Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. Позов мотивує тим, що [PERSON], являється їй батьком. За життя ним та матір'ю позивача [PERSON] в 1976 році збудовано житловий будинок №11 по вул. Шевченка в с. Середнє Водяне Рахівського району Закарпатської області. 9 травня 2011 року [PERSON] померла. Після її смерті залишилося спадкове майно, яким є 1/2 частина житлового будинку №11 по вул. Шевченка в с. Середнє Водяне Рахівського району, Закарпатської області, та яке як спадщину фактично прийняв її чоловік - [PERSON], постійно проживаючи разом з нею до дня її смерті, ставши таким чином одноосібним власником житлового будинку №10 по вул. Шевченка в с. Середнє Водяне Рахівського району, Закарпатської області. 4 січня 2015 року помер батько позивача - [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно, яким є житловий будинок №11 по вул. Шевченка, в с. Середнє Водяне Рахівського району, Закарпатської області. При житті [PERSON], 2 липня 2008 року було складено заповіт, яким належний йому житловий будинок №11 по вул. Шевченка в с. Середнє Водяне Рахівського району Закарпатської області з прилеглими до нього надвірними спорудами, присадибну земельну ділянку, розташовану в с. Середнє Водяне по вул. Шевченка, 11, а також сертифікат на право на земельну частку (пай), заповів [PERSON]. На день звернення до суду заповіт, складений [PERSON] в користь [PERSON] є чинним ніким не оскаржений та не скасований. Спадщину на вказаний житловий будинок, після смерті [PERSON] позивач прийняла, проживаючи із спадкодавцем постійно аж по день його смерті. Спадкоємців, які б мали обов'язкову частку в спадщині немає. Отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] позивач не змогла, оскільки державним нотаріусом в цьому було відмовлено, через те, що відсутня реєстрація спадкового будинку за спадкодавцем, тобто встановлено відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Однак, з цим [PERSON] не погоджується, оскільки, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили), як і не зробили цього [PERSON] та [PERSON], в той час, коли ними було отримано будівельний паспорт земельної ділянки, свідоцтво садиби в сільських населених пунктах, видане на підставі рішення Рахівської районної ради депутатів трудящих від 12 березня 1976 року №51. Також, про належність вказаного житлового будинку вказує довідка виконавчого комітету Середньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області №1362 від 17.10.2016 року. Саме не вчинення спадкодавцями відповідних дій по оформленню свого права власності і одержання відповідного свідоцтва про право власності і спричиняє сьогодні подання нею як спадкоємцем за заповітом позову про визнання права власності, оскільки в нотаріальному порядку оформити своє право власності на спадщину вона не може. У зв'язку із наведеним просить визнати за нею, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], право власності на житловий будинок №11, разом з надвірними та господарськими спорудами, розташований по вул.Шевченка в с. Середнє Водяне Рахівського району Закарпатської області, загальною площею 247,98 кв.м., житловою площею 60,95 кв.м., допоміжною площею 187,03 кв.м. В судове засідання позивач не з'явилася, однак її представник [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи буз їхньої участі, позовні вимоги підтримує та наполягає на задоволенні позовних вимог. Представник Середньоводянської сільської ради в судове засідання не з'явився, сільський голова с.Середнє [PERSON]Шіман надав суду заяву про розгляд справи без участі представника ради, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. ст.1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. З довідки виконавчого комітету Середньоводянської сільської ради №1367 від 17.10.2016 року слідує, що згідно запису№1252 у погосподарській книзі житловий будинок №11 по вулиці Шевченка у селі Середнє Водяне належав померлому [PERSON]. [PERSON] помер 04 січня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-ФМ № 182733 від 12.01.2015 року, що видане виконавчим комітетом Середньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, та про що зроблено відповідний актовий запис про смерть у Книзі реєстрації смертей № 4 від 12.01.2015 року. [PERSON] 02 липня 2008 року на випадок своєї смерті вчинив заповітне розпорядження, згідно з яким належний йому на праві особистої власності житловий будинок з прилеглими до нього надвірними спорудами, присадибну земельну ділянку, розташовану в селі Середнє Водяне вул.Шнвченка, 11, Рахівського району, Закарпатської області, також сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЗК №0091867 від 01.03.2001 року заповів [PERSON], [INFO]. Даний заповіт, що зареєстрований в реєстрі за № 377, посвідчений секретарем виконавчого комітету Середньоводянської сільської ради, відповідає вимогам передбаченим ст. ст. 1247, 1251, 1253 ЦКУ, та, згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 19.10.2016 року, є чинним. Згідно свідоцтва про смерть серії 1-ФМ №182733 [PERSON] помер 04 січня 2015 року, про що виконкомом Середньоводянської сільської ради складено відповідний актовий запис про смерть у Книзі реєстрації смертей № 4 від 12.01.2015 року. Отже, встановлено, що позивач [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], який помер 04 січня 2015 року. Звернення позивача до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням її права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в її користь через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Норми ст. 392 ЦК не застосовуються щодо вимог про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва (ч. 3ст. 376 ЦК), оскільки особа не є власником, а лише заявляє вимогу про встановлення права власності на об'єкт самочинного будівництва. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом, відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд №12 по вул.Шевченка, 11 у с.Середнє Водяне, Рахівського району, спадковий будинок побудований у 1976 році. Загальна площа приміщень будинку складає 247,98 кв.м, житлова площа - 60,95 кв.м., а інвентаризаційна вартість 160719 грн. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Як уже зазначалося будинок, що являється предметом позову, був зареєстрований у погосподарській книзі с.Середнє Водяне за [PERSON], а отже його не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва. При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Однак, в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 1268 частиною 3 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. \~ \~\~\~ Судом встановлено, що [PERSON] проживала разом з [PERSON] у спадковому будинку по день смерті спадкодавця, а отже є такою, що прийняла спадщину. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] належить до спадкоємців за заповітом, спадщину прийняла, майнового спору з приводу спадкування не встановлено, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. Питання відшкодування судових витрат позивачем не ставилося. \~\~\~\~\~\~ На підставі наведеного, ст.ст. 10, 58, 60, 88, 212, 213, 223, 293-294 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved