Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовною заявою про відшкодування їй моральної шкоди, завданої незаконними діями органу досудового розслідування, слідства, прокуратури і суду. Свою заяву [PERSON] обґрунтовувала тим, що 23 липня 2013 року заступником начальника слідчого відділення Тернівського МВ ГУМВС України в Дніпропетровської області до Єдиного реєстру досудових розслідувань було зареєстровано відносно неї кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України. Досудовим розслідуванням було встановлено, що позивач, обіймаючи в період з 15.10.2001 року по 1809.2013 року різні посади в управлінні Пенсійного фонду України в м. Тернівка Дніпропетровської області в тому числі посаду головного спеціаліста відділу з призначенням пенсій УПФУ в м. Тернівка, порушуючи вимоги діючого законодавства та своєї посадової інструкції, неналежно виконала службові обовязки через несумлінне ставлення до них особисто провівши корегування стажу по пенсійній справі [PERSON] зарахувала період його роботи в якості прохідника до пільгового стажу роботи за списком №1, що дало йому можливість отримувати пенсію відповідно до ст.. 8 ЗУ « Про підвищення престижності шахтарської праці», на яку в дійсності він не мав права, чим завдала шкоди на загальну суму 49\~359,71 грн., яка у 107 разів перевищує розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, тобто в діях позивача була встановлена службова недбалість. 11 листопада 2013 року їй було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України. 26.11.2013 року було накладено арешт на квартиру №115, яка розташована в будинку №6- а по бульвару Артема в м. Тернівка Дніпропетровської області. 19.09.2014 року суддя Тернівського міського суду Дніпропетровської області постановив ухвалу про призначення підготовчого судового засідання по кримінальному провадженню по обвинуваченню [PERSON] у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України. 24.04.2015 року колегія судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області задовольнила подання Тернівського міського суду і матеріали кримінального провадження направила до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області. 13.05.2015 року суддя Павлоградського міськрайоного суду ухвалою прийняв кримінальне провадження та призначив до судового розгляду. 14.03.2016 року до суду подано постанову прокурора Тернівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області про відмову від підтримання державного обвинувачення з підстав, що в діях [PERSON] відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, оскільки вона не є субєктом цього злочину та в результаті її дій не було причинено істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам окремих юридичних осіб. 15.03.2016 року ухвалою суду прийнято відмову прокурора від підтримання державного обвинувачення [PERSON] Також був скасований арешт, накладений на квартиру, а заява управління ПФ України в м. Тернівка про стягнення з [PERSON] шкоди в розмірі 49\~359, 71 грн. залишена без розгляду. За весь час досудового та судового розгляду позивач не покидала місце мешкання, постійно здійснювала явку до слідчого так і до суду, побоюючись, що у випадку неявки до судових органів до неї можуть бути застосовані заходи примусу до застосування запобіжних заходів у вигляді взяття під варту, чим була обмежена у праві переміщення як по території України , так по території Дніпропетровської області. Сам факт повідомлення про підозру, накладення арешту на нерухоме майно, тяганина при розгляді кримінального провадження в суді - все це стало підставою для звернення до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди. В її життя зявились надлишкові перешкоди у вигляді штучно заподіяного проблемного перебігу життєвих подій, наповнило життя стресовими факторами, спричинило тривалий психологічний дискомфорт, штучне обмеження у плануванні можливостей, тобто завдало певної моральної шкоди. Вказана моральна шкода полягала в тому, що вона перенесла страждання внаслідок фізичного чи психічного впливу, вважає, що зазначені обставини призвели до позбавлення можливостей реалізації нею своїх звичок і бажань. Вважає, що такі незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати, призвели до порушення її нормальних життєвих звязків. Всі вище наведені протиправні, незаконні дії завдали їй значу моральну шкоду, яку вона оцінила в 50\~588грн. та просила стягнути з державного бюджету України шляхом списання коштів з Державної Казначейської Служби України. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] не визнала позовні вимоги, вважає, що Державна казначейська служба України не може нести цивільно-правову відповідальність за дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду у спорах про відшкодування моральної шкоди, завданої громадянинові діями вказаних органів. В задоволенні позову просила відмовити. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи,вважає,що позовні вимоги слід задовольнити частково за наступних підстав. Судом встановлено, що з копії обвинувального акту від 16.12.2013 року [PERSON] повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України. З цього акту вбачається, що її дії кваліфіковані за ч. 1 ст.367 КК України, службова недбалість, тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди державним інтересам.(а.с.8-10). 26.11.2013 року було накладено арешт на квартиру №115 в будинку №6- а по бульвару Артема в м. Тернівка Дніпропетровської області.(а.с.12). З пояснень сторін, даний факт ніким не оспорювався, встановлено, що кримінальну справу у відношенні [PERSON] 12.05.2015 року було направлено з обвинувальним висновком до суду. Ухвалою суду від 15.03.2016 року кримінальне провадження, щодо внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ст.. 367 ч. 1 КК України закрито у звязку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення. Зі вказаної ухвали слідує, що до суду подано постанову прокурора Тернівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області про відмову від підтримання державного обвинувачення з підстав, що в діях [PERSON] відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, оскільки вона не є субєктом цього злочину та в результаті її дій не було причинено істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам окремих юридичних осіб. 15.03.2016 року ухвалою суду прийнято відмову прокурора від підтримання державного обвинувачення [PERSON] Також був скасований арешт, накладений на квартиру, а заява управління ПФ України в м. Тернівка про стягнення з [PERSON] шкоди в розмірі 49\~359, 71 грн. залишена без розгляду.(а.с.22-23). Задовольняючи частково позовні вимоги [PERSON], суд виходить із того, що незаконними діями органів досудового слідства було порушено право позивача на свободу та особисту недоторканість, закріплене в ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та завдано моральної шкоди, що виявилась в душевних стражданнях, які зазнала позивач в зв'язку з притягненням до кримінальної відповідальності, перебуванням під підпискою про невиїзд, пов'язаними з цим обмеженнями в її житті, в порушенні нормального та звичного способу життя, в порушені і розриві деяких її соціальних зв'язків, в пригніченому стані, почутті приниження, відчаю і страху, що не могло не відбитись на її психологічному стані. Згідно статті 8 [PERSON] України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. [PERSON] України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі [PERSON] України і повинні відповідати їй. [PERSON] України є нормами прямої дії. При цьому, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, дійми чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень ст. 58 [PERSON] України. Приписами ч. 1ст. 1176 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Згідно з вимогами ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах, а ч. 7 ст. 1176 ЦК України передбачено, що порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду встановлюється законом. Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" визначено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Пунктом 2 ч. 1 ст. 2 зазначеного Закону передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину. У наведених у ст. 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються моральна шкода (п. 5 ст. 3 Закону). Статтею 4 вказаного Закону передбачено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При визначенні розміру моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, суд повинен визначити страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру, при цьому суд зобов'язаний враховувати, що таке відшкодування проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом (ч. 3 ст. 13 Закону). Крім того, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами рівності, поміркованості, розумності, справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, а ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди » №4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Судом встановлено, що на правовідносини, що виниклі між сторонами розповсюджується Закон України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду". [PERSON] має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки щодо неї вчинялися незаконні дії у вигляді незаконного порушення кримінальної справи та обрання міри запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд. Посилання представника відповідача Державної казначейської служби України на ту обставину, що вони є неналежним відповідачем є невірним. Відповідно до вимог ст. 4 Закону відшкодування шкоди у випадках, передбачених п.п. 1, 3, 4 і 5 ст. 3 цього закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Законами України про державний бюджет України на відповідний рік встановлено, що ці виплати здійснюються із державного бюджету України Державним казначейством України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст. 48 Бюджетного кодексу України в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним казначейством України операції з коштами державного бюджету. Проте Державне казначейство України не є розпорядником бюджетних коштів та не уособлює державу в бюджетних відносинах. Згідно з п.п. 5 п.4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженим указом Президента України від 13.04.2011року №460/2011 Казначейство України відповідно до покладених завдань здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Таким чином, відшкодування шкоди завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду здійснюється Державним казначейством України за рахунок Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку. Отже, доводи представника відповідача щодо стягнення коштів на відшкодування шкоди завданої [PERSON] не можуть бути взяті судом до уваги. Проте суд не може погодитися з визначеним позивачем розміром моральної шкоди у сумі 50\~588 грн., оскільки цей розмір є завищеним. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом, згідно з ч.1,3 ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», провадиться за рахунок коштів державного бюджету і не може бути меншим одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством. Так, суд погоджується з розрахунком суми моральної шкоди, наведеним позивачем в позовній заяві, виходячи з розмірів мінімальної заробітної плати за період з 11.11.2013 року по 22.03.3016 рік, яку [PERSON] могла б отримати за час незаконного перебування під слідством, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати становить 35\~ 588 грн. Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п. 14 Постанови Пленуму Верховного Судуд України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року за №4, розмір моральної шкоди\~\~визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього; слідства, прокуратури і суду. Відповідно до п. 9 даної постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких\~\~зазнав\~\~позивач,\~\~характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за\~\~зверненням\~\~потерпілого\~\~- спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що діє на час розгляду справи. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат. З огляду на положення ст.23 ЦК України, ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» за наявності заподіяння громадянинові моральної шкоди її розмір визначається судом з урахуванням обставин справи в межах, встановлених Законом із урахуванням вимоги розумності та справедливості. Тому, з урахуванням конкретних обставин справи та обсягу заподіяної шкоди, приймаючи до уваги глибину та тривалість моральних страждань позивача, яка протягом тривалого часу знаходилась під слідством, а також виходячи із засад розумності і справедливості, належною компенсацією моральної шкоди [PERSON] має бути сума 35\~588грн.

Outcome: partial