Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

21.03.2016 до суду надійшла вказана заява, в якій заявник просить ухвалити рішення та встановити факт, що мати заявника [PERSON], [INFO], у період з 1939 по 1944 роки постійно проживала в [INFO], що входило до складу УРСР. Свою заяву заявник мотивує тим, що він має намір отримати дозвіл на імміграцію в Україну як особа, яка має право на набуття громадянства України за територіальним походженням, оскільки мати заявника мала українське етнічне походження. Для цього заявнику необхідно надати ДМС України документи, що підтверджують таке право заявника, зокрема, документ про те, що мати заявника постійно проживала у період з 1939 по 1944 роки в с.Станіславчик Перемишльського району Дрогобицької області, що входило до складу УРСР. Оскільки на даний час ця територія входить до складу [PERSON], заявник в іншому, ніж в судовому порядку, не може встановити факт постійного проживання його матері на території України у період з 1939 по 1944 роки, тому і подано до суду дану заяву. В судове засідання заявник зявився, заяву підтримав з підстав, аналогічних викладеним у заяві. Також пояснив, що документи, які вимагає ДМС України у підтвердження факту постійного проживання матері заявника у період з 1939 по 1944 роки в с.Станіславчик Перемишльського району Дрогобицької області, що входило до складу УРСР, заявник отримати не має можливості, оскільки на сьогодні це територія [PERSON], відповідні документи відсутні через те, що у с.Станіславчик довгий час йшла війна і більшість документів згоріла; свідки, які б могли підтвердити факт проживання матері заявника у вказаному селі депортовані, виїхали в різні куточки світу. Представник заінтересованої особи по довіреності [PERSON] в судове засідання зявився, не заперечував проти задоволення заяви. Вказав, що дійсно, заявником подані до ДМС України всі документи, необхідні для вирішення питання про надання заявнику дозволу на постійне проживання в Україні, крім документів, які передбачені законодавством України та підтверджують факт постійного проживання матері заявника у період з 1939 по 1944 роки в с.Станіславчик Перемишльського району Дрогобицької області, що входило до складу УРСР. Такими документами на сьогодні є: картка реєстрації особи, копія адресної картки або відмітка у паспорті про реєстрацію. Оскільки мати заявника народилась на території, що входила спочатку (до її народження) до складу ЗУНР, на момент народження до складу [PERSON], згодом (з 1939 року), тобто на момент проживання матері у с.Станіславчик до складу УРСР, а 24.11.2000 мати заявника померла, то і перелічені вище документи отримати немає можливості. Тому в даному випадку документом, який буде підтверджувати факт постійного проживання матері заявника у період з 1939 по 1944 роки в с.Станіславчик Перемишльського району Дрогобицької області, що входило до складу УРСР, може бути лише рішення суду. Суд, заслухавши заявника, представника заінтересованої особи, вивчивши надані докази, вважає, що заява підлягає до задоволення. Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які\~ вона посилається, оскільки цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог та на підставі\~ наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, тому суд, вислухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і приходить до висновку про задоволення заяви. У судовому засіданні встановлено, що заявник у 2011 році придбав житловий будинок №22 по вул.Лермонтова у м.Корсуні-Шевченківському Черкаської області (а.с.11, 12, 13, 14, 15), в якому постійно проживає, що підтверджується довідкою про склад сімї від 18.03.2016 №1/6990, виданою виконкомом Корсунь-Шевченківської міської ради (а.с.10). Згідно копії вкладного талона до паспорта заявника строк його перебування в Україні продовжено з 23.02.2016 до 20.05.2016 (а.с.9). На звернення заявника до Корсунь-Шевченківського районного сектору УДМС України в Черкаській області щодо оформлення дозволу на імміграцію в Україну заявнику були повернуті без розгляду матеріали у звязку із відсутністю документів, які підтверджують факт постійного проживання матері заявника [PERSON], [INFO], в с.Станіславчик, що входило до складу УРСР у період з 1939 по 1944 роки. Копія листа про повернення без розгляду матеріалів заявнику додано до заяви (а.с.23). Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України усудовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Для заявника встановлення факту, що його мати [PERSON], [INFO], у період з 1939 по 1944 роки постійно проживала в [INFO], що входило до складу УРСР, потрібне для оформлення дозволу на імміграцію в Україну. Відповідно до ст.1 Закону України «Про імміграцію» дозвіл на імміграцію це рішення, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію, тобто на прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання. Як вбачається з наданих суду документів, заявник є іноземцем громадянином [PERSON] (а.с.8). Згідно ст.4 Закону України «Про імміграцію» дозвіл на імміграцію надається в межах квоти імміграції, крім випадків, передбачених цієї статтею, до яких, зокрема, входить надання дозволу на імміграцію поза квотою особам, які мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням. Питання громадянства України регулюється Конституцією України, законами України, указами Президента України, міжнародними договорами України. Основними нормативно-правовими актами з питань громадянства України є Закон України «Про громадянство України» та Указ Президента України від 27.03.2001 № 215 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України». Підстави набуття особою громадянства України визначаються індивідуально, залежно від її місця народження, походження, проживання, родинних зв'язків тощо. Детальний аналіз положень Закону України «Про громадянство України» і Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 (з подальшими змінами), вказує на те, що при подачі фізичною особою заяви до суду про встановлення