Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом в суд до [PERSON] про розірвання шлюбу між подружжям мотивуючи тим, що 11 жовтня 1997 року Ольгопільською сільською радою Чечельницького району у Вінницькій області між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб за актовим записом №18. Від даного шлюбу мають повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, тривалий час проживають окремо, шлюб носить формальний характер, збереження шлюбу неможливе. Суперечок про розподіл спільного майна не має. Просить шлюб розірвати, відновити дошлюбне прізвище [PERSON] та стягнути судові витрати з відповідача. Позивачка позов підтримала повністю, просить задовольнити. Відповідач позов визнав, проти задоволення не заперечує. За таких обставин, зважаючи на те, що відповідач визнав позовні вимоги, суд приходить до висновку про задоволення позову повністю по слідуючим підставам. Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] виданого 11 жовтня 1997 року Ольгопільською сільською радою Чечельницького району у Вінницькій області сторони зареєстрували шлюб по актовому запису № 18. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Як вбачається з ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище в зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п.24 ч. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи зазначені позивачем причини розірвання шлюбу, характер їх відносин, наполягання на розірванні шлюбу, твердження, що збереження сім`ї неможливо, а також визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Так, позивачкою згідно квитанції №N1CQE3467М\~виданої 10.03.2020\~року АТ\~"РАЙФФАЙЗЕН\~БАНК АВАЛЬ"\~у м.Києві\~(№0824\~Чечельницьке відділення)сплачено судовий збір при поданні позову в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок. Оскільки позов відповідечем визнано, тому позивачці слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, тобто 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок, а з відповідача стягнути 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок на користь позивачки на підставі ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved