Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

31.07.2017р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до державного реєстратора КП «Реєстратор майнових прав» Петропавлівської селищної ради Жук В.М. (треті особи - КП «Реєстратор майнових прав» Петропавлівської селищної ради, ПАТ «ПУМБ», Соборний ВДВС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області) про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно (а.с. № 4-11 т.№ 1). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 02.08.2017р. позовну заяву [PERSON] було залишено без руху і запропоновано позивачці усунути недоліки (а.с. №60 т. № 1), які були усунуті вчасно, та ухвалою від судді Ткаченко Н.В. 09.08.2017р. було відкрито провадження у справі (а.с. № 66 т.№ 1). Разом з позовною заявою позивачкою до суду була подана заява про вжиття заходів забезпечення позову (а.с.№ 76-78 т. № 1). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 09.08.2017р. заяву [PERSON] про вжиття заходів забезпечення позову задоволено, заборонено будь-яким особам у будь-який спосіб відчуження кв.[ADDRESS], право власності на яку зареєстровано за ПАТ «ПУМБ» (а.с. №79 т. №1). Крім того, разом із позовною заявою, до суду надійшла заява позивачки про забезпечення доказів, які стосуються предмету позову (а.с. № 84-86 т.№1). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 12.09.2017р. заяву [PERSON] про забезпечення доказів задоволено. Витребувано у Державного реєстратора КП «Реєстратор майнових прав» Петропавлівської селищної ради Жук В.М. оригінал та завірену належним чином копію реєстраційної справи про реєстрацію права власності на нерухоме майно згідно рішення державного реєстратора КП «Реєстратор майнових прав» Петропавлівської селищної ради Жук В.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 35730784 від 18.06.2017р. 14:58:43, яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою [ADDRESS] за ПАТ «ПУМБ». 16.07.2017р. ПАТ «ПУМБ» була подана апеляційна скарга на ухвалу судді Ткаченко Н.В., від 09.08.2017р. про забезпечення позову (а.с. № 118-119 т. № 1). Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.02.2018р. апеляційну скаргу залишено без задоволення, а ухвалу від 09.08.2017р. без змін (а.с.№155-156 т. № 1). В обґрунтування позовних вимог, позивачка у позовній заяві посилалася на те, що 12.11.2007р. між нею та ЗАТ «ПУМБ» (правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ») було укладено кредитний договір №5839938, за умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит в розмірі 40 000 дол.США. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 12.11.2007р. між сторонами був укладений іпотечний договір, за яким банку в іпотеку було передано належну позивачці квартиру [ADDRESS]. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.03.2012р. по справі № 2-9800/2011 стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором №5839938 від 12.11.2007р. в загальному розмірі 41 961,52 дол.США, а також штрафи в розмірі 6 376,56 грн. Постановою державного виконавця в рамках виконавчого провадження №52500123 накладено арешт та оголошена заборону на його відчуження на все рухоме та нерухоме майно [PERSON] Запис про арешт нерухомого майна був внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, номер запису про обтяження: 17180298 від 31.10.2016р. Відповідно до отриманої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачці стало відомо, що 14.06.2017р. державним реєстратором КП «Реєстратор майнових прав» Петропавлівської селищної ради Жук В.М. було зареєстровано право власності за ПАТ «ПУМБ» на квартиру, що є предметом іпотеки. Позивачка вважає вказане рішення протиправним, оскільки державний реєстратор порушив вимоги ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» (в редакції закону від 23.02.2006р.) та зареєстрував право власності на нерухоме майно за відсутності договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Крім того, при прийнятті відповідного рішення державним реєстратором були порушені вимоги п.1.ч.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки майно не могло бути примусове стягнуто, оскільки підпадає під дію даного Закону. На підставі викладеного, позивачка просила суд визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора КП "Реєстратор майнових прав" Петропавлівської селищної ради, Дніпропетровська обл. Жук В.М., про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 35730784 від 18.06.2017 14:58:43, яким проведено державну реєстрацію права власності на майно: реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 1277811712101, квартира [ADDRESS] за ПАТ "ПУМБ", поновивши відомості про об'єкт нерухомого майна, що передували скасованому рішенню. Також просила скасувати державну реєстрацію права власності ПАТ «ПУМБ» на квартиру за адресою: : [ADDRESS], реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 1277811712101, номер запису про право власності: 20966706, поновивши відомості про об'єкт нерухомого майна, що передували скасованому запису про право власності. 07.11.2017р. до суду надійшли письмові заперечення представника КП «Реєстратор майнових прав» Петропавлівської селищної ради» Большакової О.В. (діє на підставі довіреності від 02.10.2017р.), в яких заперечуючи проти позову представник посилалася на те, що державний реєстратор Жук В.М. здійснив державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки за ПАТ «ПУМБ» на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, яке міститься в іпотечному договорі №5839941 від 12.11.2007р., укладеному з [PERSON] та вважається договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Для державної реєстрації права власності на предмет іпотеки, іпотекодержателем ПАТ «ПУМБ» державному реєстратору були надані всі документи, необхідні для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя (а.с. №105-111 т. № 1). 23.10.2018р. до суду надійшли письмові заперечення ПАТ «ПУМБ» на позовну заяву, в якій представник третьої особи посилалася на те, що банк скористався позасудовим способом звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до передбаченого іпотечним договором застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. На виконання вимог п.61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, для державної реєстрації права власності на предмет іпотеки, державному реєстратору заявником був наданий весь пакет документів, перелік яких передбачено Порядком (а.с. № 242-246 т. № 1). 13.12.2018р. до суду надійшла заява представника позивачки [PERSON] - [PERSON] (діє на підставі довіреності від 18.09.2018р. - а.с. №с 27 т. № 2), в якій представник позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав та обґрунтувань викладених у позовній заяві, додатково зазначив, що іпотекодержатель здійснив позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки без дотримання вимог Закону України «Про іпотеку» щодо направлення іпотекодавцеві повідомлення - вимоги про усунення порушень, оскільки позивачка заперечує факт отримання письмової вимоги від 07.12.2015р., та належність їй підпису на копії поштового повідомлення, яка була долучена відповідачем до справи. Також представник позивачки наголошував на тому, що в матеріалах реєстраційної справи, копія якої надана суду, відсутня оцінка суб'єкта оціночної діяльності про вартість предмета іпотеки, оскільки іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю визначеною на момент такого набуття (а.с. № 25-26 т. №2). 13.12.2018р. до суду надійшла заява представника відповідача державного реєстратора Жук В.М. та третьої особи КП «Реєстратор майнових прав» Петропавлівської селищної ради - Большакової О.В. (діє на підставі довіреності від 30.11.2017р. та 13.12.2018р. - а.с. № 18, 31 т. № 2), в якій представник заперечувала проти задоволення позову, просила суд справу розглядати без її участі та без застосування засобів технічної фіксації. На спростування доводів викладених в позовній заяві, представник додатково зазначила, що для державної реєстрації права власності на предмет іпотеки, іпотекодержателем державному реєстратору були надані всі документи визначені п.61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, при цьому державний реєстратор не несе відповідальності за достовірність наданих йому для проведення державної реєстрації документів, оскільки відповідно до ч.2 ст.22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно т а їх обтяжень» відповідальність покладено на заявника. Державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки за ПАТ «ПУМБ» було проведено на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, яке міститься в іпотечному договорі укладеному з [PERSON], а отже при укладенні іпотечного договору іпотекодавцем були погоджені умови можливого позасудового звернення на належне йому майно на підставі застереження, яке міститься в договорі. Також представник зазначила, що положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» забороняють примусове стягнення нерухомого житлового майна, що є предметом іпотеки, яке виступало як забезпечення зобов'язань громадянина за споживчими кредитами виданими в іноземній валюті, без згоди власника. Проте, набуття права власності на предмет іпотеки банком, здійснювалось на підставі відповідного застереження в іпотечному договорі, що є договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Третя особа ПАТ «ПУМБ» про день та час розгляду справи в судовому засіданні 13.12.2018р., була повідомлена належним чином, в справі є розписка представника [PERSON] (діє за довіреністю від 08.12.2016р. - а.с. № 12-23, 22 т. № 2). Про причини неявки свого уповноваженого представника особа ПАТ «ПУМБ» суд не сповістило. Підготовче провадження проводилось за участю представника цієї третьої особи, за клопотанням якої 18.09.2018р. були витребувані матеріали реєстраційної справи (а.с. № 217 т. № 1). Третя особа - Соборний відділ ДВС в м. Дніпрі ГТУЮ у Дніпропетровській області про день та час розгляду справи в підготовчому засіданні 23.10.2018р. та в судовому засіданні 13.12.2018р., була повідомлена належним чином (а.с. № 227 т. № 1, а.с. №24 т. № 2), про причини неявки свого уповноваженого представника суд не сповістила. За таких обставин суд ухвалою від 13.12.2018р. (винесена без виходу до нарадчої кімнати) ухвалив про розгляд справи за відсутності представників третіх осіб ПАТ «ПУМБ» та Соборний відділ ДВС в м. Дніпрі ГТУЮ у Дніпропетровській області. Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За таких обставин, враховуючи належне повідомлення сторін про день та час розгляду справи, надані представниками сторін письмові пояснення, відзив на позов, заперечення, суд вважає за можливе розглянути дану справу по суті за відсутності сторін. Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Пунктом 9 частини 1 Розділу XI «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VІІІ від 03.10.2017р., який набрав чинності з 15.12.2017р., передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Підготовче засідання у справі відповідно до положень ст. 197, п.3 ч.2 ст. 200 ЦПК України проведено 23.10.2018р. (а.с. № 21 т. № 2). Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у справи на засадах визначених ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 12.11.2007р. між позивачкою та ЗАТ «ПУМБ», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», було укладено кредитний договір №5839938, за умовами п.1.1 якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит в розмірі 40 000 дол. США (а.с. № 12-16 т. № 1). На забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, 20.11.2007р. між сторонами було укладено іпотечний договір №5839941, п.1.1 якого було встановлено, що останнім забезпечується виконання всіх зобов'язань [PERSON] перед іпотекодержателем, що випливають із укладеного між ними кредитного договору №5839938 від 20.11.2007р. Предметом іпотеки за іпотечним договором виступила [ADDRESS] (наразі назва міста Дніпро), яка належить на праві власності іпотекодавцю [PERSON] (а.с. № 24-28 т. № 1). Положення ст. 37 Закону України «Про іпотеку» (в редакції від 12.05.2006р., яка діяла на момент укладення іпотечного договору ) визначали, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. При цьому, згідно до ст.ст. 33, 36 Закону України «Про іпотеку» (в редакції від 12.05.2006р.) звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, положення Закону України «Про іпотеку» в редакції, яка діяла на час укладення іпотечного договору визначали право сторін іпотечного договору, вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового звернення стягнення на підставі договору і відповідне позасудове врегулювання може бути здійснено згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі. Судом встановлено, що підпунктом 4.1.1 п.4.1 іпотечного договору встановлено, що іпотекодержатель вправі звернути стягнення на предмет іпотеки та одержати задоволення свої вимог з вартості предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами у разі невиконання чи неналежного виконання основного зобов'язання. Відповідно до п.4.2 іпотечного договору передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється одним з таких способів за вибором іпотекодержателя: за рішенням суду; на підставі виконавчого напису нотаріуса; шляхом позасудового врегулювання відповідно до передбачених цим договором застережень про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно п.4.4 іпотечного договору сторонами було погоджено, що у разі порушення умов кредитного договору та/або умов цього договору іпотекодержатель надсилає особі, яка порушила свої обов'язки, письмову вимогу про усунення порушень. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виникнення порушеного зобов'язання у не більш ніж тридцяти денний строк, та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього договору та/або чинного законодавства України. Згідно п.4.7.1 іпотечного договору у разі виникнення у іпотекодержателя права звернути стягнення на предмет іпотеки, іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки в порядку, передбаченому чинним законодавством України. Зазначене застереження, яке вважається договором про задоволення вимог іпотекодержателя, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки (п.4.7.2 іпотечного договору). З урахуванням викладеного, посилання позивачки в обґрунтування своїх вимог на те, реєстрація права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем з урахування положень Закону України «Про іпотеку» можлива лише за наявності укладеного між сторонами окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя суд оцінює критично, оскільки відповідні доводи спростовуються умовами укладеного між сторонами договору, а також положеннями Закону України «Про іпотеку» (в редакції від 12.05.2006р.) Також, суд вважає безпідставним посилання позивачки на положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки положення Закону містять заборону на примусове стягнення нерухомого житлового майна, що є предметом іпотеки, яке виступало як забезпечення зобов'язань громадянина за споживчими кредитами виданими в іноземній валюті, без згоди власника. Проте, в даному випадку, набуття права власності на предмет іпотеки банком, здійснювалось на підставі відповідного застереження в іпотечному договорі, що є договором про задоволення вимог іпотекодержателя та погоджено з іпотекодавцем при укладенні іпотечного договору. Згідно зі ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Заявник, зокрема, іпотекодержатель, - особа, в інтересах якої встановлено, змінено або припинено іпотеку, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення іпотеки. Частиною 2 ст.18 вказаного вище Закону встановлено, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державні реєстратори зобов'язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав. Відповідно до п.57 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015р. №1127 (в редакції, що діяла на момент прийняття оскаржуваного рішення; далі - Порядок) для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв'язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину. Пунктом 61 зазначеного Порядку встановлено, що для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Судом встановлено, що 14.06.2017р. ПАТ «ПУМБ» звернувся до КП «Реєстратор майнових прав» Петропавлівської селищної ради з заявою про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем (а.с. № 236-237 т. № 1). Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) державного реєстратора КП «Реєстратор майнових прав» Петропавлівської селищної ради Жук В.М., індексний номер: 35730784 від 18.06.2017, 14:58:43, право власності на [ADDRESS]. було зареєстровано за ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк (номер запису про право власності 20966706, дата та час державної реєстрації - 14.06.2017р., 12:35:51). Згідно картки прийому заяви №89532595, до заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень були подані документи: іпотечний договір №5839941, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу серія та номер №0530000244200, вимога (попередження) стосовно ухвалення рішення ПАТ «ПУМБ» про прийняття предмету іпотеки у власність, серія/номер 415/7, звіт про оцінку предмета іпотеки, видавник Асоціація «УкрЕксПроБуд» (а.с. №238 т. № 1). Відповідно до п.5.7 іпотечного договору будь-які повідомлення та документи, які надаються іпотекодержателем іпотекодавцю згідно умов цього договору, викладаються в письмовій формі та надсилаються рекомендованим листом за місцем проживання іпотекодавця, вказаним у розділі 6 цього договору, або надаються іпотекодавця особисто під час його звернення. Судом встановлено, що 07.12.2015р. за вих.№4415/7 ПАТ «ПУМБ» на адресу [PERSON] було підготовлено письмову вимогу, в якій банк посилаючись на наявність виниклої станом на день вимог простроченої заборгованості позичальника за кредитним договором №5839938 від 12.11.2007р. в сумі 38 496,04 дол.США, вимагав усунути порушення зобов'язання та попередив, що у випадку невиконання цієї вимоги через тридцять днів з моменту її отримання, буде змушений розпочати процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом прийняття предмету іпотеки у власність (а.с. № 181 т.№ 1). В матеріалах справи наявна копія поштового повідомлення (а.с. №182 т. № 1), яке, як посилається ПАТ «ПУМБ» в своїх запереченнях, є належним доказом виконання іпотекодержателем умов іпотечного договору, вимог з аконодавства щодо надіслання іпотекодавцю письмової вимоги про усунення порушень. Позивачкою заперечується факт отримання письмової вимоги від 07.12.2015р. та належності їй підпису у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Враховуючи, що будь-яких доказів, які б підтверджували факт направлення відповідної вимоги (квитанція або касовий чек, в якому зазначено найменування оператора та об'єкта поштового зв'язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість, копія конверту тощо) суду не було надано, відповідна копія поштового повідомлення про вручення, не визнається судом належним та допустимим доказом направлення та отримання позивачкою вимоги (попередження) про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття у власність. Порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно врегульований Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ч.1 ст.11 цього Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяви у сфері державної реєстрації прав. Згідно п.6 ч.1 ст.24 Закону, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. Частиною 4 ст.24 Закону передбачено підстави для незастосування відмови за наявності обставин, встановлених п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону. Постановою державного виконавця Жовтневого ВДВС м. Дніпропетровська Чирвою М.В. від 04.10.2016р. в межах виконавчого провадження ВП №52500123 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ПУМБ» суми заборгованості було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника та оголошено заборону його відчуження (а.с.№35 т. № 1). 31.10.2015р. на підставі вищезазначеної постанови було здійснено державну реєстрацію обтяження на все нерухоме майно [PERSON], номер запису обтяження 17180298 (спеціального розділу) (а.с.№47 т. № 1). В копіях матеріалів реєстрації справи №1277811712101, які були надані суду на виконання ухвали суду про витребування доказів від 18.09.2018р., міститься витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, який був сформований державним реєстратором Жук В.М., індексний номер витягу 89918314, який не містить інформації зі спеціальних розділів щодо наявності обтяжень на нерухоме майно, що належить на праві власності позивачці, а також обтяження, встановлені спеціальним розділом не перенесені до нового витягу при реєстрації права власності за банком, а отже, державним реєстратором взагалі не перевірялись відомості про наявні обтяження. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що на момент прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію права власності, існувала визначена законом обставина, яка унеможливлювала прийняття рішення про проведення реєстраційних дій. Крім того, як встановлено судом вище, відсутні докази, що іпотекодержатель здійснив позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки без дотримання вимог спеціального закону з питань усунення порушень. Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст.141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки суму сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 1280 грн., що підтверджується квитанціями (а.с. №2,3 т. № 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved