Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

18 липня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої неправомірними діями останнього шляхом пошкодження вхідних дверей, встановлених в квартирі за адресою: [ADDRESS]. Позов обґрунтувала тим, що є власницею квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. 26 березня 2016 року близько о 14:00 год. відповідач [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП. Внаслідок хуліганських дій [PERSON] були пошкоджені вхідні двері належної їй вищевказаної квартири. Оскільки двері ремонту не підлягають, просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь 10000 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої пошкодженням вхідних дверей. Крім того, позивач зазначає, що внаслідок хуліганських дій відповідача та пошкодження майна їй була завдана моральна шкода, що полягає в пережитому нервовому стресі та потрясінні. Просить стягнути з відповідача 500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Також просить стягнути на її користь судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала повністю та пояснила, що є власницею квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі проживає її син з дружиною. 26 березня 2016 року їй зателефонувала невістка [PERSON] та повідомила, що [PERSON] пошкодив вхідні двері у їхній квартирі. В зв'язку з тим, що двері ремонту не підлягають та потрібна заміна цих дверей на нові, просила стягнути з відповідача 10000 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та вважає, що саме стільки коштують аналогічні нові вхідні двері. Крім того, вона змушена була вернутись до відділення поліції для вжиття відповідних заходів до відповідача. Внаслідок цього вона пережила нервове потрясіння, в неї підвищився артеріальних тиск, вона перебувала у пригніченому стані. Розмір спричиненої їй моральної шкоди вона оцінює в 500 грн. та просить стягнути їх з відповідача на її користь. Під час розгляду справи, в судовому засіданні, позивач змінила позовні вимоги та в частині стягнення спричиненої їй матеріальної шкоди просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь 3700,00 грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, підтвердив факт пошкодження ним вхідних дверей, однак з розміром матеріальної шкоди в сумі 10000 грн. не погодився. На наступне судове засідання не з'явився надав заяву про розгляд справи у його відсутність. В частині відшкодування матеріальної шкоди позов визнав в межах суми, встановленої судово-товарознавчою експертизою в розмірі 3700 грн. В іншій частині позовних вимог позов визнав повністю. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є невісткою позивача [PERSON] та мешкає в квартирі за адресою: [ADDRESS], що належить позивачці. 26 березня 2016 року приблизно о 14:00 год. вона у під'їзді почула гучну розмову та стук у двері. Коли вона подивилась в отвір на вхідних дверях то побачила [PERSON], який почав голосно кричати. Від його ударів по вхідних дверях, вони почали тріскати. Від цих ударів вона злякалась та побігла в залу звідки зателефонувала [PERSON] Коли [PERSON] припинив свої протиправні дії прийшла [PERSON] та вони разом з нею оглянувши двері побачили, що вони пошкоджені. Після цього вони викликали таксі та поїхали до відділення поліції, де написали заяву про вчинення [PERSON] протиправних дій, а коли повернулись додому позивачу [PERSON] стало зле, в неї піднявся тиск від перенесеного нервового потрясіння пов'язаного з пошкодженням майна. Суд заслухавши пояснення сторін, попитавши свідка, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS], належить на праві власності позивачу [PERSON] Зазначене підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.06.2009 року, зареєстрованого в реєстрі № 513, копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 23006175 від 13.06.2009 року. 26 березня 2016 року близько 14 год. 30 хв. внаслідок хуліганських дій відповідача [PERSON] були пошкодженні вхідні двері належної позивачу квартири. Дані обставини підтверджуються копією постанови про закриття кримінального провадження від 28 квітня 2016 року та постановою Веселинівського районного суду Миколаївської області від 20 травня 2016 року про визнання [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу, яка набрала законної сили, а також показаннями свідка [PERSON], наданими в судовому засіданні. Крім того, дані обставини визнані сторонами, які беруть участь у справі. За змістом ч. 1 та ч.4 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що неправомірними діями відповідача [PERSON] позивачці [PERSON] була спричинена майнова шкода у вигляді пошкодження вхідних дверей належної їй на праві власності квартири. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Судом встановлено, що саме відповідач [PERSON] пошкодив майно позивача [PERSON], а тому саме [PERSON] повинен відшкодувати позивачу заподіяну майнову шкоду. Відповідно до вимог ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Позивач [PERSON] стверджувала, що вхідні двері ремонту не підлягають, а реальна вартість аналогічних дверей для заміни пошкоджених становить 10000 грн. Відповідач вважав розмір заподіяної шкоди завищеним. Згідно ст. 10 та ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки сторони не дійшли згоди про вартість пошкодженого майна, для визначення розміру пошкодження вхідних дверей, а також для з'ясування, чи можливий ремонт дверей без їх заміни на нові, ухвалою суду від 05 жовтня 2016 року за клопотанням відповідача [PERSON] була призначена судово-товарознавча експертиза. Згідно висновку експерта Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Павлова С.С. № 09/3-227 від 26 грудня 2016 року середня ринкова вартість аналогічних вхідних дверей, які встановлені в квартирі за адресою: [ADDRESS], за цінами первинного ринку, станом на проведення дослідження могла становити 2500 (дві тисячі п'ятсот) гривень 00 копійок. Крім того, зазначені вхідні двері ремонту не підлягають. В зв'язку з тим, що висновок судово-товарознавчої експертизи викликав сумніви в його правильності, оскільки не в повній мірі містив характеристику досліджуваних дверей та не було наведено самого розрахунку вартості дверей, ухвалою суду від 24 березня 2017 року за клопотанням представника позивача [PERSON] була призначена повторна судово-товарознавча експертиза. Згідно висновку судового експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Соколовської І.М. № 17-1435/32 від 20 червня 2017 року ринкова вартість нових аналогічних вхідних дверей з комплектуючими, на момент проведення експертизи, складає 3700 (три тисячі сімсот) гривень 00 копійок. Після отримання зазначеного висновку експертизи позивач змінила позовні вимоги та в частині стягнення матеріальної шкоди просила стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в розмірі вартості пошкоджених дверей, що встановлена експертизою, а саме, 3700,00 грн. Визначаючи розмір відшкодування матеріальної шкоди, суд бере до уваги висновок судового експерта № 17-1435/32 від 20 червня 2017 року, відповідно до якого вартість нових аналогічних вхідних дверей з комплектуючими, на момент проведення експертизи, складає 3700,00 грн. та з яким погодились сторони і вважає, що з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача [PERSON] 3700,00 грн. в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди. Крім того, в результаті протиправних дій відповідача [PERSON] позивачу [PERSON] була завдана моральна шкода. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що неправомірними діями відповідача позивачу було завдано і моральну шкоду, яка виразилась у душевних переживаннях та стражданнях з приводу пошкодження належного їй майна, тому суд вважає що позовні вимоги позивача в частині стягнення моральної шкоди є обґрунтованими. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд вважає суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 500 гривень такою, що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням обставин, при яких було спричинено моральну шкоду позивачу. Така сума на думку суду, буде достатньою для відшкодування моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнала у зв'язку із пошкодженням її майна. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу та витрати, пов'язані із проведенням судових експертиз. Позивачем, при зверненні до суду з позовом, було сплачено судовий збір за вимоги майнового характеру в розмірі 551,20 грн. та позовні вимоги немайнового характеру в розмірі 551,20 грн., що підтверджується відвідними квитанціями від 13 липня 2016 року № N1В4554374 та № N1В4554505, доданими до позовної заяви. Крім того, позивачем були понесені витрати на правову допомогу. Згідно п. 47, п. 48 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 № 10 (далі - Постанова від 17.10.2014 № 10) при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом(стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру таадвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Матеріалами справи встановлено, що правову допомогу позивачу надавала адвокат [PERSON] За надання правової допомоги позивач сплатила 1000 грн., що підтверджується квитанціями № 55 від 13 липня 2016 року та № 62 від 03 серпня 2016 року та розрахунком правової допомоги, наданої адвокатом [PERSON] Розрахунок вартості правової допомоги відповідає вищезазначеним правовим нормам та не перевищує 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі адвоката, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням. Згідно п. 45 Постанови від 17.10.2014 № 10 після закінчення розгляду справи витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, підлягають розподілу судом на загальних підставах, визначених статтею 88 ЦПК. Позивачем були понесені витрати, пов'язані із проведенням судово-товарознавчої експертизи в розмірі 1900,80 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0.771690688.1 від 23.05.2017 року. Враховуючи вище викладене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем та документально підтвердженні судові витрати, а саме: судовий збір за позовні вимоги майнового характеру в розмірі 551,20 грн.; судовий збір за позовні вимоги немайнового характеру в розмірі 551,20 грн.; витрати на правову допомогу в розмірі 1000,00 грн.; витрати, пов'язані із проведенням судової експертизи в розмірі 1900,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved