Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

22 липня 2013 року комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-Сервіс" звернулось до Святошинського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON], яким з урахуванням збільшених позовних вимог просить стягнути з Відповідача заборгованості за послуги утримання будинку та прибудинкової території (експлуатаційні витрати), комунальні послуги в розмірі 17 680,40 грн. за період з 01.01.2003 року по 01.02.2014 року та сплачені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем укладено Договір «Про участь у витратах на утримання будинку і прибудинкової території» від 16 січня 2004 року. 12.10.2007 року відповідач склав заяву, згідно якої зобов'язався сплатити заборгованість за послуги з утримання будинку і прибудинкову території (експлуатаційні витрати) та комунальні послуги з моменту введення будинку в експлуатацію та початку обслуговування позивачем, та зобов'язався погасити заборгованість протягом тридцяти шести місяців - до жовтня 2010 року. Однак відповідач свого обов'язку не виконав. Підставою для збільшення позовних вимог є те, що відповідач продовжує відмовлятись від оплати грошових коштів за послуги з утримання будинку та прибудинкової території (експлуатаційні витрати), комунальні послуги, таким чином у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 17 680,40 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав збільшенні позовні вимоги, пояснивши суду, що нарахування послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій здійснювалось на підставі тарифів затверджених розпорядженнями виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації), за якими (крім розпорядження № 1221 від 29.12.2010 р.) не встановлювався перелік послуг (розшифровка складових послуг) по кожному будинку окремо з зазначенням її вартості. Даними розпорядженнями визначався лише тариф за типовим переліком послуг без врахування складності інженерних мереж будинку та інших особливостей притаманних кожному окремому будинку. Щодо послуги «обслуговування електроплит у квартирах будинку» яку, на думку відповідача, надає підприємство позивача, пояснив, що дану послугу позивач не надає, а відповідно не здійснював нарахування за даний вид послуги. В підтвердження такої позиції, Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація, листом від січня 2011 року № 2-15-С-250 надало роз'яснення [PERSON], що КП "Житло-сервіс" такої послуги не надає і нарахування за дану послугу не проводиться. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків між позивачем та відповідачем є укладений Договір «Про участь у витратах на утримання будинку і прибудкової території» від 16 січня 2004 року, а отже зобов'язання погодженні між КП «Житло-Сервіс» та [PERSON] потребує належного виконання. Відповідач в останнє судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином (а.с. 209), причини неявки в судове засідання не повідомив, 25 жовтня 2013 року через канцелярію суду надав заяву про застосування строку позовної давності, посилаючись на те, що позивач всупереч ст. 257 ЦК України висунув до нього вимоги в обсязі, в якому він висувати такі вимоги не має підстав. Також 25 жовтня 2013 року відповідач надав заперечення проти позову пред'явленого до нього, мотивуючи тим, що позовні вимоги є не обґрунтованими, адже позивач не надав доказів існування договорів між учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг, які здійснюються виключно на договірних засадах, докази щодо існування самого житлового будинку, та введення його в експлуатацію, відстуні підстави для висування вимоги про оплату житлово-комунальних послуг, які не врегульовані договором, відсутні докази про фактично надані житлово-комунальні послуги та існування заборгованості за них. Зазначив, що позов про стягнення заборгованості пред'явлений до нього не визнає. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Згідно частини 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що відповідно до Наказу Київської міської державної адміністрації Головного управління житлового забезпечення від 21 жовтня 2003 року №270 про передачу житлових будинків на обслуговування, у зв'язку з закінченням будівництва і введенням в експлуатацію житлових будинків, житловий будинок по вул. Пожарського, 10/15 в м.Києві передано на обслуговування Директору КП «Житлоінвестбуд -УКБ» (а.с. 8). 06 листопада 2003 року Наказом Київської міської державної адміністрації Головного управління житлового забезпечення Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» №125/1 про початок обслуговування житлового будинку№10/15 по вул. Пожарського, передбачено початок обслуговування житлового будинку №10/15 по вул. Пожарського і проведення нарахування мешканцям згідно з договорами «Про учать у витратах на утримання будинку і прибудинкової території», а також договорів найму з 10.11.2003 року (а.с. 9). Прийняття в експлуатацію будинку №10/15 по вулиці Пожарського в м.Києві підтверджується актом про приймання в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта №277 від 25 жовтня 2003 року (а.с. 203-205). 31 січня 2003 року між Державною госпрозрахунковою організацією «Житло-Інвест» Головного управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації та [PERSON] укладено інвестиційний договір №43-441, предметом якого є участь [PERSON] у фінансуванні будівництва об'єкта нерухомості (квартира [ADDRESS]) шляхом внесення коштів на розрахунковий рахунок ДГО «Житло-Інвест» з метою отримання його після завершення будівництва (а.с. 18-20) Судом встановлено, що 16 січня 2004 року між Комунальним підприємством з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» (відповідно до Договору «Підприємтвсво») та [PERSON] (відповідно до Договору «Власник квартири») укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, відповідно до умов якого «Підприємство» забезпечує обслуговування та ремонт житлового будинку №10/15 по вулиці Пожарського у м.Києві утримання прибудинкової території. Забезпечує комунальними послугами, кількість і якість яких регулюється відповідними Правилами надання комунальних послуг. «Власник квартири» бере участь у витратах по утриманню будинку і оплачує комунальні послуги. Пунктом 2.1 Договору передбачено, що виконання всього комплексу робіт по утриманню будинку, прибудинкової території та створенню необхідних умов для проживання в будинку, в тому числі «Власнику квартири» та особам, що з ним проживають, у відповідності до «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинкових територій». Надання «Власнику квартири» житлово-комунальних послуг, послуг чергового-наглядача згідно розцінок і тарифів передбачених п.8 Договору (п. 2.1.2. Договору). «Власник квартири» зобов'язується, відповідно до п.2.2.1. Договору, не пізніше 20 числа поточного місяця вносити плату на рахунок «Підприємства» за санітарне обслуговування прибудинкової території та допоміжних приміщень будинку, технічне обслуговування будинку, ремонт, комунальні та інші послуги передбачені цим Договором. Позивачеві надано право звернення до суду в разі виникнення заборгованості у відповідача, відповідно до п.3.1.2. Згідно п. 8 Договору, нарахування за послуги з утримання будинку і прибудинкової території (експлуатаційні витрати) та комунальні послуги, проводяться з моменту початку обслуговування будинку, що відбулося 01 листопада 2003 року. Сторони погодили умови Договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 16 січня 2004 року, відповідно до їхніх підписів вказаного договору (а.с. 21-22 ). Стаття 1 Закону України «Про Про житлово-комунальні послуги» дає визначення поняттю «балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд»(далі - балансоутримувач) -це власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Отже, балансоутримувачем будинку може бути власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно. КП «Житло-Сревіс» є балансоутримувачем житлового будинку №10/15 по вулиці Пожарського в м.Києві, що підтверджується Наказом КП «Житло-Сервіс» №125/1 від 06 листопада 2003 року «Про початок обслуговування житлового будинку №10/15 по вул. Пожарського», копією акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, копіями розрахунків заборгованості за житлово-комунальні послуги. Відповідно до ч. 1 ст. 29 «Про житлово-комунальні послуги» договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. В договорі про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 16 січня 2004 року зазначено, що КП «Житло-Сервіс» є утримувачем прибудинкової території, забезпечує комунальними послугами, тобто є балансоутримувачем житлового будинку №10/15 по вул. Пожарського в м.Києві. Стаття 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлює істотні умови договору на надання житлово-комунальних послуг. Такими умовами є: 1) найменування сторін; 2) предмет договору; 3) вичерпний перелік житлово-комунальних послуг, тарифи та їх складові на кожну з цих послуг, загальна вартість послуг; 4) порядок оплати за спожиті житлово-комунальні послуги; 5) порядок перерахунків розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості; 6) права та обов'язки сторін; 7) порядок контролю та звіту сторін; 8) порядок вимірювання обсягів та визначення якості наданих послуг; 9) визначення точок розподілу, в яких відбувається передача послуг від виконавця/виробника споживачу; 10) порядок обслуговування мереж та розподіл повноважень щодо їх експлуатації та відновлення (ремонту); 11) умови доступу в квартиру, будинок, приміщення, на земельну ділянку для усунення аварій, неполадок, огляду мереж, зняття контрольних показників засобів обліку; 12) порядок здійснення ремонту; 13) відповідальність сторін та штрафні санкції за невиконання умов договору; 14) порядок вирішення спорів; 15) перелік форс-мажорних обставин; 16) строк дії договору; 17) умови зміни, пролонгації, припинення дії договору; 18) дата і місце укладення договору. Договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 16 січня 2004 року містить всі істотні умови, передбачених вказаною нормою закону. В судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності відповідачу - [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності, серії САА №232359, виданого 14 січня 2004 року, Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації (Наказ Головного управління житлового забезпечення від 12 січня 2004 року №29-С/КІ). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] набув право власності на квартиру з 19 січня 2004 року. З розрахунку позивача, вбачається, що за період з 01.01.2003 року по 01.02.2014 року відповідач має заборгованість по оплаті послуг з утримання будинку та прибудинкової території (експлуатаційні витрати), комунальних послуг у розмірі 17 680,40 грн. Відповідно до абзацу 3 частини 2 статті 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно зі статтею 322 ЦК України на власників майна покладено тягар його утримування. Також відповідно до змісту ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Обов'язок утримання і оплати відповідних послуг особі, що їх надає у відповідача виник з 19.01.2004 року, тобто з моменту реєстрації права власності нерухомого майна. Щодо посилань відповідача на сплив строків позовної давності, суд повідомляє наступне. Відповідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Стаття 257 ЦК України передбачає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. В силу ст.257 ЦК України, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовної давності) встановлюється в три роки, тобто на користь позивача слід стягнути суду заборгованості в межах сроку позовної давності. Тому, суд вважає необхідним стягнути з відповідача заборгованість по оплаті за період з 22 липня 2010 року по 01 лютого 2014 року, що складає 16364 грн. 12 коп., виходячи з розрахунку: 17059 грн. 40 коп. (нараховано до сплати за житлово-комунальні послуги) - 989 грн. 28 коп. (сплачені кошти за житлово-комунальні послуги). Підсумовуючи викладене, та враховуючи, що КП «Житло Сервіс» звернулось до суду з позовом 22 липня 2013 року суд вважає, що позовні вимоги за період часу з 01 січня 2003 року по 22 червня 2010 року задоволенню не підлягають. У звязку з чим заборгованість за плату житлово-комунальних послуг по квартирі [ADDRESS], має стягуватись з відповідача за період з 22 липня 2010 року по 01 лютого 2014 року. Також, відповідно до ст.88 ЦПК україни, суд вважає необхідним стягнути з відповідача судові витрати відповідно до суми задоволених позовних вимог в розмірі 229 грн. 40 коп. та витрати на отримання відомостей з ЄДР в розмірі 64 грн. 60 коп

Outcome: partial