Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації. В позовній заяві покликається на ту обставину, що [INFO] року під час пленарного засідання 34 сесії Володимир-Волинської міської ради шостого скликання, депутатами якої є він та відповідач [PERSON], останній під час дискусії в сесійному залі в присутності 32 осіб, звертаючись до позивача та присутніх сказав наступне: «Я скажу - і все. Ви можете прийняти яке захочете рішення. Люди не працюють ніде. [PERSON], ви по підприємництву говорили. Ми ж знаємо, який ви підприємець. Ви працювали в « 3К» - ограбили їх, вони вас виперли.» Вважає, що відповідачем було протиправно поширено дану інформацію шляхом доведення її до відома депутатів міської ради та присутніх і вона є недостовірною, внаслідок чого було порушено його особисті немайнові права. Просить визнати дану інформацію щодо розкрадання ним майна ТзОВ « 3К» та його звільнення у зв»язку з цим недостовірною та зобов»язати відповідача спростувати вказану недостовірну інформацію шляхом доведення до відома в сесійній залі Володимир-Волинської міської ради шостого скликання, остаточного рішення суду у даній справі на черговій сесії. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали та просять його задовольнити з підстав, викладених у тексті позовної заяви. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позов не визнали, суду пояснили, що дійсно [INFO] року під час пленарного засідання 34 сесії Володимир-Волинської міської ради шостого скликання, депутатами якої є сторони по справі, під час дискусій виник спір, в ході якого відповідач заявив в адресу позивача вислів, наведений у тексті позовної заяви. Це думка відповідача про господарську діяльність позивача на попередній роботі, з якої він був звільнений. Дана думка у відповідача склалась внаслідок отриманої інформації від одного із співзасновників підприємства « 3К» про те, що позивач допустив зловживання перебуваючи на посаді директора підприємства і у зв»язку із цим був звільнений з роботи без звернення в правоохоронні органи. Просять відмовити в позові. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідка, дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», депутат місцевої ради є повноважним і рівноправним членом відповідної ради - представницького органу місцевого самоврядування. Відповідно до п. 9, 12 ч. 2 ст. 19 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат місцевої ради має право брати участь у дебатах, ставити запитання доповідачам, співдоповідачам, головуючому на засіданні, виступати з обговоренням своїх пропозицій та з мотивів голосування, давати довідки. З витягу зі стенограми пленарного засідання 34 сесії Володимир-Волинської міської ради шостого скликання вбачається, що під час дискусії між депутатами відповідач в адресу позивача пор справі висловив наступне: «Я скажу - і все. Ви можете прийняти яке захочете рішення. Люди не працюють ніде. [PERSON], ви по підприємництву говорили. Ми ж знаємо, який ви підприємець. Ви працювали в « 3К» - ограбили їх, вони вас виперли.» Згідно ст. 8 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» - депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади при здійсненні депутатських повноважень, повинен дотримуватись правил депутатської етики, керуватися у своїй діяльності та поведінці загально визначеними принципами порядності, честі і гідності, не допускати образливих висловлювань і не використовувати у публічних виступах недостовірних або неперевірених відомостей. Згідно ч. 4 ст.30 цього Закону, депутати місцевих рад не несуть відповідальності за виступ на засідання ради та її органів, за винятком відповідальності за образу чи наклеп. У відповідності до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, гідність та честь фізичної особи є недоторканими і фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації має право на спростування цієї інформації згідно ст. 277 ЦК України. Разом з тим, відомості, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію повинні містити інформацію щодо конкретних фактів поведінки певної особи або конкретних обставин її життя; стосуватися певної сфери життя чи діяльності громадянина або організації, а саме інтимної сфери, професійної діяльності; містити загальну оцінку поведінки особи або конкретних обставин такої поведінки. Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму ВСУ №1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Що ж до позивача, то він є особою публічною і він свідомий того, що його особистість відкрита великому загалу людей, однак, це не позбавляє їх прав на критику його постаті, як політика, як в його особистому житті, так і в політичному. Слід погодитись з доводами відповідача [PERSON], що його думки та переконання, висловлені в сесійній залі на пленарному засіданні 34 сесії Володимир-Волинської міської ради шостого скликання є його оціночними судженнями, які висловлені дещо в сатиричній формі. Такі висновки суду базуються на його доводах, які підтверджуються матеріалами справи та показаннями свідка [PERSON] Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Право висловлювати судження, оцінки, думки гарантовано ст.34 Конституції України. Вказане право закріплено також у ст. 10 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції є складовою частиною національного законодавства. Суд вважає, що виступ депутата [PERSON], який носив критичний характер щодо піднятих питань депутата [PERSON] при обговоренні питань під час дискусій є висловлюваннями, що носять суб'єктивний характер, не можуть тлумачитись як такі, що принижують честь, гідність та ділову репутацію позивача. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, принижують її честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатись наданим їй ч. 1 ст. 277 ЦК України правом на відповідь, а також на власне тлумачення поширених відомостей, надавши їм відповідну оцінку. Як вбачається з наданої позивачем копії стенограми, то він мав можливість спростувати поширені відомості під час дискусій. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити.

Outcome: dismissed