Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

15.02.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до ПАТ «[PERSON] [PERSON]» про відшкодування матеріальної шкоди, вказуючи на те, що 13 березня 2007 року співробітник даного банку [PERSON] оформила позивачу депозитний договір № 26300243628. Проте, як зясувалось пізніше, [PERSON] грошові кошти на рахунок позивача не внесла, а умисно розтратила передавши їх у день отримання начальнику Новотроїцького відділення ХОД ВАТ «[PERSON] [PERSON]» [PERSON], спричинивши у такий спосіб позивачці матеріальну шкоду на суму 1\~500 доларів США. Вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 березня 2012 року із змінами, внесеними ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 22 липня 2014 року, яким [PERSON] та [PERSON] засуджено за ст. 191 ч. 5 КК України. Було визнано що дані особи вчинили розкрадання коштів позивача при виконанні своїх службових (трудових) обовязків під час перебування на посадах відповідача. Просить стягнути з відповідача на її користь 40\~140 грн. на відшкодування матеріальної шкоди. Позивач в судове засідання не зявилася, про причину неявки суд не повідомила, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просить стягнути з відповідача суму матеріальної шкоди у розмірі 40\~140 грн., виходячи з правила реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні надав заперечення на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що вона теж була визнана потерпілою по кримінальній справі за обвинуваченням [PERSON] та [PERSON], однак їй було завдано шкоду на 1000 грн., які банком було відшкодовано у повному обсязі. Перевіривши матеріали справи, враховуючи доводи представника позивача та представника відповідача, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановленні такі факти та відповідні їм правовідносини. Предметом спору є вимога про відшкодування збитків, завданих відповідачем у звязку із неналежним виконанням трудових обовязків його працівниками, що призвело до втрати грошей позивача, переданих нею працівникам в якості депозитних вкладів. Судом встановлено, що вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 березня 2012 року із змінами, внесеними ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 22 липня 2014 року було визнано, що працівники відповідача при виконанні своїх службових обовязків вчинили розкрадання коштів позивача. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків. З роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" п. 9 вбачається: «Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку з заподіянням шкоди майну». Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи. Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані. Пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі збільшення суми на депозитному вкладі. Суд вважає доведеним існування факту упущеної вигоди, а отже задоволення позову [PERSON] щодо стягнення з ПАТ «[PERSON] [PERSON]» матеріальної шкоди підлягає задоволенню. Зважаючи на офіційний курс долара на час розгляду справи, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки 39\~105 грн. завданої шкоди. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволенні повністю, то суд вважає необхідним віднести судові витрати в сумі 551, 20 грн. за рахунок відповідача. На підставі зазначеного, ст. 1167 ЦК України, ст. 1172 ЦК України, п. 9 Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" і

Outcome: approved