Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

11 лютого 2019 року представник позивачів адвокат [PERSON] звернувся до суду в інтересах позивачів [PERSON], [PERSON] з позовом до Боромиківської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, в якому просив визнати за позивачами право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою : Чернігівська область, Чернігівський район, с. Боромики, вул. Нова, 10, в тому числі : за [PERSON] на Ѕ частину будинку з господарськими будівлями в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], померлого 27 червня 2017 року та за [PERSON] на Ѕ частину будинку з господарськими будівлями, як за членом колишнього колгоспного двору, мотивуючи вимоги тим, що будинок належав [PERSON], як голові колгоспного двору відповідно до свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння. Членом колгоспного двору була його дружина [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/2 частину домоволодіння, спадкоємцем за заповітом якої є позивач [PERSON], яка позбавлена можливості оформити своє право спадкування в нотаріальній конторі, оскількт свуідоцтво про право власності видане як голові колгоспного двору. В засідання представник позивачів не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши про підтримання позовних вимог. \~ \~ \~ \~Відповідач Боромиківська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області не забезпечили явку свого представника в засідання, надали заяву про розгляд справи без його участі та вказали про відсутність заперечень щодо заявлених позовних вимог. Третя особа Чернігівська районна державна нотаріальна контора не забезпечили явку свого представника в засідання, надали заяву про розгляд справи без його участі. За таких підстав суд визнав можливим проводити розгляд справи за відсутності осіб, що не з"явились в засідання та надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. У зв"язку з неявкою засідання сторін та третіх осіб подальше фіксування судового засідання не здійснювалось. \~ \~ \~ \~Як слідує з положень ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. \~ \~ \~ \~Враховуючи те, що відповідачем позов визнається, про що надана письмова заява, суд вважає можливим розглянути справу у підготовчому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Нова, 10 в с. Боромики Чернігівського району Чернігівської області був колгоспним двором, головою якого був [PERSON], що володів будинком на підставі свідоцтва про право власності від 22.07.1991 року (а.с.29). Членом колгоспного двору була [PERSON], що підтверджується довідкою Боромиківської сільської ради Чернігівського району та області (а.с.38). Відповідно до Постанови РМ УРСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок державного обліку житлового фонду» і відповідно до чинного на той час порядку обліку господарств колгоспних дворів, все майно колгоспного двору обліковувалося за головою колгоспного двору. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року " Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" з наступними змінами, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору. За нормами ст.120, 123 ЦК УРСР, які діяли до ведення в дію Закону України Про власність, кожен з членів колгоспного двору мали рівне право на майно колгоспного двору. Тобто, після введення в дію Закону України Про власність 15.04.1991 року у всіх членів колгоспного двору виникло право власності на все його майно в рівних частинах, в тому числі і на будинок з господарськими спорудами, які відносилися до цього колгоспного двору, які не втратили право на витребування частки. Таким чином, незважаючи на той факт, що свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок було видане [PERSON] проте і [PERSON] як член колгоспного двору мала рівну частку житлового будинку з господарськими спорудами, а саме по 1/2 частині. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть, [PERSON] помер 27 червня 2017 року, про що 27.06.2017 року Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області складено актовий запис № 1795 (а.с.21). За життя 20.06.2011 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Боромиківської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, який не змінювався та не скасовувався на день відкриття спадщини, яким він все своє майно заповів дочці [PERSON] (а.с.23). Після його смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку по вул. Нова, 10 в с. Боромики Чернігівського району Чернігівської області, яку у встановлений законом строк прийняла дочка померлого [PERSON], яку частково оформила, отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с. 24). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.04.2018 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями, оскільки в документі, що посвідчує право власності вказано, що житловий будинок належить колгоспному двору, проте вказано лише голову колгоспного двору, а інформація про інших членів колгоспного двору відсутня. (а.с.28) Як передбачено ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна. Отже, виходячи з наведеного, оскільки свідоцтво про право власності видано на голову колгоспного двору, позивачі позбавлені можливості відновити свої права у позасудовому порядку, а тому їх права підлягають судовому захисту, шляхом визнання за ними права власності.

Outcome: approved