Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

10 червня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, треті особи: відділ Держземагенства у Межівському районі Дніпропетровської області, Межівська селищна рада Межівського району Дніпропетровської області про визнання рішення про відмову Межівської районної державної адміністрації, оформленого у вигляді листа щодо видачі сертифікату на право на земельну частку (пай) та надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із не витребуваних паїв на території сільської ради земель запасу або інших земель, і надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки у натурі та складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку із земель не витребуваних паїв, земель запасу або інших земель недійсним. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що у 1994 році було проведено розпаювання землі КСП «ім. Фрунзе». В період розпаювання він був членом колгоспу «ім. Фрунзе», а потім членом КСП «ім. Фрунзе». Державний акт на право колективної власності на землю було видано КСП «ім. Фрунзе» смт. Межова Межівського району Дніпропетровської області 08 грудня 1994 року серія ДП Мж № 003 на підставі рішення Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області № 11 від 26 жовтня 1994 року. Він був внесений до цього списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства; сільськогосподарського кооперативу або товариства під порядковим номером «96» і має повне право на отримання сертифікату на земельну частку (пай), що підтверджується копією державного акту на право колективної власності на землю КСП «ім. Фрунзе» та списком осіб, які мають право на земельну частку (пай) додаток № 1 до державного акту на право колективної власності на землю КСП «ім. Фрунзе». Сертифікат право на земельну частку (пай) не був виданий з невідомих йому причин. 24 лютого 2015 року його представник [PERSON] звернувся до Межівської районної державної адміністрації із заявою про видачу йому сертифікату на земельну частку (пай), але відповіддю, оформленою у вигляді листа, Межівська районна державна адміністрація від 03.04.2015 року вих. № 42-266/0/312-15 відмовила йому у видачі сертифікату про право на земельну ділянку з тих підстав, що бланки сертифікатів відсутні і рекомендувала звернутися до Межівського районного суду Дніпропетровської області. Позивач просить суд визнати рішення про відмову Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 03 квітня 2015 року за № 42-266/0/312-15, оформлене у вигляді листа у наданні йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із не витребуваних паїв, земель запасу або інших земель на території Межівської селищної ради та технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок у натурі та складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку - недійсним; зобовязати Межівську районну державну адміністрацію Дніпропетровської області надати йому дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із не витребуваних паїв, земель запасу або інших земель на території Межівської селищної ради та технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок у натурі та складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку у звязку з відcутністю бланків сертифікатів на право на земельну частку(пай); судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні представник позивача частково змінив позовні вимоги, відмовившись від земель запасу та покладення судових витрат на відповідача. В іншій частині позовні вимоги підтримав повністю. Представник відповідача Межівської районної державної адміністрації проти змінених позовних вимог не заперечує. Представники третіх осіб відділу Держземагенства у Межівському районі Дніпропетровської області та Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області у судове засідання не зявились, надавши заяви про розгляд справи в їхню відсутність. Проти позову не заперечують. Суд, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що змінені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В 1994 році було проведено розпаювання землі КСП «ім. Фрунзе». В період розпаювання [PERSON] був членом колгоспу «ім. Фрунзе», а потім членом КСП «ім. Фрунзе». Державний акт на право колективної власності на землю було видано КСП «ім. Фрунзе» смт. Межова Межівського району Дніпропетровської області 08 грудня 1994 року серія ДП Мж № 003 на підставі рішення Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області № 11 від 26 жовтня 1994 року. [PERSON] був внесений до списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства під порядковим номером «96», що підтверджується копією державного акту на право колективної власності на землю КСП «ім. Фрунзе» та списком осіб, які мають право на земельну частку (пай) додаток № 1 до державного акту на право колективної власності на землю КСП «ім. Фрунзе» (а.с.11, 12). За змістом п.24 Постанови №7 від 16.04.2004 року Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, а не сертифіката. Таким чином, це право не залежить від неотримання такою особою з різних причин сертифікату на право на земельну частку (пай). Так, за змістом ст. ст. 22, 23 Земельного Кодексу України (в редакції 1991 року) та Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: - перебування в членах КСП на час паювання; - включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; - одержання КСП цього акта. Відповідно до цього, право на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі права власності на землю конкретному КСП, членом якого вони є. 23 грудня 2014 року представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності від 17 жовтня 2012 року, посвідченої приватним нотаріусом Межівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області та внесеної в Реєстр нотаріальних дій за № 2171, звернувся із запитом за № 23/фо-2014 до відділу Держземагенства у Межівському районі Дніпропетровської області щодо надання інформації, чи був [PERSON] внесений до Списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) (а.