Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що з відповідачем вона проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з листопада 2002 року по червень 2014 року. За час спільного проживання у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом із нею. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча має таку можливість, оскільки стягнення по виконавчим документам з відповідача не проводяться, з іншою сім'єю він не проживає, крім їх двох дітей відповідач має неповнолітню доньку. Позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги за обставин, викладених у позовній заяві, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечував, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки вважає що після розірвання шлюбу залишив дружині житло в погашення аліментів на утримання доньки. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку позивача, відповідача, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом в судовому засіданні встановлено та не заперечувалося сторонами у справі, що позивач та відповідач проживали разом однією сім'єю без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Батьком [PERSON], [INFO] є відповідач - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 26.11.2007 року (а.с.3). Діти проживають разом із позивачем [PERSON], що підтверджується довідкою, виданою виконкомом Гавришівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 08.09.2014 року за №463 (а. с. 5). Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Обставин, які б доводили необхідність звільнення його від обов'язків утримувати дітей, судом не встановлено. Встановленим в суді фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до частини 1 ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі. Згідно ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Суд, при визначенні розміру аліментів враховує те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину, відповідно до ч.2 ст.182 СК України, не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, також суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, зокрема те, що відповідач працює, отримує офіційний дохід, здоровий, зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та дійшов висновку, що розумним і справедливим буде розмір аліментів на утримання дитини, визначений в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 18.09.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір, від сплати якого звільнено позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved