Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

12.08.2014 рок позивач звернулася до суду з позовом і просить звернути стягнення та визнати право власності на майно ПАТ «Новоград-Волинський завод сільгоспмашин». Свої вимоги обґрунтовує тим, що 06 серпня 2014 року між ним та відповідачем було укладено та нотаріально посвідчено попередній договір з передачею авансового платежу за реєстром № 2051 (далі - Попередній договір ). Пунктом 1 Попереднього договору визначено, що відповідач зобов'язується продати позивачу, а позивач зобов'язується купити у відповідача належне йому нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю - компресорну, нежитлову будівлю - склад з столярним цехом, будівлю виробничого корпусу №5, склад готової продукції, що знаходяться за адресою: вул. Шевченка, 54, м. Новоград - Волинський, Житомирська область. Підпунктами «а», «б» пункту 1 Попереднього договору передбачено, договори купівлі - продажу (основні договори) мають бути укладені та нотаріально посвідченні не пізніше 08.08.2014 року; в цілому сума договорів купівлі - продажу нерухомості, що зазначена вище (основних договорів), має становити один мільйон триста шістдесят тисяч гривень. У пунктах 2, 3 Попереднього договору викладено, що на підтвердження дійсних намірів про наступне укладання договорів купівлі - продажу позивач перерахував на відповідний рахунок відповідача аванс в сумі п'ятсот тисяч гривень до підписання даного договору. Решту суми, а саме вісімсот шістдесят тисяч гривень, позивач зобов'язується сплатити під час підписання основних договорів купівлі - продажу, але не пізніше 08.08.2014року. При оформленні договорів купівлі - продажу сума, що підлягатиме перерахуванню позивачем відповідачу, буде зменшена на суму переданого за цим правочином авансу. Згідно пункту 4 Попереднього договору, у разі, якщо відповідач буде відмовлятися (ухилятися) від укладання договорів купівлі - продажу в визначений у пункті 1 цього Попереднього договору (чи додатково погоджений шляхом внесення змін до Попереднього договору) термін та на вищезазначених (чи додатково погоджених) умовах, гроші, передані як авансовий платіж, вважатимуться такими, що передані в позику, а вищевказане нерухоме майно автоматично стає заставним і позивач має право звернутися з позовом до суду щодо звернення стягнення на майно шляхом передачі його у власність позивачу. На день звернення з цим позовом до суду є невиконаними умови п. 1 Попереднього договору, окрім цього між Сторонами не укладались та нотаріально не посвідчувались додаткові угоди про зміну та/або доповнення умов Попереднього договору. На день звернення до суду з вини відповідача не виконано пункт 1 Попереднього договору, в зв'язку з чим настають правові наслідки, передбачені пунктом 4 зазначеного договору, а саме у позивача виникло право на звернення до суду з позовом щодо звернення стягнення на майно (нежитлова будівля - компресорна, нежитлова будівля - склад з столярним цехом, будівля виробничого корпусу №5, склад готової продукції, що знаходиться за адресою: вул. Шевченка, 54, м. Новоград-Волинський) шляхом передачі його у власність позивача. У зв'язку з цим позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, вимоги позову визнає. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Встановлено, що 06.08.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Новоград-Волинський завод сільгоспмашин» було укладено договір з передачею авансового платежу (а.с. 6). Згідно вказаного договору сторони домовились про те, що ПАТ «Новоград-Волинський завод сільгоспмашин» зобов'язується продати, а [PERSON] купити нерухоме майно: нежитлову будівлю - компресорну, нежитлову будівлю - склад з столярним цехом, будівлю виробничого корпусу №5, склад готової продукції, що знаходяться за адресою: вул. Шевченка, 54, м. Новоград - Волинський, Житомирська область. Договори купівлі-продажу вказаного майна мають бути укладені та нотаріально посвідченні не пізніше 08.08.2014 року. Відповідно до п. 2 вказаного попереднього договору, на підтвердження намірів купити нерухоме майно [PERSON] перерахував на відповідний рахунок продавця 500000 грн. Перерахунок підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 22). Згідно технічної документації нерухомість складається з: нежитлова будівля - компресорна площею 983,0 м2, нежитлова будівля - склад зі столярним цехом площею 1025,5 м2, будівлі виробничого корпусу №5 площею 1075,5 м2, склад готової продукції 1285,0 м2 (а.с. 8-21). Вказана нерухомість рахується на балансі ПАТ «Новоград-Волинський завод сільгоспмашин», що підтверджується відповідною довідкою (а.с. 25, 26). Згідно відповіді приватного нотаріуса ПАТ «Новоград-Волинський завод сільгоспмашин» станом на 11.08.2014 року не зверталось за посвідченням договорів купівлі-продажу нерухомого мана відповідно до умов попереднього договору від 06.08.2014 року (а.с. 27). Відповідно до п. 4 Попереднього договору сторони домовились, що у разі, якщо відповідач буде відмовлятися (ухилятися) від укладання договорів купівлі - продажу в визначений у пункті 1 цього Попереднього договору (чи додатково погоджений шляхом внесення змін до Попереднього договору) термін та на вищезазначених (чи додатково погоджених) умовах, гроші, передані як авансовий платіж, вважатимуться такими, що передані в позику, а вищевказане нерухоме майно автоматично стає заставним і позивач має право звернутися з позовом до суду щодо звернення стягнення на майно шляхом передачі його у власність позивачу. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотеко держатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Виходячи з положень частини другої статті 16 ЦК України, частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором. Отже, на підставі вище викладеного суд вирішив задовольнити позовні вимоги [PERSON] та звернути стягнення на нерухоме майно ПАТ «Новоград-Волинський завод сільгоспмашин» і визнати за [PERSON] право власності на це майно. Аналогічної думки щодо можливості визнання права власності на заставне майно у судовому порядку висловив Верховний Суд України у постанові від 11.12.2013 року № 6-124цс13.

Outcome: approved