Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

29 грудня 2015 року Приватне підприємство «Покровське» (далі ПП «Покровське») звернулося до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] (за ухвалою суду замінено відповідача на фізичну особу-підприємця [PERSON]А.) про визнання недійсним договору оренди землі та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та обтяжень. В позовній заяві позивач зазначив, що 02 січня 2007 року між ПП «Покровське» та власником земельної ділянки [PERSON] було укладено в простій письмовій формі договір оренди земельної ділянки загальною площею 1,65 га. ріллі, кадастровий номер: 4821783800:03:000:0830, що знаходиться в межах території Покровської сільської ради, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, строком на 10 років. 06.04.2009 року даний договір був зареєстрований у Веселинівському Центрі ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено відповідний запис за № 040901000520. У 2015 році позивачу стало відомо з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про те, що право власності на цю саму земельну ділянку було зареєстровано за [PERSON] на підставі рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 02.02.2015 року у справі №472/1809/14-ц. Крім того, незважаючи на те, що строк дії договору оренди земельної ділянки від 02.01.2007 року не закінчився, 25.07.2015 р. на вказану земельну ділянку було зареєстровано право оренди земельної ділянки на підставі договору оренди землі від 01.07.2015 р., за яким орендарем є фізична особапідприємець [PERSON], а орендодавцем [PERSON]. Позивач вважає, що договір оренди землі без номеру від 01.07.2015 року, укладений між [PERSON] та фізичною особою - підприємцем [PERSON], необхідно визнати недійсним відповідно до вимог ст. ст.203, 215 ЦК України, оскільки на момент укладення цього договору існував договір оренди землі, укладений 02.01.2007 року між ПП «Покровське» та [PERSON], який не був розірваний, державна реєстрація якого не була визнана незаконною та не була скасована. Укладення нового договору оренди земельної ділянки порушує права ПП «Покровське, як орендаря, щодо володіння та користування земельною ділянкою, яка знаходиться вже в оренді у ПП «Покровське». Позивач просить також скасувати рішення державного реєстратора Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області [PERSON] про державну реєстрацію прав та обтяжень № 23271141 від 30.07.2015 р. 27 січня 2016 року фізична особа-підприємець [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ПП «Покровське», [PERSON], в якій просив суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 1,65 га., кадастровий номер: 4821783800:03:000:0830, укладений 02 січня 2007 року між ПП «Покровське» та [PERSON], зареєстрований у Веселинівському Центрі ДЗК 06 квітня 2009 року за №040901000520. В обґрунтування позову зазначив, що договір оренди земельної ділянки між ПП «Покровське» та [PERSON] було укладено з грубим порушенням вимог чинного законодавства: державна реєстрація спірного договору оренди земельної ділянки була проведена незаконно, оскільки на момент державної реєстрації договору (06.04.2009 р.) [PERSON] не мав цивільної правоздатності в звязку зі смертю (помер 13.02.2009 р.), а отже в момент реєстрації договору [PERSON] не міг вчиняти дії та набувати будь-яких прав та обовязків, в тому числі прав та обовязків орендодавця. Крім того, позивач за зустрічною позовною заявою послався на те, що спірний договір оренди земельної ділянки не відповідає вимогам ст.15 Закону України «Про оренду землі», оскільки не містить усіх істотних умов, а саме: умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. З цих підстав просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений між ПП «Покровське» та [PERSON]. Ухвалою Веселинівського районного суду Миколаївської області від 10 лютого 2016 року зустрічний позов фізичної особи-підприємця [PERSON] обєднано в одне провадження з первісним позовом. В судовому засіданні представник позивача ПП «Покровське» за первісним позовом та представник відповідача ПП «Покровське» за зустрічним позовом [PERSON] первісний позов підтримала в повному обсязі та з тих же підстав, про які вказала в первісній позовній заяві. Просить визнати недійсним договір оренди землі без номеру від 01.07.2015 р., за яким орендодавець [PERSON] передала, а орендар фізична особа-підприємець [PERSON] прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 1,65 га, кадастровий номер 4821783800:03:000:0830, та скасувати рішення державного реєстратора Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області [PERSON] про державну реєстрацію прав та обтяжень № 23271141 від 30.07.2015 р. 11:38:39. Вважає, що в задоволенні зустрічної позовної заяви необхідно відмовити, оскільки позивачем за зустрічною позовною заявою фізичною особою-підприємцем [PERSON] не доведено порушення відповідачем ПП «Покровське» жодної з вимог, встановлених у ст.203 ЦК України. Фактично позивач послався на самовільне використання ПП «Покровське» земельної ділянки та на підстави визнання незаконною державної реєстрації договору оренди земельної ділянки, що не є підставами для визнання недійсним самого договору оренди землі та не є порушенням вимог ч.1-3, ч.5,6 ст. 203 ЦК України. Договір оренди земельної ділянки від 02.01.2007 року був укладений за життя [PERSON], з ним було досягнуто згоди з усіх істотних умов, передбачених ст. 15 Закону України «Про оренду землі», даний договір [PERSON] підписав власноручно, при укладенні договору він мав необхідний обсяг цивільної дієздатності та за своїм вільним волевиявленням передав земельну ділянку в оренду ПП «Покровське». Просить суд відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви в повному обсязі. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом фізична особа підприємець [PERSON] в судове засідання не зявився, про час, місце та дату судового засідання був повідомлений своєчасно, що підтверджується повідомленням про вручення йому судової повістки 07.04.2016 року. Під час розгляду справи в суді 10.02.2016 року до суду надійшла від нього заява, в якій він зазначив, що зустрічну позовну заяву підтримує з підстав, вказаних в зустрічній позовній заяві, а первісний позов ПП «Покровське» не визнає повністю. Просив розглядати справу у його відсутність, однак з участю його представника [PERSON] Представник відповідача за первісним позовом та представник позивача за зустрічною позовною заявою фізичної особи-підприємця [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні первісної позовної заяви, оскільки фізична особа-підприємець [PERSON] набув право оренди земельної ділянки у повній відповідності до вимог чинного законодавства. Після смерті [PERSON], який помер 13 лютого 2009 року, [PERSON] в порядку спадкування за законом на підставі рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 02 лютого 2015 року набула право власності на земельну ділянку площею 1,65 га., кадастровий номер: 4821783800:03:000:0830. Її право власності було на цю земельну ділянку зареєстровано реєстраційною службою Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області за записом про право власності за № 9676519 від 14.05.2015 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер №37577918 від 15 травня 2015 року. Як власник майна, [PERSON], яка мала право вільно розпоряджатися своєю земельною ділянкою, 01 липня 2015 року уклала договір оренди земельної ділянки з фізичною особою-підприємцем [PERSON], право оренди якого було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за записом про інше речове право № 10610754 від 25 липня 2015 року. Вважає, що зустрічна позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки договір оренди земельної ділянки, укладений між ПП «Покровське» та [PERSON] всупереч вимогам чинного законодавства, а саме: державна реєстрація спірного договору оренди земельної ділянки була проведена незаконно, оскільки на момент державної реєстрації договору (06.04.2009 р.) [PERSON] не мав цивільної правоздатності в звязку зі смертю (помер 13.02.2009 р.), а отже в момент реєстрації договору [PERSON] не міг вчиняти дії та набувати будь-яких прав та обовязків, в тому числі прав та обовязків орендодавця. Крім того, спірний договір оренди земельної ділянки не відповідає вимогам ст.15 Закону України «Про оренду землі», оскільки не містить усіх істотних умов, а саме: умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. З цих підстав просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений між ПП «Покровське» та [PERSON]. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області, в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином 30.03.2016 року. До суду 14.04.2016 року від начальника Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області [PERSON] надійшла заява, в якій він просить розглядати справу у відсутність представника третьої особи та вказав, що заперечень щодо позовів не має. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, відділу Держгеокадастру у Веселинівському районі Миколаївської області [PERSON] висловила думку про те, що зустрічна позовна заява підлягає задоволенню, оскільки у 2007 році договір оренди землі між ПП «Покровське» та [PERSON] був зареєстрований у Веселинівському Центрі ДЗК 06 квітня 2009 року за №040901000520 вже після смерті [PERSON], який помер 13.02.2009 року. Суд, заслухавши пояснення представника позивача ПП «Покровське» за первісним позовом та представника відповідача ПП «Покровське» за зустрічним позовом [PERSON], представника відповідача за первісним позовом та представника позивача за зустрічною позовною заявою фізичної особи-підприємця [PERSON] [PERSON], представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, відділу Держгеокадастру у Веселинівському районі Миколаївської області [PERSON], дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та наданих доказів, дійшов висновку, що первісний позов підлягає задоволенню частково, а в задоволенні зустрічної позовної заяви необхідно відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 070912, виданого Веселинівською райдержадміністрацією 21 лютого 2005 року, був власником земельної ділянки загальною площею 6,93 га., яка складається з двох земельних ділянок: площею 1,65 га., кадастровий номер 4821783800:03:000:0830, та площею 5,28 га., кадастровий номер 4821783800:04:000:0227, яка розташована в межах території Покровської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У 2007 році [PERSON] уклав договір оренди земельної ділянки площею 1,65 га., кадастровий номер 4821783800:03:000:0830, з ПП «Покровське» строком на десять років. Даний договір було зареєстровано 06 квітня 2009 року у Веселинівському Центрі ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено відповідний запис за № 040901000520. 13 лютого 2009 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФП № 130753. Після смерті [PERSON] відповідач у справі [PERSON] в порядку спадкування за законом на підставі рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 02 лютого 2015 року набула право власності на земельну ділянку площею 1,65 га., кадастровий номер: 4821783800:03:000:0830. Її право власності було на цю земельну ділянку зареєстровано реєстраційною службою Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області за записом про право власності за № 9676519 від 14.05.2015 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер №37577918 від 15 травня 2015 року. 01 липня 2015 року між орендодавцем [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір цієї ж земельної ділянки терміном на 10 років. 25 липня 2015 року державним реєстратором Реєстраційної служби Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області [PERSON] було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за записом про інше речове право № 10610754 право оренди вказаної земельної ділянки за фізичною особою підприємцем [PERSON] на підставі договору оренди землі від 01.07.2015 року. Відповідно до вимог ч.4 ст.124 Земельного кодексу України (далі ЗК України) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно зі ст.93 ЗК України право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. За ч.2 ст.792 ЦК України та ч.8 ст.93 ЗК України відносини, повязані з орендою землі, регулюються законом. Відповідно до ст.ст.18,20 Закону України «Про оренду землі» ( в редакції, що була чинною на час укладення договору оренди земельної ділянки у 2007 році) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом. Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Пунктом 43 договору оренди землі, який був укладений у 2007 році між ПП «Покровське» та [PERSON], передбачено, що даний договір укладено на 10 років та набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Відповідно до примірника договору оренди землі, укладеного між ПП «Покровське» та [PERSON] у 2007 році, який надійшов до суду від відділу Держгеокадастру у Веселинівському районі Миколаївської області, та був досліджений в судовому засіданні, вбачається, що даний договір був зареєстрований 06 квітня 2009 року у Веселинівському Центрі ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено відповідний запис за № 040901000520. З огляду на викладене, договір оренди землі, укладений між ПП «Покровське» та [PERSON] у 2007 році, діє до 06.04.2019 року. Як встановлено в судовому засіданні, після смерті [PERSON] відповідач у справі [PERSON] в порядку спадкування за законом на підставі рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 02 лютого 2015 року набула право власності на земельну ділянку площею 1,65 га., кадастровий номер: 4821783800:03:000:0830. Її право власності було на цю земельну ділянку зареєстровано реєстраційною службою Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області за записом про право власності за № 9676519 від 14.05.2015 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер №37577918 від 15 травня 2015 року. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року №161-ХІV (з наступними змінами та доповненнями) перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Пунктами 36,37,38,39,40 Договору оренди землі, укладеного у 2007 році між ПП «Покровське» та [PERSON], передбачено, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розвязується у судовому порядку. Дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи-орендаря. Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Статтею 31 Закону України «Про оренду землі» та статтею 141 ЗК України передбачено підстави припинення договору оренди землі та права користування земельною ділянкою, якими, окрім тих, які вказані в договорі, являються: поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених в рамках такого партнерства). Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Зі змісту досліджених в судовому засіданні примірників договору, укладеного у 2007 році між ПП «Покровське» та [PERSON], примірники якого були надані суду для огляду представником позивача за первісним позовом [PERSON] та відділом Держгеокадастру у Веселинівському районі Миколаївської області, та досліджені в судовому засіданні, не вбачається, що смерть орендодавця та перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи є підставою для припинення дії договору оренди земельної ділянки або зміни умов цього договору. Також судом не було встановлено інших підстав для припинення договору оренди землі, укладеного у 2007 році, з підстав, передбачених ст. 31 Закону України «Про оренду землі» та ст. 141 ЗК України. За такого, суд вважає, що до відповідача [PERSON] після смерті [PERSON] та переходу до неї права власності на вказану земельну ділянку на підставі рішення суду, перейшли, передбачені договором оренди земельної ділянки, укладеного у 2007 році між ПП «Покровське» та [PERSON], усі права та обовязки орендодавця. Суд вважає, що оскільки договір оренди земельної ділянки, укладений у 2007 році між ПП «Покровське» та [PERSON], діє до 06.04.2019 року, то відповідач [PERSON], яка має всі права та обовязки орендодавця за вказаним договором, не мала права в односторонньому порядку відмовитися від договору оренди землі та укладати 01.07.2015 року новий договір оренди цієї ж самої земельної ділянки з новим орендарем фізичною особою підприємцем [PERSON], оскільки така одностороння відмова порушує права орендаря ПП «Покровське» за договором від 2007 року щодо володіння та користування земельною ділянкою, яка перебуває в оренді в цього орендаря на підставі договору оренди земельної ділянки, який на момент укладення нового договору від 01.07.2015 р. був чинним, не визнаний недійсним, його державна реєстрація не була скасована, та даний договір не був розірваний за взаємною згодою сторін або за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5-6 ст. 203 ЦК України. Згідно з вимогами ст.ст.202,203 ЦК України правочином визнається дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочин є чинним (дійсним), якщо: його зміст не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка його вчиняє, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно зі ст. 410 ЦК України землекористувач має право користуватися земельною ділянкою в повному обсязі, відповідно до договору. У ст.25 Закону України «Про оренду землі» зазначено права та обовязки орендаря, в тому числі право орендаря самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі. Суд вважає, що укладення відповідачем [PERSON] 01.07.2015 року нового договору з іншим орендарем щодо тієї ж земельної ділянки в період дії договору від 2007 року порушує права орендаря ПП «Покровське» на володіння та користування земельною ділянкою, передбачені ст.25 Закону України «Про оренду землі», ст. 410 ЦК України та ст.95 ЗК України, а тому підлягає захисту судом за позовом орендаря шляхом визнання недійсним договору оренди цієї самої земельної ділянки, укладеного [PERSON] з іншим орендарем, на підставі п.2 ч.2 ст.16 ЦК України. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовна вимога позивача за первісним позовом про визнання недійсним договору оренди землі без номеру від 01.07.2015 р., за яким орендодавець [PERSON] передала, а орендар фізична особа-підприємець [PERSON] прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 1,65 га, кадастровий номер 4821783800:03:000:0830, є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Що стосується вимоги позивача за первісним позовом про скасування рішення державного реєстратора Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області [PERSON] про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки за № 23271141 від 30.07.2015 р., то суд вважає, що дана вимога не підлягає задоволенню, оскільки рішення суду про визнання недійсним договору оренди землі є самостійною підставою для скасування запису про державну реєстрацію права оренди землі та при отриманні державним реєстратором рішення суду, що набрало законної сили, він зобовязаний скасувати відповідний запис про державну реєстрацію прав. Отже, суд вважає, що у позивача відсутні підстави звертатися з вимогою про скасування рішення про державну реєстрацію права оренди. Така вимога може бути підставою для звернення з окремим позовом у разі відмови реєстраційної служби внести зміни про скасування державної реєстрації прав. З досліджених в судовому засіданні доказів, з врахуванням встановлених судом обставин справи, суд дійшов висновку, що є підстави для відмови у задоволенні зустрічної позовної заяви. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5-6 ст. 203 ЦК України. Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зі змісту дослідженого в судовому засіданні акту приймання-передачі земельної ділянки, наданого суду відділом Держгеокадстру у Веселинівському районі Миколаївської області, вбачається, що земельна ділянка по договору оренди землі від 2 січня 2007 року площею 1,65 га., яка знаходиться на території Покровської сільської ради Веселинівського ройону Миколаївської області, була передана орендодавцем [PERSON] та прийнята орендарем ПП «Покровське» в особі директора цього підприємства [PERSON] в оренду в 2007 році, про що сторони договору поставили свої підписи. З огляду на це, суд вважає, що договір оренди вказаної земельні ділянки був укладений між ПП «Покровське» та [PERSON] в 2007 році, тобто ще за життя орендодавця [PERSON] Згідно з вимогами ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Отже, волевиявлення є важливим чинником, без якого неможливо вчинення правочину. З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що договір оренди земельної ділянки, був укладений між ПП «Покровське» та [PERSON] у 2007 році в письмовій формі, пройшов державну реєстрацію, 26.03.2009 року відділ Держкомзему у Веселинівському районі Миколаївської області надав висновок, яким підтвердив, що договір оренди землі відповідає чинному законодавству та підлягає державній реєстрації, при укладенні договору з [PERSON] були узгоджені всі істотні умови договору, його волевиявлення було спрямоване на укладення договору оренди землі, при цьому [PERSON] мав необхідний обсяг цивільної дієздатності. Після досягнення згоди з усіх істотних умов договору, сторони договору скріпили підписами договір оренди земельної ділянки. Дані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні договором оренди земельної ділянки та актом приймання передачі земельної ділянки, які були надані суду відділом Держгеокадастру у Веселинівському районі Миколаївської області. При цьому, позивач за зустрічною позовною заявою фізична особапідприємець [PERSON] та його представник [PERSON] не оспорювали обставини підписання договору оренди землі [PERSON] за його життя та не заперечували обставину підписання власноручно цього договору [PERSON] В судовому засіданні встановлено, що договір оренди землі, укладений у 2007 році між ПП «Покровське» та [PERSON], був зареєстрований 06 квітня 2009 року у Веселинівському Центрі ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено відповідний запис за № 040901000520, тобто після смерті [PERSON], однак його державна реєстрація не оскаржена, не визнана незаконною та не скасована. Тому даний договір був укладений у 2007 році за життя [PERSON] та набрав чинності з моменту його державної реєстрації 06.04.2009 року. Частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» встановлені істотні умови, досягнення згоди з яких є обовязковим для укладення договорів оренди землі. Відсутність у договорі землі хоча б однієї з істотних умов є підставою для визнання договорів недійсними (частина друга статті 15 Закону України «Про оренду землі» в редакції, що була чинною на час укладення спірного договору). Станом на час укладення спірного договору оренди землі від 2007 року ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі» були встановлені такі істотні умови для договорів оренди землі: обєкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану обєкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення обєкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. Отже, така істотна умова, як передача у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, на момент укладення у 2007 році договору оренди землі в статті 15 Закону України «Про оренду землі» була відсутня. Зміни до ст.15 Закону України «Про оренду землі», якими передбачено необхідність зазначення в договорах землі такої умови, внесено Законом України від 16 вересня 2008 року № 509 VІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву», який набрав чинності 14 жовтня 2008 року, тобто після укладення спірного договору. [PERSON] України від 16 вересня 2008 року № 509VІ регулює відносини, які виникли з дня набрання ним чинності і зворотної дії в часі не має. За такого, не було необхідності узгоджувати й зазначати в договорі оренди умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, укладаючи договір у 2007 році. Таким чином, договір оренди землі, укладений між ПП «Покровське» та [PERSON]М у 2007 році, містить всі істотні умови, зазначені в законі, згоди з яких було досягнуто між сторонами договору за життя [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.4 ЦПК України). Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відтак, зазначена норма визначає обєктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права повязано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи. Відповідно до ч.2, ч.3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або користувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на земельну ділянку. Захист цих прав може здійснюватися шляхом визнання угоди недійсною. Частиною першою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5-6 ст. 203 ЦК України. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи № 6-222 цс14 від 04.02.2015 року, суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні. Сттатею 13 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. В силу ст.16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Згідно зі ст.25 Закону України «Про оренду землі» орендар земельної ділянки має право: самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі. Зі змісту дослідженого в судовому засіданні примірника договору оренди землі, укладеного між ПП «Покровське» та [PERSON] у 2007 році, вбачається, що на час укладення цього договору орендодавець [PERSON] надав, а орендар ПП «Покровське» прийняло в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,65 га., яка знаходиться в межах Покровської сільської ради, строком на 10 років. Отже, на момент укладення договору оренди землі у 2007 році позивач за зустрічною позовною заявою фізична особапідприємець [PERSON] не являвся стороною цього договору, не був орендарем та не приймав у володіння та користування земельну ділянку, а тому суд вважає, що на час укладення договору оренди землі у 2007 році не мало місце порушення закону, яке потягло порушення прав позивача за зустрічною позовною заявою фізичної особипідприємця [PERSON], оскільки він у встановленому законом порядку у 2007 році не набув право користування земельною ділянкою, як орендар. Відтак не можна вважати, що порушено права чи законні інтереси останнього. У звязку з цим суд вважає, що у фізичної особипідприємця [PERSON] відсутні підстави для звернення до суду з позовною вимогою про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки площею 1,65 га., кадастровий номер: 4821783800:03:000:0830, укладений 02 січня 2007 року між Приватним підприємством "Покровське" та [PERSON], зареєстрований у центрі ДЗК 06 квітня 2009 року за № 040901000520. Отже, з огляду на викладене, суд дійшов висновку, що є підстави для відмови в задоволенні зустрічної позовної заяви фізичної особипідприємця [PERSON] про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки площею 1,65 га., кадастровий номер: 4821783800:03:000:0830, укладений 02 січня 2007 року між Приватним підприємством "Покровське" та [PERSON]. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У звязку з цим, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів фізичної особи-підприємця [PERSON] та [PERSON] на користь позивача за первісним позовом ПП «Покроваське» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. в рівних частинах, по 689,00 (шістсот вісімдесят дев'ять) гривень з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial