Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі з 26 лютого 2000 року. Рішенням суду від 30.03.2016 року шлюб між ними розірвано. За час спільного проживання в них народилося троє дітей: син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Діти проживають з батьком та перебувають на його утриманні. Відповідач, яка є матір"ю дітей, не виконує свого обов'язку стосовно матеріального утримання, коштів на забезпечення дітей не надає. Можливості самостійно належним чином утримувати дитину позивач не має. В зв'язку з чим просив винести рішення, яким стягувати з [PERSON] в його користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частки від її заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня пред"явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. В ухвалі про відкриття провадження у справі від 8 листопада 2018 року відповідачу був наданий строк протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, на подачу відзиву на позовну заяву. Згідно даних рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, копію ухвали [PERSON] отримала 13 грудня 2018 року, однак відзиву на день судового розгляду справи не надіслала. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідачем у встановлений законом строк відзив не подано, в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд, прийшов до такого висновку. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був укладений між ними 26 лютого 2000 року у виконкомі Росішківської сільської ради Рахівського району Закарпатської області. Згідно рішення Рахівського районного суду Закарпатської області №305/376/16-ц, провадження по справі №2/305/469/16 від 30 березня 2016 року, шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу у сторін народилося троє дітей: син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], й відповідно до їх свідоцтв про народження відповідач являється їх матір"ю. Наразі діти перебувають на утриманні позивача, відповідач, в порушення своїх батьківських обов'язків, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Вказана обставина підтверджується довідками виконавчого комітету Росішківської сільської ради №677 від 24 жовтня 2018 року та №804 від 2 жовтня 2017 року. За змістом ст.ст. 181, 182 СК України у випадку невиконання батьками свого обов'язку утримувати дитину, аліменти присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, де враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, суд, з огляду на те, що батьки зобов'язані забезпечити дітям виховання, навчання, розвиток, приймаючи до уваги матеріальне становище дітей, а саме те, що вонє є неповнолітніми, не мають доходу, матеріально-побутові умови задовільні, і матеріальне становище відповідача, яка є працездатною, інших утриманців не має, при цьому, протилежне відповідачем не доведене, та враховуючи принцип розумності і справедливості, прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дітей, в розмірі 1/2 частини від її заробітку (доходів), щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідно до ст. 182 СК України. Аліменти на утримання дитини згідно ст. 191 СК України присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову, в даному випадку з 25 жовтня 2018 року. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача в спеціальний фонд Державного бюджету України, слід стягнути судовий збір в розмірі 768,40 гривень судових витрат. В силу ч.1 ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved