Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

21 травня 2014 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом. В обґрунтування заяви вказала, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина-[PERSON],[INFO], який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. У зв'язку з тим, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, просила суд стягнути з нього аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дитини. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала. Суду пояснила, що з відповідачем шлюб розірвали, з 14 жовтня 2013 року проживають окремо, за згодою з відповідачем син залишився проживати разом з нею. Вона ніде не працює, проживає за рахунок тимчасових підробітків та допомоги, яку надає відповідач. Між ними на даний час не досягнуто згоди про добровільну сплату аліментів, а тому просить позов задовільнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, суду пояснив, що згоден сплачувати аліменти на утримання сина у заявленому позивачкою розмірі, зазначив, що від допомоги сину не відмовлявся. Судові витрати просив розподілити порівну. Дослідивши докази по справі, приходить до наступних висновків. Між сторонами склалися сімейні правовідносини з приводу виконання обов'язку по утриманню неповнолітніх дітей. Як вбачається з матеріалів справи сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини за [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області 09.02.2010 року (актовий запис про народження № 21). Сторони проживають окремо з 14 жовтня 2013 року, між ними досягнуто згоди, що син проживатиме разом з позивачкою. Позивачка ніде не працює, перебивається тимчасовими заробітками та допомогою відповідача. ВІдповідач працює начальником дільниці філії "Південні магістральні нафтопроводи" ПАТ "Укртранснафта", за період з грудня 2013 року по травень 2014 року отримав заробіної плати 41 012 грн.72 коп., інших утриманців не має. Позивачка стверджує, що хоча відповідач й підтримував їх з сином матеріально, однак в розмірі не від отриманого доходу, а на власний розсуд. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідач згоден сплачувати аліменти у заявленому позивачкою розмірі. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. За ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За такого суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані та є законні підстави для їх задоволення. Відповідно до ст.88 ч.3 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини позовних вимог. За такого, суд стягує з відповідача судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.в дохід держави.

Outcome: approved