Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

[PERSON] 12.11.2013 року звернулась до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Національна Акціонерна Страхова компанія «Оранта» про стягнення суми страхового відшкодування, відшкодування збитків, пені та моральної (немайнової) шкоди. Позивачка зазначала, що 26.05.2012 року на вул. Курортній, 4 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) - зіткнення автомобіля ВАЗ номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] з припаркованим автомобілем «Інфініті» номерний знак [NUMBER], який належить на праві власності позивачці, що спричинило пошкодження транспортних засобів; ДТП сталася з вини [PERSON] Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ВАТ НАСК «Оранта» (відповідача) відповідно до договору страхування №АА 5730542 від 30.07.2011 року; 17.08.2012 року Позивачка звернулась до Відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування та надала повний пакет документів; в липні 2012 року відповідачем їй було повідомлено про розмір суми страхового відшкодування 27116,61 грн.; по теперішній час відповідачем страхове відшкодування не виплачене позивачці, тому вона (позивачка) вимушена була звернутися до суду з даним позовом та просить суд - стягнути з відповідача на її користь суму страхового відшкодування у розмірі 27116,61 грн., а також - 3% річних в сумі 918,33 грн., збитки від інфляції в сумі 162,69 грн., пеню в сумі 2028,17 грн. та в порядку відшкодування моральної шкоди 1355,83 грн. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити у повному обсязі; представник відповідача ВАТ НАСК «Оранта» - Чала І.М. позов визнала частково, не заперечуючи проти задоволення позову в частині стягнення суми страхового відшкодування 27116,61 грн., просила відмовити в задоволенні позову в частині стягнення пені та відшкодування моральної шкоди, як заявлених без достатніх правових підстав. Заслухавши пояснення сторін, представників сторін в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Згідно ст.10, 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування). В судовому засіданні встановлено: 26.05.2012 року приблизно о 19.00 год. на вул. Курортній, 4 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода - зіткнення автомобіля ВАЗ-2108 номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] з припаркованим автомобілем «Інфініті» номерний знак [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON] (позивачці), що спричинило пошкодження транспортних засобів. ДТП сталася з вини [PERSON], який порушив п.12.1, 12.3 ПДР України. Дані обставини підтверджуються матеріалами справи, довідками по факту ДТП ДАІ Оболонського району м. Києва (а.с.13, 54), копією постанови Оболонського районного суду м. Києва від 13.06.2012 року (справа №2605/9364/12) про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст.124, 130 КпАП України (а.с.11) і не заперечуються сторонами. Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов"язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/5730542 від 29.07.2011 року цивільно-правова відповідальність [PERSON] - водія автомобіля ВАЗ-2108 номерний знак [NUMBER] на момент виникнення ДТП була застрахована у ВАТ НАСК «Оранта» (відповідача); подія по факту ДТП від 26.05.2012 року визнана страховим випадком, у зв»язку з чим відповідачем було проведено розрахунок страхового відшкодування - на суму 27116,61 грн., у межах ліміту відповідальності щодо відшкодування шкоди, завданої майну 3-х осіб (а.с.12, 44-52). Позивачка [PERSON] звернулась до відповідача із заявою про страхове відшкодування від 17.08.2012 року (а.с.53). Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст.988 ЦК України Страховик зобов»язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно ст.992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов»язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Відповідно до положень п.36.2, 36.5 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - страховик не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов»язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку про те, що відповідачем безпідставно не виплачено страхове відшкодування на користь [PERSON] в установленому порядку, а тому з ВАТ НАСК «Оранта» (відповідача) підлягає стягненню на користь позивачки сума страхового відшкодування в розмірі 27116,61 грн., яка не оспорюється і відповідачем. Згідно п.37.3 ст.37 вищезазначеного Закону незадовільне фінансове становище страховика не є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Оскільки Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне проведення виплати страхового відшкодування з його вини шляхом сплати отримувачу цього відшкодування пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення виплати, що становить за період прострочення (в об»ємі заявлених позивачкою вимог) - з 20.09.2012 року по 31.03.2014 року, з урахуванням ставки НБУ з 20.09.2012 року по 09.06.2013 року (за 263 дні) - 7,5%, з 10.06.2013 року по 12.08.2013 року (за 64 дні) - 7,0%, з 13.08.2013 року по 31.03.2014 року - 6,5%, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки пеня з розрахунку (27116,61 х 0,15 х 263) : 365 = 2929,82 грн., (27116,61 х 0,14 х 64) : 365 = 665,60 грн., (27116,61 х 0,13 х 231) : 365 = 2229,15 грн., а всього - (2929,82 + 665,60 + 2229,15) = 5824,57 грн. Загальна сума стягнення з відповідача на користь позивачки становить (27116,61 + 5824,57) = 32941 грн. 18 коп. Згідно ст.526, 623, 624 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, а в разі порушення зобов"язання боржник має відшкодувати завдані цим збитки. Якщо за порушення зобов"язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Враховуючи характер правовідносин, що склалися між сторонами, та з урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що вимоги позивачки в частині відшкодування суми - 3% річних у розмірі 918,33 грн., збитків від інфляції у розмірі 162,69 грн. та в порядку відшкодування моральної шкоди 1355,83 грн. заявлені без достатніх правових підстав, а тому в задоволенні позову в цій частині, решти вимог - має бути відмовлено. Крім того, згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати - на користь позивачки [PERSON] у розмірі 316,00 грн. та на користь держави - у розмірі (329,41 - 316,00) = 13 грн. 41 коп. (а.с.1).

Outcome: partial