Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] за участі третіх осіб ТОВ «Добробит» м. Кременчука, Управління державної міграційної служби України в Полтавській області, в якому просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою №4 в будинку 26 по вулиці Східній в м. Кременчук Полтавської області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. За цією адресою зареєстроване місце проживання його дочки [PERSON] Проте відповідач [PERSON] більше 1 року не проживала в зазначеному житловому приміщенні, а тому втратила право користування ним. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча була повідомлена про дату, час та місце слухання справи, відповідно до ст.74 ЦПК України. Заперечень проти позову не надала. Треті особи ТОВ «Добробит», УДМС України в Полтавській області в судове засідання не зявились. Про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та третіх осіб на підставі наявних в справі доказів. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджено свідоцтвом про право власності на житло, виданим 26.02.1996 року Управлінням житлово комунального господарства виконкому Кременчуцької міської Ради народних депутатів, В квартирі [ADDRESS], зареєстрована [PERSON] донька позивача, що підтверджено довідкою ТОВ "Добробит" від 19.08.2016 року, відомостями наданими Крюківською районною адміністрацією. Згідно з актом про не проживання, складеним 19.08.2016 року ТОВ «Добробит», [PERSON] не проживає в [INFO] з 2007 року і по теперішній час. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили, що [PERSON] не проживала в [INFO] більше року. В зазначеній квартирі завжди проживав один [PERSON] При вирішенні справи суд керуються такими вимогами закону. Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вимогами частини 2 статті 386 Цивільного кодексу України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 року №1382-ІV, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] не проживає більше року без поважних причин в квартирі [ADDRESS]. Зважаючи на викладене, з врахуванням ст. 72 ЖК України, ст.405 ЦК України, суд приходить до висновку, що відповідачем [PERSON] втрачено право на користування зазначеним житлом. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved