Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

29.05.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до фізичної особи підприємця [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди. В обґрунтування вказує, що23.04.2016 року між ним та ФОП [PERSON] було укладено договір на будівельно-оздоблювальні роботи і встановлення обладнання у приміщенні будівлі за адресою: м.Кривий Ріг, вул. Енергетиків, 21,23 у встановлений термін 3 місяці. Для цього був вкладений кошторис на виконання робіт, крім цього ним були видані гроші в розмірі 200 тис. грн., про що зазначено у розписках від 23.04.2016 року на 100 тис. грн., від 05.05.2016 року на 20 тис. грн. та від 17.05.2016 року на 80 тис. грн. До червня 2016 року роботи на будівлі велись, потім [PERSON] звернувся до нього щоб він дам йому ще кошти, але він відмовив, оскільки достатнього було видано на той час грошей і вони не могли так швидко бути використані. Після чого ФОП [PERSON] у будівлі нічого не робив. А на його вимогу про повернення грошей чи закінчення роботи відповідая тільки обіцяє та порушив строк виконання будівельних робіт по договору, тому він змушений звернутися до суду. Також у звязку із невиконання зобовязання відповідачем, [PERSON] просить стягнути моральну шкоду у розмірі 15000 грн., яка була йому завдана внаслідок, того, що він мав намір мешкати поряд та доглядати за батьками, які є пенсіонерами та батько інвалід 3 групи. За того, що [PERSON] не повертає гроші він не може продовжувати вести будівельні роботи і змушений шукати джерело отримання грошей. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому Законом порядку. \~\~\~\~Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що згідно укладеного договору від 23.04.2016 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] останній взяв обовязок на проведення будівельно-оздоблювальних робіт і встановлення обладнання у приміщенні будівлі за адресою: м.Кривий Ріг, вул. Енергетиків, 21,23 у встановлений термін 3 місяці, а.с. 7-12. На виконання договору позивачем передано ФОП [PERSON] кошти в загальній сумі 200 000 грн., що підтверджується розписками від 05.05.2016 року на сум 20\~000 грн., від 23.04.2016 року на суму 100\~000 грн. та від 17.05.2016 року на суму 80\~000 грн., а.с. 13-14. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням виконати взяті на себе зобов`язання, чи повернути використанні кошти, однак його прохання залишились без відповіді. Як випливає зі звіту про оцінку, складеного ПП Персей 28.04.2017, вартість незавершеного будівництва за адресою: м.Кривий Ріг, вул. Енергетиків, 21,23 складає 222763 грн., в т.ч. вартість робіт і матеріалів першого етапу будівництва - 109444 грн., а.с.15-26. Згідно\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Згідно до ст.849 ч.2 і ч.3 ЦК України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Відповідно ст.ст.\~525,\~526 ЦК України\~одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.4\~Закону України "Про захист прав споживачів", споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування. Ст. 1\~п. 22 Закону України "Про захист прав споживачів"\~визначено, що споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Згідно п. 3 цієї ж статті виконавцем є суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги. Враховуючи неналежне виконання відповідачем своїх обовязків за договором, у цій частині позов підлягає задоволенню та слід стягнути з відповідача ФОП [PERSON] матеріальні збитки в сумі 90 556 грн., тобто різницю між сплаченими позивачем за договором коштами та вартістю здійснених робіт і витрачених матеріалів відповідачем (200000-109444=90 556). Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди суд виходить з наступного. Згідно\~ст.1167 ЦК України\~моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до розяснень, що містяться в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та вимог ст.. 23 ЦК України спори про відшкодування моральної шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України та законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Згідно п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування шкоди (збитків), завданих дефектною чи фальсифікованою продукцією або продукцією неналежної якості, а також майнової та моральної (немайнової) шкоди, заподіяною небезпечною для життя і здоровя людей продукцією у випадках, передбачених законодавством. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки умовами договору, укладеного між сторонами, та Закону України «Про захист прав споживачів», відшкодування моральної шкоди з підстав, заявлених позивачем, не передбачено, а доказів щодо завдання відповідачем шкоди здоровю та життю позивача, за що ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачені випадки відшкодування моральної шкоди, позивачем не надано та судом не встановлено. Згідно ч. 3\~ст. 88 ЦПК України\~якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч.1, п.п. 1 п.1 ч.2\~ст. 4 Закону України «Про судовий збір»\~за подання до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, то з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 905,56 грн. \~\~\~\~На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial