Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] про стягнення боргу, зазначивши, що 03.03.2014 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір про намір купити квартиру [ADDRESS], відповідно до якого відповідач зобов'язався продати позивачу квартиру за ціною 651000 грн. в строк до 03.04.2014 року, при цьому згідно умов даного договору позивач передав довіреній особі відповідача гарантійну суму в розмірі 21000 грн. 00 коп. Даний договір був підписаний [PERSON] від імені відповідача - власника квартири. Однак відповідач у строк визначений умовами договору зобов'язання не виконав в силу чого позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь борг в розмірі 42000 грн. 00 коп., що складається з гарантійної суми в розмірі 21000 грн. 00 коп. та неустойки в розмірі 21000 грн. 00 коп., а також моральну шкоду в розмірі 2000 грн. 00 коп. Позивач в судове засідання не з'явився, однак представник позивача [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить справу розглянути без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явився, повідомлення про причини своєї неявки та заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надіслав, в силу чого, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, що регламентується ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Третя особа, будучи належним чином повідомлена про місце та час розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, що не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, взявши до уваги відсутність заперечення з боку позивача про можливий заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд вивчивши матеріали справи, визначив, встановив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини: Відповідно до договору про наміри від 03.03.2014 року, укладеного між [PERSON] як "Продавцем", [PERSON] як "Покупцем" та ФОП [PERSON] як «Виконавцем», продавець мав намір та взяв на себе зобов'язання в період визначеного часу вчинити дії, наслідком яких стало б укладення договору відчуження квартири [ADDRESS], в термін до 3 квітня 2014 року. Вартість даної квартири складає 651000 грн. В забезпечення виконання угоди покупець передав, а продавець прийняв гарантійну суму в розмірі 21000 грн. Згідно п. 5.2 Договору у разі не укладення договору відчуження Об'єкта в строк не пізніше терміна, зазначеного в п.1.4 цього Договору з причини залежної від продавця, продавець зобов'язується повернути гарантійну суму, а також виплатити покупцеві неустойку у розмірі, яка дорівнює гарантійній сумі. В розділі договору «Підписи сторін» продавцем зазначено [PERSON], який проставив особистий підпис, а покупцем: продавцем зазначено [PERSON], який також проставив особистий підпис (а.с. 4). Зміст пояснювальної записки ФОП [PERSON] від 22.05.2014 року, зазначає, що в Договорі про наміри від 03.03.2014 року було переплутано прізвища та ім'я по батькові Покупця та Продавця, а саме: [PERSON] є продавцем, а [PERSON] є покупцем. (а.с. 5). Згідно Довіреності від 01 серпня 2013 року посвідченої приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] уповноважив [PERSON] бути його представником в усіх державних, громадських, господарських та інших органах і організаціях, з зазначенням повноважень з приводу вчинення будь-яких дій, в тому числі відчуження щодо належного [PERSON] рухомого та нерухомого майна , визначаючи в усіх випадках суми, терміни та інші умови на власний розсуд (а.с. 6). Таким чином судом встановлено, що між позивачем та [PERSON] був укладений договір про наміри щодо вчинення дій, наслідком яких стало б укладення договору відчуження квартири [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON], в термін до 3 квітня 2014 року, при цьому на виконання умов укладеного договору [PERSON] отримав від [PERSON] гарантійну суму в розмірі 21000 грн. 00 коп. Також суд встановив, що продавцем по даному договору є [PERSON], який не дії від імені [PERSON], а діє від свого власного імені як фізична особа, а покупцем - є [PERSON], що підтверджується наявністю описки в вступній частині договору про наміри щодо вірного зазначення найменування продавця та покупця, зазначенням сторін договору в розділі «Підписи сторін», де продавцем зазначено [PERSON], який проставив особистий підпис, а покупцем: продавцем зазначено [PERSON], який також проставив особистий підпис, а також підтверджується змістом пояснювальної записки ФОП [PERSON], що узгоджується із реальними намірами сторін та обсягом їх прав відносно зазначеного в договорі нерухомого майна. Відповідно до Свідоцтва про право власності, виданого 02.03.1999 року виконкомом Вінницької міської ради № 39, чотирикімнатна квартира [ADDRESS], дійсно належить на праві приватної власності [PERSON] (а. с. 9). Враховуючи надані суду докази, а також позицію позивача та зазначені ним обставини, суд приходить до висновку, що укладений 03.03.2014 року договір про намір між позивачем та [PERSON] - не виконаний, при цьому [PERSON], укладаючи договір, не діяв в інтересах [PERSON] на підставі наявної в матеріалах справи довіреності, а діяв від власного імені, і даний договір не виконаний саме з причин, залежних від [PERSON], який є стороною по даному договорі і для якого даний договір, в розумінні ст. 629 ЦК України, є обов'язковим для виконання, а тому суд вважає, що при наявності даних правовідносин, з огляду на невиконання стороною по договору взятих на себе зобов'язань, відповідальність повинна нести сторона, яка не виконала договір, тобто в даному випадку відповідальність повинен нести саме [PERSON], при цьому саме [PERSON] отримував від позивача гарантійну суму в розмірі 21000 грн. 00 коп., і саме для нього настає відповідальність за невиконання договору, передбачена п. 5.2 відповідного договору, в силу чого суд приходить до висновку, що саме [PERSON] є особою, яка порушила права та інтереси позивача, однак позивач не зазначає його відповідачем і не звертає до нього вимог, тобто [PERSON] є не належним відповідачем по справі, а відтак суд вважає, що позовні вимоги зверненні до особи, яка не порушувала прав та інтересів позивача. За даних обставин, враховуючи, що позов пред'явлений до не належного відповідача, тобто до особи, яка не порушувала жодних прав та інтересів позивача, оскільки укладений договір про намір був укладений особою не від імені та в інтересах відповідача та на підставі відповідної довіреності, а був укладений [PERSON] від власного імені з відповідними взятими на себе зобов'язаннями, з огляду на відсутність в матеріалах справи клопотання позивача про заміну неналежного відповідача, беручи до уваги принцип диспозитивності цивільного судочинства, в силу чого суд вважає, що в позові слід відмовити повністю з підстав подання позову до неналежного відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed