Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання відповідачів та їх малолітніх дітей [PERSON] 2004 р.н. та [PERSON] 2007 р.н. такими, що втратили право на житло, мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідачі та їх сини з 2005 року не проживають в житловому будинку [ADDRESS], власником якого вона є. В зв'язку з викладеним вважає, що відповідачі та їх діти втратили право на житло і просить прийняти відповідне судове рішення. В судовому засіданні позивач повністю підтримала позовні вимоги, надала пояснення в межах позову. Представник позивача підтримала позовні вимоги та пояснила, що відповідачі з 2005 року не проживають в с.Каноничі разом з матір"ю - позивачем [PERSON], а отже є такими, що втратили право на житло. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позов, пояснив, що з 2005 року його сім"я не проживає в будинку матері по [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] визнала позов частково, зокрема пояснила суду, що не заперечує проти визнання втратившою право на житло її особисто, однак заперечує проти задоволення позову відносно її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]. Представник відповідача [PERSON] та малолітніх [PERSON] та [PERSON] заперечив проти позову, пояснив, що його довірителька разом із чоловіком та малолітніми дітьми дійсно не проживає у будинку позивача, однак житловий будинок, в якому фактично проживає родина, не введений у експлуатацію, тому реєстрація в цьому житлі є неможливою. З урахуванням цієї обставини, вважає, що визнання малолітніх дітей такими, що втратили право на житло, порушить їх права, зокрема обмежить можливості навчання, отримання медичної допомоги та ін. Просив відмовити у задоволенні позову. Представник служби у справах дітей Володимирецької районної державної адміністрації не заперечив проти задоволення позову відносно повнолітніх відповідачів [PERSON] та [PERSON] та заперечив проти задоволення позову щодо малолітніх [PERSON] та [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Так, у відповідності до ст.ст.71 - 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановленні строки, провадиться в судовому порядку. З цих же підстав здійснюється визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у житловому будинку, що перебуває у приватній власності, як це вбачається зі ст.163 ЖК України. Як вбачається зі ч.3 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житлового будинку втрачає право на користування цим житлом в разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між членом сім'ї та власником житла, або законом. У відповідності до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], що підтверджується рішенням Каноницької сільської ради №43 від 19.02.2016 року, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек №68619289 від 21.09.2016 року, технічним паспортом. Відповідачі та їх неповнолітні сини [PERSON] 2004 р.н. та [PERSON] 2007 р.н. зареєстровані у вказаному житловому будинку, однак не проживають в ньому з 2005 року, що підтверджується поясненнями сторін, довідкою Каноницької сільської ради №944 від 16.08.2017 року, а також письмовими поясненнями гр.[PERSON]., [PERSON]. При цьому суд констатує, що сторони в своїх поясненнях також не заперечували, що родина відповідачів не проживає в будинку [ADDRESS] з 2005 року. Таким чином, позивачем надано суду достатньо належних доказів того, що відповідачі та їх неповнолітні сини на протязі тривалого часу - більше 11 років - не проживають за місцем реєстрації, у належному [PERSON] житловому будинку, що є підставою визнання їх такими, що втратили право на житло. Твердження відповідача [PERSON] та її представника про відсутність підстав для задоволення позову відносно малолітніх дітей подружжя, спростовуються наступним. Так, у відповідності до ст.29 Цивільного Кодексу України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Оскільки судом встановлено, що батьки малолітніх [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які досягли десятирічного віку, проживають в [ADDRESS], саме це житло є також і місцем постійного проживання малолітніх. При цьому, як вбачається з висновку органу опіки та піклування - Володимирецької районної державної адміністрації №4212/01-28/17 від 29.09.2017 року, обов'язок щодо забезпечення належних умов проживання та утримання неповнолітніх дітей покладається саме на їх батьків. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що саме на відповідачів [PERSON] та [PERSON] покладається обов'язок забезпечити можливість реєстрації своїх дітей за їх фактичним місцем проживання. В той же час, позивач [PERSON] такого обов'язку не має. При цьому, суд також враховує ту обставину, що відповідач [PERSON] та її представник не навели будь-яких доказів того, що в разі визнання малолітніх [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на житло у будинку [PERSON], їх права будуть порушені будь-яким способом. Наведене, на думку суду, свідчить про наявність підстав для повного задоволення позову [PERSON] Як вбачається зі ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи викладене,

Outcome: approved