Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

12.12.2014 Товариство з обмеженою відповідальністю «Смарт Фінексперт» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 13875, 73 грн. та сплаченого судового збору в сумі 243,60 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав і просив задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, зазначивши, що гроші дійсно по кредитному договору отримувались, частково заборгованість погашалась, але доказів погашення заборгованості в нього не має. Вважав розмір пені та штрафу неспівмірним з сумою заборгованості, просив їх зменшити. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26.02.2013 між товариством з обмеженою відповідальністю "Лайм-Фінанс" і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №ЛФ-12012418 про надання останньому на споживчі цілі кредиту у сумі 1000,00 грн. В цей же день відповідач кредит у вказаній сумі одержав. Згідно п. 1.1 Кредитного договору відповідач зобов'язався повернути суму кредиту та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі та порядку, визначених договором - 15.03.2013р. 15 березня 2013р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Лайм-Фінанс" і відповідачем [PERSON] було укладено та додаткову угоду №1 згідно якої термін виконання взятих на себе зобов'язань відповідачем зобов'язань перенесено на 31 березня 2013 року. Відповідно до вимог п .5.1 Кредитного договору, у випадку, якщо позичальник у визначений в п. 1.3 Договору термін не сплатить кредитодавцю суму, достатню для повернення суми кредиту та сплати нарахованих до вказаного терміну процентів, позичальник зобов'язаний з наступного дня після настання передбаченої в п. 3.1 дати остаточного розрахунку за кредитом сплачувати кредитодавцю пеню в розмірі 2% від суми залишку основного боргу за кожен день простроченого платежу до дня фактичної сплати вказаної суми. 14.07.2014 між товариством з обмеженою відповідальністю «Смарт Фінексперт» та товариством з обмеженою відповідальністю «Лайм-Фінанс» було укладено договір факторингу №14/07-2014 та договір відступлення прав вимоги за всіма первинними договорами та договорами забезпечення, в тому числі і за договором №ЛФ-12012418 від 26.02.2013. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконував у зв'язку з чим станом на 20.11.2014 виникла заборгованість в сумі 13875,73 грн., а саме: заборгованість по кредиту в сумі 960,00 грн.; заборгованість по процентах (в т.ч. прострочені) в сумі 307,20 грн.; пеня в сумі 10550,80 грн.; три відсотка річних в сумі 54,51 грн. Відповідно до ч. 1. ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, в результаті настають правові наслідки, передбачені ст. 611 ЦК України. Відповідно до ст. 625 боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Крім того, статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобов'язані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Як вбачається з матеріалів справи на теперішній час заборгованість за кредитом (960,00грн.) та відсотками (307,20грн.), яка підтверджується кредитним договором ЛФ-120121418, розрахунком заборгованості, не погашена, а тому підлягає стягненню з відповідача. Крім того на підставі ст.ч.2 ст.625 ЦК підлягає стягненню інфляційні витрати в сумі 226,82грн. та три проценти річних в сумі 54,51 грн. в зв'язку з невиконанням зобов'язань по сплаті кредиту та відсотків за період з 16.06.2013р. по 20.11.2014р. Відповідно до вимог ст.549 ЦК України пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку та умов договору кредитного договору (п.5.1., 5.2.), за порушення позичальником строків та умов виконання зобов'язання за кредитним договором (прострочення сплати кредиту в сумі 960,00 грн. та процентів в сумі 307,20 грн.) позивачем нараховано пеню в сумі 10550,80 грн. (за прострочення сплати кредиту - п.5.1. Договору) та штраф у розмірі 1776,40 грн. (за прострочення сплати процентів - п.5.2. Договору). Суд вважає, що вимога про нарахування та сплати неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 та ч.ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове значення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитора. Такий висновок Конституційного Суду України узгоджується з положеннями Резолюції Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 9 квітня 1985 р. № 39/248, в якій наголошено: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Тому Конституційний Суд України зазначив, що захист цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема ч. 3 ст. 551 ЦК України. Враховуючи, що розмір нарахованої позивачем на підставі умов кредитно договору пені (10550,80грн.) та штрафу (1776,40 грн.) є надмірно великим порівняно з розміром заборгованості за кредитом (960 грн.) та процентами за його користування (307,20 грн.), та враховуючи положення ч. 3ст. 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд, виходячи із засад засадам справедливості, добросовісності, розумності, вважає за можливе зменшити розмір пені до 1500 грн., а штрафу до 500 грн. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд з відповідача стягує на користь позивача витрати, пов'язані зі сплатою ним при пред'явлені позову судового збору.

Outcome: partial