Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Перша Тернопільська державна нотаріальна контора про визначення частки спадкодавця [PERSON] в праві спільної сумісної власності на трьохкімнатну квартиру за [ADDRESS]. В обґрунтування вимог вказує, що їй, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності трьохкімнатна квартира за [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. Єдиними спадкоємцями його майна за законом є дружина [PERSON], син [PERSON], які прийняли спадщину та донька [PERSON], яка спадщини не приймала. Звернувшись у нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у спірній квартирі отримала відмову, у зв'язку з тим, що частка спадкодавця [PERSON] у праві спільної сумісної власності не визначена. Посилаючись на наведене, просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, зіславшись на доводи викладені у заяві. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просила задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Попередньо не повідомила суд про причини своєї неявки. Представники третьої особи у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце його був повідомлений належним чином. Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є дружиною спадкодавця [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] від 31.05.2001 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради Тернопільської області України, про що зроблено актовий запис за №778. Від даного шлюбу у них народились син [PERSON] та донька [PERSON], що визнається сторонами спору Відповідно до довідки відділу реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради за №435/45 від 30.05.2001 року, [PERSON] змінила прізвище, ім'я та по батькові на [PERSON]. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 19.12.1997 року, виданого ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» встановлено, що [PERSON], [PERSON]. ([PERSON].), [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира за [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 10.02.2014 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №223. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, у тому числі, на належну йому частку у праві спільної сумісної власності на квартиру за [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги за законом є [PERSON], [PERSON] та [PERSON] [PERSON] та [PERSON] у встановленому законом порядку прийняли спадщину, шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на день смерті, що підтверджується довідкою за №1965 від 04 липня 2014 року, виданою ТОВ «Коменерго-Тернопіль». [PERSON] спадщини після смерті батька не приймала. Крім того, [PERSON] 11.07.2014 року подала у нотконтору заяву про прийняття спадщини. 12 листопада 2014 року постановою Першої Тернопільської державної нотаріальної контори за №3359/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у праві спільної сумісної власності на квартиру за [ADDRESS], у зв'язку з тим, що не визначена частка спадкодавця у праві спільної сумісної власності. Суд, розглянувши справу, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 370 ЦК у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, або рішенням суду. В силу вимог ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу у натурі. Відповідно до роз'яснень викладених у п. 3.4 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі за № 24-75304-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити та визначити, що частка спадкодавця [PERSON] в праві спільної сумісної власності на квартиру за [ADDRESS] становить 1/4.

Outcome: approved