Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

23.11.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Вінницький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про виключення з актового запису про народження дитини даних про батька дитини. Позовні вимоги мотивовані тим, що 14 травня 2013 року [PERSON] та [PERSON] уклали між собою шлюб, який був зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №718 від 14 травня 2013 року. Після укладення шлюбу відповідач змінила своє прізвище "[PERSON]" на прізвище чоловіка "[PERSON]". Починаючи з 2015 року сімейне життя між позивачем та відповідачем поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Тому з 2015 року останні почали проживати окремо. Зокрема відповідач повернулася проживати до своїх батьків та з того часу з позивачем не бачилася, спільно з ним не проживала, інтимних зав'язків не мала. 17 січня 2017 року позивач та відповідач розірвали шлюб, про що складено відповідний актовий запис №33 у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області. При поданні заяви про розірвання шлюбу відповідач про свою вагітність не зазначила. [INFO] [PERSON] народила сина - [PERSON], а 20 червня 2017 року зареєструвала його у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №2179. Батьком дитини було записано [PERSON], оскільки народження дитини мало місце до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу. Про факт реєстрації позивача батьком дитини останній не знав, та довідався про це лише в вересні 2017 року від відповідача. Однак позивач бути біологічним батьком дитини не може, оскільки на час її ймовірного зачаття він з відповідачем не проживав та інтимних стосунків з нею не мав. Крім того, на час ймовірного зачаття дитини, відповідач перебувала вже тривалий час - понад 6 місяців, у Російській Федерації на роботі. Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просив вилючити відомості про [PERSON] як батька дитини з актового запису №2179 від 20.06.2017 року про народження [PERSON], зробленого Вінницьким міським відділом держдавної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю та не заперечувала щодо їх задоволення, при цьому зазначила, що позивач не являється біологічним батьком [PERSON], [INFO], про що подала відповідну заяву. (а.с. 27) Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Вінницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області в судове засідання не з'явився, однак 28.12.2017 року в.о. начадьника відділу Ліпа - Скопас Б.А. було надіслано до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника відділу у якій останній також зазначив про те, що проти вирішення справи на розсуд суду не заперечує. (а.с. 26) Заслухавши сторін та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Статтею 122 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) визначено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Судом встановлено, що 14 травня 2013 між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області був зроблений актовий запис за №718, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 11). Відповідно до статті 133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини. Так, [INFO] народився [PERSON], матір'ю якого записано [PERSON], а батьком - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], яке видане 20 червня 2017 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №2179 (а.с.10). Однак, як встановлено судом, ще до народження дитини, а саме 17 січня 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що зроблено відповідний актовий запис за №33 та підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], яке видане 17 січня 2017 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 9). Пленум Верховного Суду України у пунктах 10 та 11 постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив судам, що в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК ( 2947-14 ), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір'ю дитини (статті 126, 127 СК). Судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК України), - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК України), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. При цьому, відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ «Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні» затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. У пункті 2.16.2. Розділу ІІ «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, зазначено, що за наявності рішення суду щодо оспорювання батьківства або материнства в актовому записі про народження дитини виправляються відомості, про які зазначено в рішенні суду. Відповідно до частини першої статті 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Згідно з частиною другою статті 136 СК України, у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. У позовній заяві та в судовому засіданні позивач зазначив, що він не являється батьком [PERSON]. В свою чергу відповідач погодилася з таким твердженням позивача, визнала позовні вимоги та зазначила, що батьком дитини є інший чоловік. Разом з тим, відповідно до статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Пленум Верховного Суду України в абзаці 6 пункту 11 постанови №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснив судам, що за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. З огляду на наведене, суд вважає за необхідне прийняти визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання позову не суперечить закону. Згідно зі саттею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, а також визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак, враховуючи клопотання позивача про залишення судових витрат за ним, суд дійшов висновку про залишення судових витрат за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved