Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

23 вересня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] на земельну ділянку площею 8,74 га, яка перебуває у колективній власності КСП "Перше Травня", посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина. Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХС №0044393 видано громадянину України - члену колективного сільськогосподарського підприємства (сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства) КСП "Перше Травня", а саме [PERSON] , на підставі рішення Голопристанської районної державної адміністрації від 07.05.1997 року №197. За життя [PERSON] не встиг отримати Державний акт про право власності на земельну ділянку та здійснити державну реєстрацію прав власності на зазначену земельну ділянку. Він склав заповіт, яким заповів належний йому сертифікат на право власності на земельну частку (пай) серії ХС №0044393, виданий Голопристанською районною державною адміністрацією Херсонської області 30.05.1997 року, на земельну ділянку розміром 8,74 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), а у випадку отримання Державного акту на право власності на земельну ділянку, зазначену земельну ділянку [PERSON] .. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю з підстав, що зазначені в позові. Згідно ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 223, 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення, проти чого представник позивача у судовому засіданні не заперечував. Заслухавши представника позивача, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХС №0044393, члену колективного сільськогосподарського підприємства КСП «Перше Травня» [PERSON] належить земельна частка (пай) розміром 8,74 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29.03.2004 [PERSON] , помер [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 5. За життя [PERSON] склав заповіт, який було посвідчено секретарем виконкому Добропільської сільської ради Голопристанського району Херсонської області Черкашенко В.О. Відповідно до заповіту померлого сертифікат на право на земельну ділянку частку (пай) серії ХС №0044393, виданий Голопристанською районною державною адміністрацією Херсонської області 30.05.1997, на земельну ділянку розміром 8,74 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), а у випадку отримання Державного акту на право власності на земельну ділянку, зазначену земельну ділянку заповідає [PERSON] . Згідно з листом Голопристанської ДНК спадкову справу після смерті [PERSON] не заведено, свідоцтва про право на спадщину не видавались. Судом встановлено неможливість оформлення [PERSON] своїх спадкових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом в нотаріальній конторі. Таким чином, права та інтереси позивача підлягають захисту в судовому порядку згідно ст. 4 ЦПК України. Відповідно до ст.1216, 1217 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця), яке здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст. 1268 ЦК України). В силу ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Аналізуючи в сукупності обставини справи, суд встановив, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХС №0044393 належав [PERSON] на момент відкриття спадщини, який він заповів [PERSON] ; заяви про прийняття або відмову від спадщини ні за законом, ні за заповітом іншими спадкоємцями не подавались, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved