Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

[PERSON], звернувшись до суду в інтересах своє неповнолітньої онуки [PERSON], [INFO], просить позбавити відповідачку - матір дитини батьківських прав відносно її неповнолітньої дочки, а також просить стягнути з відповідача на свою користь на утримання дитини аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, передбачених ст.150 СК України, а також передбаченого ст.180 цього ж Кодексу обов'язку утримувати дочку до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала та з мотивів, наведених у позовній заяві, просить позов задовольнити в частині позбавлення батьківських прав, а в частині стягнення аліментів зменшила розмір позовних вимог, зробивши усну заяву, й просить стягнути з [PERSON] на свою користь на утримання дитини аліменти в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач в судове засідання не з'явилася повторно, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином - поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку (а.с.25), повідомлення про причини неявки до суду чи заяви про розгляд справи за її відсутності від відповідачки не надійшло. Представник третьої особи в судовому засіданні вказала на доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її неповнолітньої дитини, підтримавши з цього приводу висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав. З'ясувавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Матеріалами справи документально підтверджено, що позивач є бабусею, а відповідач - матір'ю неповнолітньої [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Батько дитини - [PERSON] помер [INFO] (а.с.6 - 14, 20). Як слідує з висновку від 11.06.2015 р. №08-1210 органу опіки та піклування "Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON]", на даний час дитина проживає з бабусею, яка являється фактичним піклувальником неповнолітньої. Мати дитини свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню й утриманню своєї дочки, залишивши дитину на виховання своїй матері. Бабуся та онука проживають разом за адресою їхньої реєстрації - [ADDRESS], де позивачем створені дитині належні умови для її проживання та виховання, а також за місцем проживання неповнолітня [PERSON] забезпечена всім необхідним для повноцінного розвитку. [PERSON] є ученицею НВК №12 м.Рівне. Відповідно до характеристики з навчального закладу на неповнолітню, вихованням дівчинки займається її бабуся - [PERSON]. Мама була на батьківських зборах востаннє лише у п'ятому класі. За увесь цей час відповідач не цікавилася вихованням дочки, не підтримує зв'язку з класним керівником, нехтує вихованням дитини та погано на неї впливає. Під час бесіди з працівниками служби у справах дітей неповнолітня [PERSON] повідомила, що востаннє бачила маму в січні 2015 року. Мама їй не телефонує, не цікавиться її справами, не купує необхідних речей, натомість зловживає алкогольними напоями, тому дитина не заперечує проти позбавлення її матері щодо неї батьківських прав. Виходячи з наведеного, орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно доньки - [PERSON], [INFO]. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] надала показання, з яких вбачається, що вона є рідною бабусею неповнолітньої [PERSON] по її нині покійному батькові. Позивачку знає як свою колишню сваху, тому турбота про позбавлену батьківського піклування онуку є для них спільною. Зазначила, що відповідач тривалий час не виконує своїх батьківських обов'язків щодо дочки [PERSON], з дитиною не проживає, участі в її вихованні й утриманні не бере, а місце проживання чи перебування [PERSON] їм не відоме. Рідний брат відповідачки - свідок [PERSON] в судовому засіданні надав показання, з яких вбачається, що вихованням і утриманням його племінниці - неповнолітньої [PERSON] займається його мама та, відповідно, бабуся дівчинки - позивач [PERSON] Причиною цього став безладний спосіб життя його сестри - відповідачки [PERSON], яка тривалий час зі своєю дочкою не проживає, зловживає алкогольними напоями, про своє місце проживання їх не повідомляє. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці 2 п.16 постанови №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З огляду на наведені норми сімейного законодавства та встановлені фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що вищезазначені фактори знайшли в суді своє підтвердження в усій їх сукупності, оскільки відповідач [PERSON] свідомо знехтувала своїми батьківськими обов'язками, передбаченими статтями 150 та 180 Сімейного кодексу України, а винною щодо дитини поведінкою фактично залишила неповнолітню [PERSON] без батьківської турботи та піклування. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, причому абзацом першим частини другої статті 166 цього ж Кодексу передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Як передбачено частиною третьою статті 181, частиною другою статті 182 та частиною першою статті 184 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач, не з'явившись в судове засідання, не надала суду відомостей про свої доходи чи можливе місце роботи, тому аліменти слід визначити і присудити у мінімальному їх розмірі, встановленому законом, як про це просить позивач, адже очевидно, що [PERSON] має нерегулярний (мінливий) дохід. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Виходячи з наведених норм закону, встановлених судом обставин справи і визначених відповідно до них правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і доведеними.

Outcome: approved