Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини, мотивуючи позов тим, що протягом 2011 - 2012 років між ним та відповідачем існували стосунки, вони інколи зустрічалися в м. Вінниці, оскільки відповідач зареєстрована та постійно проживає у цьому місті. [INFO] відповідач народила сина - [PERSON], а 24 січня 2012 року зареєструвала його у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 279. Батьком народженої дитини, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 125 та ч. 1 ст. 126 Сімейного кодексу України записано його, однак він з цим не згодний з наступних підстав. Під час того, як у нього були зустрічі з відповідачем, позивач з 1996 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], проживав з нею однією сім'єю та вів спільне господарство. З 1996 року позивач зареєстрований та постійно проживав у м. Києві, зареєстрований, як фізична особа - підприємець, здійснює свою господарську діяльність безпосередньо у м. Києві. Постійного місця роботи протягом 2011 - 2012 років у м. Вінниці позивач не мав і на даний час немає. Постійно проживати м. Вінниці з відповідачем протягом 2011 - 2012 років не міг і бачився з нею дуже рідко. У листопаді 2011 року він посварився з відповідачем і після цієї сварки майже три з половиною місяців з відповідачем не зустрічався та не спілкувався. Бути батьком народженою відповідачем дитини він не може фізично, оскільки на час її зачаття проживав в іншому місті й тому кровного споріднення між сином відповідача та ним немає. Після того, як він був записаний як батько [PERSON], відповідач під час сварок та взагалі при будь-якій розмові з ним неодноразово говорила, що це не його син. На даний час відповідач не заперечує того факту, що він не являється батьком її сина - [PERSON], а коли звернулася до нього з вимогою подати разом заяву до відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області про реєстрацію як батька її сина, була в розпачі і думала, що залишиться сама з дитиною на руках. Відповідач повідомила неправду, що він є батьком її сина і він повірив відповідачу, що він є батьком її сина та на момент подачі спільної заяви згідно з п. 1 ч. 2 ст. 125 та ч. 1 ст. 126 Сімейного кодексу України, не знав та не міг навіть подумати, що він не є батьком сина відповідача, але згодом все змінилося. Просить виключити відомості про батька - [PERSON] з актового запису про народження дитини - [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав з наведених у позові підстав. Просить позов задовольнити, судові витрати залишити без відшкодування. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала та суду пояснила, що дійсно позивач не є біологічним батьком її сина, тому проти задоволення позову вона не заперечує. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив, надавши до суду заяву, в якій не заперечує проти розгляду справи у відсутності їх представника, не заперечують проти вирішення питання на розсуд суду. Згідно ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом роз'яснено відповідачу наслідки відповідних процесуальних дій. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем. Відповідно до ст. 121 Сімейного кодексу України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Згідно ч. 1 ст. 126 Сімейного кодексу України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 6 ст. 136 Сімейного кодексу України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року " Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір'ю дитини (статті 126, 127 СК). Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено. Згідно ч.ч. 1, 3, 4 ст. 144 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Невиконання цього обов'язку є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Реєстрація народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові. Реєстрація народження дитини засвідчується Свідоцтвом про народження, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Відповідно до роз'яснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. В судовому засіданні відповідач визнала позовні вимоги і судом прийнято визнання позову відповідачем. Враховуючи зазначене, встановлені фактичні обставини справи, визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд враховує думку позивача, який просить судові витрати залишити без відшкодування, тому приходить до висновку, що судові витрати слід залишити без відшкодування. На підставі викладеного,

Outcome: approved