Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

27.01.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного аграрно-орендного підприємства «Промінь», в якому просив стягнути з ПАОП «ПРОМІНЬ» на його користь суму боргу у розмірі 46770, 76 грн та розірвати договір оренди землі № 75 без дати укладення, який зареєстрований Красноградським районним відділом Харківської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах в реєстрі за № 64 від 10.08.2004 року на земельну ділянку площею 12, 06 га, кадастровий № 6323381200:07:000:0045 укладений між ним та ПАОП «ПРОМІНЬ». В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно п.п. 2.3.1 Договору оренди землі та додатку 1 до даного договору орендну плату встановлено в розмірі 1,5 % від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки. При розгляді цивільної справи № 626/841/14-ц судом було встановлено, що відповідачем з 01.01.2009 року орендна плата підвищена до 3 % з урахуванням індексації. В наказі № 100 від 31.12.2011 року передбачено, що застосовується коефіцієнт грошової оцінки землі з урахуванням індексації 1, 756 з 01.01.2012 року. Крім того, підвищено орендну плату на 1 % з 01.12.2013 року, згідно наказу № 231 від 04.09.2013 року, тобто орендна плата за 2014 та 2015 року склала 4 % від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки. До орендної плати, враховуючи і не виплачену, підлягає застосуванню коефіцієнт індексації грошової оцінки земель на дату її виплати відповідно до рівня інфляції національної валюти України. Відповідно до п. 2.3.2 Договору оренди землі орендар сплачує орендодавцю орендну плату протягом дії договору не пізніше як у термін від 01.08. по 31.12. кожного року. У випадку не внесення орендної плати в строки визначені договором, відповідач сплачує пеню у розмірі 0, 3 % від несплаченої суми за кожний день прострочення (п. 2.3.3. Договору оренду землі). Згідно п. 33 договору оренди землі, дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обовязків передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав визначених законом. На думку позивача відповідач взяті на себе зобовязання за договором не виконує і умисно не сплатив йому орендну плату за 2014 та 2015 роки. Відповідно до п. 4.2. та 4.3. Договору оренди землі даний договір припиняється у випадку не сплати орендної плати у строки визначенні договором. На час подання позову заборгованість за 2014 рік із урахуванням пені склала 28\~542, 90 грн, а за 2015 рік 18\~227, 86 грн. 11.04.2016 року представник позивача подав до суду заяву про збільшення позовних вимог. Із заяви витікає, що в звязку із збільшення відповідачем розміру орендної плати, сума боргу за 2014 рік склала 36\~358, 03 грн, а за 2015 рік- 22\~975, 72 грн, всього підприємство заборгувало позивачу 59\~333, 75 грн. В судовому засіданні позивач, його представник - адвокат [PERSON] просили позов задовольнити. Позивач пояснив, що дійсно ним укладений вищезазначений договір оренди землі, який зареєстрований 10.08.2004 року. До 2013 року оренда плата виплачувалася відповідачем у передбачені договором строки, а в 2014 і 2015 роки відповідач умисно не сплатив йому орендну плату. Разом з тим, позивач не заперечував, що в 2004-2013 роки чи він, чи його дружина добровільно зявлялися в бухгалтерію відповідача і отримували орендну плату. Також [PERSON] підтвердив, що в лютому 2016 року на картковий рахунок, який він надав відповідачеві надійшли кошти в розмірі 55069, 00 грн, але він їх не отримує, чекає рішення суду. Крім того, позивач пояснив, що в 2014 році звернувся до відповідача із заявою про збільшення орендної плати за 2013-2014 роки до рівня 10% нормативної грошової оцінки землі, однак відповідач відповіді не надав і тоді він звернувся із позовом до суду про розірвання договору оренди землі саме за цією підставою, але рішенням Красноградського районного суду від 04.06.2014 року в позові йому відмовлено, рішення вступило в законну силу. Представник відповідача, адвокат [PERSON] просив в задоволенні позову відмовити, так як орендна плата позивачу не була виплачена із-за його недобросовісної поведінки, а саме позивач не бажав отримати кошти для того, щоб виникли підстави для звернення до суду з позовом про розірвання договору оренди землі у звязку з начебто систематичною несплатою орендної плати. Після надання позивачем в лютому 2016 року відповідного номеру карткового рахунку заборгованість по орендній платі позивачу була повністю виплачена. Суд, вислухавши сторони, свідка, дослідивши письмові докази, вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що спірна земельна ділянка належить позивачу [PERSON] на підставі державного акту на право власності на землю серії 1-ХР № 025546 від 16.01.2003 року. Сторонами був укладений договір оренди землі № 75 (без дати укладення), який зареєстровано 10.08.2004 року Красноградським районним відділом Харківської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах в реєстрі за № 64 на земельну ділянку площею 12, 06 га, кадастровий № 6323381200:07:000:0045. Згідно п. 2.3.1. Договору оренди землі та додатку 1 до даного договору, орендну плату встановлено в розмірі 1,5 % від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки. Наказами керівника ПАОП «Промінь» орендна плата буда збільшена у 2014 року до 4%, а в 2015 році до 5% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки. Відповідно до п. 2.3.2 Договору оренди землі орендар сплачує орендодавцю орендну плату протягом дії договору не пізніше як у термін від 01 серпня по 31 грудня кожного року. Позивач у своєму позові і в судовому засіданні наполягав, що відповідач умисно в 2014 та 2015 роках не сплатив йому орендну плату, що є підставою для розірвання договору оренди землі. Однак відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. За змістом ч.1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Відповідно до п. «д» ч.1 ст. 141 ЗК України, підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематичне несплата орендної плати. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року № 6-146цс12. Позивач як на підставу для розірвання договору оренди землі посилався на порушення відповідачем п.п. 2.3.2, 4.2, 4.3 договору(несплата орендної плати за 2014 і 2015 роки). Разом з тим, відповідно до ст..10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак позивачем не надано суду доказів, що він згідно п. 3.1.2 Договору оренди землі звертався до відповідача з претензією та вимогою про сплату заборгованості по орендній платі, а відповідач відмовився її оплатити. Навпаки, відповідачем надані листи від 15.12. 2014 року, 30.08.2015 року, 05.02.2016 року з пропозицією [PERSON] звернутися в бухгалтерію підприємства або із заявою де вказати картковий рахунок, на який можливо перерахувати кошти за оренду земельних паїв за 2014-2015 роки ( а. с. 47, 48, 49). Підтвердженням, що такі листи були відправлені відповідач надав суду оригінали журналів вихідної кореспонденції ПАОП «Промінь», копії необхідних аркушів яких долучено за клопотанням представника відповідача до матеріалів справи, а також долучено копію листа [PERSON] від 27.02.2015 року з якого вбачається, що позивач 12.01.2015 року отримав лист від ПАОП «Промінь» з пропозицією отримання в бухгалтерії підприємства орендної плати за 2013-2014 роки ( а. с. 74). Крім того, свідок [PERSON], яка в 2014-2015 роках працювала в ПАОП «Промінь» головним бухгалтером пояснила, що [PERSON] з 2004 по 2013 роки в передбачені договором оренди землі строки завжди добровільно звертався в бухгалтерію підприємства для отримання коштів за оренду земельних паїв. Потім в 2014 році він побажав збільшити орендну плату до 10%, але керівником йому було відмовлено. Після цього [PERSON] перестав звертатися за отриманням орендної плати. Вона в ці роки бачила його в конторі, питала, чи він прийшов за коштами, але [PERSON] в бухгалтерію не заходив, а йшов до директора. Орендна плата [PERSON] була нарахована, виплачені по ній всі передбачені законодавством податки, що підтверджується актом перевірки податковою інспекцією від 15.10.2015 року. Позивач в 2015 році також звертався із заявою про перерахування коштів на картковий рахунок його дружини, але на ім'я дружини, кошти які належали позивачеві перерахувати було неможливо. Про це його завчасно повідомили, але тільки в лютому 2016 року [PERSON] подав заяву із вказівкою свого карткового рахунку, вся заборгованість за 2014-2015 роки по орендній платі за земельні паї йому була перерахована на цей рахунок, а також перераховані кошти і за 2016 рік. Вважає, що позивач умисно не отримував орендної плати, щоб у нього були підстави для звернення до суду із позовом про розірвання договору оренди землі. Із наданого представником відповідача копії акту від 15.10.2015 року Красноградської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС в Харківській області про результати позапланової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ПАОП «Промінь» за період з 01.12.2013 року по 31.08.2015 року дійсно вбачається, що порушень встановлених строків сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб в підприємстві не встановлено. Крім того, позивачем надано копію рішення Красноградського районного суду від 23.01.2015 року за його позовом до ПАОП «Промінь» про визнання договору оренди землі № 912 недійсним та повернення земельної ділянки, яким позов задоволено, а відповідачем надано копію рішення Красноградського районного суду від 04.06.2014 року за позовом [PERSON] до ПАОП «Промінь» про розірвання договору оренди землі № 75, яким в задоволенні позову відмовлено, так як вимога позивача збільшити оренду плату до 10% не є належною підставою для розірвання договору оренди землі. Аналізуючи ці два рішення, суд приходить до висновку, що [PERSON] уклав з відповідачем два договори оренди землі - за №№ 75 і 912, які він бажає розірвати чи визнати недійсними. По договору № 912 він отримав позитивне рішення суду, тепер бажає розірвати договір № 75. Однак у зв'язку із відсутністю відповідних правових підстав, [PERSON] намагається їх створити штучно і тому не з'являється в бухгалтерію відповідача для отримання орендної плати. Таку поведінку позивача суд визнає недобросовісною, яка суперечить умовам укладеного між сторонами вищевказаного договору оренди землі. Крім того, відмовляючи у задоволенні позову, суд також приймає до уваги той факт, що орендна плата позивачу за 2014, 2015 і 2016 роки була виплачена повністю ще в лютому 2016 року, на підтвердження чого відповідач надав копію платіжного доручення ( а.с. 85). Суд також не вбачає в діях відповідача порушення вимог ст. 532 ЦК України, так як згідно ч.2 цієї статті: "Зобов'язання може бути виконане в іншому місці, якщо це встановлено актами цивільного законодавства або випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту", тобто законодавець передбачив можливість виконання зобов'язання в іншому місці ( в даному випадку бухгалтерія ПАОП "Промінь"). Про це місце виконання зобов'язання [PERSON] добре знав, так як на протязі дев'яти років отримував у бухгалтерії підприємства орендну плату. Крім того, місце виконання зобов'язання цивільним законодавством України не визнається істотною умовою цивільно-правового договору, а розірвати договір можливо тільки у разі порушення його істотних умов. Також на думку суду відповідачем не були порушені положення ст. 537 ЦК України, тому що внесення кредиторові грошей у депозит нотаріуса - це право, а не обов'язок боржника. Таким чином, порушень виконання умов Договору оренди землі № 75 укладеного між сторонами та зареєстрованого 10.08.2004 року судом не встановлено, а тому законних і обґрунтованих підстав для задоволення позову не має. Згідно викладеного та

Outcome: dismissed