overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

09.07.2014 року вищевказаний заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності документа, вказуючи на те, що в листопаді 2014 року вона досягне пенсійного віку . При попередньому збиранні відповідних документів, необхідних для призначення пенсії, з»ясувалось, що в трудовій книжці,яка була оформлена на неї на початку її трудової діяльності, в графі «Дата народження» неправильно вказана її дата народження. Згідно запису , який зроблений в трудовій книжці, вона народилася [INFO], хоча згідно паспорту громадянина України, який посвідчує її особу, вона народилася [INFO]. Просить встановити факт, що трудова книжка, видана 14 лютого 1980 року на ім»я [PERSON] належить їй- [PERSON] [INFO]. В судовому засіданні заявник заяву підтримала, просить її задовольнити. Зацікавлена особа Новотроїцьке відділення Управління Пенсійного фонду в Херсонській області в судове засідання не з»явилася, надіслали заяву, в якій просять розглядати справу без їх участі, проти задоволення заяви не заперечують. Свідки [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні підтвердили факт, що трудова книжка, видана 14 лютого 1980 року на ім»я [PERSON] належить - [PERSON] [INFO]. Вислухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав Спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами: п. 10, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" зі змінами від 25.05.1998 року, ст. 256-259 ЦПК України. У судовому засіданні встановлено факт, що трудова книжка, видана 14 лютого 1980 року на ім»я [PERSON] належить - [PERSON] [INFO]. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню На підставі зазначеного, п. 10, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" зі змінами від 25.05.1998 року і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

09.07.2014 року вищевказаний заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності документа, вказуючи на те, що в лютому 2015 року вона досягає пенсійного віку. При попередньому збиранні відповідних документів, необхідних для призначення пенсії, з»ясувалось, що в трудовій книжці,яка була оформлена на неї на початку її трудової діяльності, в графі «По-батькові» була зроблена помилка, яка ставить під сумнів правильність заповнення трудової книжки. Згідно паспорту громадянина України, який посвідчує її особи , вона є [PERSON]. Просить встановити факт, що трудова книжка, видана 13 листопада 1981 року колгоспом «ім. Чкалова» належить їй - [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні заявник заяву підтримав, просить її задовольнити. Зацікавлена особа Новотроїцьке відділення Управління Пенсійного фонду в Херсонській області в судове засідання не з»явилася, надіслали заяву в якій просить розглядати справу без їх участі, проти задоволення заяви не заперечують. Свідки [PERSON], [PERSON] в судовому зсіданні підтвердили факт, що трудова книжка, видана 13 листопада 1981 року колгоспом «ім.Чкалова» дійсно належить [PERSON], [INFO]. Вислухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав Спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами: п. 10, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" зі змінами від 25.05.1998 року, ст. 256-259 ЦПК України. У судовому засіданні встановлено факт, що трудова книжка, видана 13 листопада 1981 року колгоспом «ім. Чкалова» належить заявнику - [PERSON], [INFO]. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. На підставі зазначеного, п. 10, 12 Постанови пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" зі змінами від 25.05.1998 року і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

09.08.2016 року Доманівським районним судом Миколаївської області було винесено заочне рішення по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення помилково перерахованих коштів. Даним рішенням суду позовні вимоги задоволено , стягнуто помилково перераховані кошти та судовий збір в сумі 551.20грн. Однак, при вирішенні питання щодо стягнення судових витрат не було враховано той факт, що позивачем було сплачено судовий збір за витребування доказів в сумі 275.60грн. Враховуючи зазначене, позивач звернувся з заявою до суду про винесення додаткового рішення щодо стягнення судового збору в сумі 275.60грн., сплаченого ним за витребування доказів. Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Сторони, які були повідомлені про вирішення питання щодо винесення додаткового рішення за заявою позивача [PERSON], в судове засідання не з"явилися. Відповідно до ч.3 ст.220 ЦПК України, присутність сторін не є обов"язковою. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Заочним рішенням від 09.08.2016 року позовні вимоги задоволено повністю,стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] помилково зараховані кошти в сумі 4050(чотири тисячі п"ятдесят) гривень та 551.20 гривень понесених ним судових витрат. При постановлені Доманівським районним судом Миколаївської області рішення від 09.08.2016 року, яким задоволено позовні вимоги [PERSON], не було вирішено питання щодо стягнення судових витрат, пов"язаних з розглядом позову. Так, при звернені до суду з позовом, [PERSON] було заявлено письмове клопотання про витребування доказів, що було оплачено судовим збором в сумі 275.60грн.та підтверджено квитанцією про сплату судового збору №0.0.582716712.1 від 13.07.2016р. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, а питання про стягнення судового збору в сумі 275.60грн. судом не вирішено, дані витрати підлягають стягненню на користь позивача [PERSON] з [PERSON] За таких обставин у суда є всі підстави для прийняття додаткового рішення про стягнення понесених позивачем судових витрат в сумі 275.60грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

09.08.2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову позивачка [PERSON] посилається на те, що з відповідачем [PERSON] мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Дитина знаходиться на її (позивачки) повному утриманні, а відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає. Просила суд, стягнути з [PERSON], 1989 року народження, який мешкає за адресою: [ADDRESS], на її користь аліменти на утримання їхньої дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу (заробітку) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.08.2016 року до повноліття дитини. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позов підтримала. Відповідач [PERSON] на судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу у його відсутності, позов визнав та не заперечував проти винесення рішення, яким стягнути з нього на користь позивачки аліменти на утримання їхньої неповнолітньої дитини. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав: Відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України, - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України, - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. У свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], відповідач [PERSON] записаний його батьком. Отже, позов підлягає повному задоволенню в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір стягнення аліментів суд визначає виходячи з вимог ст.ст. 182-183 Сімейного кодексу України, а також з того, що у відповідності зі ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" забороняється утримання з зарплати і доходів громадян при стягненні аліментів більш 50%. При визначенні розміру аліментів суд також враховує, що у відповідності зі ст. 51 Конституції України кожний з подружжя має рівні права й обов'язки, а також батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття. Ст. 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки обоє зобов'язані утримувати дитину до повноліття. Оскільки аліменти стягуються на одну дитину, то розмір аліментів не може перевищувати більш 25%. Суд у відповідності зі ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача судові витрати в доход держави. Відповідач не додав суду відомостей і доказів, котрі дають право суду звільнити його від сплати судового збору. Рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за 1 місяць підлягає негайному виконанню на підставі п.1 ст.367 ЦПК України, ст.191 СК України. На підставі ст.ст. 180, 182-183, 191 Сімейного кодексу України, ст.70 Закону України "Про виконавче провадження",

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

09.08.2017 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те що, 30.11.2016 року померла її рідна тітка [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді недотриманої пенсії. У серпні 2017 року вона звернулася до нотаріусу Волноваського районного нотаріального округу про прияняття спадщини, проте нотаріусом в відкритті спадщини відмовлено, у зв"язку з тим, що пропустила шестимісячний строк на звернення з заявою про прийняття спадщини. Своєчасоно звернутися до нотаріальної контори не могла, оскільки перебувала за місцем своєї реєстрації на тимчасово окупованій території в м. Шахтарськ. Інших спадкоємців окрім неї, що фактично прийняли спадщину нема. Вважає, що шестимісячний строк для прийняття спадщини пропустила з поважних причин. Просила суд визначити їй додатковий строк 2 місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Позивач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутністю, на задоволенні позовних вимог наполягає. Представник відповідача [PERSON] міська рада у судове засідання не з"явилися, надали заперечення проти позову. У відповідності до вимог частини 2 статті 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який з поважних причин пропустив строк для прийняття спадщини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року № 7 " Про судову практику у справах про спадкування" визначено, що особа, яка не прийняла спадщину у встановлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийгняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК Цкраїни. Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 350311 виданого 14 липня 2017 року Міргородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального територіального управління юстиції у Полтавській області [PERSON] померла 30.11.2016 року.(а.с.20). Враховуючи викладене суд вважає, що [PERSON] строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] пропустила з поважної причини

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

09.08.2018 року лікар-психіатр ПОКПЛ імені О.Ф. Мальцева Рудавка Світлана Миколаївна звернулася до Київського районного суду м.Полтави із заявою про доцільність госпіталізації до психіатричного стаціонару та стаціонарного лікування недієздатної [PERSON], [INFO], яку 08.08.2018 року об 14-10 год., було госпіталізовано за направленням лікаря психіатра ПОПНД [PERSON], та заявою опікуна до Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені О.Ф. Мальцева з діагнозом: Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, стан загострення. 09.08.2018 року хвора оглянута комісією лікарів-психіатрів, встановлений діагноз: шизофренія, параноїдна форма, параноїчний синдром, безперервний тип перебігу, стан гастрення, прийнято рішення про госпіталізацію недієздатної до психіатричного стаціонару для лікування в умовах Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні. В судовому засіданні, яке проводилось в режимі відеоконференції лікар Рудавка С.М., заяву підтримала та просила її задовольнити. [PERSON] з заявою не згодна. Прокурор в судовому засіданні просила задовольнити заяву. [PERSON], в судове засідання не з'явилася, просила суд слухати справу у її відсутності. З заявою лікарні згодна. Дослідивши матеріали справи та заслухавши учасників процесу, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Рішенням Конституційного суду України від 1 червня 2016 року №2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу"(справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1489-III з наступними змінами у взаємозв»язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13.05.2009 року [PERSON] визнано недієздатною, призначено опікуном [PERSON]. 09.08.2018 року хвора оглянута комісією лікарів-психіатрів, встановлений діагноз: шизофренія, параноїдна форма, параноїчний синдром, безперервний тип перебігу, стан гастрення, у зв'язку з чим потребує госпіталізації. Враховуючи погіршення стану здоров'я [PERSON], за висновком комісії лікарів-психіатрів хвора потребує надання стаціонарної психіатричної допомоги. У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає за доцільне госпіталізувати недієздатну [PERSON] до Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені О.Ф.Мальцева. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

