Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

17 грудня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому уточнивши позовні вимоги, просила стягнути з останнього пеню, що утворилася станом 17.12.2014 включно за несплату аліментів на утримання дитини - дочки [PERSON] - за період з 17.12.2013 по 31.10.2014 в розмірі 12 698,55 грн. та пені, що утворилась станом на 17.12.2014 включно за несплату аліментів на її утримання за період з 17.12.2013 по 31.10.2014 в розмірі 8 890,96 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.04.2014 стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), мінімальний розмір на дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.12.2013 і до досягнення нею повноліття, та стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] в розмірі 1/6 частини заробітку, щомісячно, починаючи з 17.12.2013 і до 12.08.2015. Відповідач свої обов'язки по сплаті аліментів не виконує, тому [PERSON] просить стягнути з відповідача за період з 17.12.2013 по 31.10.2014 неустойку, яка, за її підрахунками, складає 22 121,34 грн. У судове засідання позивач та її представник не з'явилися, у поданій через канцелярію суду до початку судового засідання письмовій заяві представник позивача надав згоду на заочний розгляд справи, просив задовольнити позов, а справу слухати за відсутності сторони позивача. Відповідач у судове засідання тричі не з'явився, про час та місце розгляду справи оповіщений, просив відкласти розгляд справи у зв'язку з відрядженням, про що подав через канцелярію суду письмову заяву. Суд визнав причини неявки відповідача неповажними, а тому вважає можливим розглянути справу за його відсутності на підставі наявних доказів та за згодою позивача постановив ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає приписам ст. 224 ЦПК України. Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося відповідно до ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.04.2014 позовні вимоги [PERSON] задоволені частково, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що зареєстрований 23.02.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 167. Після розірвання шлюбу змінено прізвище позивача [PERSON] на дошлюбне - "[PERSON]". Стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), мінімальний розмір на дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.12.2013 і до досягнення нею повноліття та аліменти на користь [PERSON] в розмірі 1/6 частини заробітку, щомісячно, починаючи з 17.12.2013 і до 12.08.2015. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 229 грн. 40 коп. у повернення судового збору. Стягнуто з [PERSON] на користь держави 229 грн. 40 коп. В задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про оспорювання батьківства відмовлено (а.с. 12-13). Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 08 липня 2014 року відхилено апеляційну скаргу [PERSON], а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.04.2014 залишено без змін (а.с. 7-8). Відповідно до довідок про неотримання аліментів № 965/20, № 964/20 від 14.11.2014, [PERSON] згідно матеріалів виконавчого провадження не отримувала аліменти від [PERSON] за період з 05.05.2014 по 05.11.2014 згідно виконавчих листів № 750/12903/13-ц-2/750/403/14 від 29.04.2014, виданих Деснянським районним судом м. Чернігова (а.с. 9). За розрахунками старшого державного виконавця Деснянського ВДВС Чернігівського міського управління юстиції Прокопенко Р.В., який сторонами не оспорювався, станом на 01.02.2015 розмір заборгованості по аліментах на утримання дитини становить 8 565,54 грн., на утримання позивача - 5 735,45 грн. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. ч. 1 та 2 ст. 196 Сімейного кодексу України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з врахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 постанови від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Позивач просить стягнути неустойку, виходячи із заборгованості по аліментах за період з 17.12.2013 року по 31.10.2014 року. Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов'язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів. Як убачається з матеріалів справи, починаючи з квітня 2014 року по жовтень 2014 року відповідач, без поважних на те причин, не сплачував аліменти на утримання доньки та позивача. Відповідно є всі підстави вважати, що одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за вказаний період. Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком неустойки в розмірі 21 589,51 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Крім того, з відповідача підлягає стягненню 243,60 грн. судового збору на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved