Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

26 травня 2021 року на розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій [PERSON] просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Сторони по справі з 14.08.2009 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, є батьками неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] . З 2018 року шлюбні відносини подружжя фактичного припинено, сторони мешкають окремо. Неповнолітні діти проживають з позивачем, знаходяться на її утриманні. Домовленості про добровільну виплату аліментів на утримання дитини між сторонами не досягнуто. За таких обставин, [PERSON] просить в судовому порядку встановити [PERSON] обов`язок сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Ухвалою суду від 31.05.2021 року судом за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] порушено справу, між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення; розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України. Відзив на позовну заяву відповідачем [PERSON] , в порядку та строк, передбачені ст. 278 ЦПК України не подано. Сторони на виклик до суду не з`явилися. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, що узгоджується з ч. 3 ст. 211 ЦПК України, не заперечуе проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався, судом вжито максимальні заходи для його повідомлення про розгляд справи з дотриманням ст. ст. 128, 130 ЦПК України. Інформацію про судові засідання для відповідача проживання яких є тимчасово непідконтрольна територія (Донецька область, м. Донецьк), - розміщено на сторінці Красноармійського міськрайонного суду Донецької області офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (здійснити повідомлення поштою за місцезнаходженням, шляхом надсилання телеграми, телефонограми, з використанням факсимільного зв`язку чи електронною поштою або з використанням інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення не видалося можливим). Повідомлення учасника процесу про судовий розгляд у наведений спосіб слід вважати належним в контексті статті 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» та ч. 11 ст. 128 ЦПК України. З урахуванням положень ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. Судом встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. Позивач [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Донецька Донецької області, громадянка України, адреса реєстрації місця проживання: [ADDRESS] (підтверджено копією паспорта - а.с. 3-4). Відповідач [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Донецька Донецької області, громадянин України, адреса місця проживання: [ADDRESS] (підтверджено копією паспорта - а.с. 5-6). 14.08.2009 року укладено шлюб між [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та [PERSON] (підтверджено копією свідоцтва про шлюб - а.с. 8). В шлюбі у сторін народжені діти: дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] (підтверджено копією свідоцтва про народження - а.с. 9, 10). Зі змісту позовної заяви вбачається, що спільне проживання подружжя [PERSON] припинено. На час розгляду справи сторони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, мають різні бюджети, діти проживають з позивачем (матір`ю), домовленості про надання матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього дітей не досягнуто. Згідно зі ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення повноліття та за ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитини. При розгляді справи, враховуючи роз`яснення постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", та встановивши наступні відносини: - наявність батьківських правовідносин між неповнолітніми дітьми та [PERSON] , до якого пред`явлено вимогу про стягнення аліментів (родинний зв`язок між сторонами по справі судом визначено за правилами, встановленими нормами глави 12 СК України, споріднення підтверджено свідоцтвом про народження); - знаходження неповнолітніх дітей на утриманні [PERSON] , яка пред`явила позов про стягнення аліментів (після фактичного припинення шлюбних відносин неповнолітні діти мешкають разом з матір`ю (позивачем); - відсутність між батьками, сторонами по справі, угоди про сплату аліментів (договору про сплату аліментів на дітей відповідно до ч. 1 ст. 189 СК України не укладено); - невідповідність утримання неповнолітніх дітей, що надається, розміру достатньому для нормального розвитку, - суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо встановлення аліментних зобов`язань відповідачу є обґрунтованими. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд в розумінні ст. 182 СК України враховує: - стан здоров`я платника аліментів та дітей: будь-якої інформації щодо хворобливого стану відповідача не надано; - матеріальне становище платника аліментів: відповідач [PERSON] має працездатний вік, протипоказань для роботи за станом здоров`я не має, довідку про отримувані доходи суду не надано; - відсутність у [PERSON] грошових зобов`язань, відповідач не несе утримань за виконавчими листами, не має неповнолітніх, непрацездатних осіб на утриманні. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Позивач [PERSON] заявляє вимогу стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням вказаних правових норм, суд вважає за можливе задовольнити вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як такі що ґрунтуються на чинному законодавстві, та спрямовані на забезпечення інтересів неповнолітніх дітей відповідно до справжніх обставин справи. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України, зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити зазначення розподілу судових витрат. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша - компенсується за рахунок держави. Так, позивач [PERSON] , в силу Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати державного мита, тому судові витрати підлягають стягненню з [PERSON] в дохід держави. Розмір судового збору суд визначає, з урахуванням норми п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі ст. ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved