Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

21.03.2016 року позивач ПАТ «КРЕДІ [PERSON]» звернулося до суду із вищезазначеним позовом. У позовній заяві зазначав, що 02 жовтня 2008 року між [PERSON] та банком було укладено кредитний договір № 467, згідно якого позивач 02.10.2008 року надав останньому кредит у сумі 120000,00 дол. США строком з 02.10.2008 року по 01.10.2023 року, а [PERSON] отримав даний кредит та зобов'язався повернути його зі сплатою щомісячної процентної винагороди 14,1% на умовах визначених кредитним договором. 02 жовтня 2008 року між [PERSON], ПАТ «КРЕДІ [PERSON]» та позичальником [PERSON] було укладено договір іпотеки майнової поруки, який посвідчений приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрований у реєстрі за № 927. Згідно п.1.2. договору іпотеки іпотекодавець з метою забезпечення позичальником передбачених кредитним договором зобов'язань передає в іпотеку будинок №6 по вулиці Шевченка у с. Глибочиця Житомирського району Житомирської області, загальною площею 205,3 кв.м., жилою площею 82,9 кв.м. та земельну ділянку площею 0,25 га адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Глибочиця, вул. Шевченка 6, з цільовим призначенням для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. У зв'язку з систематичним невиконанням умов кредитного договору 24.06.2015 року Корольовським районним судом м. Житомира ухвалено рішення у справі № 296/442/13-ц, яким позовні вимоги ПАТ «КРЕДІ [PERSON]» у повному обсязі та стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №467 від 02.10.2008 року у сумі 125317,01 дол. США. Станом на 15.02.2016 року сума заборгованості складає по кредиту і відсоткам 120998,90 дол. США та пені за несвоєчасну сплату кредиту і відсотків за період з 16.02.2015 року по 15.02.2016 року у сумі 1677874,04 грн. Тому позивач змушений звернутися до суду з позовом щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: будинок №6 по вулиці Шевченка у с. Глибочиця Житомирського району Житомирської області, загальною площею 205,3 кв.м., жилою площею 82,9 кв.м. та земельну ділянку площею 0,25 га з цільовим призначенням для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 1822082000:02:001:0327, адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Глибочиця, вул. Шевченка 6, Судові витрати просив стягнути з відповідача. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити, вказав, що на момент передачі майна в іпотеку малолітня дитина у будинку зареєстрована не була, а тому заперечення відповідача з цього питання є безпідставними. 23.02.2017 року у судове засідання представник не зявився, на електронну адресу суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с. 191). Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на сплив строку позовної давності. Також вказала, що відбувається фактичне подвійне стягнення заборгованості, що не відповідає вимогам закону; у звязку з цим просила відмовити у задоволенні позову, до матеріалів справи додала письмові заперечення (т. 2 а.с. 177-182, 192-193). Представник третьої особи - [PERSON] у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області у судове засідання не зявилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність; просила відмовити у задоволенні позовних вимог (т. 2 а.с. 169). Згідно\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою фізичних або юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами й іншими особами, що беруть участь у справі. Згідно до вимог\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що 02 жовтня 2008 року між [PERSON] та Акціонерним товариством «Індустріально - експортний банк», правонаступником якого є ПАТ «КРЕДІ [PERSON]» було укладено кредитний договір № 467, згідно якого позивач надав останньому кредит у сумі 120000,00 дол. США строком з 02.10.2008 року по 01.10.2023 року, а [PERSON] отримав даний кредит та зобов'язався повернути його зі сплатою щомісячної процентної винагороди 14,1% (п.1.4. кредитного договору) на умовах, визначених кредитним договором (т. 1 а.с. 6-12). 02 жовтня 2008 року між [PERSON] та Акціонерним товариством «Індустріально - експортний банк», правонаступником якого є ПАТ «КРЕДІ [PERSON]» та позичальником [PERSON] було укладено договір іпотеки майнової поруки, який посвідчений приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрований у реєстрі за № 927 (т. 1 а.с. 22-26). Згідно п.1.1. договору іпотеки цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору з будь-якими змінами і доповненнями до нього, що укладені або можуть бути укладені в подальшому, за умовами якого іпотекодержатель надає позичальнику кредит у сумі 120000,00 дол. США, а іпотекодавець зобов'язується перед іпотекодержателем повернути кредитні кошти шляхом сплати суми кредиту (частини кредиту) згідно графіку погашення суми кредиту, сплачувати щомісячно проценти за користування кредитом у розмірі 14,1 % річних, сплачувати неустойку (пеню, штрафи), здійснювати інші виплати та витрати, передбачені кредитним договором, а також відшкодувати іпотекодержателю всі збитки, понесені ним внаслідок невиконання позичальником умов кредитного договору у розмірі та у випадку передбачених кредитним договором. Відповідно до ст. ст.\~525,\~526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 цього Кодексу\~передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~перебачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася (ч. 2\~ст. 1050 ЦК України). У звязку із неналежним виконанням умов крединого договору №467 від 02.10.2008 року, як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості (т. 1 а.