Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, у якій просить ухвалити рішення про збільшення розміру аліментів, визначених рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.06.2018 р. в цивільній справі № 308/3164/18, а саме: стягувати з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , щомісячно і до досягнення дітьми повноліття аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , на утримання дітей: доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі по 5000 гривень на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.06.2018 в цивільній справі №308/3164/18 змінено розмір стягуваних аліментів, встановлених рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 серпня 2010 року у справі №2п-5276/10 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Вирішено стягувати з відповідача на утримання [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 1500 (одній тисячі п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття кожної дитини. Стягувати з відповідача додаткові витрати на навчання [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 140 (сто сорок) гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до закінчення навчання. Діти подорослішали, витрати на їх утримання відповідно збільшились, що пов`язано з віковими змінами, а також загальним подорожчанням на оплату харчування, комунальних послуг, витрат на необхідні дітям товари повсякденного вжитку. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 березня 2021 року відкладено розгляд справи, у засіданні від 25.03.2021 оголошено перерву. Представник позивача під час судового засідання позовну заяву підтримав та просив таку задовольнити. Представник відповідача під час судового засідання заперечував щодо задоволення позовних вимог, оскільки вважає заявлену суму аліментів надмірною та непосильною для виплати відповідачем. Повідомив, що відповідач офіційно не працює, справно сплачує аліменти, заборгованість за аліментами є до 2018 року, проживає за кордоном та має на утриманні ще одну малолітню дитину. Письмового відзиву на позов до суду не подав. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд доходить наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 листопада 2010 року у справі №2п-8075/10 ухвалено шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвати, малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , залишити проживати разом із матір`ю [PERSON] . Факт проживання дітей з позивачем підтверджується долученими до матеріалів справи довідкою про реєстрацію місця проживання особи, складеною заступником начальника відділу реєстрації місця проживання [PERSON] , та довідкою про реєстрацію місця проживання особи, складеною головним спеціалістом відділу реєстрації місця проживання [PERSON] . Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 серпня 2010 року у справі №2п-5276/10, ухвалено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 350 гривень на кожну дитину, починаючи з 28.04.2010 року, і до досягнення ними повноліття. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 червня 2018 року у справі №308/3164/18 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру стягнення аліментів задоволено частково, ухвалено змінити розмір стягуваних аліментів, встановлених рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.08.2010 у справі №2п-5276/10 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття кожної дитини; ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на навчання [PERSON] у розмірі по 140 грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до закінчення навчання. Як вбачається зі змісту рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 червня 2018 у справі №308/3164/18, відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.12.2003 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, [PERSON] народилася [INFO] та батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.12.2006 року, виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, [PERSON] народився [INFO] та батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини, держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до\~ст.\~12\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Частиною 5 ст.\~183\~Сімейного Кодексу\~України визначено, що той з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, а у відповідності до ч. 2 ст.\~182\~Сімейного Кодексу\~України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 3 статті 181\~Сімейного Кодексу\~України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно положень статті 182\~Сімейного Кодексу\~України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до статті 191\~Сімейного Кодексу\~України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Разом з тим частиною 1 статті 192\~Сімейного Кодексу\~України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Як роз`яснено в п.п. 17, 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15.05.2006\~року №\~3\~"Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справи\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів значно змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом оспорюваний розмір аліментів цим вимогам вочевидь не відповідає, а тому з вказаних підстав, що є визначеними СК України, спірні аліменти підлягають збільшенню. Позивач зазначила, що розмір аліментів, який визначений рішенням суду, що має сплачувати відповідач, є недостатнім для утримання та виховання дітей, забезпечення їх нормального розвитку, оскільки збільшуються потреби в навчанні, придбання продуктів харчування, одягу тощо. Відповідно ст.\~7\~Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2021\~рік» прожитковий мінімум на один місяць на дитину віком від 06 років до 18 років в період з 1 січня - 2395 гривень. Згідно зі ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При визначенні розміру аліментів, суд виходить з матеріального становища дитини, яка не має інших доходів, крім утримання батьків. Суд вважає, що відповідно до вимог закону обов`язком батька є забезпечення нормальних умов життя для своєї дитини, а не лише примусова сплата мінімальних платежів, встановлених законодавством, а також те, що сторони нарівні зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і створювати для неї необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації її життя. Зазначені обставини у їх системному зв`язку свідчать про наявність підстав для збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання їх спільних дітей. Враховуючи вищенаведене, суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів вважає доведеними обставини, на які посилається позивач, а саме, що з часу ухвалення рішення суду про зміну розміру аліментів змінилися потреби дітей, з боку матері вживались належні заходи із забезпечення їх потреб, подорожчав рівень життя, тому на мінімальні потреби дітей на даний час недостатнім є розмір аліментів, попередньо визначений у сумі 1500 грн. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить із засад розумності та справедливості, враховує якнайкращі інтереси дитини, зважає на законодавчо встановлений розмір прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років, та бере до уваги обов`язок обох батьків в утриманні дітей. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України враховує, що відповідач є фізично працездатною особою. Доказів, що свідчили б про відсутність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, відповідачем суду не надано. Також, суд констатує, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження: стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів; відсутності непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина; наявності на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Судом враховано наявність у платника аліментів на утриманні іншої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до змісту копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.02.2017, виданого Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Закарпатській області, батьком дитини вказаний [PERSON] . Наявність у відповідача на утриманні іншої дитини не заперечувалося стороною позивача під час судового засідання. Витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, стягувачем аліментів у відповідності до положень ст.\~182\~СК України суду не доводились. Поряд з цим відповідачем сплачувались аліменти у вказаному розмірі, хоча заборгованість залишається. Судом встановлено, що відповідач є працездатним, однак, постійного місця роботи не має і його дохід є нерегулярним та мінливим, отже має змогу працювати, отримувати дохід та надавати достатню матеріальну допомогу на утримання своїх неповнолітніх дітей. Будь-які дані про незадовільний стан здоров`я самого відповідача в матеріалах справи відсутні. Позивач посилається на те, що відповідач виїжджає на заробітки за кордон, де працює та має дохід, проте належними доказами дану обставину не підтвердила. До матеріалів справи додано скріншот зі сторінки у Фейсбук, де [PERSON] вказав, що він є майстром-універсалом. Належних доказів про рівень доходів відповідача суду на надано. Згідно поданих документів, відповідач періодично виїзджає за кордон, остання дата виїзду - [INFO] . Будь-які інші обставини, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів судом не встановлено. При визначенні розміру аліментів, що підлягають сплаті, суд враховує, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дітей, але діти проживають з матір`ю і вона несе основний тягар їх утримання, тому на відповідача суд вважає необхідним покласти обов`язок нести витрати по утриманню дітей в сумі по 3000 гривень щомісячно, що, на переконання суду, буде відповідати вимогам розумності та такий розмір аліментів є співмірним витратам, які мають нести батьки на утримання дітей, а також, зможе забезпечити нормальні умови для життя дітей. Такий розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, забезпечить мінімум для в цілому існування дитини, а його подвійний розмір, що має бути забезпечений у рівній половині матір`ю та батьком дитини, загалом надасть можливість дотримання принципу достатнього забезпечення дітей. З врахуванням принципу співмірності, розумності, аліменти у розмірі 3000 грн відповідатимуть інтересам дітей і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача. Суд звертає увагу сторін по справі, що ухвалення даного судового рішення не позбавляє платника або одержувача аліментів права звернутися до суду в разі зміни згодом матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, на підставі ч. 1 ст. 192 СК України. Стосовно посилань позивача на те, що розмір аліментів має складати 5000,00 гривень на місяць, суд вважає за необхідне вказати, що позивач не надала жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у такому розмірі. При цьому, визначаючи розмір аліментів, які слід стягувати на утримання дитини, суд виходить з принципу добросовісності, справедливості та розумності, крім того, враховує обов`язок щодо участі в утриманні дітей обох батьків, матеріальне становище відповідача та, враховуючи законодавчо встановлений розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, доходить висновку, що позов слід задовольнити частково, а саме змінити розмір присуджених до стягнення аліментів, що визначенні в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн, змінивши розмір стягнення аліментів, визначивши розмір аліментів в твердій грошовій сумі по 3000 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму\~ВСУ від\~15\~травня 2006\~року N\~3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Приписами ч. 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, такі судові витрати стягуються з другої сторони. Отже, з відповідача [PERSON] слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 908 грн. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, судом враховано наступне. Відповідно до ч. 1, 3 ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 59\~Конституції України гарантується кожному право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до ч. 2 ст.\~137\~ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (рішення Європейського суду з прав людини від 18.02.2010, №37246/04 «Гуриненко проти України»). При цьому, відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постанові КАС ВС від 11.06.2020 по справі №821/227/17, а також у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Позаяк склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи). Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 5000 грн представник позивача надав копію ордеру від 06.01.2021 серія АО №1018302, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 03.01.2006 №21/490, копію договору №1/ЦСШ про надання професійної правничої допомоги від 27.11.2020, додаток №1 до договору №1/ЦСШ про надання професійної правничої допомоги від 27.11.2020, розрахунок витрат на професійну правничу допомогу (акт приймання-здачі наданих послуг), де також вказано опис дій адвоката. Беручи до уваги вищенаведене, суд дійшов переконання, що представником позивача підтверджено належними й допустимими доказами витрати на професійну правничу допомогу, розмір таких витрат є співмірним зі складністю справи та наданими адвокатом послугами, зазначеними у відповідному акті з часом, витраченим адвокатом на їх виконання, обсягом наданих адвокатом послуг, що підтверджується кількістю і обсягом підготовлених заяв по суті та з процесуальних питань, змістом цих документів, які містять аналіз обставин справи та чинного законодавства. Витрати безпосередньо пов`язані з розглядом даної справи. Згідно з пунктом 3 частини другої статті 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом частково задоволено позов про стягнення аліментів, а саме на суму 3000,00 грн щомісячно з 5000,00 грн щомісячно, які були зазначені у прохальній частині позовної заяви, отже, враховуючи задоволення позовних вимог на 60 %, пропорційно до розміру задоволених вимог з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу на загальну суму 3000 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial