Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

[PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів у сумі 48 902 грн. 50 коп., за період з липня 2017 року по лютий 2020 року. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що сторони перебували у шлюбі з 30.10.2004 року, який рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 25.10.2013 року було розірвано. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , на утримання якого рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 21.07.2017 року з відповідача стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття починаючи з 04.07.2017 року. Однак відповідач свої зобов`язання за вищевказаним рішенням належним чином не виконував, аліменти не сплачував, тому станом на червень 01.03.2020 року в [PERSON] утворилась заборгованість по аліментам, яка відповідно із розрахунком державного виконавця становить 48 902 грн. 50 коп. Тому позивач змушена звернутися до суду із даним позовом та просити стягнути із відповідача [PERSON] нараховану на заборгованість по аліментам пеню (неустойку) в розмірі 48 902 грн. 50 коп. Ухвалою суду від 07.04.2020 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача [PERSON] , [PERSON] , у судове засідання з`явилась позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Зазначила, що порушене в позові питання в позасудовому порядку сторонами не вирішено. Відповідач [PERSON] у судове засідання з`явився, позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував. Суд, заслухавши пояснення, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] ( далі сторони ) перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.10.2004 року (копія свідоцтва про одруження серії 087054 від 30.10.2004 року) по 25.10.2013 року (рішення Новобузького районного суду №481/1614/13-ц від 25.10.2013 року про розірвання шлюбу). Під час спільного проживання у сторін [INFO] народився син - [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 29.06.2006 року). Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 21.07.2017 року №481/751/17 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.07.2017 року до досягнення дитиною повноліття . Згідно розрахунку державного виконавця Новобузького районного відділу Державної виконавчої служби ПРУМЮ (м.Одеса) заборгованість відповідача [PERSON] по аліментам, стягуваним на користь [PERSON] , станом на 01.03.2020 року включно становить 48 902 грн. 50 коп. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч.3 ст. 194 СК України заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Згідно ч. 4 ст.195 СК України розмір заборгованості по аліментам обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Такий же порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст.71 Закону України "Про виконавче провадження" і відповідно до ч. 8 цієї статті спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Враховуючи, що між сторонами спір щодо наявності та розміру заборгованості по аліментам відсутній, суд приходить до висновку про відсутність необхідності перевірки цього питання судом. Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 01 червня 2015 р. по справі за № 6-94цс15, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). 25 квітня 2018 року Велика Палата Верховного Суду ухвалила постанову в справі № 572/1762/15-ц, в якій вважала за необхідне відійти від правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі 6-94цс15, відповідно до якої було обраховано розмір пені судом першої інстанції в даній справі, та дійшла висновку, що пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Зазначена правова позиція знайшла своє відображення в новій редакції ч. 1 ст. 196 СК України, яка діє з 08 липня 2017 року, згідно положень якої, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. З огляду на те, що суд розглядає спір у межах заявлених позовних вимог, суд погоджується з розрахунком позивача по пені за прострочення сплати аліментів на утримання дитини, так як він відповідає вищенаведеній правовій позиції Верховного Суду та ч. 1 ст. 196 СК України (в редакції після 08 липня 2017 року). Таким чином суд приходить до висновку про наявність підстав для нарахування та стягнення з відповідача [PERSON] пені за прострочення сплати аліментів в межах заявлених нею позовних вимог. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved