Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

22.10.2014 року позивач ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] суму сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 8 486,99 грн. та судовий збір. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 13 березня 2012 року о 14:20 год. на площі Севастопольська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю трьох транспортних засобів: автомобілем «БМВ», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який належить [PERSON], автомобілем «Рендж Ровер» д.н. [NUMBER], та автомобілем «Ніссан» державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який належить [PERSON]. Постановою Солом'янського районного суду м. Києва відповідача було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди внаслідок порушення ПДР України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України. Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль «Ніссан», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] отримав механічні пошкодження, що підтверджується первісною Довідкою ДАІ, розширеною довідкою ДАІ, страховим актом, розрахунком страхового відшкодування. На момент ДТП між відповідачем [PERSON] та ПрАТ «СК «Лафорт» був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 12.03.2012 p. № АВ/6303609, за яким ПрАТ «СК «Лафорт» застрахував цивільну відповідальність відповідача перед третіми особами при використанні транспортного засобу «БМВ», державний реєстраційний номер [NUMBER]. 14 березня 2012 року [PERSON] звернулася до ПрАТ «СК «Лафорт» із повідомленням про подію що сталося за участю забезпеченого ТЗ, згідно полісу. На підставі Страхового акта та Заяви Потерпілого про перерахування суми страхового відшкодування, відповідно до норм ст. 37 Закону України „Про обов'язкове страхуванні цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ПрАТ «СК «Лафорт» було виплачено страхове відшкодування в розмірі 8 486,99 грн. У зв'язку з тим, що відповідач не повідомив страховика у визначені законом строки про настання ДТП, ПрАТ «СК «Лафорт» відповідно до п. 38.1.1 (г) ст.38 Закону України „Про обов'язкове страхуваню цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" отримало право зворотної вимоги до відповідача. 01 липня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Маркс. Капітал» та Приватним акціонерним товариством «Лафорт» було підписано договір про надання фінансових послуг факторингу, за яким останнє відступило позивачу своє право грошової вимоги до відповідача. Оскільки відповідач не відшкодував шкоду на вимогу позивача в позасудовому порядку, останнім пред'явлено даний позов. В судове засідання 05 лютого 2015 року позивач свого представника не направив, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. 20.01.2015 року до суду надійшла заява, в якій позивач просить розглядати справу за відсутності свого, представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про розгляд справи повідомлений належним чином через оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» від 24.12.2014 року №240 (5369). Про причини неявки суд до відома не поставив. Відповідно до ст.224 Цивільного Процесуального Кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, врахувавши заяву представника позивача, знаходить можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 13 березня 2012 року о 14:20 год. на площі Севастопольська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю трьох транспортних засобів: автомобіля «БМВ», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який належить [PERSON], автомобіля «Рендж Ровер» д.н. [NUMBER] , та автомобіля «Ніссан», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який належить [PERSON]. Судом встановлено, що в наслідок зазначеної ДТП було пошкоджено автомобіль «Ніссан», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який належить [PERSON]. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені ст. 1166 ЦК України. Зазначена стаття, зокрема, визначає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Джерелом підвищеної небезпеки є, зокрема, діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року роз'яснено, що спір про відшкодування шкоди, завданої самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним. Постановою Соломянського районного суду м. Києва від 04 квітня 2012 року, [PERSON] було визнано винним у порушенні п. 13.1 ПДР України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 340, 00 грн. Постановою № 11 Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року «Про судове рішення» (з наступним змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому постановлюється рішення. Згідно з положеннями ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи викладене, суд вважає вину відповідача у скоєнні ДТП доведеною, а тому приходить до висновку що відповідач є відповідальною особою за матеріальні збитки завдані власнику автомобіля «Ніссан» державний реєстраційний номер [NUMBER]. Встановлено, що на момент ДТП між відповідачем [PERSON] та ПрАТ «СК «Лафорт» був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 12.03.2012 p. № АВ/6303609, за яким ПрАТ «СК «Лафорт» застрахував цивільну відповідальність відповідача перед третіми особами, при використанні транспортного засобу «БМВ», державний реєстраційний номер [NUMBER]. За ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). 14 березня 2012 року [PERSON] звернулася до ПрАТ «СК «Лафорт» із Повідомленням про подію що сталася за участю забезпеченого ТЗ, згідно полісу. 14 березня 2012 року аварійним комісаром ПрАТ «СК «Лафорт» був проведенні огляд ТЗ, про що свідчить Протокол огляду ТЗ «Ніссан», д.н. [NUMBER]. 05 серпня 2012 року була виведена Калькуляція № М7175 розміру збитків заподіяних в наслідок ДТП автомобілю «Ніссан», д.н. [NUMBER]. На підставі страхового акта та заяви потерпілого про виплату страхового відшкодування, відповідно до норм ст. 37 Закону України „Про обов'язкове страхуванні цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ПрАТ «СК «Лафорт» було виплачено страхове відшкодування в розмірі 8 486,99 грн., що підтверджено страховим актом № 1312351-1 від 09.08.2012 р. розрахунком страхового відшкодування та платіжним дорученням № 4090 від 30.08.2012 р. Відповідно до п.п. 33.1.4. п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Зазначені вимоги закону відповідач не виконав, та не повідомив позивача про дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце 13 березня 2012 року. Таким чином, виходячи з положень п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та наведених вище обставин, страховик ПрАТ «СК «Лафорт» набуло права вимоги до [PERSON] в розмірі фактичних фтрат пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, а саме 8 486,99 грн. 01 липня 2013 року між ПрАТ «СК «Лафорт» та ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №01/01-07 2013Р, згідно якого ПрАТ «СК «Лафорт» передало ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» право грошової вимоги до [PERSON] Враховуючи обставини викладені вище, зважаючи, що відповідач є особою, відповідальною за завдані збитки, страховик відповідно до закону набув права регресної вимоги до відповідача, яке по договору відступлене позивачу, суд дійшов до висновку про те, що вимоги позивача є законними та обґрунтованими, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 243,60 грн. та витрати за публікацію оголошення в пресі - 420,00 грн.

Outcome: approved