Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , про розірвання шлюбу вказуючи, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 20.10.2017 року. Спільних дітей не мають. 3 01 січня 2020 року з відповідачем фактично не проживають однією сім`єю, спільного господарства не ведуть, проживають окремо один від одного. 01.01.2020 року відповідачка забрала свої речі і поїхала проживати до своєї матері у смт. Карнаухівка, хоча продовжує бути зареєстрованою за місцем проживання разом з ним у м. Вільногірську. Підставою розпаду сім`ї стало те, що відповідачка під час сумісного проживання мало приділяла йому уваги як чоловіку, усі сімейні питання вирішувала на свій розсуд, не цікавлячись його думкою. Між ними систематично виникали сварки, ініціатором яких виступала відповідачка, яка постійно докоряла йому, що він спілкується зі своєю дитиною від попереднього шлюбу (син 5 років) та її матір`ю, його колишньою дружиною, тобто відповідачка не поважає його як свого чоловіка. На підставі стосунків, які склалися, втратив до відповідачки почуття любові та поваги, яке було у нього на час укладення шлюбу. Вважає, що шлюб фактично розпався та формальне збереження шлюбу суперечить його інтересам, оскільки не має наміру бути в зареєстрованому шлюбі з особою, з якою не має наміру проживати спільно у подальшому. Збереження шлюбу не можливе. Після розірвання шлюбу буде продовжувати мешкати окремо від відповідачки. Спору про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю з відповідачкою, не цей час не існує. Він фізично здоровий та не потребує майнову допомогу від відповідачки на його утримання після розірвання шлюбу. Фізично відповідачка здорова та майнової допомоги з його боку після розірвання шлюбу не потребує. При подачі цього позову ним сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн., інших витрат по справі на цей час не очікує. Просить шлюб розірвати, судові витрати покласти на нього. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 06 березня 2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з`явилася вчетверте, у відповідності до вимог п.п.2,11 ч.7 ст.128 ЦПК України, про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності та відзив на позов не подала. Відповідно до Закону України № 731-ІХ від 18.06.2020 року, який набрав чинності 17.07.2020 року, процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" ЦПК України, в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом, тобто 06.08.2020 р. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом. У вказаний строк відповідачка заяв по суті справи чи заяв про продовження чи поновлення вказаних строків не подала, тому суд, відповідно до вимог ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України, вирішує дану справу на підставі наявних у справі матеріалів у заочному порядку. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 року Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Так, факт знаходження сторін у зареєстрованому шлюбі з 20.10.2017 р. підтверджується копією свідоцтва про шлюб, згідно з яким [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 20.10.2017 р., дружині після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.4). Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Відповідно до п.126 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року, що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні». Згідно зі ст.24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 20.10.2017 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, спільних дітей не мають, спільно не проживають на протязі тривалого часу та не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, спільного господарства не ведуть, спору про поділ майна на даний час немає, що дає суду підстави для розірвання шлюбу, так як подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим і буде суперечити інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу відповідачці слід залишити прізвище [PERSON] , оскільки заяву про відновлення дошлюбного прізвища остання не подавала. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. слід віднести за рахунок позивача, згідно його заяви . На підставі ст. ст.104, 110, 112, 113, 114 Сімейного кодексу України і

Outcome: approved