Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 51371 грн. 36 коп. пені за прострочення сплати аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем мають дочку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28 квітня 2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дочки Емілії, [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 березня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач не сплачував аліменти, внаслідок чого станом на 04 березня 2019 року утворилась заборгованість в сумі 51371 грн. 36 коп., в зв`язку з цим, позивач зазначив, що має право на отримання неустойки за несвоєчасну сплату аліментів за період з серпня 2014 року по 04 березня 2019 року, яку він визначив в сумі 51371 грн. 36 коп. Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, представник позивача подав клопотання про розгляд справи за його і позивача відсутності, позовні вимоги підтримав з наведених підстав. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день та час судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами поштової кореспонденції. 03 червня 2019 року від відповідача надійшов відзив, в якому він зазначив, що відповідно до ч.2 ст.196 Сімейного кодексу України, максимальний розмір пені, який може бути з нього стягнутий становить 30230 грн. 60 коп, оскільки постановою державного виконавця Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального юстиції у Черкаській області Коваль А.В. від 26 вересня 2018 року у виконавчому провадженні №20299824, на нього, в порядку частини 14 статті 71 ЗУ «Про виконавче провадження» накладено втраф у розмірі 50 % суми заборгованості зі сплати аліментів, а саме 20640 грн. 76 коп. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, з наступних підстав. У відповідності із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11 червня 2009 року, сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Зміна прізвища позивача відбулась внаслідок одруження, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17 серпня 2013 року. Як вбачається з рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28 квітня 2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дочки Емілії, [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 березня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного рішення суду видано 7 червня 2010 року виконавчий лист №2-763/2010, який перебуває на виконанні Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального юстиції у Черкаській області, номер виконавчого провадження 20299824. Відповідно до ст.195 СК України, заборгованість по аліментах, присуджених у частці від заробітку (доходу), визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник в цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. У разі спору розмір заборгованості визначається судом. Згідно з розрахунком державного виконавця Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального юстиції у Черкаській області Коваль А.В., станом на 04 березня 2019 року [PERSON] має заборгованість по аліментах у сумі 51371 грн. 36 коп. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Відповідно до частини першоїстатті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У п. 22 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що передбачена ст. 196 СКУ країни відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обовязку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобовязань. Виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Такий правовий висновок зробив Верховний Суд України у справі № 6-300цс16 від 16 березня 2016 року. Доказів відсутності вини відповідача у несплаті аліментів останній суду не подав і судом їх не здобуто. Оскільки факт наявності заборгованості зі сплати аліментів підтверджується належними доказами - розрахунками заборгованості, і відповідачем не спростовано вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів позивачу у вказаний період, суд приходить до висновку, що вказана заборгованість виникла з вини відповідача і вимоги позивача про стягнення пені є обґрунтованими. Вирішуючи питання щодо розміру пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує правову природу пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до зазначеного позивачем розрахунку сума неустойки (пені) становить 51371 грн. 36 коп. Розмір пені не перевищує розмір заборгованості, однак постановою державного виконавця Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального юстиції у Черкаській області Пиндик С.В. від 26 вересня 2018 року у виконавчому провадженні №20299824, на [PERSON] , в порядку ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» накладено втраф у розмірі 50 % суми заборгованості зі сплати аліментів, а саме 20640 грн. 76 коп., а ч.2 ст.196 СК України передбачено, що у разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", а тому суд враховуючи вказану статтю вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі в розмірі 30730 грн. 60 коп. (51371\~ коп. 36 коп. - 20640 грн. 76 коп. = 30730 грн. 60 коп.) Відповідно до вимог ч.3 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного, згідно ст.180, 196, 197 СК України,

Outcome: approved