Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

9 січня 2018 року [PERSON] звернулася до Радехівського районного суду Львівської області з позовом до [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення. В позовній заяві зазначає, що [INFO] помер батько позивача [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно. За життя [PERSON] розпорядження на випадок своєї смерті у вигляді заповіту не робив. Не було дане майно також і об'єктом спадкового договору. Протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини позивач, як спадкоємець першої черги за законом, до нотаріуса не зверталась. Проте, прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном на час відкриття спадщини. Дана обставина підтверджується довідкою виданою Куликівською сільською радою Радехівського району Львівської області від 12.12.2017 року № 424. Згідно змісту даної довідки підтверджується той факт , що до дня смерті [PERSON], який помер [INFO], його дочка [PERSON] доглядала за ним. Даний догляд проявлявся в щоденній допомозі по господарству, в утриманні в належному порядку житлового будинку, в якому проживав спадкодавець, обробляння присадибної земельної ділянки біля житлового будинку де проживав спадкодавець. Вищезазначені дії не могли б можливими в разі окремого проживання спадкоємця із спадкодавцем. Крім того факт прийняття спадщини може бути підвердженим показами свідків. Окрім того, [INFO] померла мати позивача [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно. За життя [PERSON] розпорядження на випадок своєї смерті у вигляді заповіту не робила. Не було дане майно також і об'єктом спадкового договору. Протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини позивач, як спадкоємець першої черги за законом, до нотаріуса не зверталась. Проте, прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном на час відкриття спадщини. Підтверженням даного факту є довідка видана Куликівською сільською радою Радехівського району Львівської області від 12.12.2017 року № 425. Згідно змісту даної довідки підтверджується той факт , що до дня смерті [PERSON], яка померла [INFO], його дочка [PERSON] доглядала за ним. Даний догляд проявлявся в щоденній допомозі по господарству, в утриманні в належному порядку житлового будинку, в якому проживав спадкодавець, обробляння присадибної земельної ділянки біля житлового будинку де проживав спадкодавець. Вищезазначені дії не могли б можливими в разі окремого проживання спадкоємця із спадкодавцем. Крім того факт прийняття спадщини може бути підвердженим показами свідків. Однак, наразі позивач не може оформити за собою право власності у вищезазначеному спадковому майні, що залишилося після смерті батьків позивача. Причиною відмови нотаріуса є недоведеність факту прийняття спадщини позивачем. Просила ухвалити рішення, яким встановити факт прийняття спадкоємцем [PERSON] спадщини, що залишилася після смерті [INFO] [PERSON] та факт прийняття спадкоємцем [PERSON] спадщини, що залишилася після смерті [INFO] [PERSON]. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив постановити рішення про задоволення позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву про визнання позову (а.с.44). Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 2 ст.49, ч.4 ст.206 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд робить висновки, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,18 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права. Суд встановив, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від [INFO] (а.с.5). [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 05 липня 2002 року (а.с.6). Як вбачається із свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 9.01.1975 року, [PERSON] народилася [INFO] в с.Куликів Радехівського району та її батьками значаться [PERSON] батько і [PERSON] мати (а.с.9) Згідно свідоцтва про одруження, серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, після одруження прізвище [PERSON] змінено на "[PERSON]" (а.с.8). Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER], [PERSON], [INFO], в графі батьки зазначаються [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. В результаті укладення шлюбу прізвище [PERSON] змінено на "[PERSON]" (а.с.7). Відповідно до довідки №422, виданої Куликівською сільською радою Радехівського району Львівської області, [PERSON], який помер [INFO] до дня смерті був зареєстрований і проживав за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). У відповідності до довідки №424, виданої Куликівською сільською радою Радехівського району Львівської області, до дня смерті [PERSON], який помер [INFO], його дочка [PERSON] доглядала за ним. Вона допомагала по господарству, утримувала в належному порядку житловий будинок, в якому проживали батьки, оплачувала комунальні послуги, обробляла присадибну земельну ділянку біля житлового будинку. Похоронила [PERSON] за власні кошти (а.с.11). Відповідно до довідки №423, виданої Куликівською сільською радою Радехівського району Львівської області, [PERSON], яка померла [INFO] до дня смерті була зареєстрована і проживала за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Довідкою №425, виданою Куликівською сільською радою Радехівського району Львівської області, підтверджено, що до дня смерті [PERSON] , яка померла [INFO], її дочка [PERSON] доглядала за нею, допомагала по господарству, утримувала в належному порядку житловий будинок, в якому проживали батьки, оплачувала комунальні послуги, обробляла присадибну земельну ділянку біля житлового будинку, здійснила поховання [PERSON] за власні кошти (а.с.13). Суд встановив наявність у позивача Державних актів на право приватної власності на землю виданих на ім'я [PERSON] та [PERSON] (а.с.14-15). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Враховуючи те, що спадщина після смерті [PERSON], який помер [INFO] та смерті [PERSON], яка померла [INFO] відкрилася спадщина, тобто до набрання чинності Цивільним кодексом України від 16.01.2003 року, до даних правовідносин застосовуються норми Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 року № 1540-VI. Відповідно до ст.524 ЦК України спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. У відповідності до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. кщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину. Таким чином, для встановлення тієї обставини, чи прийняв спадкоємець спадщину, необхідно встановити, чи фактично такий вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Якщо позивач у шестимісячний строк вступив у управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права власності на спадкове майно. Відповідно до п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України в редакції чинній на момент виникнення правовідносин: Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] фактично прийняла спадщину за законом після смерті своїх батьків, [PERSON] та [PERSON] шляхом вступу у фактичне володіння та управління спадковим майном. При таких обставинах суд вважає, що встановлення факту прийняття спадщини не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб та має для заявника юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні заяви, судом не встановлено. Узагальнюючи вищенаведене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи те, що у позивача немає іншого способу захисту порушених прав, суд робить висновки, що позовні вимоги необхідно задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved