Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 18.03.2014 року, близько 19:30 години він проїжджав власним легковим автомобілем марки ВАЗ - 2121 ДНЗ [NUMBER] по вул. Центральній в с. Чорна Тиса Рахівського району Закарпатської області. Його зупинив односельчанин [PERSON], який їхав разом із своїм рідним братом [PERSON] та [PERSON] на підводі в зустрічному напрямку. Після зупинки автомобіля він побачив, що гр. [PERSON] знаходився в стані алкогольного сп'яніння. Не бажаючи розмовляти з людиною, яка перебувала у стані алкогольного сп'яніння, він намагався поїхати в напрямку свого місця проживання, однак гр. [PERSON] схопив його за одяг та став погрожувати. Будучи наляканим поведінкою відповідача та його компанії, рухаючись заднім ходом, він заїхав заднім лівим боком в дерев'яну огорожу гр-на [PERSON], внаслідок чого поламав її, а автомобіль отримав механічні пошкодження. Також відповідач [PERSON] кинув у вітрове (лобове) скло автомобіля камінь, від чого воно потріскалося по всій площині. окрім того каменем було розбите бокове дзеркало заднього виду автомобіля. Він звернувся з письмовою заявою в Рахівський РВ УМВС України в Закарпатській області, звідки отримав відповідь про те, що з питання про відшкодування завдання йому матеріальної та моральної шкоди слід звернутися до Рахівського районного суду. Після пошкодження автомобіля, він в автомагазині СТО ПП "[PERSON]" в м. Рахові придбав за власні кошти запчастини для ремонту автомобіля на суму 653 гривні. Також він оплатив приватному спеціалісту в смт. Ясіня за ремонт автомобіля 700 гривень. Внаслідок незаконних дій відносно нього з боку відповідача [PERSON], йому заподіяно моральну шкоду в сумі 5000 гривень, яка включає в себе душевні страждання та переживання за свою безпеку, неможливості тривалий час керувати автомобілем, втрату вільного часу на поїздку в м. рахів для придбання пошкоджених деталей автомобіля, дачі пояснень в правоохоронних органах по даному факту, вислуховування глузду над ним з боку окремих мешканців села, що в загальному призвело до істотної зміни умов проживання протягом певного періоду часу. На підставі наведеного просив стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 1353 гривень моральної шкоди, 5000 гривень моральної шкоди, завданої йому внаслідок неправомірних дій та витрати понесені ним за сплату судового збору та надання платних юридичних послуг. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві. На задоволенні позову наполягають. Окрім того, представник позивача [PERSON] стверджує, що в даному виипадку мала місце не дорожньо-транспортна пригода, а умисне пошкодження майна, отже позивачу не потрібно було викликати працівників ДАІ та фіксувати дорожньо-транспорту подію, на його думку достатнім є факт умисного пошкодження майна позивача, неправомірними діями відповідача. Відповідач, [PERSON] та його представник [PERSON], позовні вимоги не визнали. Вважають їх безпідставними не обґрунтованими, та такими, що не підтверджені жодним належним та допустимим доказом. Представник відповідача, [PERSON] посилається на те, що, що позов пред'явлено неналежним позивачем. З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, яка міститься у матеріалах справи, вбачається, що власником автомобіля марки ВАЗ-2121 з реєстраційним номером [NUMBER], 1983 року випуску, являється громадянин [PERSON], у зв'язку із чим, лише він у відповідності до положень ст. 1166 ЦК України має право на відшкодування шкоди, завданої майну, що належить йому на праві власності. Окрім того, не має прямих доказів того, що саме діями [PERSON] завдана шкода майну [PERSON] Вважає, що довідка ПП [PERSON] про вартість автозапчастин на загальну суму 653 гривні, яка міститься в матеріалах справи підтверджує лише вартість товару, однак не підтверджує того, що саме позивачем сплачені ці кошти. Не доведеними залишилися і твердження позивача про те, що він сплатив 700 гривень спеціалісту за проведення ремонту автомобіля. Просив суд взяти до уваги той факт, що позивач у позовній заяві посилається на факт спричинення відповідачем матеріальної шкоди за участі транспортного засобу. Поряд з цим, на підтвердження факту ДТП позивачем та його представником не надано жодного доказу. У матеріалах справи відсутні акт огляду автомобіля складеним працівниками ДАІ, не додано протоколу місця події, довідки ДАІ про механічні пошкодження автомобіля, акт огляду експерта-оцінщика, в якому було б вказано які деталі транспортного засобу підлягали б заміні, а які ремонту. Враховуючи, що позивачем не доведено вину відповідача тому не має підстав і для стягнення з нього моральної шкоди. На підставі наведеного просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, як у безпідставному та недоведеному. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами прийшов до наступного висновку. Законодавець положеннями пункту 1 частини 1 статті 22 ЦК України передбачає відшкодування винним збитків та майнової шкоди потерпілій особі, якими являються втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Позивач звертаючись до суду з даним позовом посилається на те, що він 18.03.2014 року, близько 19:30 години, керуючи власним автомобілем марки ВАЗ - 2121 ДНЗ [NUMBER], по вул. Центральній, в с. Чорна Тиса, Рахівського району Закарпатської області, внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON], здійснив наїзд на дерев'яну огорожу гр. [PERSON], внаслідок чого його автомобіль отримав механічні пошкодження. Окрім того посилається на те, що відповідач [PERSON] розбив каменем бокове дзеркало заднього виду та лобове скло автомобіля. У відповідності до пункту 1.10 ПДР України, дорожньо-транспортна пригода - це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки. Позивачем та його представником не надано жодного доказу на підтвердження факту ДТП. В матеріалах справи відсутня постанова про притягнення до адміністративної вілдповідальності за ст. 124 КУпАП. Окрім того, позивачем не надано акту огляду автомобіля складеним працівниками ДАІ, не додано протоколу огляду місця події, довідки ДАІ про механічні пошкодження автомобіля, акт огляду експерта-оцінщика, в якому було б вказано які деталі транспортного засобу підлягали б заміні, а які ремонту. З урахуванням наведеного, суд констатує, що не має прямих доказів того, що саме діями [PERSON] завдана шкода майну [PERSON] Більше того, з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, судом встановлено, що власником автомобіля марки ВАЗ-2121 з реєстраційним номером [NUMBER], 1983 року випуску, являється громадянин [PERSON], мешканець [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Аналізуючи зміст даної норми закону, суд приходить до висновку, що лише власник майна, в даному випадку, власник автомобіля марки ВАЗ-2121 з реєстраційним номером [NUMBER] - [PERSON] має право на відшкодування шкоди завданої транспортному засобу. Не довів позивач і розмір матеріальної шкоди, а саме, вартість відновлених робіт та вартість запчастин пошкодженого автомобіля марки ВАЗ-2121 д/н [NUMBER]. В матеріалах справи відсутній звіт про оцінку вартості матеріальної шкоди, яка спричинена пошкодженням транспортного засобу, чи будь-який інший документ, який би підтверджував той факт, що позивач сплати спеціалістові 700 гривень за проведення ремонту автомобіля. Не бере суд до уваги, як належний та допустимий доказ довідку за вих. №33 від 19.03.2014 року ПП [PERSON], оскільки довідка про вартість автозапчастин на загальну суму 653 гривні, яка міститься в матеріалах справи підтверджує лише вартість товару, однак не підтверджує того, що саме позивачем сплачені ці кошти. У відповідності до положень ст.ст.10,11,58,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які брали участь у розгляді справи, а кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом достовірно встановлено, що позивачем до позовної заяви не додано жодного належного та допустимого доказу, які б підтверджували обставини наведені у позовній заяві. Не надано таких доказів позивачем та його представником і під час розгляду справи. За вказаних обставин, суд вважає, що позовна вимога про відшкодування позивачу з відповідача матеріальної шкоди у сумі 1353 гривні, як вартості відновлювальних робіт транспортного засобу, є не обґрунтованою, не доведеною та такою, що не підлягає до задоволення. Також позивачем ставиться вимога про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 гривень. Відповідно до положення ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" від 31 травня 1995 року №4 моральною шкодою є витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Враховуючи те, що позивачем та його представником не доведено факту спричинення відповідачем матеріальних збитків, тому суд вважає, що у стягненні моральної шкоди в розмірі 5000 гривень також слід відмовити. На підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України, у зв'язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати слід залишити за позивачем [PERSON]. На підставі наведеного, ст.ст. 10, 58, 60, 61, 88, 179, 212, 213, 223 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

Outcome: dismissed