Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] і просить стягувати з відповідача на її користь аліменти щомісячно на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1500 гривень, починаючи з дня пред'явлення позову і по закінчення ним навчання, але не більше як до двадцяти трьох років. В обґрунтування позову вказала, що вони з відповідачем перебували у шлюбі, який був розірваний 20 лютого 2014 року на підставі рішення Роменського міськрайонного суду. Від шлюбу [INFO] народився син [PERSON]. Рішенням Роменського міськрайонного суду від 12 лютого 2014 року з відповідача були стягнуті аліменти на сина [PERSON], 1996 р.н. Син продовжує навчання в Роменському коледжі Сумського національного аграрного університету, відділення «Експлуатація та ремонт машин і обладнання в АПВ» денної форми навчання 1-2 рівня акредитації і є студентом 3 курсу. Строк навчання становить 3,5 роки і закінчується 30 червня 2016 року. Син самостійного заробітку не має. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. [PERSON] працездатний та має нормальний стан здоров'я, а тому може надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині, яка продовжує навчання. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила задоволити. Суду пояснила, що відповідач після досягнення сином повноліття перестав сплачувати аліменти на його утримання. Син навчається в коледжі і хоча він навчається на безоплатній основі, на його утримання їй необхідно щонайменше 2000 грн. щомісячно. На одяг і взуття потрібно 700 грн. щомісячно, 600 грн. на навчання - необхідно сплачувати за водійське посвідчення та інше, 700 грн. на харчування. Син стипендію не отримує, так як отримав оцінки нижчі ніж необхідно для отримання стипендії. Працевалаштуватися син не може, так як навчається на денній формі навчання. Вона отримує 2500 грн. від підприємницької діяльності і її коштів на утримання сина не вистачає. Чому відповідач повинен сплачувати значно більшу частину від необхідного на утримання сина, вона пояснити не може. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав і просив відмовити в його задоволенні. Суду пояснив, що не згоден з розміром визначений на утримання сина позивачем і вважає, що 2000 грн. на місяць це забагато. Потреба сина на місяць 1000 грн., з яких 300 грн. на одяг і 700 грн. на харчування. Якщо син навчається на безоплатній основі, на навчання кошти не потрібні. Він і так допомагає сину, придбав куртку в подарунок на день народження за 3500 грн., дає гроші- коли 20 грн. коли 50 грн. В нього немає стабільних прибутків, від автомобілів та перевезень він в літній період отримує близько 4000 грн., в інші періоди менше. Приміщення під магазин він здає безкоштовно, так як не хоче щоб воно руйнувалося, а так там займаються люди. В письмових запереченнях представник відповідача вказав, що позов необґрунтований і в його задоволені слід відмовити. В обґрунтування заперечень вказав, що середній дохід відповідача за місяць становить близько 2000 грн., з яких 300 грн. аліменти на утримання матері і 600 грн. щомісячно на лікування. Крім цього відповідач надає посильну допомогу сину. Представник відповідача позов не визнала і просила відмовити в його задоволенні. Суду пояснила, що вимоги не обґрунтовані, так як відповідач і так надає допомогу сину. Відповідач хворіє і на лікування йому необхідні кошти в сумі 600 грн. щомісячно. Крім цього, з відповідача вже стягуються аліменти на утримання матері в розмірі 300 грн. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] і його батьками вказані [PERSON] і [PERSON]. Вказана обставина підтверджена свідоцтвом про народження. Згідно довідки, № 501 від 03.11.2014 р., [PERSON] є студентом Роменського коледжу Сумського національного аграрного університету 3 курсу відділення «Експлуатація та ремонт машин і обладнання в АПВ» денної форми навчання 1-2 рівня акредитації. Термін навчання з 01.09.2012 р. по 30 червня 2016 р. Навчання на бюджетній формі фінансування. Та обставина, що відповідач має у власності декілька вантажних автомобілів та нерухомість підтверджена належними доказами і не заперечується сторонами. З довідки Роменської ЦРП, яка датована 22 квітня 2014 року вбачається, що [PERSON] знаходиться на "Д" обліку в Роменській ЦРЛ з діагнозом "Гіпертонічна хвороба ІІ ступеню"… і потребує постійного підтримуючого лікування. Рішенням Роменського міськрайонного суду від 12 вересня 2014 року задоволено позов [PERSON] і стягнуто з [PERSON] на утримання [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі 300 грн. щомісячно. Таким чином, між сторонами склалися спірні правовідносини щодо утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Відповідно ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітня дитина продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати її до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У разі припинення навчання право на утримання припиняється. Частиною 1 статті 200 Сімейного кодексу України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. На думку суду, та обставина, що відповідач може надавати матеріальну допомогу сину, який продовжує навчання, в судовому засіданні доведена належним чином і визнана відповідачем. Та обставина, що [PERSON] продовжуючи навчання, потребує матеріальної допомоги на думку суду належним чином доведена і не спростована відповідачем. Вислухавши думку позивача, відповідача і його представника, дослідивши зібрані у справі докази, суд доходить висновку про можливість часткового задоволення позову. Такого висновку суд дійшов враховуючи ту обставину, що відповідач сплачує аліменти на утримання матері. Також суд враховує ту обставину, що позивач є працездатною особою і також повинна утримувати сина, так як кожен з подружжя рівною мірою несе обов'язки по утриманню дітей і повинен їх виконувати, а тому незрозуміло чому відповідач повинен сплачувати більшу частину потреби на утримання сина. Крім цього суд враховує ту обставину, що [PERSON], на утримання якого мають стягуватися аліменти, є повнолітньою працездатною особою, і не навчається на належному рівні для отримання стипендії. За таких обставин суд вважає, що достатнім розміром аліментів буде 400 грн., оскільки саме такий розмір, з врахуванням обов'язку другого з батьків надавати допомогу в рівних частинах, буде достатнім для забезпечення навчання та прожиття. При цьому суд також враховує ту обставину, що [PERSON] сам повинен вживати заходів для забезпечення себе. Крім цього суд вважає, що позивач не довів потреби стягнення аліментів в сумі 1500 грн., оскільки не надав доказів на підтвердження того, що саме такий розмір є необхідним. Крім цього, такий розмір аліментів значно перевищує встановлений законом прожитковий мінімум на працездатну особу. Враховуючи, що позов виник з вини відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути 243,6 грн. судового збору на користь держави. На підставі ст. ст. 182, 191, 199, 200 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 14, 60, 88, 208, 209, 213-215, 292, 294, 296 ЦПК України, -

Outcome: approved