Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

21 липня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області, [PERSON] про скасування рішення селищної ради та визнання права постійного користування земельною ділянкою. В своїй позовній заяві позивач посилалася на те, що рішенням виконкому Великобагачанської селищної ради народних депутатів Великобагачанського району Полтавської області від 21 жовтня 1994 року № 49/102 йому була надана у постійне користування земельна ділянка площею 0,70 га для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території Великобагачанської селищної ради та на яку був виготовлений державний акт на право постійного користування серії IV-ПЛ № 002158 від 30.07.1996 року, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 243. Увесь час він використовував земельну ділянку, обробляючи її власними силами, останні роки засіваючи кукурудзою, на день подачі позовної заяви до суду земельна ділянка також обробляється, отже використовується за призначенням. У липні 2019 року звернувшись до Великобагачанської селищної ради Полтавської області із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації на вищезазначену земельну ділянку, йому було надано рішення з протоколу 14 сесії 7 скликання Великобагачанської селищної ради Полтавської області від 13.09.2016 року про вилучення земельної ділянки з постійного користування за заявою позивача та скасовано рішення № 49/102 виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради від 21.10.1994 року та приєднано вказану земельну ділянку до земель запасу Великобагачанської селищної ради, а державний акт на право постійного користування землею зареєстрований за № 243 від 30.07.1996 року вважати недійсним. Ознайомившись із заявою позивач побачив те, що він не підписував даної заяви, і в зв`язку з цим звернувся з заявою до поліції. Відповідно до даної заяви було порушено кримінальне провадження, де останнього було визнано потерпілим. Слідчим було призначено почеркознавчу експертизу, відповідно до висновку якої заява написана на ім`я Великобагачанської селищної ради про вилучення із користування земельної ділянки площею 0,70 га від імені [PERSON] та за його підписом написана не ним, а іншою особою. Відповідно до рішення Полтавського окружного адміністративного суду справа № 440/2614/19, де позивач був залучений у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, від дізнався, що громадянин [PERSON] звернувшись до Великобагачанської селищної ради із заявою "Про затвердження проекту землеустрою щодо земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства" площею 1,3 га, кадастровий номер 5320255103:03:001:0373, але йому було відмовлено в задоволенні заяви, в зв`язку з тим, що було виявлено підтверджуючу документацію щодо перебування в користуванні даної земельної ділянки іншими громадянами. Але на даний час позивачу точно відомо про те, що вищезазначений кадастровий номер присвоєно на земельну ділянку площею 0,70 га, яка була надана йому на праві постійного користування. На даний час оригінал державного акту на право постійного користування земельною ділянкою площею 0,70 га втрачений, отже позивач не має можливості зареєструвати право власності на вищезазначену земельну ділянку, а тому позивач просить суд визнати за ним право постійного користування земельною ділянкою площею 0,70 гектара, для ведення особистого підсобного господарства, яка була надана йому на підставі рішення виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради народних депутатів Великобагачанського району Полтавської області від 21 жовтня 1994 року за №\~49/102 та скасувати рішення 14 сесії 7 скликання Великобагачанської селищної Ради Полтавської області від 13 вересня 2016 року про вилучення земельної ділянки з постійного користування та скасування рішення №\~49/102 виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради народних депутатів Великобагачанського району Полтавської області від 21 жовтня 1994 року, яким було скасовано Державний акт на право постійного користування землею зареєстрований за №\~243 від 30.07.1996 року на ім`я [PERSON] , а земельну ділянку приєднано до земель запасу Великобагачанської селищної Ради. В судове засідання позивач не з`явився, подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити (а.с. 238). Представник відповідача Великобагачанської селищної рада Великобагачанського району Полтавської області надіслав до суду листа, в якому позов визнав та вказав що заперечень відносно позову не має, а також просив суд розглянути справу без участі представника відповідача (а.с. 239). Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, від представника відповідача засобами електронного зв`язку надійшла заява про розгляд справи у відсутність відповідача та його представника в зв`язку з зайнятістю останнього у Полтавському районному суду Полтавської області (а.с. 240). Представником відповідача [PERSON] адвокатом Кумечко М.С. подано до суду відзив з посиланням на відповідні докази, які долучені до матеріалів справи, у задоволенні позовних вимог позивача просили суд відмовити повністю (а.с. 241-256). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову зазначаючи, що визнання позову одним із відповідачів не суперечить закону. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідно до державного акту на право постійного користування землею, серія IV-ПЛ №\~002158, виданого на підставі рішення виконкому Великобагачанської селищної ради народних депутатів Великобагачанського району Полтавської області від 21 жовтня 1994 року № 49/102, [PERSON] надається в постійне користування земельна ділянка площею 0,70 га в межах згідно з планом, для ведення особистого підсобного господарства, даний акт зареєстрований в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 243 (а.с. 8, 11). Відповідно до архівного витягу з протоколу 14 сесії 7 скликання Великобагачанської селищної ради Полтавської області від 13.09.2016 року у громадянина [PERSON] вилучено земельну ділянку з постійного користування та скасовано рішення № 49/102 виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради від 21 жовтня 1994 року про надання громадянину [PERSON] земельну ділянку площею 0,70 га для ведення особистого підсобного господарства в межах адміністративної території Великобагачанської селищної ради (с. Кір`яни) та приєднано вказану земельну ділянку до земель запасу Великобагачанської селищної ради. Державний акт на право постійного користування землею зареєстрований за № 243 від 30.07.1996 року вважати недійсним (а.с. 9). Дане рішення було прийнято на підставі заяви позивача [PERSON] від 08.09.2016 року, в якій останній просить вилучити земельну ділянку площею 0,70 га, яка перебувала в його постійному користуванні для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована в межах селища Велика Багачка та приєднана до земель запасу Великобагачанської селищної ради. Державний акт на право постійного користування землею серія IV-ПЛ\~№\~002158,\~який зареєстрований\~за №\~243\~від 30.07.1996\~року просить\~вважати недійсним\~(а.с.\~27).\~ Відповідно до повідомлення Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУ НП в Полтавській області, за зверненням з приводу підробки заяви до Великобагачанської селищної ради про вилучення із постійного користування земельної ділянки площею 0,70 га для ведення особистого підсобного господарства на території Великобагачанської селищної ради, зареєстроване до ЄРДР та проводиться досудове розслідування (а.с. 13), в якому потерпілим визнано позивача [PERSON] (а.с.14-16). Відповідно до висновку експерта № 560 від 10.04.2020 року підпис, розташований під текстом заяви від імені позивача [PERSON] про вилучення із його користування земельної ділянки площею 0,70 га та рукописний текст заяви від імені позивача [PERSON] від 08.09.2016 року на ім`я голови Великобагачанської селищної ради виконаний не [PERSON] , а іншою особою (а.с. 17-21). Відповідно до технічного звіту по встановленню зовнішніх меж землекористування землі запасу селищної ради для ведення особистого підсобного господарства постійного користування наявний список громадян Великобагачанської селищної ради народних депутатів, яким надано земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства в постійне користування є ім`я позивача [PERSON] , жителя [ADDRESS] , якому надано на підставі рішення виконкому № 49/102 від 21.10.1994 року земельну ділянку площею 0,70 га (а.с. 91-92, 95). Відповідно до\~ст. 152 Земельного Кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 393 Цивільного кодексу України\~правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Відповідно до ч. 1\~ст. 21 Цивільного кодексу України\~суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до пункту 10 статті 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності\~Конституції\~або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Аналіз положень указаних норм законодавства свідчить про те, що особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено нормою матеріального права. Щодо позиції другого відповідача по справі [PERSON] , що йому було надано рішенням Великобагачанської селищної ради Полтавської області від 12.12.2018 року "Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства", то суд зазначає, що на час розгляду даної справи в суді, земельна ділянка відповідачу в натурі на місцевості не виділялася, що свідчить тільки про припущення другого відповідача, що відновлення належного позивачеві права власності порушить права другого відповідача. Крім того, рішенням Великобагачанської селищної ради Полтавської області відмовлено другому відповідачеві по справі у затвердженні проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки з метою передачі у власність для ведення особистого селянського господарства громадянину [PERSON] . Під час розгляду справи було встановлено, що на даний час ні в позивача [PERSON] , а ні в інших учасників справи немає оригіналу державного акту на право постійного користування землею, серія IV-ПЛ №\~002158, виданого на підставі рішення виконкому Великобагачанської селищної ради народних депутатів Великобагачанського району Полтавської області від 21 жовтня 1994 року № 49/102, який зареєстровано в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 243. На час розгляду справи в суді повторно отримати правовстановлюючий документ позивач не має можливості, що унеможливлює подальшу реєстрацію права позивача у відповідному Державному реєстрі. Відповідно до\~ст. 373 Цивільного кодексу України, 1. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. 2. Право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. 3. Право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (грунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об`єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. 4. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Відповідно до вимог\~ст. 317 Цивільного кодексу України, 1. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. 2. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до 391\~Цивільного кодексу України\~, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог\~ст. 392 Цивільного кодексу України,\~власник майна\~може пред`явити\~позов про\~визнання його\~права власності,\~якщо це\~право оспорюється\~або не\~визнається іншою\~особою,\~а також\~у разі\~втрати ним\~документа,\~який засвідчує\~його право\~власності. В справі маються достатні докази, які свідчать про те, що [PERSON] відповідно до рішення Великобагачанської селищної ради народних депутатів Великобагачанського району Полтавської області було надано земельну ділянку на праві постійного користування площею 0,70 га для ведення особистого підсобного господарства, від даного право позивач самостійно не відмовлявся, а тому є всі підстави вважати, що прийняття рішення органом місцевого самоврядування у односторонньому порядку про позбавлення позивача права користування наданою йому у законний спосіб земельною ділянкою є незаконним і підлягає скасуванню, як таке, що порушує право позивача. Підставами для прийняття судом рішення щодо незаконності правових актів повністю чи в їх окремих частинах є: невідповідність правовим актам вищої юридичної сили; порушення встановленої законом процедури їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності; перевищення повноважень при їх прийнятті. При цьому, обов`язковою умовою скасування такого рішення є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі. З огляду на вище зазначене позов слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved