Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно, стягнення грошової компенсації. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 20.10.2012 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу мають двох дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 29.01.2018 року шлюб між ними розірвано. Під час шлюбу 24.07.2015 року вони придбали домоволодіння за адресою [ADDRESS] , яке складається з житлового будинку загальною площею 65,6 кв.м та господарських будівель, та земельної ділянки, кадастровий номер 5922610100:01:008:0337, площею 0,0624 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства та земельної ділянки, кадастровий номер 5922610100:01:008:0336, площею 0,0998 га, призначеної для будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель і споруд, вказане підтверджується інформаційними довідками. Зазначене домоволодіння - будинок і дві земельні ділянки вони придбали за 280000 грн. Після розірвання шлюбу вони припинили з відповідачем спільне проживання, вона переїхала з дітьми до м.Тетіїв Київської області, і з цього часу відповідач одноособово користується житловим будинком. Вона не користується спільно придбаним будинком, з відповідачем не спілкується, тому спільне проживання в будинку є неможливим, і вона бажає розподілити спільно нажите майно. Посилаючись на положення Сімейного кодексу України, позивач просить суд: визнати за відповідачем право приватної власності на житловий будинок [ADDRESS] та земельні ділянки, кадастрові номери 5922610100:01:008:0337 та 5922610100:01:008:0336, припинивши на дані об`єкти право спільної сумісної власності подружжя; стягнути з відповідача грошову компенсацію 1/2 вартості житлового будинку [ADDRESS] та земельних ділянок кадастрові номери 5922610100:01:008:0337 та 5922610100:01:008:0336, що становить 140000 грн.; в разі незгоди відповідача на сплату компенсації вартості її частки у спільному майні подружжя, визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] , 1/2 земельної ділянки, кадастровий номер 5922610100:01:008:0337, 1/2 земельної ділянки, кадастровий номер 5922610100:01:008:0336, припинивши на дані об`єкти право спільної сумісної власності подружжя. Позивач в судове засідання з`явилась, позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання з`явився, позов визнав частково, згоден компенсувати позивачеві вартість 1/2 частини будинку в розмірі 80 000 грн. Суд, заслухавши вступне слово сторін та їх додаткові пояснення, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони з 20 жовтня 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 29 січня 2018 року. Рішення набрало законної сили 28 лютого 2018 року (а.с.6). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 192641421 власником житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 65,6 кв.м, житловою площею 31,1 кв.м з господарськими будівлями зазначений [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 609, виданого 24.07.2015 року (а.с.9-10). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 192653209, № 192651960 власником земельної ділянки кадастровий номер 5922610100:01:008:0337, площею 0,0624 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства та земельної ділянки, кадастровий номер 5922610100:01:008:0336, площею 0,0998 га, призначеної для будівництва і обслуговування будинку, господарських будівель і споруд за адресою [ADDRESS] є [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 614, виданого 24.07.2015 року, договору купівлі-продажу, серія та номер 611, виданого 24.07.2015 року (а.с. 11-12; 13-14). Сторони не оспорюють, що нерухоме майно за адресою [ADDRESS] : житловий будинок "А-1" загальною площею 65,6 кв.м, житловою площею 31,1 кв.м, та земельна ділянка, кадастровий номер 5922610100:01:008:0337, земельна ділянка, кадастровий номер 5922610100:01:008:0336 придбані за час шлюбу. Згідно ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Позивач за змістом позову не просила виділити частку із майна, що є у спільній сумісній власності. Позивач просить визнати за відповідачем право приватної власності на житловий будинок та земельні ділянки, припинивши на дані об`єкти право спільної сумісної власності подружжя, однак за змістом ч. 3 ст. 372 ЦК України право спільної сумісної власності припиняється у разі поділу майна , а з такими позовними вимогами позивачка до суду не зверталася. Позивач просить стягнути з відповідача грошову компенсацію 1/2 вартості житлового будинку [ADDRESS] та земельних ділянок. Враховуючи положення ст. ст. 365, ч. 2 ст.183 ЦК, 71 СК припинення права особи на частку у спільному майні та присудження одному з подружжя грошової компенсації може бути у разі якщо річ є неподільною , за умови попереднього внесення вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Доказів того, що спірне майно є неподільним , позивачем суду не надано . В суду відсутні підстави вважати та докази, які вказують на те , що житловий будинок [ADDRESS] відповідає критеріям ч. 2 ст.183 ЦК України. Крім того, умова попереднього внесення вартості частки на депозитний рахунок суду не виконана. Таким чином, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Позивач, серед іншого, просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину спірного нерухомого майна, а саме будинок та земельні ділянки. Сторони пояснили, що домовленості про визначення часток у спільному майні між ними не було, договір про визначення розміру часток між ними не укладався, майном користувалися як спільною сумісною власністю, інших домовленостей між ними не було. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Нерухоме майно, яке є предметом спору за адресою [ADDRESS] , придбане подружжям [PERSON] та [PERSON] за час шлюбу 24 липня 2015 року (а.с. 6, 9-14). Судом не встановлено наявності обґрунтованих підстав, що мають істотне значення та дають суду можливість відступити від засад рівності часток подружжя у спільному сумісному майні. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути серед інших і визнання права, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, встановленим законом. Виходячи з вимог щодо розгляду справи в межах заявлених позовних вимог ст. 41 Конституції України, ст. 4 ЦПК України суд вважає, що право позивача підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на 1/2 частку нерухомого майна, за адресою [ADDRESS] , яке складається з житлового будинку "А-1" загальною площею 65,6 кв.м., житловою площею 31,1 кв.м., земельної ділянки, кадастровий номер 5922610100:01:008:0337 та земельної ділянки, кадастровий номер 5922610100:01:008:0336. При цьому слід припинити на дані об`єкти право спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.ст. 365, 368, 369, 370, 372 ЦК України, ст. 60 СК України,

Outcome: partial