Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

[PERSON], звернувся до суду із позовом в якому вказує на те, що він працював на Державному підприємстві „Державний проектний інститут „Запоріжцивільпроект", - відповідача по справі, на посаді заступника директора з економічних питань, з 29 січня 2013року по 11 червня 2014року. 11 червня 2014року його було звільнено за угодою сторін згідно наказу №42-к від 10.06.2014 року. У зв'язку з тим, що на підприємстві заробітна плата виплачувалась не вчасно та не в повному обсязі на дату звільнення перед позивачем виникла заборгованість по заробітній платі. На Державному підприємстві „Державний проектний інститут „Запоріжцивільпроект", нарахування заробітної плати провадилося згідно погодинних тарифних ставок. При прийнятті на роботу позивачу була встановлена погодинна тарифна ставка 35,77 грн. Згідно наказу №6 від 04.02.2013 року позивачу була встановлена з 29.01.2013 року надбавка за високі досягнення у праці у розмірі 35% від посадової тарифної ставки. Таким чином загальна погодинна тарифна ставка, згідно з якою повинна була нараховуватися заробітна плата склала: 35,77* 1,35% = 48,29грн. Згідно табелів обліку робочого часу за квітень та травень 2014року, фактична сума годин яка була позивачем відпрацьована склала за період 72+32=104години, а загальна сума відпрацьованих днів 9+4= 13.(Табелі обліку робочого часу надані суду) Так, середній заробіток на день за квітень, травень 2014року склав 104*48,29/13=386,32грн. Правильність розрахунку середнього заробітку 386,32грн з дотриманням ст. 29 Закону про оплату праці, та ст. 32 Кодексу Законів про оплату праці, та Порядку обчислення середнього заробітку було підтверджено винесеним на користь позивача судовими рішенням № 2-н/ЗЗ 1/1968/14 від 04.11.2014 року (суддя Федченко І.М.), № 2/331/1063/15 від 29.09.2016 року (суддя Світлицька В.М.), а судовими рішенням № 2/331/566/15 від 16.03.2015року (суддя Скользнева Н.Г.), № 331/9106/15-ц від 16.02.2016 року (суддя Жукова О.С.), №2/331/617/2016(331/1805/16-ц) від 30.05.2016року (суддя Скользнева Н.Г.), № 331/5812/16-ц (провадження 2/331/1424/2016) від 21.09.2016 року (суддя Жукова О.С.), а також рішенням Апеляційного суду Запорізької області № 331/1805/16 провадження 22-ц/778/3223/16 від 11.08.2016 року, судове рішення № 331/3037/17(провадження. 2/331/982/2017) від 09 червня 2017року. (суддя Жукова О.С.). розрахунок середнього заробітку 386,32 грн. визнано до ч. 3 ст. 61 ЩІК України таким, який не підлягає доказуванню. (Всі судові рішення набрали законної сили.) Відповідач проігнорував відведений законодавством термін для самостійного погашення боргу, тому рішення суду на даний час залишаються не виконані. Згідно з уточненим розрахунком за період з 10.06.2017р. по 18.12.2017р., загальна сума нарахованої заробітної плати за період з 10.06.2017р. становить: 133дні*386,32грн. = 51 380,56 грн. Сума яка підлягає до сплати за період з 10.06.2017р. по 18.12.2017р.: 51 380,56 грн. Посилаючись на вищенаведені обставини, [PERSON] просить суд стягнути з Державного підприємства „Державний проектний інститут „Запоріжцивільпроект" 51 380,56грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. ДП „Державний проектний інститут „Запоріжцивільпроект" двічі належним чином було повідомлено про час та місце судового засідання, представник відповідача до суду не з'явився, про причину неявки суд не повідомив. За клопотанням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно зі ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши думку позивача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі ст.47 Кодексу Законів про працю, обов'язок власника або уповноваженого ним органу провести розрахунок з працівником і видати йому трудову книжку. Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до статті 116 КЗпП, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно зі статтею 117 КЗпП, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, за положеннями статті 117 КЗпП України обов'язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини у невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України. У відповідності до п.2 Порядку обчислення середнього заробітку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995р. №100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. У відповідності до п.З. «Порядку» при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки. У відповідності до п.8. «Порядку», нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. ( Абзац перший пункту 8 із змінами, внесеними згідно з Постановою KMN 1398 ( 1398-99-п) від 30.07.99). Фактичні обставини справи підтверджуються письмовими доказами, вивченими та оголошеними в судовому засіданні: копією наказу №42-к від 10.06.2014 р.; розрахунком середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10.06.2017р. по 18.11.2017р. і загальної суми на стягнення; рішенням суду № 331/3037/17(провадження 2/331/982/2017) від 09 червня 2017року. Згідно з розрахунком за період з 10.06.2017 р. по 18.12.2017 р., загальна сума нарахованої заробітної плати за період з 10.06.2017р. становить: 133дні*386,32 грн. = 51 380,56грн. Сума яка підлягає до сплати за період з 10.06.2017р. по 18.12.2017р.: 51 380,56 грн.

Outcome: approved