Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок № 77 по вул. Жовтневій в с. Новософіївка Вільнянського району Запорізької області в порядку спадкування за законом після смерті батька. Свій позов обґрунтовує тим, що 02.12.2015 року помер їх з відповідачем батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку № 77 по вул. Жовтневій в с. Новософіївка Вільнянського району Запорізької області. Позивач зазначає, що окрім неї, єдиним спадкоємцем після батька є брат - [PERSON], якого залучено до участі в справі в якості відповідача. Останній, за ствердженням позивача, на спадщину батька не претендує. Інших спадкоємців немає, оскільки їх з відповідачем матір, тобто дружина [PERSON] померла ще раніше за останнього. Проте [PERSON] позбавлена можливості оформити спадщину батька в нотаріальній конторі, оскільки нотаріус рекомендував їй вирішити це питання в судовому порядку, посилаючись на те, що за батьком нібито не зареєстровано право власності на вказаний житловий будинок. За ствердженням позивача, причиною цього є помилкові адресні зміни, через які поштова адреса будинку, який належав її батьку, а саме: № 77 по вул. Жовтневій тимчасово була присвоєна зовсім іншому будинку - № 66 по тій ж вулиці. Через допущену помилку позивач позбавлена можливості оформити в нотаріальній конторі спадщину свого батька в порядку спадкування за законом, і тому прохає суд визнати за нею право власності на житловий будинок № 77 по вул. Жовтневій в с. Новософіївка Вільнянського району Запорізької області. В судове засідання представник позивача адвокат [PERSON] надала суду заву, в якій прохає суд розглянути справу без своєї участі та без участі позивача, при цьому зазначила, що позов [PERSON] підтримує в повному обсязі та наполягає на його задоволенні. Відовідач [PERSON] також надав суду заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позову, та визнання за позивачем права власності на вказаний житловий будинок. Прохає розглянути справу за своєю відсутністю. Отже, дослідивши надані у справі докази, суд дійшов наступних висновків: Факт смерті [PERSON] 02.12.2015 року підтверджено долученою до матеріалів справи копією Свідоцтва про смерть. Відповідно до положень ст.1220 ЦК України спадщина [PERSON] відкрилась в день його смерті, тобто 02.12.2015 року. Згідно інформації, витребуваної судом з Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області за вих. № 1350/01-16 від 20.08.2016 року, [PERSON] заповіту не лишив; окрім позивача будь-хто з інших спадкоємців на спадщину померлого не претендує і не звертався до нотаріуса в порядку ст. 1269 ЦК України з відповідними заявами щодо прийняття спадщини [PERSON] Відповідно до змісту ст.1216 ЦК України, у звязку із смертю спадкодавця спадщина відкривається на те майно, яке належало покійному на день його смерті на праві приватної власності. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Підставою відмови нотаріуса в оформленні за позивачем права власності на житловий будинок № 77 по вул. Жовтневій в с. Новософіївка Вільнянського району Запорізької області після [PERSON] стало те, що згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відсутні дані щодо реєстрації за спадкодавцем права власності на вказаний житловий будинок. Розглядаючи питання щодо належності спадкодавцю [PERSON] спірного житлового будинку судом встановлено наступне: Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. При вирішенні спору належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття спадкодавцем [PERSON] права власності на вищезазначений житловий будинок. За запитом суду з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно була витребувана Інформаційна довідка № 68145864 від 15.09.2016 року, згідно якої 14.08.2003 року право власності на вищезазначений будинок № 77 по вул. Жовтневій в с. Новософіївка Вільнянського району Запорізької області 14.08.2003 року дійсно було зареєстровано не за [PERSON], а за [PERSON]. В довідці виконавчого комітету Дружелюбівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області за вих. № 722 від 22.09.2016 року зазначено, що відповідно до по господарського обліку 04-0449-1 власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: с.Новософіївка, вул. Жовтнева, будинок № 77 є [PERSON]. Також, згідно довідки виконавчого комітету Дружелюбівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області за вих. № 373 від 12.05.2016 року, [PERSON] був зареєстрований та проживав у [INFO] з 1981 року по день смерті. Проте, за запитом суду з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно була витребувана Інформаційна довідка № 68145864 від 15.09.2016 року, згідно якої 14.08.2003 року право власності на вищезазначений будинок № 77 по вул. Жовтневій в с. Новософіївка Вільнянського району Запорізької області 14.08.2003 року дійсно було зареєстровано не за [PERSON], а за [PERSON]. Однак позивачем до матеріалів справи долучено копію рішення виконавчого комітету Дружелюбівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області № 16 від 28.02.2013 року «Про затвердження [PERSON] уточненого номеру житлового будинку у селі Новософіївка по вул. Жовтневій та внесення змін до правових документів», згідно якого на виконання рішення виконавчого комітету № 78 від 14.10.2008 року «Про уточнення нумерації житлових будинків» вирішено затвердити уточнений номер житлового будинку у селі Новософіївка по вул. Жовтневій, що належить на праві власності [PERSON], змінивши його з раніше помилково присвоєного № 77 на № 69; провести заміну правового документа на житловий будинок, що належить на праві власності [PERSON] у звязку з уточненням його номеру з № 77 на № 69; клопотати перед реєстраційною службою Вільнянського РУЮ провести реєстрацію змін у правових документах. Факт адресних змін підтверджено і довідкою виконавчого комітету Дружелюбівської сільської ради за вих. № 721 від 22.09.2016 року. Відповідно до ч. 3 ст. 3\~Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного\~Закону\~права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як\~Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності\~ЦК\~та\~Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, враховуючи всі наявні у справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що спадкодавцю [PERSON] на день його смерті дійсно належав житловий будинок № 77 по вул. Жовтневій в с. Новософіївка Вільнянського району Запорізької області, і приймаючи до уваги вищевказані нормативні акти, які діяли на час виникнення у спадкодавця цього права, останнє не залежало від його державної реєстрації. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Позивач та відповідач, як діти померлого [PERSON], згідно ст.. 1261 ЦК України відносяться до спадкоємців першої черги. В ході судового розгляду, окрім сторін у справі, інших спадкоємців [PERSON] встановлено не було. Положеннями ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. \~ Спадкоємець, який постійно проживав разом Із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Довідкою виконавчого комітету Дружелюбівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області за вих. № 373 від 12.05.2016 року підтверджено, що позивач [PERSON] була зареєстрована в будинку свого батька [PERSON] за адресою: вул. Жовтнева, 77 в с. Новософієвка до дня його смерті. Таким чином, в судовому засіданні доведено, що спадкодавцю [PERSON] на день його смерті дійсно належав житловий будинок, на який претендує позивач, як спадкоємець за законом першої черги. Враховуючи визнання позову відповідачем, а також те, що це визнання не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, відповідно до положень ч.4 ст. 174 ЦПК України суд вважає можливим позов [PERSON] задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved