Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

26 червня 2018 року до Оріхівського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що, за ствердженням позивача, подружнє життя у сторін не склалося, сторони переконалися, що є зовсім різними людьми, шлюб виявився невдалим, подальше сумісне життя і збереження сім'ї стали неможливими, сторони разом не проживають, не ведуть спільного господарства, і тому позивач вирішив розірвати шлюб. Після реєстрації шлюбу позивач змінив своє прізвище «[PERSON]» на прізвище дружини «[PERSON]», яке після розірвання шлюбу він просить залишити. У судове засідання позивач не з'явився, до суду надіслав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач повідомлявся про час і місце судового засідання в порядку, передбаченому ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», однак явку в судове засідання не забезпечила, відзиву на позов не подала, заяв чи клопотань щодо відкладення судового розгляду не подала, що відповідно до ст. 280 ЦПК України у сукупності є підставою для заочного розгляду справи. Фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши обставини справи та проаналізувавши вимоги законодавства України про шлюб та сім'ю, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 червня 1986 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стануКраснолуцького міського управління юстиції у Луганській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 435. Цей факт підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії І-КИ № 422513, виданий Заводським районним у місті Кам'янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області. Сторони неповнолітніх дітей не мають. За ствердженням позивача, яке матеріалами справи не спростовується, фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з 2014 року, сторони проживають окремо (при цьому відповідач залишилась проживати на території, тимчасово непідконтрольній державній владі України), спільного господарства не ведуть, контактів не підтримують, що стало наслідком причин психологічного характеру, втрати взаєморозуміння та почуттів. На переконання позивача. За таких обставин збереження шлюбу є недоцільним. Як вбачається з ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст.115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. З урахуванням встановлених обставин суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. За таких обставин розірвання шлюбу між сторонами не буде суперечити правам та законним інтересам сторін, інших осіб. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст.ст.104-105, 110-114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved