Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

11 грудня 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В позові зазначила, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі з 26 жовтня 2012 року, який зареєстровано міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції. Мають малолітню [PERSON], [INFO]. Подружнє життя в сторін не склалося. Шлюбні стосунки припинені. Сторони проживають окремо. Вважає, що сім'ю зберегти не можливо. Після припинення сумісного проживання, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Донька повністю знаходиться на утриманні позивачки. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути на свою користь на утримання доньки аліменти в розмірі 2000 грн щомісячно. Позивачка в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала, просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути з нього аліменти на утримання доньки в розмірі 2000 грн. щомісячно, оскільки вважає, що відповідач спроможний сплачувати таку суму. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Згоден на розірвання шлюбу з позивачкою та сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, оскільки він ніде не працює і його єдиним доходом є щомісячна допомога по догляду за матір"ю- інвалідом в розмірі 1378 грн. Представник відповідача [PERSON], діюча на підставі угоди про надання правової допомоги від 13.01.2016 року в судове засідання з'явилась, просила суд стягнути аліменти з відповідача на користь позивачки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно. Вислухавши пояснення сторін, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного. Сторони по справі перебувають у шлюбі, що підтверджується наданим свідоцтвом про шлюб за актовим записом № 708 від 26 жовтня 2012 року, вчиненим міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції та є батьками малолітньої [PERSON],[INFO], що вбачається зі свідоцтва про народження, виданого 22 січня 2013 року за актовим записом № 03 зробленого виконавчим комітетом Нововолодимирівської сільської ради Березнегу-ватського району Миколаївської області (а.с.3,4). Із довідки № 814/09 виданої 29 грудня 2015 року управлінням соціального захисту населення Березнегуватської районної державної адміністрації вбачається, що [PERSON] отримує допомогу по догляду за інвалідом в розмірі 1378 грн., щомісячно. (а.с.17). Згідно довідки сільського голови Нововолодимирівської сільської ради від 21.01.2016 року № 13, громадянин [PERSON] має земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 3,5 га.(а.с.27). Проживання дитини з матір'ю підтверджується довідкою виконавчого комітету Маліївської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області про склад сім'ї позивачки, виданої 09 грудня 2015 року за вихідним № 772 (а.с.10). Спільне життя з відповідачем не склалося із-за несумісності характерів та різних поглядів на життя. Сторони припинили сумісне проживання. Позивачка вважає, що їхню сім'ю зберегти не можливо, так як це суперечить її інтересам та інтересам дитини. Після припинення шлюбних стосунків, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Донька повністю знаходиться на утриманні позивачки. Згідно ч. 2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частина 3 ст.105 СК України передбачає припинення шлюбу внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частина 2 ст.182 СК України передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадку визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд приймає встановленою наявність фактів на обґрунтування вимог позивачки та вважає, що відповідачем порушені її права на одержання матеріальної допомоги на утримання дитини, за захистом яких вона звернулася до суду, однак задовольняє позовні вимоги частково на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), оскільки відповідач ніде не працює, здійснює догляд за матір"ю - інвалідом та отримує щомісячну допомогу по догляду за інвалідом в розмірі 1378 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд ухвалює про стягнення судового збору в дохід держави з відповідача.

Outcome: partial