Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

15.02.2018 [PERSON], звернулась в суд позовом до [PERSON] про надання дозволу на виготовлення дитині візи та інших документів, необхідних для виїзду за кордон, та на тимчасовий виїзд дитини без згоди батька. В позовній заяві зазначила, що вона з відповідачем [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з 17 березня 2006 року. 22.05.2008 шлюб між ними розірвано. Фактично вона із відповідачем не проживає. Від спільного шлюбу у них є донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Вона має намір поїхати з донькою за кордон, але відповідача не має, і без його згоди вона не може виготовити дитині документи на виїзд доньки за кордон. Просить суд надати їй дозвіл на виготовлення біометричного паспорта та усіх інших необхідних проїздних документів, необхідних для тимчасового виїзду або супроводу дитини [PERSON], [INFO], за межі України до будь-якої країни світу, до досягнення дитиною 16 років, без згоди батька [PERSON]. Позивачка уточнила позовні вимоги, просить надати їй дозвіл на виготовлення біометричного паспорта та усіх інших необхідних проїздних документів, необхідних для тимчасового виїзду або супроводу дитини [PERSON], [INFO], за межі України до Турецької Республіки, Єгипту та Італії, з дня набрання рішенням суду законної сили до 31.12.2018, без згоди батька [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надіслав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення позовної заяви. Представник третьої особи Давиденко А.О. в судове засідання не з'явилась, але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує щодо задоволення позовної заяви. Також надала суду висновок органу опіки та піклування про доцільність надання дозволу [PERSON] на виїзд за межі території України її неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], в період з середини травня по кінець листопада 2018 року, для курортного лікування на морі, без згоди батька дитини, [PERSON]. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі і від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], батьком в свідоцтві про народження якої значиться [PERSON], і яка перебуває на утриманні і вихованні позивачки [PERSON], яка є її матір'ю, що підтверджується свідоцтвом про народження неповнолітньої [PERSON] (а.с. 7). Згідно свідоцтва Серії [NUMBER] від 22.05.2008 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Голопристанського районного управління юстиції Херсонської області, шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 8). Згідно довідки Нововоронцовського районного відділу державної виконавчої служби, вбачається, що виконавчий документ про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] - [INFO], на виконанні не знаходиться. Відповідно до договору про надання туристичних послуг від 02.04.2018, [PERSON], [PERSON], уклали вказаний договір з ТзОВ "Джоін Ап" на строк з 17 травня 2018 року до 24 травня 2018 року до країни Туреччина м.Анталія, готель "Drita Hotel Resort". Згідно довідки №ЛКК Пр№48/98 [PERSON] хворіє гострим бронхітом, і їй лікарем рекомендовано санаторно-курортне лікування в санаторії (санаторії-профілакторії). [PERSON] має матеріальну можливість для тимчасового виїзду за кордон її дитини для відпочинку та оздоровлення. Дозвіл на виїзд дитини за кордон позивачка отримати не може, так як відповідач такого дозволу не надає, при цьому не наводить ніяких аргументованих причин такої відмови. Такі його дії порушують право дітей на необхідний відпочинок та оздоровлення за кордоном. Відповідач зловживає своїми батьківськими правами та явно перешкоджає можливості своїм дітям реалізувати свої права. Згідно ст. 141 CK України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними. У відповідності до ст.3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред'явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону. Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України. Згідно ч.1 ст.4 вказаного Закону оформлення документів для виїзду громадян України за кордон на постійне проживання здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів. Відповідно до п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМ України №57 від 27 січня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, також у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Як встановлено в судовому засіданні позивачка має намір забезпечити відпочинок та оздоровлення дитини за кордоном, однак згоди на виготовлення закордонного паспорту та виїзду за кордон неповнолітньої відповідач не надає. Право кожного, хто на законних підставах перебуває на території України, на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом, та повертатися в Україну, а також право на охорону здоров'я, гарантуються Конституцією України (ст.ст. 33, 49). Згідно зі ст. 3 п. 1 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 і ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991року, ст. 7 ч. 8 СК України, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами,… судами, адміністративними … органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. За змістом ст.ст. 154, 155 СК України батьки мають право на самозахист дитини, а здійснення ними своїх батьківських прав мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини. Беручи до уваги, що батько дитини до суду не з'явився, не навів поважних причин для відмови в наданні згоди на виготовлення закордонного паспорту для виїзду за кордон доньці [PERSON], суд вважає, що в інтересах дитини позовні вимоги щодо надання дозволу на виготовлення закордонного паспорту малолітній слід задовольнити та надати дозвіл на виготовлення закордонного біометричного паспорту та усіх інших необхідних проїздних документів, необхідних для тимчасового виїзду або супроводу для дитини - малолітній [PERSON], [INFO], уродженці м.Гола Пристань, Херсонської області, Україна, а також дозвіл на виїзд за межі території України, без згоди батька [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS], починаючи з дня набрання чинності судовим рішенням й до 31.12.2018, до країн Турецької Республіки, Єгипту, Італії.

Outcome: approved