Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням 16 сесії 4 скликання Обтівської сільської ради від 10 лютого 2005 р. затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку [PERSON] для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] , площею 0,0505 га. 08 квітня 2005 року їй було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії СМ № 104076, а саме, на земельну ділянку площею 0,0505 га, яка розташована по [ADDRESS] . Вказаний державний акт містить підчищення та виправлення у назві Обтівської сільської ради Кролевецького району Сумської області, а також допущено помилку в адресі розташування земельної ділянки, а саме, зазначено [ADDRESS] замість правильної адреси розташування земельної ділянки - [ADDRESS] . На сьогодні видати новий державний акт на право власності на земельну ділянку неможливо, оскільки з набранням чинності Закону України «Про Державний земельний кадастр» з 01.01.2013 року видача державних актів не передбачена. У зв`язку з тим, що у державному акті є підчищення, виправлення та допущено помилку, вона позбавлена можливості розпорядитись на власний розсуд майном, яке належить їй на праві приватної власності. Посилаючись на викладене, просить суд визнати за нею, [PERSON] , право власності на земельну ділянку площею 0,0505 га. для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в [ADDRESS] . Позивач в підготовче засідання не з`явилася, представник позивача надала заяву про проведення підготовчого засідання та розгляду справи без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримують (а.с.33). Відповідач Обтівська сільська рада Кролевецького району, будучи належним чином повідомлена про час та місце проведення підготовчого засідання, до суду свого представника не направила, надавши заяву про проведення судового засідання та розгляду справи за відсутності представника сільради, позовні вимоги визнає (а.с. 32). Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання учасників справи суд вирішив можливим розглянути справу у їх відсутність. Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Відповідно до ч.3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Перевіряючи наявність підстав для задоволення позову, судом досліджені такі докази. Рішенням 16 сесії 4 скликання Обтівської сільської ради від 10 лютого 2005 р. затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку [PERSON] для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] , площею 0,0505 га. (а.с. 10). Згідно копії державного акта на право власності на земельну ділянку серії СМ № 104076 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0505 га для для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 5922686800:01:002:0039, яка розташована [ADDRESS] , державний акт виданий на підставі рішення 16 сесії 4 скликання Обтівської сільської ради від 10 лютого 2005 р., зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010563000147 (а.с. 11). Дані обставини підтверджуються витягом з технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку [PERSON] для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] (інформація про суб`єкти та об`єкти власності); копією Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, за змістом якої жителька с.Обтове [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , отримала у власність вищезазначену земельну ділянку, розташовану в с. Обтове Кролевецького району, площею 0,0505 га, кадастровий номер 5922686800:01:002:0039, для ведення особистого селянського господарства (а.с. 15-16, 19). Державний акт на право власності на земельну ділянку серії СМ № 104076 містить підчищення та виправлення у назві Обтівської сільської ради Кролевецького району Сумської області, що прийняла рішення про видачу державного акта на право власності на земельну ділянку. Крім того, адреса розташування земельної ділянки помилково зазначена як [ADDRESS] замість правильної адреси розташування [ADDRESS] , що не заперечується відділом у Кролевецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (а.с.11). Відповідно до довідки виконавчого комітету Обтівської сільської ради Кролевецького району Сумської області від 23.03.2020 року № 441, 23.03.2020 року № 442 [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстрована та фактично проживає в [ADDRESS] . [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку, яка розташована в [ADDRESS] в державному акті внесена помилково (а.с. 17, 18). За змістом повідомлення відділу у Кролевецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 22.11.2019 року на сьогоднішній день видати новий державний акт на право власності на земельну ділянку неможливо у зв`язку з набранням чинності з 01.01.2013 року Закону України "Про Держаний земельний кадастр", яким відмінені державні акти (а.с. 12). У зв`язку з тим, що правовстановлюючий документ - державний акт на право власності на земельну ділянку містить підчищення, виправлення та допущено помилку, позивач позбавлена можливості реалізувати свої права як власника земельної ділянки. Згідно з ч.2 ст.78 Земельного кодексу України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до ст.126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Пунктами 8, 9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що підставою для державної реєстрації права власності (в даному випадку права власності на земельну ділянку) є державний акт на право приватної власності на землю, виданий до 1 січня 2013 року; рішення суду, що набрало законної сили щодо права власності на нерухоме майно. Тому, на підставі вищезазначеного позивач позбавлена можливості відновити своє право власності, тобто право володіння, користування та розпорядження на земельну ділянку, яка розташована по [ADDRESS] , оскільки неможливо видати новий державний акт у відповідності до Закону України «Про Державний земельний кадастр» позивачу. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути серед інших і визнання права, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. У відповідності до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч.2 ст.373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України, воно набувається і здійснюється відповідно до закону. Виділення в натурі (на місцевості) належної громадянину земельної частки (паю) є підставою набуття права власності на земельну ділянку громадянами України відповідно до п.«ґ» ч.1 ст.81 Земельного кодексу України. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, проаналізувавши вищезазначені нормативні акти, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, визнавши за позивачем право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 5922686800:01:002:0039, загальною площею 0,0505 га, яка розташована по [ADDRESS] Відповідно до ст.ст. 15, 16, 316, 317, 318, 319, 325, 328, 373, 374 ЦК України, згідно ст.ст.78, 126 Земельного кодексу України, ст.ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень",

Outcome: approved