с. 5) станом на 15.02.2016 року, [PERSON] має заборгованість, яка складає по кредиту і відсоткам 120998,90 дол. США та пені за несвоєчасну сплату кредиту і відсотків за період з 16.02.2015 року по 15.02.2016 року у сумі 1677874,04 грн., що у гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 15.02.2016 року становить та включає: - 107446,26 дол. США заборгованість по кредиту; - 13552,64 дол. США заборгованість по відсотках; - 64169,75 дол. США заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків. Отже, сума позики, залишилася [PERSON] неповернутою. Позивачем 05.04.2013 року та 25.11.2013 року відповідачу [PERSON] та [PERSON] були надіслані вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором (т. 1 а.с. 46, 48). Однак борг позивачу погашено не було. Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 24.06.2015 року (т.1 а.с.57-58), яким позовні вимоги ПАТ «КРЕДІ [PERSON]» задоволено у повному обсязі та стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №467 від 02.10.2008 року у сумі 125317,01 дол. США, що включає: заборгованість за кредитом строкову - 97067,53 дол. США; заборгованість за кредитом прострочену - 10378,73 дол. США; заборгованість по відсоткам прострочену - 13552,64 дол. США; заборгованість по пені - 4318,11 дол. США. Дане рішення суду набуло законної сили 11.08.2015 року; на підставі вказаного рішення були видані виконавчі листи (т.1 а.с. 59, 60) та відкрито виконавче провадження (т. 1 а.с. 61, 62). Доказів погашення заборгованості [PERSON] по кредитному договору суду не надано. Згідно п.1.2. договору іпотеки іпотекодавець [PERSON] з метою забезпечення позичальником передбачених кредитним договором зобов'язань передає в іпотеку будинок № 6 (шість) по вулиці Шевченка у с. Глибочиця Житомирського району Житомирської області, загальною площею 205,3 кв.м., жилою площею 82,9 кв.м. та земельну ділянку площею 0,25 га адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Глибочиця, вул. Шевченка 6, з цільовим призначенням для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 1822082000:02:001:0327 (т. 1 а.с. 22). Пунктом 2.15. вищезазначеного договору передбачено, що у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобовязань по кредитному договору, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки. Зокрема, пунктом 2.15.1. договору передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на розсуд іпотекодержателя на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно зі\~ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право, в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання, одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Положеннями частини шостої статті\~3, частини першої статті\~33 Закону України «Про іпотеку»\~закріплено право іпотекодержателя в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання задоволення своїх вимог за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду (ч. 3\~ст. 33 цього Закону). У пункті 5.1. договору іпотеки сторони погодили, що іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки у випадках, якщо: на момент настання терміну виконання основного зобов'язання воно не буде виконано повністю позичальником; у випадку порушення позичальником графіку погашення суми кредиту (частини кредиту) та/або у несплати процентів (частини процентів) відповідно до умов кредитного договору. При цьому іпотекодержатель має право звернути стягнення на весь предмет іпотеки або на його частку, за своїм розсудом, та задовольнити за рахунок предмета іпотеки у повному обсязі усі вимоги, передбачені кредитним договором (т. 1 а.с. 24). Пунктом 5.5. іпотечного договору передбачено, що у випадку невиконання (неналежне виконання) позичальником умов кредитного договору та інших умов цього договору, іпотекодержатель має право реалізувати предмет іпотеки в порядку, визначеному Законом України «Про іпотеку». Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові від 30.03.2012 р. № 5 роз'яснив (п. 9), що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимогу у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша\~статті 20 ЦК, статті\~3\~і\~4 ЦПК). Згідно з положенням\~статті 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються\~загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки, опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотеко держателя, спосіб реалізації предмета іпотеки та початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Приймаючи до уваги, що на дату подання зазначеного позову заборгованість за договором не погашена, позивач прийняв рішення задовольнити свої вимоги за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки і за для задоволення своїх грошових вимог у сумі 120998,90 доларів США заборгованості по кредиту і відсоткам та 1677874,04 грн. пені за несвоєчасну сплату відсотків та кредиту, звернути стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки майнової поруки від 02.10.2008 року. Відповідно до абзацу 6\~ст. 38 Закону України «Про іпотеку», ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Згідно звіту про незалежну оцінку майна, який був складений експертом ПП «АРГУМЕНТ» ринкова вартість предмету іпотеки складає 1618939,00 грн., що включає вартість земельної ділянки 393575,000 грн. і житлового будинку 1225364,00 грн. (т.2 а.с 1-76). Враховуючи вищевикладене, звернення стягнення на предмет іпотеки повинно здійснюватися за початковою ціною, визначеною суб'єктом оціночної діяльності у сумі 1618939 грн. З урахуванням зазначеного позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Посилання представника відповідача та представника Служби у справах дітей Житомирської РДА на ті обставини, що у вказаному будинку зареєстрована малолітня дитина, однак згоди орган опіки на передання будинку не надавав, є неспроможними з наступних підстав. У матерілах справи міститься довідка №3472, видана 22.12.2016 року Виконавчим комітетом Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області, з якої вбачається, що неповнолітній [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO] (т. 1 а.с. 142). Пунктом 44 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" передбачено, що згідно зі ст.32 ЦК України, ст.177 СК України та ст.17 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III "Про охорону дитинства" батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Під час судового розгляду справи встановлено, що на момент укладення договору іпотеки малолітній [PERSON] не був зареєстрований у будинку. Крім того, пунктом 2.6. договору іпотеки визначено, що іпотекодавець до укладення цього договору гарантує, що майно, яке є предметом іпотеки, не служить для забезпечення іншого зобовязання, не перебуває під арештом, не передано у спільну діяльність, не внесено до статутного фонду юридичних осіб, не знаходиться у розшуку, не є предметом спору в судових органах та не є національною культурною, історичною цінністю, не знаходиться і іпотеці у третіх осіб, на нього не поширюються права третіх осіб, про що свідчить підпис іпотекодавця у цьому договорі. У разі повідомлення іпотекодавцем відомостей, які не відповідають дійсності, іпотекодержатель має право вимагати достроково виконання основного зобовязання та відшкодування іпотекодавцем завданих збитків. Пунктом 3.4. вказаного договору передбачено, що іпотекодавець та позичальник зобовязаний, зокрема: отримувати письмову згоду іпотекодержателя на здійснення будь-яких дій, повязаних зі з-міною прав власності на предмет іпотеки, а також при передачі його в оренду, найм, або для забезпечення за рахунок предмета іпотеки інших зобовязань. У будь-якому випадку, правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. 177 СК України батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органу опіки та піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобовязуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобовязання від імені дитини; відмовлятися від майнових прав дитини. З метою встановлення випадків обовязкового отримання дозволів органу опіки та піклування на укладення іпотечних договорів щодо нерухомості, правом користування якого мають діти, право користування може ґрунтуватися на документальній підставі, а саме правовстановлюючого документа, в якому дитина записана власником нерухомості, довідки про наявність зареєстрованих осіб на житловій площі, серед яких є дитина. В разі надання хоча б одного з документів іпотекодержатель повинен вимагати від іпотекодавця отримання дозволу органів опіки та піклування. Згідно зі ст. 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. До майнових прав ЦК України віднесені право власності, речові права на чуже майно, а також майнові права інтелектуальної власності. Як вбачається з матеріалів справи, а саме договору іпотеки від 02.10.2008\~\~року, предмет іпотеки є власністю іпотекодавця\~[PERSON] (т. 1 а.с. 27, 28). Отже, на думку суду, майнові права на предмет іпотеки у малолітньої дитини відсутні, оскільки власником предмету іпотеки є відповідач [PERSON]О і саме вона має право розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, а майнові права малолітнього [PERSON] на спірний будинок відсутні. Право на проживання в будинку, який є предметом іпотеки не є майновим правом, оскільки право на житло віднесено законодавцем до особистих немайнових прав. При цьому відповідачем не надано жодного доказу, що малолітня дитина мала право користування предметом іпотеки, що від відповідача вимагається у силу\~ст. 60 ЦПК України, отже не доведено, що іпотечний договір зачіпає або порушує права та інтереси дитини. У свою чергу не підлягає задоволенню заява представника відповідача про застосування строку позовної давності до даних правовідносин з огляду на наступне. Статтею 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобовязання, а саме: зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Аналіз зазначених норм показує, що припинення зобовязання можливе за умови його належного виконання, що проведено належним чином, а існування рішення суду про стягнення заборгованості з позичальника за кредитним договором, суд вважає, не є підставою для обрахування з дати набрання ним законної сили строку позовної давності. Більше того, умовами укладеного договору іпотеки від 02.10.2008 року, а саме п.7.2. встановлено, що договір діє до виконання позичальником основного зобов'язання в повному обсязі або до припинення права іпотеки на інших підставах, передбачених чинним законодавством України. Свої зобовязання за кредитним договором [PERSON] не виконав, відтак договір іпотеки не припинив свою дію. З огляду на вищезазначене, позовні вимоги підлягають задоволенню. З відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім документально підтверджені судові витрати за розгляд даної справи на підставі положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України. Судові витрати складаються із: судового збору 1378 грн. витрат (т. 1 а.с. 1), пов'язаних із публікацією оголошення в пресі 480 грн. (т. 1 а.с. 222), проведення оцінки майна 1800 грн. (т. 1, а.с. 248), а всього 3658 грн.

Outcome: approved