Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

13.02.2015 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, на обґрунтування якого зазначив, що вироком Волочиського районного суду від 31.03.2014 року відповідача визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, з призначенням йому покарання, за те, що він 09.09.2013 року керуючи т/з "Geely" н/з [NUMBER] і рухаючись на 211 км + 500 м автодороги Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам'янка, в напрямку м.Хмельницького, неподалік смт.Війтівці Волочиського району Хмельницької області, перебуваючи за кермом в стані алкогольного сп'яніння, не впорався з керуванням, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки, виїхав керованим ним автомобілем на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення із зустрічним автомобілем [NUMBER] з напівпричіпом «Koegel» н/з [NUMBER] під керуванням [PERSON] В результаті ДТП пасажир автомобіля "Geely" [PERSON] отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, а вантажний автомобіль «Mersedes-Benz» з напівпричіпом «Koegel» технічні пошкодження. По даній кримінальній справі позивач на підставі постанови слідчого від 15.11.2013 року був визнаний потерпілим, а так як вантажний автомобіль «Mersedes-Benz» з напівпричіпом «Koegel» належав його батькові [PERSON], який помер [INFO] року, він як його спадкоємець прийняв спадщину та отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на автомобіль [NUMBER] та напівпричіп «Koegel» н/з [NUMBER], оформивши на вказані транспортні засоби технічні паспорти на себе. Внаслідок пошкодження транспортних засобів, матеріальні збитки склали 349986,25 грн., а з врахуванням того, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в страховій групі ТАС, яка виплатила позивачу 100000 грн. страхового відшкодування, тому за мінусом цієї суми просить стягнути з відповідача на його користь як спадкоємця 249986,25 грн. матеріальної та 50000 грн. моральної шкоди. У судовому засіданні представник позивача його вимоги підтримав повністю, визнав, що між відповідачем та спадкодавцем не було договірних відносин, транспортні засоби на час ДТП були власністю батька позивача, який помер не в результаті ДТП, його довірителем кошти на ремонт транспортних засобів не витрачалися. Відповідач, його представник позов не визнали повністю, представник відповідача пояснивши, що на час ДТП позивач не був власником пошкоджених транспортних засобів, власником яких був його батько [PERSON], за життя якого не було винесено рішення про відшкодування будь-яких збитків, а позивач набув право власності на ці транспортні засоби в порядку спадкування лише у 2014 році, тому не отримав право на спадкування як матеріальних так і моральних збитків, враховуючи, що пошкоджено було не його майно, а майно батька, крім того, звіт про оцінку не можна брати до уваги, оскільки він проводився за замовленням позивача, який на той момент не був власником майна, відповідач не повідомлявся про проведення оцінки, спеціаліст не повідомлявся про кримінальну відповідальність та не надано документи про понесенні витрати на ремонт позивачем трансортних засобів (квитанція про оплату, акти виконаних робіт). Вислухавши учасників, дослідивши надані докази, судом встановлено, що 09.09.2013 року відповідач на власному транспортному засобі скоїв ДТП, внаслідок чого автомобіль [NUMBER] та напівпричіп «Koegel» н/з [NUMBER], що на правах власності належали батькові позивача також [PERSON], отримали технічні ушкодження, по результатам розгляду кримінальної справи відповідач був засуджений вироком Волочиського районного суду від 31.03.2014 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, а цивільний позов по справі потерпілого [PERSON] було залишено без розгляду (а.с.44-47). Вартість майнової шкоди за пошкодження цих трансортних засобів згідно звітів про оцінку склали 349986,25 грн., з яких позивачу страховою компанією було виплачено 100000 грн. (а.с.3-43, 50,51). Власник цих транспортних засобів [PERSON] помер [INFO] року, смерть не пов'язана із ДТП (а.с.48). Позивач, як син померлого [PERSON], 19.05.2014 року отримав свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, в тому числі і на вказані транспортні засоби, зареєструвавши їх на себе 03.06.2014 року (а.с.49,54-60). Із змісту позовних вимог вбачається, що позивач просить відшкодувати йому матеріальну та моральну шкоду з підстав, передбачених ст.ст.23, 1166, 1167, 1187 та 1218 ЦК України. Згідно статей 1216, 1218, 1219 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.Не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця. Частиною 1 ст. 1230 ЦК України передбачено, що до спадкоємця переходить право на відшкодування збитків, завданих спадкодавцеві у договірних зобов'язаннях. Виниклий спір же випливає із деліктних, а не договірних правовідносин, тому враховуючи, що будь-яких договірних відносин між померлим власником майна [PERSON] та відповідачем не було, тому до позивача не перейшло право на відшкодування матеріальних збитків, враховуючи навіть ту обставину, що позивачем не надано доказів про здійснення ремонту транспортних засобів ним самим чи спадкодавцем та понесення майнових витрат на вказану в позові суму. Що стосується моральної шкоди, суд приходить до наступного. Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Позивачем в позовній заяві зазначено, що його моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку із знищенням чи пошкодженням його майна. Частиною 3 ст. 1230 ЦК України передбачено, що до спадкоємця переходить право на відшкодування моральної шкоди, яке було присуджено судом спадкодавцеві за його життя. Враховуючи, що на момент пошкодження майна позивач не був власником транспортних засобів, рішенням суду не присуджувалося на користь спадкодаця за його життя будь-яких сум моральної шкоди, тому позивачу також слід відмовити і у стягненні моральної шкоди. Посилання позивача на ст.55 КПК України слід визнати безпідставним, оскільки згідно її частини 6, положення частин першої-третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім'ї в тому разі, якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, в той час як смерть [INFO] року власника майна настала не внаслідок кримінального правопорушення та відсутні докази про те, що х моменту ДТП 09.09.2013 року до моменту його смерті [INFO] року він перебував у стані, який унеможливлюва подання ним відповідної заяви. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в повному об'ємі. Судові витрати слід компенсувати за рахунок держави.

Outcome: dismissed