Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

20.04.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами, якими просить суд визнати за нею, як спадкоємцем за законом першої черги після смерті 24.10.2006 року чоловіка [PERSON], право власності на земельну ділянку, частка (пай) №535, площею 3,6136 га, кадастровий номер 5122085300:01:002:0196, яка розташована на території Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КСП «Котлабух», передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, мотивуючи тим, що приватним нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що неможливо встановити коло спадкоємців. Представник позивача в судовому засіданні 07.06.2016р. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Відповідач, сповіщений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву про визнання позовних вимог [PERSON] та розгляд справи без участі його представника. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні 07.06.2016р. визнав позовні вимоги [PERSON] та не заперечував проти задоволення позову у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що земельна ділянка, частка (пай) №535, площею 3,6136 га, кадастровий номер 5122085300:01:002:0196, яка розташована на території Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КСП «Котлабух», передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належить [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 064778, виданий 10.02.2004 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 10-16-819. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із ч. 1. ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 066841 від 26.10.2006 року, виданого Виконкомом Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] помер 24.10.2006 року. Після смерті [PERSON], згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка, частка (пай) №535, площею 3,6136 га, кадастровий номер 5122085300:01:002:0196, яка розташована на території Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КСП «Котлабух», передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно довідки виконавчого комітету Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 04.02.2016р. за № 158 померлий [PERSON] заповіту не залишав. Спадкоємницею за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - дружина [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-ЖД №365524 від 12.11.1984р. (а.с. 7). Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає. Судом встановлено, що позивач спадщину після смерті чоловіка прийняла фактично, оскільки на день смерті спадкодавця, час відкриття спадщини, протягом шести місяців проживала та була зареєстрована зі спадкодавцем за однією адресою, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за № 158 від 04.02.2016 року. Інших спадкоємців немає. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу в Одеській області за № 175/24/2016 від 15.04.2016 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку із тим, що неможливо встановити коло спадкоємців. Відповідно до п.п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст. 316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як було встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] спадщину після померлого [PERSON] прийняла фактично, оскільки на день смерті спадкодавця, час відкриття спадщини, проживала та була зареєстрована зі спадкодавцем за однією адресою, осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині після смерті [PERSON] немає, інших спадкоємців немає. З огляду на встановлене позивач обґрунтовано вимагає визнання за нею права власності на спадкову власність. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, у тому числі, з огляду на те, що відповідач визнав позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved