Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

11.07.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яким просив здійснити реальний розподіл між співвласниками домоволодіння [ADDRESS] та визначити порядок користування земельною ділянкою, виділеною для обслуговування вказаного домоволодіння. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] зазначив, що є власником ј частини домоволодіння [ADDRESS] . Крім нього співвласниками домоволодіння являються [PERSON] (9/100 частини); [PERSON] (27/100 частини), [PERSON] (1/10 частини); [PERSON] (1/5 частини); [PERSON] 9/100 частини). Наголосив на тому, що [PERSON] попри користування належними їх приміщеннями, користується приміщеннями інших співвласників та чинить їм перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що призводить до порушення прав інших співвласників. Вищенаведені обставини послугували підставою для його звернення до суду з відповідною позовною заявою. 10.02.2017 року [PERSON] подала до суду заперечення на позовну заяву, в яких зазначила, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження свого твердження, що нею чиняться перешкоди у користуванні належною йому частиною домоволодіння та земельною ділянкою. Повідомила, що до складу домоволодіння входять підсобні приміщення: вбиральня літ. «Щ», душ літ «Щ1», які позивач самовільно забрав в своє індивідуальне користування, чим порушив її права, як співвласника домоволодіння. Ухвалою суду від 10.02.2017 року було призначено судову будівельно-технічну експертизу та зупинено провадження по справі. Ухвалою суду від 28.03.2017 року провадження по справі було відновлено. Ухвалою суду від 06.04.2017 року було призначено судову будівельно-технічну експертизу та зупинено провадження по справі. Ухвалою суду від 11.08.2017 року провадження по справі було відновлено. Ухвалою суду від 25.09.2017 року провадження по справі було зупинено до залучення до участі у справі правонаступника відповідача [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою суду від 10.04.2018 року провадження по справі було відновлено. 10.082018 року позивач подав до суду уточнену позовну заяву до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , якою просив виділити належну йому частку із майна, що перебуває у спільній частковій власності, а саме, домоволодіння 75-б [ADDRESS] та визначити порядок користування земельною ділянкою виділеною для обслуговування вказаного домоволодіння відповідно до другого варіанту висновку експерта №115-031/115-038. 04.09.2019 року [PERSON] надала до суду відзив на уточнену позовну заяву, за яким у задоволенні позову [PERSON] просила відмовити. В обґрунтування заперечень, зазначила, що у висновку №115-031/115-038 експертом невірно проведені розрахунки, щодо виділення частки земельної ділянки, яка підлягає виділенню у користування позивачу. При визначенні варіантів порядку користування земельною ділянкою експертом не враховано розміщення на території домоволодіння водопроводу та каналізації до колодязя №17, які прокладені до її квартири, а отже виділення у користування позивача земельної ділянки, на якій він розташований та душу літ «Щ1», призведе до порушення її прав. Також зазначала, що при визначенні порядку користування земельною ділянкою, у її користування буде виділено земельну ділянку, яка не відповідає її ідеальній долі. Розпорядженням керівника апарату Заводського районного суду м.Миколаєва №177 від 30.01.2019 року, відповідно до п.п.2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, було здійснено повторний автоматизований розподіл та справу було передано судді\~\~ Притуляк І.О. Ухвалою суду від 05.02.2019 року справу було прийнято до розгляду у порядку загального позовного провадження. Позивач в судовому засідання уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з огляду на обставини викладені у відзиві на уточнену позовну заяву. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до судового засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно, належним чином. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступних висновків. Відповідно положень до ст.ст.\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити\~\~шляхом звернення до суду у визначеному\~ЦПК України\~порядку (ст.4 ЦПК України) і що також гарантовано\~ст.124 Конституції України. Відповідно до\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Правилами\~ст. 12 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5\~ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.\~\~ Відповідно до Договору купівлі-продажу, посвідченого Миколаївською нотаріальною конторою 23.05.1947 року за №31888 та ухвали Народного суду першої дільниці Сталінського району м.Миколаєва від 29.01.1958 року [PERSON] на праві власності належало 18/100 часток домоволодіння [ADDRESS] . Згідно Договору від 05 червня 1968 року, [PERSON] продала [PERSON] 7/100 часток домоволодіння [ADDRESS] , яке в цілому складалося з чотирьох житлових будинків площею 136,10 кв.м., 111,10 кв.м., 45,10 кв.м. та 10,60 кв.м. та інших підсобних приміщень. Рішенням Виконкому Миколаївської міської ради №94 від 20.01.1976 року домоволодіння по [ADDRESS] було розподілено на три самостійні. Ідеальні частки співвласників у новоствореному домоволодіння [ADDRESS] склали: [PERSON] , [PERSON] 1/5, [PERSON] 1/5, [PERSON] , [PERSON] 3/5. Рішенням Виконкому Миколаївської міської ради від 20.01.1976 року №94 для обслуговування домоволодіння [ADDRESS] було виділено земельну ділянку загальною площею 1054 кв.м. Рішенням Виконкому Заводської районної ради №280 від 25.09.1987 року ідеальні частки співвласників домоволодіння було змінено, та вони склали: [PERSON] , [PERSON] 9/50, [PERSON] 1/4, [PERSON] 1/5, [PERSON] -1/10, [PERSON] 27/100. 17.12.2003 року, за Договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Дворецькою О.М. за реєстровим номером 6934, [PERSON] передав у власність [PERSON] ј частку домоволодіння з відповідною часткою прилеглих до нього господарських та побутових будівель та споруд, що знаходяться в [ADDRESS] , яке в цілому складалося з житлового будинку кам`яного, житловою площею 144,40 кв.м., зазначеного на плані літ. «Б», житлового будинку кам`яного, житловою площею 28,60 кв.м., зазначеного на плані літ. «Л», вбиральні літ. «Ч», сараїв літ. «Ю», літ. «М», літ. «Я», літ. «В», літ. «Я-2», підвалу літ. «Спд», погрібу літ. «Мпд», навісів літ. «У», літ. «Ы», літньої кухні літ. «Ш», огорожі №3-7, 13, 15, 16, споруди №8,10,12, І, ІІ. Згідно Договору дарування частки домоволодіння від 02.12.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Бут Т.В., який зареєстрований в реєстрі за №896, [PERSON] подарувала [PERSON] ј частку домоволодіння [ADDRESS] , з відповідною часткою прилеглих до нього господарських будівель та споруд. З урахуванням Рішення державного реєстратора про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №29639089 від 18.05.2016 року за позивачем було зареєстровано право власності на ј частку домоволодіння 75-б по [ADDRESS] , яке загалом складається з двох житлових будинків літ. «Б», загальною площею 211,0 кв.м., житловою площею 153,9 кв.м. та літ. «Л», загальною площею 37,6 кв.м., житловою площею 28,6 кв.м., господарських будівель та споруд сараї за літ. «В», «К1», «М», «О2», «Ф», «Ю», «Я2», літня кухня літ. «Ш», підвал літ. «Спд», гараж літ. «Ч1», погріб літ. «Мпд», душ літ. «Щ1», вбиральня літ. «Щ», навіс літ. «Ы», огорожі №3,4,5,6,7,11,13,15,16 та споруди №8,10,12,17,І,ІІ. Відповідачу [PERSON] , на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом №2005 від 18.09.2002 року та Свідоцтва про право на спадщину за законом №3-126 від 20.03.2018 року належить 9/50 часток домоволодіння з відповідною частиною господарських будівель і споруд по [ADDRESS] , яке а цілому складається з житлового будинку літ. «Б-1» з каменю, загальною площею 211,0 кв.м., житловою площею 153,9 кв.м., житлового будинку «Л-1» з каменю, загальною площею 37,6 кв.м., житловою площею 28,6 кв.м., сараю літ. «В», сараю літ «К1», сараю літ «М», погрібу літ. «Мпд», сараю літ. «С2», підвалу літ. «Спд», сараю літ. «Ф», гаражу літ «Ч1», літньої кухні літ. «Ш», вбиральні літ. «Щ», душу літ. «Щ1», навісу літ «Ы», сараю літ. «Ю», сараю літ. «Я2», огорож №3,4,5,6,7,11,13,15,16, споруд №8,10,12,17,І,ІІ. Іншими співвласниками домоволодіння є [PERSON] з часткою 27/10, [PERSON] з часткою 1/10, [PERSON] з часткою 1/5. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Що стосується існуючої в співвласника правомочності розпорядження спільним майном, то вони передбачені в ст. ст.364,367 ЦК України як способи реалізації цієї правомочності. Так, відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми\~\~виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Відповідно до частини другої\~статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга\~статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Ураховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку\~статті 364 ЦК України\~право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні\~статті 181 ЦК України\~та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для реєстрації прав на них» від 8 грудня 2010 року № 1117. Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 (далі -\~Інструкція № 55). Згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4\~Інструкції № 55\~поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року у справі № 6-12цс13. Згідно до ст. 88 Земельного Кодексу України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди в судовому порядку. За положеннями п.21 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» - якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. На підтвердження заявлених позовних вимог, позивач посилався на Висновок судової будівельно-технічної експертизи №115-031/115-038 від 02.08.2017 року. Та просив виділити належну йому частку домоволодіння по варіанту наближеному до ідеальних часток та сформованому порядку користування житловим будинком, визначити порядок користування земельною ділянкою відповідно до варіанту виділу частки домоволодіння наближеного до ідеальних часток (на підставі варіанту №2 висновку експертизи). Відповідно до розробленого експертом варіанту, фактична частка права власності [PERSON] , після виділу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, складатиме 24/100 частки, що на 1/100 менше, ніж його ідеальна частка. Також у власність позивача переходить колодязь літ. №17, який містить спільні комунікації з частиною житлового будинку [PERSON] та душ літ. «Щ1», який перебуває у спільному користуванні позивача та відповідача [PERSON] Фактична загальна площа земельної ділянки домоволодіння [ADDRESS] становить 1054 кв.м., що відповідає площі, виділеної для обслуговування вказаного домоволодіння за Рішенням Виконкому Миколаївської міської ради від 20.01.1976 року №94. В натурі земельну ділянку розподілено внутрішніми огорожами на дві окремі земельні ділянки, та вона має два окремих ізольованих виїзду на проїзну частину. З боку співвласників [PERSON] та [PERSON] на вул [ADDRESS] , через металеві ворота шириною три метри і хвіртку шириною один метр. Виходячи з первинних ідеальних часток співвласникам [PERSON] та [PERSON] належить по 210,8 кв.м. (з долею по 1/5 кожному) В загальному користуванні співвласників [PERSON] та [PERSON] фактично знаходиться земельна ділянка площею 386,62 кв.м., що на 34,98 кв.м. менше від ідеальних часток. Запропоновані експертом варіанти порядку користування земельною ділянкою, можливі лише за умови обов`язкового доступу сторін на ділянки, що залишаються в їх особистому користуванні для обслуговування зовнішніх стін будівель, що їм належать. Також у спільному користуванні співвласників залишається єдиний вихід на проїзну частину [ADDRESS] . [ADDRESS] . З урахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до переконання щодо необґрунтованості заявлених вимог, так як виділення в натурі [PERSON] частини домоволодіння, за варіантом визначеним експертом, як і визначення порядку користування земельною ділянкою, значно порушить права співвласника [PERSON] , на користування господарськими будівлями та спорудами, так і на право користування належною їй земельною ділянкою, виходячи з первісної ідеальної долі, що на думку суду є недопустимим. Таким чином, враховуючи, що здійснити поділ (виділ) житлового будинку з дотримання прав усіх співвласників, відповідно до належних сторонам часток та визначити порядок користування земельною ділянкою без відхилу від ідеальних часток неможливо, враховуючі неповність висновку експерта, з огляду на відсутність згоди співвласників щодо варіанту розподілу домоволодіння та визначення порядку користування земельною ділянкою, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed