Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Надра", [PERSON], треті особи: Кам'янець-Подільська районна державна адміністрація, Приватний нотаріус Кам'янець - Подільського районного нотаріального округу - [PERSON], Зіньковецька сільська рада, Реєстраційна служба Кам'янець - Подільського міськрайонного управління юстиції про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11 серпня 2008 року , видане Зіньковецькою сільською радою в частині визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину домоволодіння по [ADDRESS], визнання права власності на частку в спільному майні подружжя , визнання недійсним іпотечного договору від 10 вересня 2008 року , укладеного між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Кам'янець - Подільського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 42270, визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину домоволодіння по [ADDRESS]. На даний час кредит погашає позивачка за рахунок коштів, які вона заробляє , перебуваючи на заробітках. Судом неналежну третю особу - Службу в справах дітей Кам'янець-Подільської районної державної адміністрації було замінено на належну третю особу - Кам'янець-Подільську районну державну адміністрацію, яка відповідно до ст.. 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» є органом опіки і піклування. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала і пояснила, що позивачка перебувала в шлюбі з [PERSON] під час придбання житлового будинку [ADDRESS]. Даний житловий будинок було придбано за спільні кошти, тому позивачка є власником 1/2 частини житлового будинку . В 1998 році шлюб між позивачкою та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу поділ майна подружжя проведено не було і позивачка залишилась проживати в спірному житловому будинку. В 2008 році, коли позивачка перебувала на заробітках за кордоном , відповідачка [PERSON] взяла кредит в банку. Про укладання іпотечного договору позивачка дізналась 15 серпня 2012 року в відділенні банку , коли підписувався протокол про наміри. В зв'язку з тим, що позивач є власником 1/2 частини житлового будинку, просить визнати недійсним іпотечний договір . Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась. Про день слухання справи повідомлена своєчасно. В судовому засіданні представник ПАТ КБ «Надра» позов не визнав , просить в задоволенні позову відмовити в зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності. Представник Зіньковецької сільської ради в судовому засіданні пояснив, що Зіньковецька сільська рада була утворена в 1995 році . Раніше село Зіньківці відносилось до Голосківської сільської ради. Якби в сільській раді знали про наявність договору купівлі - продажу від 30 жовтня 1985 року про придбання житлового будинку, то виконкомом сільської ради не було прийнято рішення № 3 про підтвердження дозволу [PERSON] на оформлення права власності на домоволодіння по [ADDRESS]. Позов про визнання частково недійсним рішення сільської ради визнав. Представник третьої особи - Кам'янець-Подільської районної державної адміністрації в судовому засіданні позов підтримав і пояснив, що в спірному житловому будинку по постійному місцю проживання зареєстрований син відповідачки [PERSON] - [PERSON] , [INFO], іпотечний договір був укладений без врахування даної обставини, тому він підлягає визнанню недійсним. В судовому засіданні третя особа - Приватний нотаріус Кам'янець - Подільського районного нотаріального округу - [PERSON] пояснив, що при укладанні договору іпотеки відповідачкою [PERSON] було подано довідку, в якій вказувалось, що в спірному житловому будинку неповнолітні діти не проживають. Представник Реєстраційної служби Кам'янець - Подільського міськрайонного управління юстиції в судове засідання не з'явився. Подав заяву про слухання справи у їх відсутності. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивачка з чоловіком [PERSON] під час перебування в шлюбі згідно договору купівлі - продажу від 30 жовтня 1985 року, посвідченого секретарем виконкому Голосківської сільської ради, зареєстрованого в реєстрі за № 64 придбали житловий будинок по [ADDRESS]. З копії свідоцтва про розірвання шлюбу , виданого Кам'янець - Подільським районним відділом реєстрації актів громадянського стану вбачається, що шлюб між [PERSON] і [PERSON] було розірвано 28 травня 1998 року, актовий запис № 88 . Відповідно до ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до п. 5 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 р. N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" при відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Цивільний кодекс України (1963 року) не пов'язував виникнення права власності на нерухоме майно з необхідністю реєстрації права власності на нерухоме майно в бюро технічної інвентаризації . Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначається за правилами ст. 70 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З довідки Зіньковецької сільської ради від 16 квітня 2013 року за № 91 вбачається, що позивачка [PERSON] проживала в житловому будинку з часу придбання житлового будинку і проживає в ньому до цього часу. Враховуючи, що домоволодіння по [ADDRESS] було придбано подружжям під час шлюбу . за [PERSON] слід визнати право власності на 1/2 частину даного домоволодіння. Рішенням виконкому Зіньковецької сільської ради від 08 серпня 2008 року за № 3(38) підтверджено дозвіл на оформлення права власності на домоволодіння в [ADDRESS] [PERSON]. На підставі даного рішення Зіньковецькою сільською радою було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 11 серпня 2008 року про право власності на домоволодіння по [ADDRESS]. 10 вересня 2008 року між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» було укладено кредитний договір про надання в [PERSON] 150000 гривень на споживчі цілі на строк до 07 вересня 2018 року зі сплатою 20,9 відсотків річних . 10 вересня 2008 року між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» було укладено іпотечний договір , посвідчений приватним нотаріусом Кам'янець - Подільського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 42270 згідно умов якого в іпотеку було передано житловий будинок з господарсько - побутовими будівлями та земельна ділянка площею 0,2500 га по [ADDRESS]. Враховуючи, що 1/2 частина домоволодіння по [ADDRESS] належить позивачці , право власності на дане домоволодіння батьками відповідачки [PERSON] було набуте на підставі договору купівлі - продажу від 30 жовтня 1985 року , то Зіньковецька сільська рада не мала права приймати рішення про підтвердження дозволу [PERSON] на оформлення права власності на домоволодіння в [ADDRESS] та видавати оскаржуване свідоцтво про право власності на домоволодіння по [ADDRESS]. Враховуючи, що суд не може вийти за межі позовних вимог , відповідно до ч. 1 ст.. 11 ЦПК України суд може визнати свідоцтво про право власності тільки в частині визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння по [ADDRESS]. Відповідно до ст.. 5 Закону України «Про іпотеку» частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. В іпотечному договорі від 10 вересня 2008 року , укладеному між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON], посвідченому приватним нотаріусом Кам'янець - Подільського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованому в реєстрі за № 42270 вказано, що предметом іпотеки є житловий будинок з господарсько - побутовими спорудами та земельна ділянка площею 0,2500 га. для обслуговування житлового будинку і господарських споруд. Земельна ділянка належить іпоктекодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 5000427, який виданий на підставі рішення Зіньковецької сільської ради № 6 від 04 серпня 2008 року. Враховуючи, що позивачка є власником 1/2 частини спірного домоволодіння, її частина до укладання іпотечного договору виділена фактично не була , суд вважає, що іпотечний договір підлягає визнанню недійсним тільки в частині передачі в іпотеку домоволодіння по [ADDRESS] Право власності на земельну ділянка площею 0,2500 га. було набуте [PERSON] в процесі безкоштовної приватизації і тому іпотечний договір в частині передачі в іпотеку земельної ділянки не може бути визнаний недійсним. Пленум Верховного суду України у п. 15 абз. 3 Постанови від 21 грудня 2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» початок позовної давності для вимоги про поділ спільного майна подружжя, шлюб якого розірвано, обчислюється не з дати прийняття постанови державного органу РАЦС (статті 106, 107 СК) чи з дати набрання рішенням суду законної сили (статті 109, 110 СК), а від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності (ч. 2 ст. 72 СК). В судовому засіданні представник позивача пояснила, що позивачка дізналась про порушення її права власності на частину житлового будинку 15 серпня 2012 року , коли вона з'явилась в банк . Тому суд вважає, що позивач не пропустила строк позовної давності і підстав для відмови в позові з підстав пропуску строку позовної давності немає. На підставі викладеного,

Outcome: partial