с.15). 26 грудня 2014 року позивачу стало відомо, що він внесений до Списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) за порядковим «№ 96» (а.с.16). 24 лютого 2014 року представник позивача [PERSON] звернувся до Межівської районної державної адміністрації із заявою про видачу [PERSON] сертифікату на земельну частку (пай), але 03 квітня 2015 року Межівська районна державна адміністрація прийняла рішення, оформлене у вигляді листа вих. № 42-266/0/312-15, яким відмовила [PERSON] у видачі сертифікату про право на земельну ділянку з тих підстав, що бланки Сертифікатів відсутні і рекомендувала повторно звернутися до Межівського районного суду Дніпропетровської області (а.с.21). Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 5 червня 2003 року N 899-IV - право на земельну частку (пай) мають: - громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Відповідно до пункту 5 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» за №720/95 від 08.08.1995 року, видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Згідно Наказу Державного комітету України по земельних ресурсах від 20 лютого 1996 року за № 11 « Про затвердження Методичних рекомендацій щодо паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», пунктом 11 передбачено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) громадянам України видаються районною державною адміністрацією (виконавчим комітетом міської ради). Сертифікати на право на земельну частку (пай) підписуються головою районної державної адміністрації та реєструються в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), яка ведеться відповідним районним відділом земельних ресурсів (пункт 9 вказаних Рекомендацій). Відсутність бланків сертифікатів на земельну частку (пай) не позбавляє громадянина права земельну частку (пай) та не передбачено жодним нормативним документом. Згідно ст. 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) N 899-IV» районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку», також до компетенції районної державної адміністрації відноситься згідно ст. 11 цього Закону надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок у натурі та складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку. Відповідно до Ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 серпня 2014 року (справа № 6-12858- св.-14) право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання КСП державного акту на право колективної власності на землю, в тому ця особа вказана, як така, що має право на земельну частку (пай), це право є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності. Строк позовної давності позивач не пропустив, оскільки його право на земельну частку (пай) протягом 19 років ніхто не порушував і не оспорював. Зі змісту письмової відповіді відповідача про відмову у видачі такого сертифікату вбачається, що Межівська районна державна адміністрація не заперечувала його право на земельну частку (пай), оскільки [PERSON] у 1994 році дійсно було внесено до списку осіб, які мали право на отримання земельної частки (паю) за № 96. Проте, відсутність визначеного законом часу, протягом якого така особа повинна отримати зазначений сертифікат, унеможливлює позбавлення її права на земельну частку. Таким чином, право позивача на земельну частку (пай) вперше було оспорено Межівською районною державною адміністрацією 03.04.2015 року, коли вона відмовилась видати йому сертифікат на право на земельну частку (пай) через відсутність бланків сертифікатів про право на земельну частку (пай). Тому саме з цього часу розпочався відлік строку позовної давності в спірних правовідносинах. Відповідно до пункту 7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (із змінами, внесеними згідно Постанови Верховного Суду N 2 від 19.03.2010 року) при розгляді справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування в разі незгоди з рішеннями з питань, віднесених у галузі земельних відносин до їх компетенції (зокрема, про відмову в передачі земельної ділянки у власність чи користування, у продажі земельної ділянки, в наданні дозволу і вимог на розроблення проекту відведення земельної ділянки тощо), суд за наявності підстав для задоволення позову визнає рішення такого органу недійсним і зобов'язує його залежно від характеру спору виконати певні дії, передбачені його компетенцією (або не вчиняти чи припинити їх), на захист порушеного права, як цього вимагає законодавство, або надає право позивачеві вчинити певні дії для усунення порушень його права. Суд вирішує ці питання по суті, якщо це відповідає закону (наприклад, визнає відповідно до частини третьої статті 1 Закону України від 5 червня 2003 р. N 899-IV (899-15) "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" право на земельну частку (пай), якщо районною (міською) державною адміністрацією безпідставно відмовлено у видачі документа, що посвідчує право на земельну частку (пай). Згідно пункту 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» земельні відносини, субєктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а обєктами землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5 ЗК України). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК України, статтею 152 ЗК України, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування. Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них субєкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи не вирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК України та інші). Згідно повідомлення № 3266 від 26.12.2014 року, наданого відділом Держземагенства у Межівському районі Дніпропетровської області, розмір земельної частки (паю) по колишньому КСП «ім. Фрунзе» становить 5.32 умовних кадастрових гектара (а.с.16). На підставі вище викладеного та

Outcome: approved