Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

28.12.2017р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що між нею та відповідачем 06.10.2012р. виконкомом Кінецьпільської сільської ради Первомайського раойну Миколаїської області було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у них народилися діти: донька Єва, 14.12.2012р.н., та донька Поліна, 13.10.2014р.н., які проживають з нею. Шлюбні відносини між ними припинені через відсутність взаєморозуміння та різних поглядів на життя, що призводило до постійних сварок. Вони проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть. Вважає, що їхня сімя розпалась остаточно. Просила залишити їй прізвище, яке вона обрала після реєстрації шлюбу. Позивач на судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити його, розглянувши справу в її відсутність, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач на судове засідання не зявився, хоча про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили; причини своєї неявки відповідач суду не повідомив; відзиву на позовну заяву не надав. Оскільки учасники справи на судове засідання не зявились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України \~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, дослідивши матеріали справи, суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу в порядку заочного розгляду, та дійшов такого висновку. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб 06.10.2012р. виконкомом Кінецьпільської сільської ради Первомайського раойну Миколаїської області між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис № 07. Позивач після реєстрації шлюбу змінила прізвище "Гедрович" на прізвище чоловіка - "Кравчук" (а.с.6). Від шлюбу у них народилися діти: донька Єва, 14.12.2012р.н. (а.с.7), та донька Поліна, 13.10.2014р.н. (а.с.8), які проживають з позивачем. Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Пунктом 2 статті 104 СК України визначено, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя №11 від 21 грудня 2007 року шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сім'я сторін фактично розпалася, існує лише формально і зберегти її неможливо, оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливо та наявні правові підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, вирішення питання про те, яким прізвищем іменуватися після розірвання шлюбу є виключним правом того, хто у звязку із шлюбом змінив своє прізвище, тому вимога позивача в частинні залишення прізвища відповідає вимогам закону та підлягає задоволенню.

Outcome: approved