Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

12.09.2014р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди (ДТП) в сумі 827 111грн. 33коп. (а.с. № 2, 3). В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 16.02.2014р. у м. Дніпропетровську, в районі перехрестя вул. Шевченка та вул. Гоголя відбулася ДТП за участю автомобілів Porsche Cayenne, д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], власником якого є [PERSON], та Тоуоtа Соrolla, д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON] Постановою Подільського районного суду м. Києва від 28.03.2014р. [PERSON] визнано винними у скоєнні ДТП та у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ПДР, а саме, відповідач, знаходячись на другорядній дорозі, не виконав вимоги Правил дорожнього руху, не дав проїхати автомобілю Porsche Cayenne, д/н [NUMBER], який рухався по головній дорозі. В результаті даної ДТП позивачці була спричинена майнова шкода у розмірі 827 111 грн.33коп. Цивільно-правова відповідальність відповідача не застрахована та він відмовився відшкодовувати шкоду у добровільному порядку, отже посилаючись на норми ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, позивачка просила позов задовольнити. Позивачка та її представник - адвокат [PERSON] (діє на підставі договору від 11.09.2014р. та ордеру - а.с. № 81-83) в судове засідання не з'явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином. Представник позивачки надав суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати без його участі та без фіксації технічними засобами, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує (а.с. № 101). Відповідач [PERSON] в судові засідання, які призначалися на 20.10.2014р., 26.11.2014р. та 24.12.2014р. не з'явився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином за адресою, наданою адресно-довідковим підрозділом ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області (а.с. № 85), згідно відміток на конвертах, що повернулися до суду, вони не вручені у зв'язку із "не проживанням адресату" (а.с. № 88-89, 95, 97-98), тобто на підставі ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається, що судовий виклик вручено належним чином. Крім того, відповідач в судове засідання, призначене на 24.12.2014р. повідомлений про розгляд справи шляхом розміщення оголошення у газеті (а.с. № 99, 100). За такими обставинами, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін і постановити заочне рішення суду за правилами ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Розгляд справи відбувався за правилами ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з постанови Подільського районного суду м. Києва від 28.03.2014р., яка набрала законної сили 12.05.2014р. у м. Дніпропетровську, 16.02.2014р. в районі перехрестя вул. Шевченка та вул. Гоголя в м. Дніпропетровську відбулася ДТП за участю автомобілів Porsche Cayenne, д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], та Тоуоtа Соrolla, д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], який приближався до перехрестя по головній дорозі, що призвело до пошкодження транспортних засобів (а.с. № 5). Постановою Подільського районного суду м. Києва від 28.03.2014р. [PERSON] визнано винними у скоєнні ДТП та у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу 340 грн. Власником автомобіля Porsche Cayenne, д/н [NUMBER], є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію [NUMBER] від 03.11.2010р. (а.с. № 4). В результаті даної ДТП позивачці була спричинена майнова шкода у розмірі 827 111 грн.33коп., що складається з шкоди, завданої майну 826 111 грн. 33 коп., та підтверджено висновком експертного дослідження автотоварознавця № 20/14 з визначення матеріального збитку, завданого власнику КТС від 28.02.2014р. (а.с. № 9 -78). Витрати на проведення експертного дослідження становлять 1 000 грн. і підтверджені квитанцією до прибуткового касового ордера № 20 від 28.02.2014 р. (а.с.№ 8). Цивільно-правова відповідальність відповідача не застрахована та він відмовився відшкодовувати шкоду у добровільному порядку. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Таким чином неправомірними діями саме відповідача [PERSON], пов'язаними з використанням джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу) позивачу (власнику автомобіля) було завдано майнової шкоди та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинно-слідчому зв'язку зі вказаними діями відповідача і підлягають повному відшкодуванню за рахунок винної особи (цього відповідача). Згідно пункту 9 постанови № 6 Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992р. "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку з заподіянням шкоди майну. Отже відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу реальні збитки, тобто збитки, які позивачка мусить зробити для відновлення свого права, а саме для відновлення пошкодженого автомобіля. Сума відновлювального ремонту становить 774 473 грн. 09 коп., а реальна матеріальна шкода складає 826 111 грн. 33коп., тому відповідач повинен відшкодувати дану шкоду позивачці. За таких обставин, суд доходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Крім того, на користь позивачки слід стягнути витрати, пов'язані із проведенням експертного дослідження в сумі 1 000 грн., оскільки вони підтверджені належними доказами та дані витрати позивачка зробила з метою відновлення свого порушеного права. Загальна сума, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки становить 827 111грн. 33коп. (826 111грн.33коп.+ 1000грн. = 827 111грн.33коп.). Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд на підставі ст. 88 ЦПК України вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 654 грн. (а.с. № 1). Що стосується витрат, пов'язаних з розглядом справи, а саме щодо стягнення витрат за розміщення оголошення в пресі (п. 6 ч. 3 ст. 79 ЦПК України), то з огляду на те, що представник позивачки не надав оригінал квитанції про сплату цих витрат та не наполягав на їх стягненні, то суд вважає за можливе віднести ці витрати на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved