Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

23 серпня 2017 року до суду звернулася [PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO], з позовом до [PERSON], підтриманим нею у судовому засіданні, в якому просить: - позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина - [PERSON], [INFO], посилаючись на таке: З 17.09.2005р. по 08.09.2015р. вона перебувала у шлюбі з відповідачем по справі [PERSON]. Від шлюбу в них народився син - [PERSON], [INFO] [PERSON] повністю самоусунувся від виховання сина, не цікавиться його місцем знаходження та розвитком. Вона змушена була звернутися до суду про стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду від 21.11.2016р. по справі №233/3263/16-ц з відповідача стягнуті аліменти у розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Але відповідач жодного разу не сплачував аліменти, добровільно матеріально не допомагає. Згідно з розрахунком боргу по аліментам за виконавчим листом, починаючи з 07.07.2016р. заборгованість складає 9606,25грн. В порушення ст.150 сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Однак всупереч вказаній нормі закону відповідач після розірвання шлюбу постійно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, взагалі не цікавиться його долею, життям, не відвідує його вдома, в дитячому садочку. Жодної участі відповідач у вихованні сина не бере та не бажає з ним бачитися. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Грошові кошти на життєво важливі потреби дитини відповідач не надавав та не надає по теперішній час. Протягом останніх років, незважаючи на її неодноразові звернення до відповідача щодо прийняття ним участі у вихованні своєї дитини, відповідач не виконував і не виконує свої батьківські обов'язки по відношенню до сина та не бажає їх виконувати, не вживає заходів щодо забезпечення своїй дитині достатнього життєвого рівня, повноцінного життя, всебічного виховання і розвитку та захисту його законних прав і інтересів, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не піклується про його здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не цікавиться життям і навчанням свої дитини, а також не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради за довіреністю - [PERSON] підтримала висновок Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради від 07.11.2017 р., за яким визнано за доцільне позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], [INFO], оскільки відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків щодо свого сина, який тривалий час постійно проживає з матір'ю, яка повністю утримує його без участі та підтримки батька. Відповідач, повідомлений про час та місце розгляду справи в порядку ч.9 ст.74 ЦПК України належним чином, до суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову суду не надав, внаслідок чого у відповідності до ч.1 ст.224 ЦПК України судом ухвалено про прийняття заочного рішення. Суд, заслухавши позивача, представника третьої особи, свідків, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов обґрунтований, а отже підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст.12 Закону України „Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини (ч.1). Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч.2). Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ч.3). Батьки зобов'язані поважати дитину (ч.4). Відповідно до ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (ч.1). Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства (ч.3). Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч.4). Згідно з приписами пунктів 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено: Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області (а.с.9), відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з матір'ю - позивачем [PERSON], яка самостійно виховує сина, створила належні умови для його проживання та розвитку. Батько - [PERSON], [INFO], не виконує батьківських обов'язків по вихованню та матеріальному утриманню дитини, не турбується про його фізичний та духовний розвиток, підготовку до подальшого життя, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, не спілкується з дитиною в повному обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає сину доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не приділяє батьківської уваги до сина. Зазначені обставини підтверджені: -поясненнями допитаної у судовому засіданні свідка [PERSON], яка є сусідкою позивачки і яка пояснила, що їй відомо про те, що близько трьох років відповідач пішов з сім'ї. Під час