Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

15.02.2017р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що між нею та відповідачем 19.10.1994р у міському ЗАГСі м.Первомайська Миколаївської області було зареєстровано шлюб. Під час шлюбу 27.06.1995р. у них народилась донька Катерина, яка є повнолітньою, а 05.07.2013р. - доньки Дарина та Марія. Мотивуючи позовні вимоги [PERSON] вказала, що під час шлюбу чоловік не дбав про створення нормальних сімейних стосунків, проявляв зневагу до неї, погрожував їй, систематично влаштовував сварки. У них з чоловіком різні характери та інтереси, різні погляди на життя. Негативне ставлення відповідача призвело до розладу та фактичного припинення шлюбних відносин. Вважає, що їхня сімя розпалась остаточно. Просила залишити їй прізвище, яке вона обрала після реєстрації шлюбу, та стягнути з відповідача судові витрати, які вона понесла. Позивач та її представник позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, погодився з викладеними в ньому обставинами, не заперечував проти його задоволення. Однак заперечував проти залишення позивачу прізвища, яке вона обрала після реєстрації шлюбу, та стягнення з нього судових витрат. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається зі свідоцтва про укладення шлюбу 19.10.1994р у міському ЗАГСі м.Первомайська Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 457. Позивач після реєстрації шлюбу змінила прізвище "Вонсович" на прізвище чоловіка - "Павленко". Під час шлюбу 27.06.1995р. у них народилась донька Катерина, яка досягла повноліття, а 05.07.2013р. - доньки Дарина та Марія, які є малолітніми та проживають з позивачем. Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Пунктом 2 статті 104 СК України визначено, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя №11 від 21 грудня 2007 року шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сім'я сторін фактично розпалася, існує лише формально і зберегти її неможливо, оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, на примирення не згодні, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливо та наявні правові підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, вирішення питання про те, яким прізвищем іменуватися після розірвання шлюбу є виключним правом того, хто у звязку із шлюбом змінив своє прізвище, тому вимога позивача в частинні залишення прізвища відповідає вимогам закону та підлягає задоволенню. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідач на користь позивача 640 грн. витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved