Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

22 березня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми та штрафних санкцій. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22 серпня 2013 року між [PERSON] та ФОП "Мацепуро Оленою Олександрівною" було укладено договір та додаткову угоду № 012219 на виготовлення та поставку вікон та дверей. Відповідно до п.1 договору ФОП виготовив та поставив, а відповідач отримав та зобовязався оплатити вікна та двері на умовах, визначених розділом 1 Додаткової угоди. Відповідно до п.1 Додаткової угоди відповідач повинен був сплатити за отриманий товар загальну суму 1 396,00 гривень, з яких: - 698,00 гривень, сплатила до моменту отримання товару; - 698,00 гривень, повинен був сплатити на умовах відтермінування платежу. Товар був отриманий відповідачем у повному обсязі, що підтверджується підписом останнього під Актом прийому-передачі товару від 22 серпня 2013 року. Будь-які претензії та/або зауваження з боку відповідача відсутні. Між ФОП та ТОВ «Сучасний факторинг» було укладено генеральний договір про відступлення права вимоги від 09 серпня 2013 року № СФ2012617, за яким ФОП у випадку продажу товарів може відступати право вимоги боргу до боржника. Оскільки оплата за товар здійснювалась на умовах відстрочки (відтермінування), ФОП з метою забезпечення отримання оплати за відвантажений товар, запропонував, а відповідач особисто погодився та уклав відповідні правочини з ТОВ «Сучасний Факторинг», за якими позивач сплатив ФОП борг за відповідача та отримав право вимоги до останнього щодо оплати боргу та у випадку порушення відповідачем умов погашення, штрафних санкцій за основним договором. Відповідно до генерального договору, ТОВ «Сучасний Факторинг» сплатив ФОП грошові кошти в обмін на право вимоги до відповідача в сумі 698,00 гривень. Відповідач згідно додаткової угоди сплатив ФОП 698,00 гривень. Решту суми боргу, а саме:698,00 гривень, ФОП переуступив, а відповідач особисто погодив таку переуступку позивачу при укладанні договору. Згідно договору ТОВ «Сучасний Факторинг» надав відповідачу можливість сплатити суму боргу 698,00 гривень окремими платежами по 349,00 гривень, з 27 вересня 2013 року по 27 жовтня 2013 року включно. Зазначеною угодою визначено, що оплата повинна здійснюватися до 29 числа кожного місяця. Відповідач порушуючи визначений графік оплат не здійснив жодного платежу. Залишок основного боргу, який на дату подання позовної зави не сплачено відповідачем, становить 698,00 гривень. В заяві сторонами зафіксовано, що відповідач зобов'язаний здійснювати оплати до 05 числа кожного місяця, а у випадку пропуску платежів, починаючи з другого платежу, сплачувати штрафну санкцію з розрахунку 100,00 грн. за кожен пропущений платіж. Тому, відповідач, згідно розрахунку заборгованості, повинен сплатити позивачу борг 698,00 гривень, штраф 1 200,00 гривень, індексацію несплачених грошових коштів (збитки від інфляції) 523,50 гривень, 3% річних 52,48 гривень, а всього - 2 473,98 гривень. Просить суд стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 2 473,98 гривень, та судовий збір по справі у розмірі 1380,00 гривень. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 серпня 2013 року між [PERSON] та ФОП "Мацепуро Оленою Олександрівною" було укладено договір та додаткову угоду № 012219 на виготовлення та поставку вікон та дверей. Відповідно до п.1 договору ФОП виготовив та поставив, а відповідач отримав та зобовязався оплатити вікна та двері на умовах, визначених розділом 1 Додаткової угоди. Відповідно до п.1 Додаткової угоди відповідач повинен був сплатити за отриманий товар загальну суму 1 396,00 гривень, з яких: - 698,00 гривень, сплатила до моменту отримання товару; - 698,00 гривень, повинен був сплатити на умовах відтермінування платежу. Товар був отриманий відповідачем у повному обсязі, що підтверджується підписом останнього під Актом прийому-передачі товару від 22 серпня 2013 року. Будь-які претензії та/або зауваження з боку відповідача відсутні. Між ФОП та ТОВ «Сучасний факторинг» було укладено генеральний договір про відступлення права вимоги від 09 серпня 2013 року № СФ2012617, за яким ФОП у випадку продажу товарів може відступати право вимоги боргу до боржника. Оскільки оплата за товар здійснювалась на умовах відстрочки (відтермінування), ФОП з метою забезпечення отримання оплати за відвантажений товар, запропонував, а відповідач особисто погодився та уклав відповідні правочини з ТОВ «Сучасний Факторинг», за якими позивач сплатив ФОП борг за відповідача та отримав право вимоги до останнього щодо оплати боргу та у випадку порушення відповідачем умов погашення, штрафних санкцій за основним договором. Відповідно до генерального договору, ТОВ «Сучасний Факторинг» сплатив ФОП грошові кошти в обмін на право вимоги до відповідача в сумі 698,00 гривень. Відповідач згідно додаткової угоди сплатив ФОП 698,00 гривень. Решту суми боргу, а саме:698,00 гривень, ФОП переуступив, а відповідач особисто погодив таку переуступку позивачу при укладанні договору. Згідно договору ТОВ «Сучасний Факторинг» надав відповідачу можливість сплатити суму боргу 698,00 гривень окремими платежами по 349,00 гривень, з 27 вересня 2013 року по 27 жовтня 2013 року включно. Зазначеною угодою визначено, що оплата повинна здійснюватися до 29 числа кожного місяця. Відповідач порушуючи визначений графік оплат не здійснив жодного платежу. Залишок основного боргу, який на дату подання позовної зави не сплачено відповідачем, становить 698,00 гривень. В заяві сторонами зафіксовано, що відповідач зобов'язаний здійснювати оплати до 05 числа кожного місяця, а у випадку пропуску платежів, починаючи з другого платежу, сплачувати штрафну санкцію з розрахунку 100,00 грн. за кожен пропущений платіж. Тому, відповідач, згідно розрахунку заборгованості, повинен сплатити позивачу борг 698,00 гривень, штраф 1 200,00 гривень, індексацію несплачених грошових коштів (збитки від інфляції) 523,50 гривень, 3% річних 52,48 гривень, а всього - 2 473,98 гривень. Згідно ч.1 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 623 ЦК України передбачено, що боржник, який порушив зобовязання, має відшкодовувати кредиторові завдані збитки. Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязань. Згідно ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно ст.ст. 11, 626 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із договору, в силу зобов'язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої особи (кредитора) визначені дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов'язання. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 611 ЦК України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно\~ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов'язань або відповідальності перед боржником у зв'язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Згідно\~ст. 1082 ЦК України, боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов'язку перед клієнтом. Відповідно до т.1084 ЦК України, відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Вказаний борг в сумі 2 473,98 гривень, слід стягти з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг», а також на підставі ст.ст.80, 88 ЦПК України судовий збір в сумі 1 380,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved