Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-05 00:00:00

28 листопада 2017 року ПрАТ «СК «Інгосстрах» звернувся до Октябрського районного суду м.Полтави до [PERSON] із позовом про стягнення у рахунок відшкодування витрат, повязаних зі сплатою страхового відшкодування у розмірі 42208,00 грн. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 18 березня 2015 року між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір страхування № DNHSIIV129738, за яким було застраховано автомобіль марки Volkswagen Transporter T5, державний номерний знак [NUMBER]. Згідно з умовами договору страхування страховим випадком передбачено пошкодження транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 10 грудня 2015 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого у позивача автомобіля\~Volkswagen Transporter T5, державний номерний знак [NUMBER], яким керував [PERSON] та автомобіля\~«Chevrolet Lacetti»,\~державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] Винним у спричиненні ДТП за вироком Диканського районного суду Полтавської області від 22.03.2017 року визнано відповідача [PERSON] Відповідно до Звіту про оцінку вартості майнової шкоди, заподіяної пошкодженням транспортного засобу б/н від 25 грудня 2015 року, розмір заподіяної шкоди власнику застрахованого автомобіля Volkswagen Transporter T5, державний номерний знак [NUMBER] склав 42208,00 грн. Сума страхового відшкодування до виплати страхувальнику з урахуванням визначеної Договором страхування франшизи на підставі Страхового акту №Э.ENSTRAX/3-10318472 від 23.05.2016 року складає 42208,00 грн. Зазначене страхове відшкодування виплачено в повному розмірі, що підтверджується платіжним дорученням від 25 травня 2016 року №2189. Позивач вважає, що свої зобовязання за договором майнового страхування, як страховик, він виконав у повному обсязі, виплативши страхувальнику суму страхового відшкодування і з цього моменту та в межах фактичних затрат, тобто в межах виплаченої суми страхового відшкодування має право вимоги до відповідальної особи, якою є відповідач. Таким чином, вказує, що йому заподіяно шкоду в розмірі 42208,00 грн. На підставі викладеного, посилаючись на положення ст.27 Закону України «Про страхування»\~і\~ст.993 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача на його користь виплачене страхове відшкодування у сумі 42208, грн.. та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за відстуності представника, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності, відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву до суду не надходили. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 06 липня 2018 року постановлено про заочний розгляд справи за відсутності відповідача, що відповідає вимогам ст..280 ЦПК України. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наданих доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 грудня 2015 року [PERSON], керуючи автомобілем Volkswagen Transporter T5, державний номерний знак [NUMBER], який належить ПАТ КБ "Приватбанк", на автомобільній дорозі «Суми-Полтава» від с.Великі Будища у напрямку смт.Диканька Диканського району Полтавської області, в районі перехрестя з другорядною дорогою в напрямку с.Чернечий Яр під час здійснення маневру обгону виїхав на зустрічну смугу проїзної частини та допустив зіткнення з автомобілем «Chevrolet Lacetti»,\~державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON], внаслідок чого вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно копії вироку Диканського районного суду Полтавської області від 22.03.2017 року у справі №529/1139/16-к [PERSON], водія автомобіля Volkswagen Transporter T5, державний номерний знак [NUMBER], визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки (а.с.5-10). Згідно з п.6\~ст.82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, суд вважає доведеним та таким, що не підлягає доказуванню факт вини відповідача [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди , яка мала місце 10 грудня 2015 року, в результаті якої було пошкоджено належний ПАТ КБ "Приватбанк" автомобіль Volkswagen Transporter T5, державний номерний знак [NUMBER]. Відповідно до ст.8\~Закону України\~«Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. 18 березня 2015 року між ПрАТ «СК «Інгосстрах» та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №DNHSIIV129738 (а.с.11-12). Відповідно до положень вказаного договору страхова компанія зобов'язалася у разі настання страхового випадку сплатити страхове відшкодування у межах страхової суми, у порядку та на умовах, передбачених договором. Також договором визначено перелік страхових випадків, одним з яких є пошкодження транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Предметом страхування є майнові інтереси, пов'язані з володінням, користуванням, розпорядженням автомобілем Volkswagen Transporter T5, державний номерний знак [NUMBER]. Відповідно до ч.1\~ст.979 ЦК України\~за договором страхування одна сторона (страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Власником автомобіля Volkswagen Transporter T5, державний номерний знак [NUMBER] є ПАТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.13). 15 грудня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до ПрАТ «СК «Інгосстрах» із заявою про виплату страхового відшкодування за договором страхування №DNHSIIV129738 від 18 березня 2015 року. На підставі заяви ПАТ КБ «Приватбанк» про виплату страхового відшкодування від 15 грудня 2015 року (а.с.4), звіту про оцінку майна і визначення вартості матеріального збитку від 25 грудня 2015 року (а.с.17-21), акту огляду транспортного засобу від 15 грудня 2015 року (а.с.23-25), ремонтної калькуляції №16-040 від 27 квітня 2016 року (а.с.21-23) та страхового акту №Э.ENSTRAX/3-10318472 від 23 травня 2016 року (а.с.27) ПрАТ «СК «Інгосстрах» здійснило виплату страхового відшкодування в сумі 42208,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2189 від 25.05.2016 року (а.с.29). Відповідно до положень ч.1\~ст.1166 Цивільного кодексу України\~(надалі -\~ЦК України) шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до\~статті 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до\~ст.993 ЦК України\~та\~ст.27 Закону України «Про страхування»\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.27 постанови від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема,\~статтею 1191 ЦК України), а також\~статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до\~статті 993 ЦК України\~і\~статті 27 Закону України «Про страхування»\~встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов'язанні, тому з урахуванням положення\~статті 515 ЦК\~суброгація застосовується лише до майнового страхування. \~ \~ \~ \~Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 25.12.2013 року у справі № 6-112цс13, у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (ст. 993 ЦК України). \~ \~ \~ \~За таких обставин суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини у вигляді суброгації та до позивача, у межах фактично здійсненої страхової виплати, перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за завдані збитки, а тому кошти в розмірі завданої шкоди підлягають стягненню з відповідача, як винної у ДТП особи. \~ \~ \~ \~Згідно зі ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). \~ \~ \~ \~Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» до [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~суд також присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду. \~ \~ \~ \~Враховуючи викладене,

Outcome: approved