Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

[PERSON] , звернулась до Зарічненського районного суду Рівненської області із позовною заявою з вимогою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 01 серпня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області зареєстровано шлюб між сторонами, про що в книзі реєстрації актів про укладання шлюбу зроблено запис за № 976. Під час даного шлюбу у сторін народився спільний син, [PERSON] [INFO] . Спільне життя у сторін не склалось. З лютого 2015 року шлюбно-сімейні відносини між сторонами фактично припинились, через відсутність спільного побута та взаємних прав та обов`язків. На даний час у сторін втрачено почуття довіри, турботи, взаємної любові, взаємодопомоги і підтримки, як засад побудови сімейних відносин і реальності сім`ї. Таким чином просила задовольнити її позовні вимоги та розірвати шлюб. Позивачка у судове засідання з`явилась, позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи у суді повідомлений належним чином, шляхом публікації оголошення на сайті "Судова влада України", поважних причин нез`явлення у судове засідання суд не повідомив, відзиву та/або заперечення на позовну заяву не подала, що не перешкоджає розгляду справи по суті за змістом ст. 223 ЦПК України і є умовою для ухвалення заочного рішення у справі згідно ст. 280 ЦПК України . Суд повно та всебічно дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, прийшов до переконання, що обставини, на які покликається позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених ним позовних вимог знайшли своє підтвердження Відповідно до свідоцтва про одруження, серії [NUMBER] , виданного 01 серпня 2014 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, зареєстровано шлюб між сторонами, актовий запис № 976. Під час шлюбу у сторін народився спільний син, [PERSON] [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 26 вересня 2014 року, виконавчим комітетом Морочненської сільської ради Зарічненського району Рівненської області актовий запис № 24. (а.с. 14) Відповідач [PERSON] , є громадянином Азербайджанської Республіки, який проживав в Україні на підставі посвідки на тимчасове проживання № [NUMBER] від 23.01.2015 року, за зареєстрованою адресою місця проживання [ADDRESS] .(а.с. 9) Згідно ст. 56 закону України "Про міжнародне приватне право" визачає, що форма і порядок укладення шлюбу в Україні між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, а також між іноземцями або особами без громадянства визначаються правом України. А згідно ст. 60 цього Закону правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Сторони зареєстрували шлюб в України, у матеріалах справи наявна інформація про їх спільне проживання в Україні. На даний час позивачці місце проживання відповідача невідоме. Так, відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Зважаючи на те, що сторони упродовж тривалого часу шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб між сторонами набув формального характеру, суд вважає, що збереження шлюбу між ними є неможливим, оскільки це суперечитиме інтересам позивачrки що має істотне значення. Спору щодо поділу майна у сторін немає. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі наведеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем є підставними та підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути документально підтвердженні судові витрати які складаються із судового збору. З огляду на вищевказане.

Outcome: approved