Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], третя особа - відділ опіки та піклування служби у справах дітей Рівненського міськвиконком про визначення місця проживання дитини. Свої позовні вимоги про визначення місця проживання малолітньої дитини позивач обґрунтовує тим, що з 30 листопада 2007 року по 25 квітня 2013 року вона з відповідачем перебували у шлюбі, від якого мають дитину [PERSON], [INFO]. Дитина має належне матеріальне забезпечення, перебуває в гарних стосунках із старшим братом - її сином від першого шлюбу, діти живуть в мирі та гармонії, оскільки її старший син [PERSON] допомагає [PERSON] у всіх життєвих питаннях і труднощах та захищає його. Позивач має можливість забезпечити дитині належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини, від чого відповідач відмовляється. З дня народження сина та по теперішній час відповідач жодного разу не приділив уваги своїй дитині, не вийшов на прогулянку, не поцікавився за які кошти виховується дитина, взагалі не спілкується ні з нею, ні з неповнолітнім сином [PERSON]. Просила суд визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] з нею за адресою: [ADDRESS]. До початку розгляду справи по суті позивач подала клопотання про уточнення позовних вимог, зменшивши позовні вимоги і просить суд лише визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON], [INFO] з нею - [PERSON], оскільки рішенням Рівненського міського суду від 25 квітня 2013 року по справі № 1715/17872/12 не було визначено з ким буде проживати неповнолітній [PERSON]. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали уточнені позовні вимоги та просять суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення позову, суду пояснив, що дійсно дитині буде краще проживати з матір»ю. Представник третьої особи в судовому засіданні вказала, що оскільки неповнолітньому [PERSON] буде краще проживати з матір"ю, враховуючи всі обставини взаємин подружжя, позиція відділу опіки в тому, щоб неповнолітнього [PERSON] залишити на проживання з матір"ю - [PERSON]. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника третьої особи, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 30 листопада 2007 року, який було розірвано Рішенням Рівненського міського суду 25 квітня 2013 року. Від даного шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Позивач та дитина зареєстровані за адресою : [ADDRESS]. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви щодо визначення місця проживання [PERSON] разом з матір»ю [PERSON] У відповідності з ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною 2 цієї статті передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, а саме: обов'язків щодо виховання та розвитку дитини, про що йдеться у ст. 150 СК України. За правилами ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до частин 1, 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання свої батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Суд не може передати дитину для проживання з тим з батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, може своєю аморальною поведінкою зашкодити розвиткові дитини. Отже при вирішенні спору суд враховує думку представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради, як органу, який враховуючи інтереси дитини, вважає за доцільне залишити проживати неповнолітню дитину разом з матір»ю, що не суперечить вимогам закону та правам дитини. За таких обставин, суд, враховуючи вік дитини, приймаючи до уваги особисті якості батьків і характеризуючі дані стосовно позивачки, ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, згоду батька на те, що дитина буде проживати з матір»ю, приходить до висновку, що визначення місця проживання неповнолітньої дитини з матір»ю буде відповідати її інтересам та вимогам закону. При цьому визначення місця проживання дитини з матір»ю не позбавляє батька права брати участь у вихованні дитини, її утриманні, а також можливості вільно спілкуватися з нею. Таким чином, враховуючи обставини справи, вік дитини та необхідність особистого піклування про неї, суд вважає необхідним визначити місце проживання дитини з позивачем.

Outcome: approved