Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

23.06.2020 позивач [PERSON] подала до суду позовну заяву до [PERSON] , в якій просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі 5000 грн., починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому ст.\~199 СК України,- до досягнення нею двадцяти трьох років. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що проживала в цивільному шлюбі з відповідачем, від якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . Відповідач має іншу жінку. Дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач є приватним підприємцем та отримує дохід, однак ухиляється від свого обов`язку матеріально утримувати дитину, з приводу чого між ними склались спірні правовідносини щодо утримання дитини. Ухвалою суду від 26.08.2020 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 22.09.2020 представник відповідача - адвокат Платонова М.А. подала до суду відзив на позовну заяву. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, 08.10.2020 подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує повністю. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. У судовому засіданні представник відповідача - адвокат Платонова М.А. позов визнала частково в сумі 2000 грн., посилаючись на ті самі докази та обставини, які зазначені у поданому нею відзиві на позовну заяву. Додатково пояснила, що відповідач має на праві власності дві земельні ділянки, з яких доходу не має, приватним підприємцем не є, доходів не отримує з 2019 року. Відповідач не погоджується із стягненням аліментів в до досягнення дитиною 23 років, оскільки вважає дану вимогу передчасною. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Сторони у справі є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] , виданого 22.01.2008 Родниківською сільською радою Олександрівського району Кіровоградської області (а.с. 4). Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, що не оспорюється відповідачем. Як стверджує позивач у позовній заяві, відповідач добровільно не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання дитини, з приводу чого між ними виник спір. Позивач просить суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 гривень, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому ст.\~199 СК України,- до досягнення нею двадцяти трьох років. Відтак, суд встановив, що між сторонами виник спір щодо обов`язку відповідача як батька утримувати дітей, який регулюється нормами Глави 15 "Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання" Розділу ІІ Сімейного кодексу України. Вирішуючи спір, суд виходить з наступних вимог закону. Так, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. А відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Позивач на підставі ст. 184 СК України просить суд визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, визначивши такий в розмірі 5000 грн. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як видно з роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п.17 Постанови від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини, суд враховує вік та стан здоров`я дитини, матеріальне становище відповідача, відсутність в нього на утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб. Так позивач зазначає, що відповідач є приватним підприємцем, отримує дохід, однак жодного належного та достовірного доказу на підтвердження цього счуду не надала. Водночас відповідачем надано суду відомості з безкоштовного пошуку в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з офіційного сайту Міністерства Юстиції України, згідно якого відсутні відомості про те, що відповідач зареєстрований як приватний підприємець; надано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта [PERSON] (номер інформаційної довідки 224641485), згідно якого у відповідача на праві власності є дві земельні ділянки; надано відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 1 кварталу 2017 по 2 квартал 2020, з яких вбачається, що відповідач з 2019 року не отримує доходів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з встановлених фактичних обставин справи, наданих судцу доказів на підтвердження сторонами свої вимог та заперечень щодщо позову, враховуючи потреби дитини, які необхідні для забезпечення її повноцінного та гармонійного розвитку, беручи до уваги рівність батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття, а також те, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 року встановлено з липня 2020 - 2318 грн., а мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення та з відповідача на користь позивача на утримання дитини необхідно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000\~грн. щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що такий розмір аліментів є обґрунтований, справедливий, необхідний та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Щодо вимог позивача про стягнення алімеентів у випадках, передбачених ст. 199 СК України до досягнення дитиною 23 років, то така вимога до задоволення не підлягає, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання, згідно вказаної статті, невід`ємно пов`язане з досягненням повнолітня сином, дочкою та продовженням ними навчання. Враховуючи ту обставину, що син сторін на даний момент не досяг повноліття, тому позовна вимога про стягнення аліментів у відповідності до ст.199 СК України є передчасною, а тому суд вважає, що в цій частині позовних вимог позивача необхідно відмовити. Вирішуючи питання судових витрат суд виходить з наступного. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли. З урахуванням задоволених вимог позивача, яка згідно п.3 ч.5 Закону Укриїни "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору, то на відповідача покладаються судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 840,80 грн. за подання позовної заяви позивачкою (на підставі ставок, що діяли на момент вчинення процесуальної дії) і підлягають стягненню в дохід державного бюджету України.

Outcome: partial