факту постійного проживання на території України для набуття громадянства України заявнику, має значення не лише бажання в подальшому отримати громадянство України, а й в якості кого - громадянина колишнього СРСР, особи без громадянства або громадянина іншої держави він звертається, оскільки в залежності від цього настануть правові наслідки і матиме значення необхідність встановлення факту постійного проживання на території, що входила на момент народження особи чи під час її постійного проживання до складу Української Держави, Української Соціалістичної Радянської [PERSON], Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної [PERSON] (УРСР) для набуття громадянства України. Згідно ч.1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» на набуття громадянства України за територіальним походженням має право особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу [INFO], Української Держави, Української Соціалістичної Радянської [PERSON], Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної [PERSON] (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов'язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов'язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства. Відповідно до п. 27 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України і виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215, в редакції Указу Президента України від 27.06.2006 № 588/2006, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, батько чи мати якої постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили під час їх постійного проживання до складу [INFO], Української Держави, Української Соціалістичної Радянської [PERSON], Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної [PERSON] (УРСР) (ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України»), подає, крім інших, документ, що підтверджує факт постійного проживання батька чи матері заявника на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту; а також копію свідоцтва про народження заявника або інші документи, що засвідчують родинні стосунки заявника відповідно з батьком чи матір'ю, які постійно проживали на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту. Документами, що підтверджують факт постійного проживання батька чи матері заявника на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту, на сьогодні, відповідно до наказу МВС України №1077 від 22.11.2012, зареєстрованого в МЮ України 18.12.2012 за №2109/22421, та наказу МВС України №320 від 13.04.2012, зареєстрованого в МЮ України 02.07.2012 за №1089/21401, є: картка реєстрації особи, копія адресної картки або відмітка у паспорті про реєстрацію. Вказані документи заявник надати не може, оскільки на сьогодні це території [PERSON], відповідні документи відсутні, в т.ч. і в архівних закладах, через те, що у с.Станіславчик довгий час йшла війна і більшість документів згоріла; свідки, які б могли підтвердити факт проживання матері заявника у вказаному селі депортовані, виїхали в різні куточки світу. Пунктом 44 вказаного Порядку передбачено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу [INFO], Української Держави, Української Соціалістичної Радянської [PERSON], Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної [PERSON] (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Враховуючи те, що заявник має намір отримати дозвіл на імміграцію в Україну як особа, яка має право на набуття громадянства України за територіальним походженням, факт постійного проживання його матері, [PERSON], [INFO], у період з 1939 по 1944 роки в с.Станіславчик Перемишльського району Дрогобицької області, що входило до складу УРСР, має юридичне значення та породжує для заявника юридичні наслідки, так як встановлення вказаного факту в судовому порядку надає йому право подати заяву про отриманя дозволу на імміграцію в Україну як особі, яка має право на набуття громадянства України за територіальним походженням. В іншому, встановленому Законом України «Про громадянство України» порядку, набути таке право заявник не може. Як вбачається із копії скороченої копії свідоцтва про народження [PERSON], його матірю є [PERSON] (а.с.34). Як вбачається із копії скороченої копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], складеного згідно записів актів громадянського стану в Перемишлі Підкарпатського воєводства [PERSON], [PERSON] народилась у [PERSON] (а.с.16). У заяві сільського голови [PERSON] Голебйовскої від 03.02.2016, копію якої додано до позовної заяви, вказано, що [PERSON] народилась у с.Станіславчику 15.09.1928 і мешкала в с.Станіславчику до 1947 року (а.с.17). Вказана інформація підтверджується і іншими доказами, доданими до позовної заяви (а.с.18, 19, 20), в т.ч. і про те, що [PERSON] навчалась у початковій школі с.Станіславчик Перемишльського району Дрогобицької області, яку закінчила у 1941 році. Із скороченого свідоцтва про смерть [PERSON] [PERSON], [INFO], також вбачається, що вона народилась у [PERSON] (а.с.32). Про те, що с.Станіславчик Перемишльського району Дрогобицької області входило до складу УРСР вбачається із копії листа Українського інституту національної памяті від 11.02.2016 №01/497 (а.с.22). Враховуючи вищевикладене у сукупності, суд приходить до висновку, що факт постійного проживання матері заявника, [PERSON], [INFO], у період з 1939 по 1944 роки в с.Станіславчик Перемишльського району Дрогобицької області, що входило до складу УРСР, знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи. Таким чином, оскільки даний факт доказаний, суд задовольняє заяву і встановлює факт, що мати заявника, [PERSON], [INFO], у період з 1939 по 1944 роки постійно проживала в [INFO], що входило до складу УРСР. Хоча\~\~заява і задовольняється, але\~\~витрати по даній\~\~справі\~\~покладаються на заявника, оскільки відповідно до ч. 7 ст.235 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження, якою є дана справа, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом, а інше не встановлено.

Outcome: approved