Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

[PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , звернулась в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СП`Агрокапітал», третя особа без самостійних вимог Реєстраційна Калинівської районної державної адміністрації про визнання договору оренди землі недійсним та повернення земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,0946 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Нападівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, кадастровий номер 0521685200:04:000:0284 22.11.2016 року між ТОВ «СП «Агрокапітал» в особі директора Кошелєва О.В., який діяв на підставі статуту, та [PERSON] було укладено договір оренди землі (земельна ділянка площею 2,0946 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Нападівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, кадастровий номер 0521685200:04:000:0284), зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 07.12.2016 року, про що у державному реєстрі речових прав вчинено запис за №17942521. Пунктом 6 договору оренди передбачено, що договір укладено строком на 15 років, з дати державної реєстрації права оренди за цим договором, з правом пролонгації. Проте, вказаний договір оренди [PERSON] не укладав, оскільки перебував поза межами України, волевиявлення на укладення вказаного договору не мав, повноважень на підписання нікому не надавав. [PERSON] не згоден з умовами договору оренди землі та строком на який його укладено та має намір продовжувати займатися сільськогосподарським виробництвом самостійно. За вказаних обставин, представник позивача звернулася в суд з даним позовом. 25.04.2018 року ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області було залучено до участі у справі третю особу без самостійних вимог - Центр надання адміністративних послуг Калинівської районної державної адміністрації, замість Реєстраційної служби Калинівської районної державної адміністрації. 10.08.2018 року директор Товариства з обмеженою відповідальністю «СП`Агрокапітал»-Тихонюк П.І. звернувся в суд із зустрічним позовом до [PERSON] про зобов`язання вчинити дії та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 22.11.2016 року між ТОВ «СП «Агрокапітал» в особі директора Кошелєва О.В., який діяв на підставі статуту, та [PERSON] було укладено договір оренди землі (земельна ділянка площею 2,0946 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Нападівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, кадастровий номер 0521685200:04:000:0284), зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 07.12.2016 року, про що у державному реєстрі речових прав вчинено запис за №17942521. Пунктом 6 договору оренди передбачено, що договір укладено строком на 15 років, з дати державної реєстрації права оренди за цим договором, з правом пролонгації. Орендна плата за користування земельною ділянкою складає 10 % від нормативно-грошової оцінки на дату підписання договору та підлягає виплаті не пізніше 31 грудня року, в якому відбувалося використання земельної ділянки (п.п. 7 та 10 Договору). У відповідності до п.п.26 та 27 Договору орендодавець має право вимагати від орендаря використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням, своєчасно отримувати орендну плату та забов`язується не чинити дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Додатковою угодою б/н від 06.04.2017 року, договір оренди землі б/н від 22.11.2016 року, укладений між ТОВ «СП Агрокапітал» та [PERSON] , було розірвано орендодавцем з подальшою реєстрацією вказаного правочину державним реєстратором виконавчого комітету Козятинської міської ради 20.04.2017 року. Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 06.12.2017 року, яке в подальшому було залишено без змін постановою апеляційного суду Вінницької області від 27.02.2018 року, визнано додаткову угоду від 06.04.2017 року про дострокове розірвання Договору оренди землі від 22.11.2016 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «СП Агрокапітал», недійсною. Відтак договір оренди земельної ділянки є дійсним. [PERSON] після укладання та реєстрації договору оренди землі отримав орендну плату у жовтні-листопаді 2016 року. Також наприкінці січня 2017 року [PERSON] звернувся до ТОВ «СП «Агрокапітал» із заявою про виплату йому орендної плати за період десять років наперед. Тому [PERSON] достовірно знав про зазначений договір оренди землі. Натомість, ТОВ «СП «Агрокапітал», маючи укладений та зареєстрований договір оренди землі, не змогло приступити до реалізації свого права, оскільки у квітні 2017 року земельна ділянка кадастровий номер 0521685200:04:000:0284 була засіяна кукурудзою. Навесні 2018 року підприємство знову не змогло приступити до обробітку зазначеної земельної ділянки відповідно до умов договору оренди землі та було змушено звернутись до поліції. Внаслідок протиправних дій [PERSON] підприємству було нанесено збитків у розмірі 57542,01 грн. За вказаних обставин директор ТОВ «СП Агрокапітал» звернувся в суд із зустрічним позовом. Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 16.10.2018 року первісний позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «СП`Агрокапітал», третя особа без самостійних вимог: Центр надання адміністративних послуг Калинівської районної державної адміністрації про визнання договору оренди землі недійсним та повернення земельної ділянки та вимоги ТОВ «СП`Агрокапітал» до [PERSON] про зобов`язання вчинити дії та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження під номером № 132/1126/18. В судовому засіданні представник [PERSON] - адвокат Копчинський В.І. позовні вимоги за первісним позовом підтримав у повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві. В задоволенні зустрічного позову просив відмовити. Крім того, зазначив, що згідно висновку почеркознавчої експертизи підпис в договорі оренди землі від 22.11.2016 року виконаний не самим [PERSON] . Також просив звернути увагу на ту обставину, що почерк в заяві [PERSON] на видачу орендної плати наперед та інших документах різняться. Серед іншого зазначив, що [PERSON] на даний час знаходиться поза межами України, а тому подати докази, що підтверджують розмір понесених судових витрат на професійну правничу допомогу не має можливості, тому просить вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Представник ТОВ «СП «Агрокапітал»-адвокат Абрін В.Г. в судовому заперечував проти задоволення первісного позову, з мотивів наведених у відзиві на позовну заяву. Позовні вимоги за зустрічним позовом підтримав у повному обсязі. Крім того, зазначив, що підприємством земельна ділянка з 2017 року не використовується, проте за наявності дійсного договору оренди, сплачуються податки. Враховуючи, що [PERSON] отримував орендну плату, тому фактично визнав та схвалив наявність договірних правовідносин з ТОВ «СП «Агрокапітал» на умовах оспорюваного договору. Свідок [PERSON] , який являється вітчимом [PERSON] , в судовому засіданні показав, що [PERSON] , який є власником земельної ділянки кадастровий номер 0521685200:04:000:0284, з 2014 року виїхав за межі України, та не займався обробітком даної земельної ділянки, передавши право її обробітку йому, а довіреність на розпорядження вказаною земельною ділянкою своїй матері [PERSON] . Він та [PERSON] , реалізуючи передане їм [PERSON] право, розпоряджались вказаною земельною ділянкою, виходячи із власних інтересів з урахуванням інтересів [PERSON] . [PERSON] знала, що він укладає договір оренди землі з TOB «СП «АГРОКАПІТАЛ» та мала намір отримати кошти у вигляді орендної плати за 10 років користування об`єктом оренди на майбутній період. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні первісного позову слід відмовити, а зустрічний позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 22.11.2016 року між ТОВ «СП «Агрокапітал» в особі директора Кошелєва О.В., який діяв на підставі статуту, та [PERSON] було укладено договір оренди землі (земельна ділянка площею 2,0946 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Нападівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, кадастровий номер 0521685200:04:000:0284), зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 07.12.2016 року, про що у державному реєстрі речових прав вчинено запис за №17942521. Пунктом 6 договору оренди передбачено, що договір укладено строком на 15 років, з дати державної реєстрації права оренди за цим договором, з правом пролонгації. Орендна плата за користування земельною ділянкою складає 10 % від нормативно-грошової оцінки на дату підписання договору та підлягає виплаті не пізніше 31 грудня року в якому відбувалося використання земельної ділянки (п.п. 7 та 10 Договору). У відповідності до п.п.26 та 27 Договору орендодавець має право вимагати від орендаря використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням, своєчасно отримувати орендну плату та забов`язується не чинити дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Додатковою угодою б/н від 06.04.2017 року, договір оренди землі б/н від 22.11.2016 року, укладений між ТОВ «СП «Агрокапітал» та [PERSON] , було розірвано орендодавцем з подальшою реєстрацією вказаного правочину державним реєстратором виконавчого комітету Козятинської міської ради 20.04.2017 року. Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 06.12.2017 року, яке в подальшому було залишено без змін постановою апеляційного суду Вінницької області від 27.02.2018 року, визнано додаткову угоду від 06.04.2017 року про дострокове розірвання Договору оренди землі від 22.11.2016 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «СП Агрокапітал», недійсною. Згідно висновку експертів Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, за результатами проведення судово-технічної та почеркознавчої експертизи від 25.03.2019 року №1851/1852/19-21, підпис та написання прізвища у договорі оренди землі від 22.11.2016 року, укладеного між ТОВ «СП «Агрокапітал» та [PERSON] , наданого Відділом надання адміністративних послуг Калинівської районної державної адміністрації (реєстраційною службою) в графі «Орендодавець»,-виконаний не самим [PERSON] , а іншою особою. В обґрунтування вимог за первісним позовом представник [PERSON] посилається на ст.ст.203, 215 ЦК України норми, яких регулюють недійсність правочину до неукладеного договору. Згідно частини другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами. Буквальне тлумачення положень абзацу 1 частини першої статті 218, частини першої статті 219, частини першої статті 220, абзацу 1 частини першої статті 638 ЦК України свідчить, що коли договір не підписувався фізичною особою, яка вказана в ньому як сторона, він може кваліфікуватися як: (а) нікчемний (якщо такий наслідок недотримання письмової форми встановлений законом); (б) неукладений (у тих випадках, коли недійсність за недотримання форми не встановлено, але відповідний договір повинен вчинятися в письмовій формі). У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року №9 вказано, що «не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено». Норми щодо недійсності правочину можуть бути застосовані тільки до вчиненого правочину, тобто, коли особа виявляє волю на укладення певного договору, втім така воля має певні вади. Якщо ж відповідна фізична особа, яка вказана як сторона договору його не підписувала, то, звісно, відсутнє її волевиявлення на укладення договору і він є неукладеним. Відповідно такий договір не може кваліфікуватися як недійсним (нікчемний чи оспорюваний). Таким чином, норми ст.ст.203, 215 ЦК України застосовуються до неукладеного договору. Проте, як встановлено в судовому засідання та підтверджено належними та допустимими доказами, [PERSON] отримав орендну плату за 2016 рік у розмірі 7100 грн., що вбачається з копії відомості на виплату орендної плати пайовикам ТОВ «СП «Агрокапітал» за 2016 рік (т.1 а.с.206). Крім того, рішенням Калинівського районного суду від 06.12.2017 року по справі №132/1592/17 встановлено, що [PERSON] у жовтні-листопаді 2016 року за майбутній період, після укладання та реєстрації договору оренди землі, отримав орендну плату. Вказана обставина не підлягає доказуванню відповідно до ч.5 ст.82 ЦПК України. Як слідує із зазначеного, наймодавець (орендодавець) отримує плату за користування (орендну плату) земельною ділянкою від наймача (орендаря). Тобто зобов`язання виконуються обома сторонами. Відтак [PERSON] , у відповідності до вимог ст.241 ЦК України, схвалив наявність договірних правовідносин з ТОВ «СП «Агрокапітал» на умовах оспорюваного договору. Крім того, схвалення [PERSON] договору оренди землі підтверджуються показаннями свідка [PERSON] та його особистими письмовими поясненнями, викладеними у апеляційній скарзі (від 18 грудня 2017 р.) на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 6 грудня 2017 р. по цивільній справі № 132/1592/17 (т.1 а.с. 36). Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004). Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначається через іншу оціночну категорію, а саме значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору. Це відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за п.6 ч.1 ст. 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Добросовісність (п.6 ст.3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Тобто в схожій правовій ситуації Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 по своїй суті застосовано доктрину venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Наприклад, у статті 1.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них (Постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду справа № 390/34/17 провадження № 61-22315сво18 від 10 квітня 2019 року). За таких обставин, дії позивача, який у 2017 році після укладання та реєстрації договору оренди землі отримав орендну плату за майбутній період, потім звертався до TOB «СП» АГРОКАПІТАЛ» з заявою про виплату йому орендної плати за десять років наперед та особисто уклав 6 квітня 2017 року додаткову угоду до вказаного договору оренди, а згодом, через представника пред`являє позов про визнання договору оренди землі від 22 листопада 2016 рку недійсним, суперечать його попередній поведінці (укладенню додаткової угоди та отриманню плати за користування земельною ділянкою) і є недобросовісними. Згідно ст.13 України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом ст.21 Закону України «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинним розмірам та умовам на час укладення договору оренди. Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Згідно положень ст.ст. 24, 25 Закону України «Про оренду землі» орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, а орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди землі, дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил, своєчасного внесення орендної плати. У відповідності до вимог ст.96 ЗК України землекористувачі зобов`язані: забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки; додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату; не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі; своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель та інших природних ресурсів у порядку, встановленому законом; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон; зберігати геодезичні знаки, протиерозійні споруди, мережі зрошувальних і осушувальних систем. Проте, за наявності укладеного договору оренди земельної ділянки кадастровий номер 0521685200:04:000:0284 TOB «СП «АГРОКАПІТАЛ» реалізувати своє право по здійсненню господарської діяльності на земельній ділянці немає можливості вже протягом декількох років. Рішенням Калинівського районного суду по справі №132/1592/17 встановлено, що в квітні 2017 року на вищевказаних земельних ділянках ТОВ «СП «Агрокапітал» були проведені сільськогосподарські роботи по передпосівній підготовці. Згідно акту виконання робіт від 27 квітня 2017 року, складеного та посвідченого підписами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , на земельній ділянці, належній [PERSON] , було здійснено посів кукурудзи (т.1 а.с.160). TOB «СП «АГРОКАПІТАЛ» даними діями, відповідно до експертного висновку Вінницької Торгово-Промислової Палати №0-22 від 15.03.2018 року, було нанесено збитків у розмірі 57542 грн. 01 коп. (т.1 а.с.161). Навесні 2018 році TOB «СП «АГРОКАПІТАЛ», маючи укладений та зареєстрований у встановленому чинним законодавством порядку Договір оренди землі на вказану земельну ділянку, також не змогло приступити до її обробітку та було змушено звернутись до національної поліції з відповідною заявою, про що свідчить довідка від 28 квітня 2018 р. про результати розгляду повідомлення гр. [PERSON] (т.1 а.с.163). Тобто, уклавши договір оренди землі з [PERSON] в 2016 році, ТОВ «СП «АГРОКАПІТАЛ» два роки поспіль, позбавляється можливості реалізувати своє право на ведення господарської діяльності на вказаній земельній ділянці. Відповідно до ст.13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Статтею 24 Закону України "Про оренду землі" зазначається, що орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Відповідно до ст.27 Закону України "Про оренду землі", орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому числі міжнародними об`єднаннями та організаціями. За вказаних обставин, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «СП «Агрокапітал», третя особа без самостійних вимог: Центр надання адміністративних послуг Калинівської районної державної адміністрації про визнання договору оренди землі недійсним та повернення земельної ділянки та задоволення зустрічного позову. Враховуючи прийняте судом рішення та на підставі ст.ст.137, 141, 246 ЦПК України, також суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] -адвоката Копчинського В.І. про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати на професійну правничу допомогу, залишення за [PERSON] судових витрат за первісним позовом та стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СП «Агрокапітал» судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 1762 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved