Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-06 00:00:00

12.02.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельні ділянки, що розташовані на території Гуто-Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області в порядку спадкування за законом. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 15.11.2005 року померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої входять земельні ділянки площею 0,3891 га кадастровий номер 1825082200:12:000:0112 цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та площею 4,3021 га кадастровий номер 1825082200:01:000:0170 цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Гуто-Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області. Позивач зазначив, що є спадкоємцем за заповітом і в шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця фактично прийняв спадщину по вчиненому заповіту. Просить суд визнати за ним право власності на земельні ділянки після смерті матері у порядку спадкування за заповітом. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просять суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, направив суду заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності його представника, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. За змістом ст.3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень частин 1, 2 ст. 1220, частини 1 ст. 1222, частини 3 ст. 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частинами 1, 3 ст. 1268, частиною 1 ст. 1269, частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк. Так, за матеріалами справи судом встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON], яка померла 15.11.2005 року в м.Житомирі Радомишльського району Житомирської області (а.с.7,8,11). За життя [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно вона заповіла своєму сину [PERSON] (а.с.9). Це майно повинно перейти сину після смерті її чоловіка [PERSON], який помер 29.05.2001 року (а.с.10). Як вбачається із довідки Потіївської сільради [PERSON] на день смерті 15.11.2005 року проживала та була зареєстрована в [INFO]. Крім неї в цьому будинку разом з нею ніхто не проживав і не був зареєстрований (а.с.16). Згідно матеріалів справи до складу спадкового майна, яке залишилося після смерті [PERSON], входить : - право власності на земельну ділянку розміром 0,3891 га кадастровий номер 1825082200:12:000:0112 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Гуто-Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, яка належала [PERSON] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 110085 від 30.04.2004 року (а.с.13); - право власності на земельну ділянку розміром 4,3021 га кадастровий номер 1825082200:01:000:0170 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Гуто-Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, яка належала [PERSON] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 110084 від 30.04.2004 року (а.с.12). За інформацією Радомишльської державної нотаріальної контори Житомирської області від 17.02.2016 року, ніхто із спадкоємців із заявою про прийняття спадщини, заявами про відмову від прийняття спадщини або заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], яка померла 15.11.2005 року не звертався. Спадкова справа щодо майна не заводилась (а.с.28). Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк в шість місяців, який починається з моменту відкриття спадщини. Проте, якщо спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, за його позовом суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, що прямо передбачено ч.3 ст. 1272 ЦК України. Судом встановлено, що [PERSON] в шестимісячний строк не подавав в державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини після смерті матері, а також не надав в судовому засіданні належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Главою 86\~ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема,\~Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7\~"Про судову практику в справах про спадкування", згідно якогоза наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В той же час позивачем не надано доказів відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. До суду представником позивача надано лист державного нотаріуса від 24.02.2016 року, зміст якого зводиться до розяснень порядку отримання свідоцтва про право на спадщину і який не можна вважати відмовою нотаріуса в оформленні права на спадщину, тому зазначений лист судом до уваги не береться. Аналіз наведених норм права та встановлених в судовому засіданні обставин справи дає можливість зробити висновок про те, що заявлені позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно являються безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed