Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-25 00:00:00

25 березня 2021 року заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника, в якій просила суд видати відносно [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою [ADDRESS] , обмежувальний припис яким: заборонити наближатися на відстань 200 метрів до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою [PERSON] , [INFO] , строком на шість місяців; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу [PERSON] , [INFO] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, строком на шість місяців; заборонити вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою [PERSON] , [INFO] , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на шість місяців. В обґрунтування заяви зазначила, що вона працює вчителем у КЗШ №65 м. Кривого Рогу та проживаю за адресою [ADDRESS] , дане житло належить їй на праві приватної власності. Разом з нею з 2011 року, в її квартирі проживав [PERSON] , без реєстрації їх відносин, вели спільне господарство. Однак, починаючи із 2018 року [PERSON] почав зловживати спритними напоями і в стані алкогольного сп`яніння вчиняти вдома сварки, при цьому ображав її нецензурною лайкою, погрожував та навіть наносив їй побої, у грудні 2020 року вони остаточно припинили спільне проживання та будь-які відносини між нами, за ініціативи [PERSON] . Заявник в заяві вказує, що вона попросила зацікавлену особу [PERSON] покинути її житло та виїхати з нього з усіма своїми речами. Однак він не повернув їй ключі від квартири, які були у нього та продовжував і надалі переслідувати її, приходити у стані алкогольного сп`яніння за адресою її мешкання, підстерігаючи у під`їзді будинку, або навіть перед дверима, коли бачив її одразу починав сварки, ображав нецензурними словами, залякував та погрожував, якщо вона не погодиться знову проживати з ним разом. З метою захисту себе та притягнення [PERSON] до відповідальності за фізичне та психологічне насильство, яке він скоює щодо неї вона неодноразово зверталася до Металургійного ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області. Не полишаючи своїх переслідувань та протиправних намірів, примусити заявника відновити їх відносини, зацікавлена особа [PERSON] 02.02.2021 року взагалі, не погоджуючи зі нею, самовільно потрапив до її житла та підстерігав її у квартирі, у зв`язку з чим, вона повторно звернулася до поліції. Заявник в заяві зазначила, що відносно [PERSON] співробітниками Металургійного ВП ГУНП в Дніпропетровській області було складено адміністративний протокол за правопорушення передбачене ст.173-2 КУпАП та направлено для розгляду до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу. Під час розгляду адміністративної справи, [PERSON] свою вину визнав та згідно постанови Дзержинського районного суду був притягнутий до адміністративної відповідальності, за скоєне щодо неї психологічне домашнє насильство. Однак, наразі вона знову потерпає від домашнього психологічного насильства від свого колишнього співмешканця [PERSON] , який знов переслідує її, телефонує в будь-який час доби із погрозами та образами, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння приходить за адресою її мешкання та дзвонить їй в двері, свариться та вимагає, щоб вона впустила його, погрожує їй фізичним побиттям, погрожує заявнику також прийти на роботу до школи та вчинити там скандал. З метою запобігання продовження чи повторного вчинення домашнього насильства [PERSON] щодо неї, з метою недопущення настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, заявник звернулася за захистом до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 25 березня 2021 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні заявник [PERSON] присутня не була, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила. Однак, поза межами судового засідання 26 березня 2021 року від представника заявника [PERSON] [PERSON] до суду надійшла заява, в якій представник зазначила, що просить суд проводити розгляд вказаної справи без участі заявника та її представника, заявлені вимоги вони підтримують у повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні присутній не був, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення SMS-повідомлення на вказаний заявником номер телефону та телефонограмою. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Тому суд вважає за можливе розглянути заяву про видачу обмежувального припису за відсутності заінтересованої особи. Дослідивши матеріали справи суд приходить висновку, що заява про видачу обмежувального припису підлягає до задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ст.350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу. Відповідно до п.1 ч.1 ст.350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству. Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству або Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Згідно з положеннями п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема: подружжя, та особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти. Положеннями ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 цього Закону, до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Судом встановлено, що відповідно до Довідки про реєстрацію місця проживання виданої Відділом реєстрації місця проживання громадян виконкому Металургійної районної у місті ради від 04.03.2019 року №1194, [PERSON] з 06.02.1990 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . (а.с.4) Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] неодноразово зверталась із заявами до Металургійного відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, що підтверджується Протоколами про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення (або таке, що готується) від 31.12.2020 року та 02.02.2021 року. (а.с.7, 9) Крім того, Постановою судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 лютого 2021 року [PERSON] , [INFO] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАп та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170, 00 грн. (а. с. 10). Як вбачається з тексту вказаної постанови від 25 лютого 2021 року, згідно протоколу серії ВАБ №541033, 02.02.2021 року о 10-30 годині гр. [PERSON] знаходячись за адресою: [ADDRESS] , умисно вчинив дії психологічного характеру відносно своєї співмешканки словесно погрожував її побити, залякував вигнати з квартири, ображав нецензурною лайкою, чим скоїв домашнє насильство. Таким чином, суд вважає доведеним факт, що [PERSON] вчиняє домашнє насильство відносно [PERSON] , є високою вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалих осіб, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис. З врахуванням практики Європейського Суду з прав людини, суд вважає, що вжиті заявником розумні заходи для її захисту та покарання винного не надали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав заявника. За статтею 3 Європейської Конвенції, Україна має зобов`язання захистити громадян від нелюдського і принизливого поводження і ставлення шляхом вжиття заходів для забезпечення того, щоб особи не піддавалися такому поводженню, включаючи нелюдське і принизливе поводження зі сторони інших осіб (не представників держави). Такі заходи повинні передбачати ефективний захист і включати кроки по попередження нелюдського та принизливого ставлення про яке влада знала чи повинна була знати. У рішенні Європейського Суду по справі Опуз проти Туреччини (Орuz V. Тurkеу, по. 33401/02, 09.06.2009) суд дав характеристику зобов`язань держави у зв`язку з насильством в сім`ї, визнавши серйозність домашнього насильства в Європі та підкресливши серйозність, з якою держави повинні вживати відповідних заходів з метою протидії цьому порушенню прав людини. У своєму рішенні Суд підкреслив, що насильство в сім`ї не є приватною чи сімейною справою, але є проблемою, яка зачіпає суспільні інтереси, що в свою чергу вимагає ефективних дій з боку держави. Суд також вказав, що недостатньо мати закони щодо протидії домашньому насильству, більш важливим є наявність ефективних механізмів їх реалізації. Суд погоджується із доводами заявника, що саме наведені у заяві заходи обмежувальних приписів будуть забезпечувати дієвий та ефективний захист від кривдника, у зв`язку з чим заява підлягає до задоволення у повному обсязі. Згідно ч.2 ст.350-8 ЦПК України про видачу або продовження обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника. В силу ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи віднести на рахунок держави. Згідно з ч.4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Outcome: approved