Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

27 лютого 2017 року позивач звернулась із позовом до суду до Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Палагута Лариса Олександрівна, у якому просить встановити факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] та померлої [INFO] [PERSON] за адресою: [ADDRESS] на час відкриття спадщини. Мотивуючи вимоги тим, що [INFO] померла її бабуся [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на майно, що складається з квартири [ADDRESS] . Позивач стверджує, що ще за життя діда [PERSON] та баби [PERSON] за їх проханням вона в січні 2009 року переїхала до них на постійне проживання за адресою: [ADDRESS] з метою допомагати по господарству і доглядати їх. З того часу, вона постійно проживає у зазначеній квартирі, хоча залишається бути зареєстрованою в квартирі батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В квартирі [ADDRESS] знаходиться все майно позивача та майно її сина [PERSON] , який також постійно проживає в цій квартирі з дня народження [INFO] . Позивач вказує, що після смерті [PERSON] вона фактично прийняла спадщину, оскільки з 2009 року проживала у вказаній квартирі, утримувала бабусю до її смерті і вважала, що може отримати свідоцтво про право на спадщину в будь-який час. Однак звернувшись 09.06.2016 року до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Палагути Л.О. з письмовою заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] та про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачу постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Палагути Л.О. від 14 червня 2016 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом так, як позивачем було пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини, встановлений ст.1270 ЦК України. З огляду на те, що позивач постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини однією сім`єю з 2009 року, вона вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки із заявою про відмову від прийняття спадщини вона не зверталась. Враховуючи, що право позивача на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом не визнається, вона змушена звернутись з даним позовом до суду. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01 березня 2017 року за відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Палагута Лариса Олександрівна про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідачу та третій особі запропоновано надати письмові заперечення або пояснення на позов з посиланням на докази, яуими вони обгрунтовуються в строк до 29 травня 2017 року. (Т. 1 а.с. 17). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22 травня 2017 року витребувано у Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Палагути Л.О. належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи, щодо майна померлої [INFO] [PERSON] . (Т. 1 а.с. 26). На виконання вимог ухвали суду від 22 травня 2017 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Палагута Л.О. надано витребувані матеріали (Т. 1 а.с.-30-68). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29 травня 2017 року за клопотанням представника позивача здійснено заміну відповідача Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації на [PERSON] та залучено в якості третьої особи Київську міську раду. (Т.1 а.с. 82,83). 19.06.2017 року через канцелярію суду від відповідача [PERSON] надійшла заява про визнання позову (Т. 1 а.с. 111). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19.06.2017 року відмовлено у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжено судовий розгляд справи, розпочавши його по суті. (Т. 1 а.с. 114-116). 15 грудня 2017 року набули чинності зміни, внесені до Цивільного процесуального кодексу України Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 року за № 2147-VIII, яким ЦПК України викладено в новій редакції. Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального Кодексу України в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 року за № 2147-VIII, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання ним чинності, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21.02.2018 року за клопотанням представника позивача залучено до участі у справі в якості третьої особи [PERSON] . (Т. 1 а.с. 172,173). 27.02.2018 року представником третьої особи Київської міської ради подано відзив на позов. Зі змісту якого убачається, що позивач не доводить достатніми доказами, окрім показів свідків, факт спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Також, на думку представника третьої особи, позивачем не вірно обрано спосіб захисту, оскільки не надано доказів щодо існування перешкод для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку у разі прийняття спадщини в порядку спадкування за законом. З огляду на означене, представник Київської міської ради просить відмовити у задоволенні позовних вимог. (Т. 1 а.с. 195-99). 14.05.2018 року представником третьої особи [PERSON] - [PERSON] надано пояснення щодо позову. Зі змісту яких убачається, що [PERSON] також заперечує проти заявлених позовних вимог та просить відмовити у їх задоволенні. Мотивуючи тим, що позивач не проживала із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] на час відкриття спадщини. Зазначає, що саме [PERSON] проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, після її смерті здійснив поховання [PERSON] . При цьому позивач участі у похованні не приймала, а свідоцтво про смерть [PERSON] отримала тільки у 2016 році , після чого звернулась з позовом до суду, який є предметом розгляду. Із заявою про прийняття спадщини [PERSON] також звернулась тільки у 2016 році, після спливу строку встановленого ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Натомість [PERSON] звернувся до нотаріальної контори у шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] (Т. 1 а.с. 202,203). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 травня 2018 року задоволено клопотання представника третьої особи Різник О. О .та витребувано з місця роботи позивача інформацію, щодо місця її проживання зазначену при працевлаштуванні на роботу. (т. 1. а.с. 219,220). Разом з тим, витребувані за ухвалою суду від 14 травня 2018 року матеріали не були надані. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 листопада 2018 року в якості третьої особи залучено [PERSON] . Під час судового розгляду справи представники позивача підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просили суд позов задовольнити виходячи із доводів, якими обгрунтовується позов. В подальшому направили заяви з проханням проводити розгляд справи у їх відсутність на підставі наданих доказів. У судове засідання відповідач не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Направив до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутність. Зі змісту заяви убачається, що відповідач позов визнає та просить розгляд справи проводити у його відсутність (Т. 1 а.с. 111,121). Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти позову виходячи із доводів, викладених у письмових поясненнях щодо позову. Представник третьої особи Київської міської ради у судове засідання також не з`явився, просив розгляд справи проводити у його відсутність та відмовити у задоволенні позову, виходячи із мотивів, якими обгрунтовано відзив на позов. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, допитавши в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 30.07.2016 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві (Т. а.с. 9). Позивач вказує, що вона являється онукою померлій [INFO] [PERSON] . Проте, достатніми доказами даний факт позивачем не підтверджено, оскільки із даних свідоцтва про народження позивача, свідоцтва про шлюб, яким змінено її прізвище на [PERSON] , та даних свідоцтва про смерть матері позивача - [PERSON] , такі обставини встановленню н підлягають. За даними витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, зазначено, що батьком матері позивача [PERSON] являється [PERSON] . Запис про матір [PERSON] відсутній. Свідоцтва про народження [PERSON] позивачем також не надано. [PERSON] вказує, що після смерті [INFO] [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається із квартири [ADDRESS] . Позивач також вказує, що з 2009 року проживала у вказаній квартирі разом із [PERSON] , який помер [INFO] та із [PERSON] . Як убачається із матеріалів справи квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22.10.1993 року виданого Дніпровською районною у м. Києві державною адміністрацією була зареєстрована на праві власності за [PERSON] (Т. 1 а.с. 106). За даними свідоцтва про право власності на житло від 22 серпня 1994 року виданого органом приватизації державного житлового фонду Київського державного авіаційного заводу, квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить відповідачу [PERSON] (Т. 1 а.с. 105). Відповідно до умов договору купівлі-продажу нерухомості від 22 вересня 1997 року, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 21.10.1997 року, про що в книзі здійснено запис д. 630-252 за реєстровим № 1212, [PERSON] продала квартиру [ADDRESS] , а [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] купили вказану квартиру.(Т. 1 а.с. 13, 16,17,). Відповідно до довідки виданої Керуючою дирекцією Дніпровського району м. Києва ЖРЕО № 409 від 20.08.2014 року, у квартирі [ADDRESS] була зареєстрована [PERSON] з 16.04.1998 року та знята з реєстрації у зв`язку із смертю; чоловік [PERSON] , зареєстрований з 16.04.1998 року та знятий з реєстрації 28.02.2012 року у зв`язку із смертю; дочка [PERSON] зареєстрована з 16.04.1998 року та знята з реєстрації 05.01.2013 року у зв`язку із смертю. (Т. 1 а.с. 47). Із заявами про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] звернулись до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Палагути Лариси Олександрівни третя особа: [PERSON] 19 серпня 2014 року, та 09.06.2016 року позивач [PERSON] і третя особа [PERSON] , [INFO] і (т. 1 а.с. 48,51). Постановою Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Палагути Лариси Олександрівни від 14.06.2016 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] [PERSON] , оскільки позивачем пропущено строк визначений ст. 1270 ЦК України для звернення із заявою про прийняття спадщини. (т. 1 а.с. 62). Також, Постановою нотаріуса від 14.06.2016 року відмовлено [PERSON] у у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] [PERSON] , з аналогічних підстав (Т. 1 а.с. 68). Звертаючись до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання спадкоємця із спадкодавцем однією сім`єю, [PERSON] посилалася на те, що з 2009 року переїхала за проханням діда [PERSON] та баби [PERSON] до квартири [ADDRESS] і з того часу там проживає. А з [INFO] року після народження сина проживає разом з дитиною за вказаною адресою. Згідно із ч. 2,4 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Статтею 1264 ЦК України визначено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Таким чином, при з`ясуванні наявності чи відсутності підстав вважати, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю, підлягають встановленню в сукупності такі факти, як спільне проживання, спільний побут, наявність взаємних прав та обов`язків. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як убачається з матеріалів справи, допитана судом свідок [PERSON] суду показала, що вона являється рідною сестрою позивача. [PERSON] з 2009 року проживала разом із бабусею [PERSON] у квартирі [ADDRESS] . Спочатку в квартирі проживала тітка і дід, а зараз в квартирі проживає позивач одна. Дитину позивача забрала бабуся де вони разом проживали по [ADDRESS] . До квартири [ADDRESS] [PERSON] навідувалась рідко, а тому про дані обставини їй більше відомо зі слів позивача. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що до квартири [ADDRESS] він зрідка навідувався, коли пиїздив туди із сестрою позивача [PERSON] . Йому відомо зі слів сестер, що позивач з 2009 року проживала разом із бабусею у квартирі [ADDRESS] . Потім він особисто бачив, коли навідувався разом із [PERSON] до квартири привітати позивача з весіллям, що з 2012 року у квартирі перебували позивач з дитиною та бабуся. Коли свідок навідувався до квартири, то знаходився або у вітальні, або на кухні, при цьому діда свідок не бачив. Дитячих речей, іграшок у квартирі не бачив також. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , суду показала, що позивач проживала у квартирі [ADDRESS] на момент смерті [PERSON] Дитина позивача проживає по [ADDRESS] із бабусею, яка її доглядає, оскільки [PERSON] працює. Покази свідків допитаних у судовому засіданні, суд вважає недостатнім доказом для підтвердження та встановлення обставин, які підлягають доказуванню виходячи із предмета заявлених вимог. Більше того, обставину того, що дитина позивача проживала по [ADDRESS] в той час, коли [PERSON] проживала разом із [PERSON] у квартирі по [ADDRESS] , про що повідомили свідки [PERSON] та [PERSON] , суперечать твердженням позивача викладеним у позовній заяві, в якій вона вказує, що з моменту народження дитина проживала з нею спільно у квартирі [ADDRESS] . За даними акта від 20.09.2017 року складеного та підписаного майстром технічної дільниці № 5 [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у квартирі [ADDRESS] проживає [PERSON] зі своєю бабусею [PERSON] по день її смерті і мешкає по сьогоднішній день зі своїм малолітнім сином, 2013 року народження. (т. 1 а.с.147). Надаючи оцінку даному доказу, суд приходить до висновку, що він є недопустимим, у розумінні положень 78 ЦПК України, оскільки даний акт не затверджений у встановленому законом порядку та не містить печатки. Крім того, акт підписано [PERSON] та [PERSON] , які не проживають у вказаному будинку, а являються знайомими позивача, які суду під час їх допиту в якості свідків показали, що навідувались до квартир рідко. При цьому, свідок [PERSON] будучи допитаною 08.11.2017 року, тобто після підписання акту, суду показала, що дитина позивача у квартирі [ADDRESS] не проживає. Дитячі речі у квартирі відсутні. Інших доказів на підтвердження ведення спільного побуту та господарства, наявність взаємних прав і обов`язків тобто, проживання однією сім`єю позивача із померлою [PERSON] однією сім`єю суду не надано. З огляду на дослідженні під час судового розгляду докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, про їх недостатність на підтвердження та доведення обгрунтованості заявлених позовних вимог. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що позивачем не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами факт її проживання однією сім`єю з 2009 року із померлою [INFO] [PERSON] , то суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed