованням та навчанням займалася мати, [PERSON] , разом з бабусею, [PERSON] Наприкінці 2018-2019 навчального року, мати залишила [PERSON] на бабусю. З вересня 2019 року мати, [PERSON] на зв`язок з класним керівником не виходить, на телефонні дзвінки не відповідає, вдома з дочкою не проживає. За здоров`ям, навчанням та вихованням дитини слідкує бабуся [PERSON] ..Протягом навчання в школі дівчина відвідувала виховні класні заходи. На початок 2019-2020 навчального року, [PERSON] не відвідувала шкільні заходи в навчальному закладі за станом здоров`я. Висновком Зміївської РДА Харківської області від 21.05.2020 № 01-32/1484 визнано доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , оскільки вона не приймає участі у вихованні доньки, не надає ніякої матеріальної допомоги, не цікавиться долею дитини, її станом здоров`я. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, духовного та соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Згідно ч. 2 ст. 2 СК України, сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком. Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Згідно статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до статті 151 Сімейного кодексу України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Згідно пункту 16 постанови, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини /аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька і /або/ у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного, розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: approved