Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

[PERSON], що Як представник за дорученням в інтересах [PERSON] звернувся в суд з позовом до Верхньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області в особі виконавчого комітету Верхньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, треті особи без самостійних вимог: Реєстраційна служба Рахівського районного управління юстиції в Закарпатській області, Рахівська Державна нотаріальна контора, [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що після смерті [INFO] батька позивача, [PERSON], та смерті [INFO] матері позивача, [PERSON], про що виконавчим комітетом Верхньоводянської сільської ради Рахівського району, Закарпатської області (село Верхнє Водяне, вулиця Леніна, будинок 10, Рахівського району, Закарпатської області) складено записи актів про смерть відповідно за № 61 від 07 грудня 1993 року та № 08 від 02 лютого 2010 року, залишилося спадкове майно, яким являється, в тому числі, житловий будинок [ADDRESS] Дане нерухоме майно до відкриття спадщини фактично належало на праві приватної власності у рівних частинах батькам позивача, яке ними було набуто в порядку новобудови, в якому вони проживали до дня своєї смерті кожен та вважали фактично своєю особистою спільною сумісною власністю. Однак, як з'ясувалось після їх смерті, первинна реєстрація права власності на спадкове домоволодіння за їхнього життя проведена не була. Для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, позивач для оформлення спадщини звернувся до нотаріальної контори за місцем розташування спадкового майна із відповідною заявою, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно та запропоновано вирішити дане питання в судовому порядку. З метою доведення факту прийняття спадщини після смерті своєї матері позивач звернувся до суду першої інстанції із заявою про встановлення юридичного факту, внаслідок чого Рахівським районним судом Закарпатської області 25 червня 2015 року по справі № 305/1083/15-ц (провадження № 2-о/305/27/15) було винесено рішення, за яким було встановлено факт постійного проживання спадкоємця за законом [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS], зі спадкодавцем, [PERSON], [INFO], на час відкриття спадщини -[INFO]. Звернення позивача до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням його права на отримання власності в порядку спадкування за заповітом, зокрема, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у його користь у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий будинок. Матеріалами справи доводиться факт, що позивач фактично прийняв спадщину після смерті батька шляхом вступу в оперативне управління та володіння майном та відсутності заяви про відмову від спадщини протягом строку, передбаченого на прийняття такої спадщини, та після смерті матері, так як на час відкриття спадщини постійно проживав зі спадкодавцем. На даний час вирішення цього питання іншим правовим шляхом не являється можливим із-за відсутності правовстановлюючих документів на дане нерухоме майно. Майнових спорів на даний час не існує, так як інший спадкоємець за законом, [PERSON], мешканець [ADDRESS], подав заяву про відмову від прийняття спадщини в користь свого брата, його ж [PERSON]. На підставі наведеного просив визнати за громадянином [PERSON], [INFO], мешканцем [ADDRESS], право власності в цілій частині на житловий будинок [ADDRESS] Позивач, [PERSON], в судове засідання не з"явився, однак його представник [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві. На задоволенні позову наполягає. Представник відповідача, виконавчого комітету Верхньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, в судове засідання не з'явився, однак сільський голова, Гуцул В.Д., надіслав заяву, в якій просив розглянути справу без їхнього представника. Позовні вимоги визнають, просять позов задовольнити у повному обсязі. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, Реєстраційної служби Рахівського РУЮ, в судове засідання не з'явився, однак начальник реєстраційної служби Делятинчук А.І., надав суду заяву про розгляд справи без участі представника реєстраційної служби, позовні вимоги залишають на розсуд суду, відповідно до чинного законодавства. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Рахівської державної нотаріальної контори, в судове засідання не з'явився, однак завідуюча Рахівської ДНК - Пріц О.І., надіслала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору, [PERSON], в судове засідання не з"явився, однак надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Також, в даній заяві зазначив про те, що він дає згоду щоб свідоцтво про право власності на спадщину було видано на користь позивача [PERSON]. Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку. У відповідності до положень частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідачем у справі являється особа, діями якої порушуються права та інтереси відповідача. У відповідності до положень частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідачем у справі являється особа, діями якої порушуються права та інтереси відповідача. Судом встановлено, що за період перебування в зареєстрованому шлюбі, громадянами [PERSON] та [PERSON] в 1981 році збудовано житловий будинок [ADDRESS], та який набув статусу спільного сумісного майна подружжя. [INFO] померла громадянин [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого, повторно, 07 квітня 2015 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рахівського районного управління юстиції у Закарпатській області. Після його смерті залишилося спадкове майно, яким була ? частина житлового будинку [ADDRESS]. Оскільки спадщина за померлим [PERSON] відкрилася [INFO] то дані цивільні правовідносини слід врегульовувати положеннями Розділу VІІ Спадкове право ЦК УРСР (в редакції 1963 року). Згідно із положеннями статті 524 ЦК УРСР (в ред.1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Так, відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Спадкоємцем майна нині померлого [PERSON] стала його дружина, [PERSON], яка в силу ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) фактично прийняла спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном - ? частиною житлового будинку [ADDRESS]. [INFO] померла громадянка [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02 лютого 2010 року. Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, в тому числі і на житловий будинок [ADDRESS] Оскільки спадщина на за померлою [PERSON] відкрилася [INFO] то дані цивільні правовідносини слід врегульовувати положеннями Книги шостої "Спадкове право" ЦК України (в редакції 2004 року). Згідно ст. ст. 1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. З матеріалів справи, судом встановлено, що після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги за законом являються її сини: позивач по справі [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] від 12 липня 1941 року та третя особа без самостійних вимог на предмет спору, [PERSON]. Останній відмовився від своєї частки у спадщині, яка відкрилася після смерті [PERSON], на користь брата - позивача, [PERSON]. Звернення позивача до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням його прав на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в її користь, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право власності на спадковий будинок. При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно звертається увага на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовується редакція закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, оскільки до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Країні (УРСР) із 1979 року, в яких при визначення року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку, тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд, спірний будинок побудований у 1981 році. З довідки №238 від 09.04.2015 року, виданої виконавчим комітетом Верхньоводянської сільської ради, встановлено, що за померлим громадянкою [PERSON], згідно відомості по господарської книги, числився житловий будинок, [ADDRESS] За таких обставин, суд констатує, що вище зазначений житловий будинок не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва. Стаття 1268 ЦК України проголошує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлнено, що позивач [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняв спадщину, після смерті своєї матері оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав разом зі спадкодавцем, що стверджується рішенням Рахівського районного суду від 25.06.2015 року по справі №305/1083/15-ц Таким чином, враховуючи, що позивач по справі є спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом, спадщину прийняв, майнового спору з приводу спадкування не існує, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Питання про відшкодування судових витрат позивачем не ставилося.

Outcome: approved