сумісного проживання з позивачкою відповідач - батько дитини пиячив, «гуляв», матеріальної допомоги дитині не надавав, створював вкрай нервову обстановку в сім'ї, нестерпні для дружини й дитини умови проживання. В подальшому позивачці з приводу психічного стану дитини довелося звертатися до психолога. -поясненнями допитаної у судовому засіданні свідка [PERSON], яка є рідною тіткою позивачки і яка підтвердила, що дитина постійно проживає з матір'ю, яка піклується про сина, дбає про його стан здоров'я, повноцінний відпочинок, утримує матеріально. Відповідач участі у вихованні дитини та її матеріальному утриманні не приймає, не виявляє будь-якої батьківської турботи щодо дитини; -характеристикою заступника міського голови Костянтинівської міської ради на [PERSON], згідно з якою, зокрема остання самостійно виховує сина - [PERSON], 2009 року народження, користується соціальною відпусткою як одинока матір (а.с.5); -актом з перевірки паспортного режиму від 20 жовтня 2015 року, відповідно до якого в квартирі за адресою: [ADDRESS], право власності на яку належить позивачці (а.с.22), [PERSON], 1984 року народження, не проживає з серпня 2014 року, комунальні послуги не сплачує (а.с.20); -довідкою Навчально-виховного комплексу «Ліцей із загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів» Костянтинівської міської ради Донецької області від 30.05.2017р., виданою [PERSON], згідно з якою [PERSON] дійсно навчається в 1-Б класі. Батько дитини у житті дитини участі не приймає, батьківські збори не відвідує (а.с.30). -психологічною характеристикою практичного психолога відділення медичної та соціальної психології ДЗ «Науково-практичний реабілітаційно-діагностичний центр» на [PERSON], згідно з якою дитина йде на контакт легко. Емоційні реакції адекватні ситуації. Поведінка впорядкована. Виявляє відповідний інтерес до запропонованих завдань. Працездатність збережена. Діагностовано достатня концентрація і переключення уваги. Короткочасна та довгострокова пам'ять не порушені. Мислення словесно-логічне. За результатами психодіагностики виявлено задовільний внутрішньо сімейний клімат. Дитина визначає коло своєї сім'ї рамками матері, бабусі та дідуся. Емоційно теплі відносини та авторитетна позиція у сім'ї відводиться матері. Зазначається відсторонена роль батька в оточенні та вихованні дитини. Особисті особливості: урівноважений тип нервової системи, комунікабельність, дружелюбність, екстравертована направленість особистості, бажання привертати до себе увагу. Прояви невротичного характеру не діагностуються (а.с.42); -актом обстеження умов проживання [PERSON] за адресою проживання позивача в [ADDRESS] (а.с.43), згідно з яким умови проживання є задовільними, квартира з сучасним ремонтом, обладнана зі смаком. Є сучасна побутова техніка - телевізор, холодильник, комп'ютер, мікрохвильова піч, кондиціонер. Сучасні м'які меблі, кухня обладнана необхідним інвентарем. Для дитини кімната обладнана всіма необхідними для її життя та розвитку згідно з її віком. Окреме ліжко, стіл для занять, спортивний куточок. Відведено окреме місце для іграшок (а.с.43). Підсумовуючи, суд дістає висновку, що в порушення вимог ст.12 Закону України „Про охорону дитинства", ст.ст.150,155 Сімейного кодексу України [PERSON] не виконує своїх батьківських обов'язків щодо сина [PERSON], [INFO], не піклується про здоров'я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток, не утримує сина матеріально, що доведено позивачем і що не спростовано відповідачем. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Висновком Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради №843262 від 07.11.2017 р. визнано доцільним інтересам дитини позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його сина [PERSON], [INFO] (а.с.61). Виходячи з наведеного, суд вважає , що відповідач свідомо, з власної волі ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків та наданих йому прав, він ані усно, ані письмово не спілкується з сином, не цікавиться його долею, не надає жодної матеріальної допомоги на його утримання, не цікавиться станом здоров'я дитини, його розвитком, не проявляє до нього ані найменшої батьківської турботи, хоча має таку можливість, а тому за п.2 ч.1 ст.164 СК України має бути позбавлений батьківських прав. Таким чином, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати, пов'язані зі сплатою останньою судового збору в розмірі 640 грн. та з публікацією оголошення про виклик відповідача через оголошення у пресі в розмірі 420,00 грн., а загалом - 1060 грн.

Outcome: approved