09.09.2014 року ПАТ "Дельта Банк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 5235,00 грн. та сплаченого судового збору в сумі 243,60 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. У зв'язку з відсутністю сторін суд ухвалив розглядати справу відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21 березня 2012 року між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №010-14523-210312. Відповідно до умов кредитного договору кредитні кошти та власні кошти держателя використовуються для розрахунків за товари чи послуги, які придбані держателем у суб'єктів господарювання, зняття готівки, виконання держателем своїх зобов'язань перед банком за договором, та вчинення інших операцій передбачених договором. У відповідності до Договору, держатель картки зобов'язаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та/або овердрафтом. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконував у зв'язку з чим станом на 27.06.2014 року виникла заборгованість в сумі 5235,00 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту у сумі 1035,00 грн.; заборгованість за комісіями у сумі 2310,00 грн. На день розгляду справи в суді заборгованість відповідачем не сплачена, тому з нього слід стягнути 5235,00 грн. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно зі ст. 1054 ч. 1 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача судового збору в сумі 243,60 грн., то суд вважає за необхідне задовольнити їх, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

09.09.2015 року [PERSON] подала до суду заяву про визнання недієздатним свого сина [PERSON], [INFO] В заяві зазначала, що її син є інвалідом І "Б" групи у звязку з психічним захворюванням, та згідно висновку медичної комісії Львівського психоневрологічного диспансеру № 1584 від 30.07.2015 року потребує стороннього догляду. Внаслідок психічного захворювання він не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними і у звязку з цим може бути визнаний недієздатним та потребує встановлення опіки. В судовому засіданні [PERSON] уточнила заяву, та просила визнати її сина [PERSON] недієздатним, зіславшись на викладені позовній заяві обставини. Представник заявниці [PERSON] в судове засідання не з'явився подав через канцелярію суду заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності. Представник відділу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради [PERSON] в судовому засіданні вказала, що заява є підставною та [PERSON] слід визнати недієздатним, оскільки внаслідок своєї хвороби він не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними. Заслухавши пояснення учасників процесу, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення. У відповідності до ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є сином заявниці та проживає [INFO] разом із заявницею. [PERSON] є інвалідом 1-ої групи "Б" по психічному захворюванню, що стверджується долученими до матеріалів справи медичними довідками. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 901 від 01 грудня 2015 року [PERSON] страждає стійким хронічним розладом психічної діяльності у формі деменції при хворобі Альцгеймера з раннім початком та за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Потребує стороннього догляду та опіки. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що заява є підставною та підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

09.09.2019 головний лікар Хмельницької обласної психіатричної лікарні №3 (далі - ХОПЛ №3) Спекторук Л.В. звернулася до суду з заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON] , посилаючись на те, що останній був оглянутий комісією лікарів-психіатрів ХОПЛ №3, яка підтвердила обґрунтованість рішення про необхідність госпіталізації хворого та його лікування в умовах стаціонару. Під час обстеження [PERSON] не зміг надати усвідомленої згоди на госпіталізацію. Оскільки страждає він на тяжкий психічний розлад та є неспроможним самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, становить небезпеку для оточуючих, хворого необхідно госпіталізувати в примусовому порядку. В судовому засіданні представник лікарні заяву підтримав, пославшись на обставини, викладені в заяві, та пояснив, що у [PERSON] встановлено тяжкий психічний розлад, а тому його лікування можливе лише в стаціонарних умовах. Просить примусово госпіталізувати хворого на 2 місяці. [PERSON] в судовому засіданні не зміг усвідомлено висловити власну думку відносно своєї госпіталізації до психіатричного закладу. Представник подану заяву підтримує. Прокурор підтримав подану заяви про госпіталізацію хворого. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що комісія лікарів-психіатрів ХОПЛ №3 оглянула [PERSON] та дійшла до висновку про необхідність його госпіталізації, оскільки встановлено, що останній має важкий психічний та соматичний стан, внаслідок чого не здатний забезпечувати свої життєві потреби на належному рівні, є агресивний по відношенню до оточуючих. Наведені обставини підтверджуються висновком комісії лікарів психіатрів ХОПЛ №3 від 09.09.2019 №499 згідно якого [PERSON] страждає параноїчною шизофренією кінцевої форми, а отже, потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар в примусовому порядку. Відповідно до ст.14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Таким чином, зібрані у справі докази вказують на наявність підстав для задоволення заяви головного лікаря ХОПЛ №3 та госпіталізації [PERSON] в психіатричний стаціонар в примусовому порядку. На підставі ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу",

Outcome: approved