Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що сторони перебували у шлюбі з 09.11.1996 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. 13.01.2016 року шлюб між ним і відповідачем розірвано. Однак, відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, тому просить стягувати з неї аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 750,00 гривень. У судовому засіданні позивач і представник позивача позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнала частково, надала письмові пояснення (а.с.15-16, 34-35, 53-54) та пояснила, що дитина [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу залишилась проживати з батьком. При цьому, позивач тривалий час займається підприємницькою діяльністю без оформлення відповідних документів, а тому дуже добре матеріально забезпечений та у травні 2016 року купив квартиру [ADDRESS]. Крім того, відповідач не працює з квітня 2007 року та має на утриманні сина [PERSON], [INFO]. Інших доходів відповідач не має, а державна допомога при народженні дитини має цільове призначення саме для дитини. Кошти на утримання доньки відповідач надає, повністю оплатила святкування її дня народження 17.06.2016 року, купує одяг і взуття. Крім того, донька періодично проживає з нею. Відповідач не заперечує проти стягнення з неї аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 500,00 грн. щомісячно (а.с.56). Вислухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 09.11.1996 року та рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 13.01.2016 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.3). Сторони по справі мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 02.06.2016 року Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (а.с.7). Згідно довідки ПП ТК "Стандарт" [PERSON] з 20.01.2016 року працює на посаді менеджера та його заробітна плата за останні шість місяців складає 7771,25 грн. (а.с.5). Однак, відповідно до листа Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №10290/09 від 26.10.2016 року відомості на [PERSON] за період з 01.01.2016 року по теперішній час станом на 26.10.2016 року в базі системи персоніфікованого обліку відомостей відсутні (а.с.47). Як вбачається з копії трудової книжки [PERSON] (а.с.19-21) 01.04.2007 року відповідач звільнена з посади продавця за угодою сторін. Відповідно до довідки №1542 від 16.08.2016 року (а.с.22), виданої виконкомом Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, [PERSON] проживає в [ADDRESS] та її сім'я складається з двох осіб та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується також копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.23). Відповідач [PERSON] знаходиться на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації та отримує допомогу при народженні дитини, що підтверджується довідкою №7086 від 20.09.2016 року (а.с.40). Згідно положень статтей 18, 27 Конвенції про права дитини визнається принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України встановлений обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст.ст.180-184 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, в разі ненадання допомоги з них за рішенням суду стягуються аліменти у частці від доходу і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст.7 Закону України "Про державний бюджет на 2017 рік" установлено у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2017 року - 1544 гривні, з 1 травня - 1624 гривні, з 1 грудня - 1700 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень; працездатних осіб: з 1 січня 2017 року - 1600 гривень, з 1 травня - 1684 гривні, з 1 грудня - 1762 гривні; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2017 року - 1247 гривень, з 1 травня - 1312 гривень, з 1 грудня - 1373 гривні. Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, враховуючи, що відповідач не працює, має на утриманні малолітню дитину [PERSON], [INFO], купує для спільної дитини сторін [PERSON], [INFO], речі, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі підлягає частковому задоволенню, а саме у розмірі 500 гривень. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial