Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

16.05.2018 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла дана позовна заява, в якій [PERSON] просить витребувати у [PERSON] належний позивачу автомобіль CHEVROLET AVEO, 2008 року випуску, кузов № [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], та технічний паспорт на нього. Позов позивач мотивує тим, що з липня 2015 року позивач проживав із своїм співмешканцем [PERSON] у будинку № 14 по тупику Франка у м. Новомиргород, Кіровоградської області. 22.08.2017 позивач за власні кошти купив автомобіль CHEVROLET AVEO, 2008 року випуску, кузов № [NUMBER], номерний знак [NUMBER]. Під час спільного проживання автомобілем сторони користувались по мірі необхідності. У грудні 2017 року за взаємною згодою сторони вирішили розійтись. З цього часу позивач проживає окремо від відповідача. Після цього позивач запропонував відповідачу повернути йому автомобіль. Однак відповідач відмовився і сховав автомобіль. Тому позивач звернувся до суду з цим позовом. У судове засідання представник позивача не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, вказавши що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, відзив до суду не надав, причини неявки не повідомив. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 13.04.2018 відкрито провадження по справі. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 24.05.2018 накладено арешт на автомобіль CHEVROLET AVEO, 2008 року випуску, кузов № [NUMBER], державний номерний знак СА 0157 CO, який належить [PERSON]. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 15.06.2018 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. Суд, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення. У суді встановлено, що згідно з довідкою №31/23/43 вих-21 від 13.01.2018, виданою Територіальним сервісним центром №7143 Регіонального сервісного центру в Черкаській області, відповідно до Єдиного державного реєстру MBС України автомобіль CHEVROLET AVEO, кузов №LSGTC58U68Y091222, державний номерний знак [NUMBER], 2008 року виготовлення, 22.08.2017 року зареєстрований за [PERSON], [INFO], проживаючою за адресою: [INFO] (а.с.6). Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтями 8, 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Необхідність дотримання даних норм Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод знайшло своє вираження в рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.06.2013 року у справі "Цибулько та інші проти України" та від 01.06.2006 року "Федоренко проти України". У відповідності до ст.190 ЦК України, майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Згідно з ст.179 ЦК України, річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки. Згідно з ч.2 ст.181 ЦК України, рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі. Згідно з ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо і те прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, що передбачено ст. 387 ЦК України. Відповідно до положень ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння. У Постанові Верховного Суду України, від 02 листопада 2016 року справа № 6 -2161цс-16, зазначено, що відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України повязується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. Отже, вирішуючи спір про витребування майна із чужого незаконного володіння, суди повинні встановити, чи вибуло спірне майно з володіння власника в силу обставин, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК, зокрема чи з волі власника вибуло це майно з його володіння. Таким чином,\~оскільки позивач\~є власником\~автомобіля CHEVROLET AVEO, 2008 року випуску, кузов № [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], відповідач заволодів зазначеним автомобілем без відповідних правових підстав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. Заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 24.05.2018, а саме арешт на автомобіль CHEVROLET AVEO, 2008 року випуску, кузов № [NUMBER], державний номерний знак СА 0157 CO, який належить [PERSON] відповідно до ч.7 ст.158 ЦПК України продовжують діяти протягом девяноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Підстав для звернення рішення суду до негайного виконання не має. Згідно з ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Позивач надав до суду попередній розрахунок судових витрат, до яких включив судовий збір в розмірі 1460,80 грн., послуги банку в розмірі 10,00 грн., проведення оцінки в розмірі 1000,00 грн. та отримання витягу з ЄДР в розмірі 83,00 грн. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивач не надав до суду документального підтвердження сплати ним за послуги з проведення оцінки грошових коштів в розмірі 1000,00 грн. та за послуги з отримання витягу з ЄДР - в розмірі 83,00 грн. Оскільки позов задовольняється суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, а саме: судовий збір в розмірі 1460,80 грн. На підставі\~ст.\~41\~Конституції України,\~ст.ст.\~179,181,190, 317,319, 321 387, 1212 ЦК України,

Outcome: approved