Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

30.11.2018 позивач [PERSON] подала до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до Ільницької сільської ради Турківського району Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якій просить визнати за нею право власності на будинковолодіння за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона є спадкоємцем за законом свого батька [PERSON] , який помер [INFO] . До складу спадщини, що відкрилась після смерті її батька входить житловий будинок зі всіма допоміжними приміщеннями за адресою [ADDRESS] , у відповідності до технічного паспорту на вказаний житловий будинок. Спадщину прийняла, оскільки на момент смерті спадкодавця проживала разом з ним. Окрім нього, іншими спадкоємцями першої черги спадкування є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які спадщину не приймали. У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно вона не взмозі в нотаріальному порядку оформити спадкові права, а тому змушена звернутись до суду. За результатами повторного автоматизованого розподілу справи, оформленого відповідним протоколом від 30.07.2020, для розгляду цієї справи визначено суддю Турківського районного суду Львівської області Кшик О.І. Ухвалою суду від 11.08.2020 цивільна справа прийнята до провадження, визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 16.09.2020 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Миньо М.М. в судове засідання не з`явилися, через канцелярію суду подали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують. Представник відповідача Ільницької сільської ради Турківського району Львівської області в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив суд розглядати справу без їх участі, позов визнають. Треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Родинні відносини між позивачкою та [PERSON] підтверджено наданим позивачкою свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] від 14.03.1996 (а.с.9). [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , про що виконавчим комітетом Ільницької сільської ради Турківського району Львівської області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.21). До складу спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] , як вказує позивач, входить право померлого на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою [ADDRESS] . Згідно з довідкою Ільницької сільської ради Турківського району Львівської області від 11.05.2018 №782, [PERSON] , який помер [INFO] до дня смерті був зареєстрований за адресою [ADDRESS] разом з дочками [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та сином [PERSON] . Постійно проживали з померлим дочка [PERSON] та син [PERSON] (а.с. 22). Згідно з довідкою виконавчого комітету Ільницької сільської ради Турківського району Львівської області від 22.05.2018 № 819, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , згідно запису в погосподарській книзі №1 с.Радич, особовий рахунок [NUMBER] , залишився житловий будинок загальною площею 0,90 кв.м., житловою - 52 кв.м., який знаходиться в [ADDRESS] (а.с.23). Будучи спадкоємцем за законом після смерті свого батька позивач звернулася із заявою до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав, проте 07.08.2018 приватним нотаріусом Турківського РНО Федаш М.М. їй було відмовлено у оформленні спадкових прав, оскільки не представлено нотаріусу правовстановлюючі документи про право власності на нерухоме майно за адресою [ADDRESS] (а.с.27). Інші спадкоємці: [PERSON] 05.07.2018 подав нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини за законом в користь позивачки; [PERSON] 19.07.2018 подала нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини за законом в користь позивачки; [PERSON] та [PERSON] спадщину не приймали, з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину у встановлений законодавством строк не зверталися, що підтверджується матеріалами спадкової справи №36/2018. Відтак, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини, які є спадковими, а позивач, через відсутність правовстановлюючих документів на спірний будинок, позбавлена права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав, а тому звернулася до суду. Вирішуючи спір суд виходить з наступного. Відповідно до абз.3 п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України: у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як зазначено у п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року (далі - Інструкція). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". У період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної ради. Суд встановив, що спірний будинок є збудований в 1959 році, що доводиться технічним паспортом (а.с.11-16), та такий не містить відмітки про самочинне будівництво, а належність будинку покійному батькові доводиться довідкою сільської ради. Також суд встановив, що право власності на такий житловий будинок не зареєстровано у встановленому законом порядку в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Проте, як зазначено у п. 3.3. згаданого вище Листа ВССУ, перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Відтак, суд дійшов до висновку, що позивач, як спадкоємець майна покійного батька підставно просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, так як інший правовий механізм оформлення таких прав у неї відсутній. При цьому, сам факт відсутності правовстановлюючого документу на ім`я спадкодавця не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог про оформлення права власності, за умов доведення таких обставин як належність спадкодавцю цього майна. За таких обставин справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових прав, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі ст. 1216-1218, 1220, 1261, 1268 ЦК України, ст. 4, 10, 12, 13, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

Outcome: approved