Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

14 січня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт народження нею дитини жіночої статі вагою 3 290 гр., зростом 52 см., - 16 червня 2015 року в Україні, у м. Горлівка Донецької області. В обґрунтування заяви, зазначила, що 16 червня 2015 року вона народила дитину. Місце народження дитини - м. Горлівка Донецької області. У встановленому порядку та строки заявниця звернулася до органів реєстрації актів цивільного стану, однак у прийнятті документів, що посвідчують факт народження доньки, їй було відмовлено, у звязку із тим, що надані нею медичні довідки про народження, не є документом, підтверджуючим факт народження. Також їй було запропоновано звернутися до суду з метою встановлення вищевказаного факту. Відповідно наказів Міністерства юстиції України від 25.11.2014 № 24^7, 247/7 «Про переміщення органів та установ юстиції Луганської області» та «Про переміщення органів та установ юстиції Донецької області» відділи державної реєстрації актів цивільного стану Донецької та Луганської області, що знаходилися на тимчасово неконтрольованій території, переміщено на підконтрольну Україні територію. Видані на цій території після 01 грудня 2014 року документи не є документами органів державної влади України. Згідно із Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами, є недійсним і не створює жодних правових наслідків. За таких обставин, заявнику довелося звернутися до суду з такими вимогами, у звязку з тим, що іншим чином довести факт народження нею дитини. Встановлення факту народження, заявнику необхідно для отримання свідоцтва про народження відповідної державної форми. Факт народження підтверджується безпосередньо довідкою про народження та медичною довідкою про перебування дитини під наглядом лікувального закладу. У звязку із викладеним, просила суд винести рішення яким встановити факт народження нею дитини жіночої статі вагою 3 290 гр., зростом 52 см.,\~ - 16 червня 2015 року в Україні, у м. Горлівка Донецької області. Заявник [PERSON], будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду справи, до судового засідання не зявилась, надала суду заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, за участю її представника [PERSON], заяву задовольнити. Представник заявника [PERSON], який діє на підставі договору на представництво інтересів у суді першої інстанції по цивільній справі від 13 січня 2016 року (а.с. 9), в судовому засіданні просив задовольнити заявлені [PERSON] вимоги посилаючись на обставини, викладені у заяві. Зазначив, що під час спроби заявниці зареєструвати у встановленому законом порядку факт народження, у ВДРАЦС м. Словянська їй було повідомлено, що для належної реєстрації народження в органах РАЦС та отримання чинного витягу та свідоцтва про народження дитини, [PERSON] необхідно надати документи передбачені ЗУ «Про акти цивільного стану», а саме, документи встановленої форми про народження, видані закладом охорони здоровя, або рішення суду про встановлення факту народження. У звязку з тим, що отримати у м. Горлівка відповідні медичні документи неможливо, оскільки медичних установ підконтрольних уряду України у місті не має, заявник змушена була звернутися до суду із даною заявою. Також зазначив, що заявниця перемістилася у м. Словянськ, як переселенць, однак за сімейними обставинами змушена була виїхати тимчасово до м. Донецька, де і народиладитину, повернутися на територію, яка підконтрольна українській владі вона позбавлена можливості, оскільки у неї відсутнє свідоцтво про народження дитини. Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську Реєстраційної служби Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, до судового засідання не зявився, суду надано клопотання про розгляд справи у відсутності представника відділу та винести рішення згідно із вимогами діючого законодавства. Відповідно вимог ч.3 ст. 235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Заявниця [PERSON] зареєстрована та постійно проживала у [INFO], у квартирі №2 (а.с. 4 з.б.). 16 червня 2015 року о 09 год. 05 хв. у ТМО «Семья и здоровье» м. Горлівка Донецької області, [PERSON] народила доньку, про що їй, 14 грудня 2015 року, було видане медичне свідоцтво про народження №98 (а.с. 5), яке згідно положень Наказу міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року №953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно ст. 7 Закону України "Про громадянство України", особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Згідно із ч.1ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована відразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявниці для державної реєстрації народження доньки. Зі змісту Наказу міністерства юстиції України від 17.06.2014 року №953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, зокрема Державного реєстру актів цивільного стану громадян, на території Луганської області, зокрема м. Краснодон Луганської області, тимчасово припинено, до закінчення антитерористичної операції на сході України. Тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться, зокрема, на території м. Краснодон Луганської області. Відповідно ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Та обставина, що [PERSON] 16 червня 2015 року народила дитину жіночої статі, вагою - 3 290 гр., зростом - 52 см.,у м. Горлівка Донецької області, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та стверджується даними обмінної карти ТМО СИЗ м. Горлівка (а.с. 6,6 з.б.), копією медичної довідки №1/6 від 21 грудня 2015 року, про перебування дитини під наглядом лікувального закладу, згідно із якою дитину дівчинку, [INFO], матірю якої є [PERSON], 17 грудня 2015 року було взято на облік (а.с. 7), фотознімком заявниці разом із дитиною. З врахуванням положень ст. 57 ЦПК України, за якими, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги, та зокрема можуть бути встановлені на підставі письмових доказів. Суд зазначає, що згідно із статтею 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозвязок доказів у їх сукупності. Вирішуючи питання щодо допустимості та належності доказів у сенсі глави 5 ЦПК України, суд приймає до уваги досліджені у судовому засіданні медичні документи, котрі хоч і не є офіційними документами, які створюють самі по собі правові наслідки, однак, на думку суду, можуть слугувати джерелом тих фактичних даних, які у сукупності із фотозображеннями заявниці із дитиною, дають можливість суду дійти висновку про народження заявницею дитиниза вказаних у заяві обставин. Приймаючи до уваги вказані письмові докази, суд виходить з того, що незважаючи на ситуацію, яка склалася у країни, медичні заклади у звязку із специфікою роботи, повинні надавати медичну допомогу будь-яким особам, і у будь-якій ситуації, отже у тому становищі, в якому опинилася заявниця, вона була позбавлена можливості отримати офіційні документи щодо народження дитини, а тому звертаючись до суду, заявниця надала всі можливі докази, які могла надати у цій ситуації. Суд також зазначає, що вищенаведені медичні документи у сукупності із фотографією заявниці [PERSON] із зображенням її з дитиною, на думку суду є належними, допустимими та достатніми, для того щоб дійти висновку, про те, що заявниця народила дитину жіночої статі 16 червня 2015 року. Суд також зазначає, що за змістом ч.2 ст.8 Конвенції з прав та основоположних свобод людини, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоровя чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. У тлумаченні поняття «невтручання органів державної влади у здійснення права до приватного і сімейного життя людини», Європейським судом з прав людини застосовується принцип пропорційності та балансу інтересів, який забезпечується зокрема накладенням на державу позитивних обовязків, властивих дієвій повазі до приватного та сімейного життя. У вказаній конкретній справі, на думку суду, встановлення факту народження заявницею дитини, саме буде відповідати позитивному обовязку держави сприяти заявниці, яка знаходиться під юрисдикцією України щодо визначення статусу новонародженої дитини та самої заявниці. При цьому суд зазначає, що досліджені судом докази у їх сукупності дають підстави вважати, що в даному конкретному випадку встановлення факту народження дитини заявницею має значення для охорони її прав та прав новонародженої дитини, оскільки в такому випадку визначається можливість визначення соціального статусу як заявниці так і новонародженої дитини, а також не порушує балансу інтересів суспільства та/ або держави, за яким на державу покладаються нереальні і непропорційні зобовязання. Суд, розглянувши подані заявницею документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені вимоги [PERSON] про встановлення факту народження дитини, підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість, тому що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявниці свідоцтво про народження її дівчини, виданого державним органом України.

Outcome: approved