Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи позов тим, що вона є власником квартири [ADDRESS]. В її квартирі з 30.05.2009 року зареєстрований відповідач. Відповідач не являється членом її сім'ї, в квартирі не проживає більше чотирьох років, що підтверджується актом від 12.02.2014 року, не оплачує комунальні послуги, не несе витрати по утриманню житла, оскільки переїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації Дані обставини створюють їй перешкоди в користуванні власністю. Вона утримує квартиру, змушена сплачувати комунальні послуги за відповідача. Просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, надавши до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутності. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що в 2009 році він познайомився з [PERSON], оскільки він був громадянином іншої країни, щоб оформити дозвіл на тимчасове проживання [PERSON] необхідно було зареєструвати своє місце проживання у м. Вінниці. Йому відомо, що [PERSON] зареєструвався в квартирі [ADDRESS], що належить позивачу. В 2010 році відповідач виїхав з України і з того часу його місце проживання невідоме. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином, повідомлений про день та час розгляду справи через оголошення у пресі, а саме в газеті "Вінниччина" від 04.04.2014 року №26 (22868), про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Враховуючи викладене, суд ухвалив розглянути справу у відсутності позивача та відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України та винести заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Як встановлено судом, відповідно до договору купівлі - продажу від 10.12.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 5718, реєстраційного посвідчення Вінницького обласного об'єднаного бюро технічної інвентаризації від 20.12.2004 року та Витягу з Державного реєстру правочинів № 448446 від 10.12.2004 року, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Як вбачається з довідки Міського комунального підприємства "Житлово-Експлуатаційна контора №7" №472 від 06.03.2014 року по [ADDRESS], зареєстрований [PERSON], [INFO] з 2009 року. Як вбачається з акту від 12.02.2014 року [PERSON], [INFO] року зареєстрований але не проживає в [ADDRESS]. Відповідно до положень ст. ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником квартири, відповідач не є членом сім'ї власника, зареєстрований, але не проживає в даній квартирі з травня 2009 року, тому на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує думку позивача, яка просить судові витрати залишити без відшкодування та вважає, що судові витрати слід залишити без відшкодування. На підставі викладеного,

Outcome: approved