Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

21 липня 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк "Державний ощадний банк України" від імені якого діє філія - Головне управління АТ "Ощадбанк" (далі - Банк) звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] 13.03.2019 року було укладено Договір про споживчий кредит №12800 (для придбання енергозберігаючого обладнання та матеріалів), відповідно до якого відповідачу було надано кредит в загальному розмірі 49950 грн на строк 36 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 11.03.2022 року. Позичальник належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором. Станом на 09.07.2020 року за [PERSON] рахується заборгованість за Договором про споживчий кредит №12800 від 13.03.2019 року в сумі 38577 грн 61 коп, в тому числі: 36072,37 грн заборгованість за основним боргом (кредитом), 2092,29 грн - проценти за кредитом; 92,00 грн пеня за несвоєчасне погашення основного боргу; 54,66 грн пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 230,93 грн - 3% річних за несвоєчасне погашення основного збору; 21,08 грн - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 141,47 грн втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу; 19,47 втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість в сумі 38577 грн 61 коп та судові витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в письмовій заяві просив розгляд справи провести за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, скерував заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав: Судом встановлено, що між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] 13.03.2019 року було укладено Договір про споживчий кредит №12800, відповідно до якого відповідачу було надано кредит в загальному розмірі 49950 грн на строк 36 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 11.03.2022 року. Позичальник належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 09.07.2020 року заборгованість по кредиту становить 38577 грн 61 коп, в тому числі: 36072,37 грн заборгованість за основним боргом (кредитом), 2092,29 грн - проценти за кредитом; 92,00 грн пеня за несвоєчасне погашення основного боргу; 54,66 грн пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 230,93 грн - 3% річних за несвоєчасне погашення основного збору; 21,08 грн - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 141,47 грн втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу; 19,47 втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Як вбачається із ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Із змісту ст. 625 ЦК України вбачається, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі й сплата неустойки. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Враховуючи вищевикладене, відповідач істотно порушив умови кредитного договору, ст. 526, 527, 549, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, а тому позовні вимоги щодо стягнення вказаної заборгованості є правомірними і підлягають до задоволення. Згідно ст. 141 ЦПК України понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у розмірі 2102, 00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved