Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю, шляхом витребування майна з чужого незаконного володіння. В позові вказував, що він, [PERSON], [INFO] є власником автомобіля марки ВАЗ 21011, 1978 року випуску, тип кузова легковий седан В, колір червоний, номер двигуна: [NUMBER], номер кузова (причепа): [NUMBER], державний номерний знак: [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], що підтверджується обліковою карткою приватного ТЗ № [NUMBER] від 18.10.2016 року, виданою Територіальним сервісним центром № 5344 Регіонального сервісного центру МВС в Полтавській області. Позивач вказував, що вказаний транспортний засіб був придбаний за кошти його батька [PERSON], в якості подарунку йому з нагоди 18-річчя, а тому реєстрація права власності була проведена на саме на ім'я. Єдиною особливою відміткою даного транспортного засобу являлась заборона його зняття з реєстрації без дозволу батька. [INFO] року помер його батько [PERSON] у місті Хорол Полтавської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER]. Позивач вказував, що за життя його батько [PERSON] постійно користувався автомобілем марки ВАЗ 21011, 1978 року випуску, державний номерний знак: [NUMBER], а тому сам автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] на день його смерті були у нього. Після смерті батька, він прибув до його домоволодіння, розташованого у с. Штомпелівка Хорольського району Полтавської області та на подвір'ї якого знаходився, належний йому на праві приватної власності автомобіль марки ВАЗ 21011, 1978 року випуску, д.н.з. [NUMBER]. Позивач вказував, що співмешканка його батька [PERSON], [INFO], відмовилась добровільно передати належний йому транспортний засіб, ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, мотивуючи свою відмову тим, що оскільки вона проживала разом з його батьком, також має право на його спадкове майно. Його твердження щодо того, що власником даного транспортного засобу є він, а не покійний [PERSON], жодного впливу не мали. Позивач вказував, що на неодноразові звернення з вимогою повернути належний йому на праві власності автомобіль відповідач [PERSON] не реагує, вчиняє сварки та відмовляється виконати цю законну вимогу у добровільному порядку, в зв"язку з чим, 18 жовтня 2016 року він був вимушений звернутись до Хорольського ВП ГУ НП в Полтавській області з письмовим зверненням. Згідно висновку про результати розгляду по зверненні [PERSON], складеного інспектором Хорольського ВП ГУНП лейтенантом поліції Іщенком Ю.А. від 01.11.2016 року, факт незаконного утримання, належного йому - [PERSON] на праві приватної власності автомобіля відповідачем та його перебування у її безпосередньому віданні за адресою мешкання [PERSON] у с.Штомпелівка Хорольського району Полтавської області - підтвердився. А тому йому рекомендовано звернутись в порядку цивільного судочинства до Хорольського районного суду Полтавської області. Враховуючи вищевказані обставини, позивач вимушений звертатися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явився, звернувшись до суду із письмовою заявою, в якій уточнив свої позовні вимоги, а саме, просив суд лише усунути перешкоди у здійсненні ним права власності на вищевказаний автомобіль, відмовившись від позовної вимоги, що полягає у стягненні на його користь з відповідачки [PERSON] судового збору, а також просив суд розглянути справу у його відсутність. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з"явилася, звернувшись до суду із письмовою заявою, в якій просила суд розглянути справи у її відсутність, вказуючи, що вона позов визнає повністю. Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши позицію сторін, вважає, що уточний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Нормою статті 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Нормами ч.ч.1, 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] є власником автомобіля марки ВАЗ 21011, 1978 року випуску, тип кузова легковий седан В, колір червоний, номер двигуна: [NUMBER], номер кузова (причепа): [NUMBER], державний номерний знак: [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], що підтверджується обліковою карткою приватного ТЗ № [NUMBER] від 18.10.2016 року, виданою Територіальним сервісним центром № 5344 Регіонального сервісного центру МВС в Полтавській області. Судом встановлено, що вказаний транспортний засіб був придбаний за кошти батька позивача [PERSON], в якості подарунку йому з нагоди 18-річчя, а тому реєстрація права власності була проведена на саме на ім'я. Єдиною особливою відміткою даного транспортного засобу являлась заборона його зняття з реєстрації без дозволу батька. [INFO] року помер батько позивача [PERSON] у місті Хорол Полтавської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER]. З матеріалів позовної заяви судом встановлено, що за життя його батько [PERSON] постійно користувався автомобілем марки ВАЗ 21011, 1978 року випуску, державний номерний знак: [NUMBER], а тому сам автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] на день його смерті були у нього. Коли позивач [PERSON], після смерті батька, прибув до його домоволодіння, розташованого у с. Штомпелівка Хорольського району Полтавської області та на подвір'ї якого знаходився, належний йому на праві приватної власності автомобіль марки ВАЗ 21011, 1978 року випуску, д.н.з. [NUMBER], співмешканка його батька [PERSON], [INFO], відмовилась добровільно передати належний йому транспортний засіб, ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, мотивуючи свою відмову тим, що оскільки вона проживала разом з його батьком, також має право на його спадкове майно. Його твердження щодо того, що власником даного транспортного засобу є він, а не покійний [PERSON], жодного впливу не мали. Судом встановлено, що в зв"язку з відмовою відповідачки [PERSON] на неодноразові звернення позивача [PERSON] з вимогою повернути належний йому на праві власності автомобіль, 18 жовтня 2016 року [PERSON] був вимушений звернутись до Хорольського ВП ГУ НП в Полтавській області з письмовим зверненням. Згідно висновку про результати розгляду по зверненні [PERSON], складеного інспектором Хорольського ВП ГУНП лейтенантом поліції Іщенком Ю.А. від 01.11.2016 року, факт незаконного утримання, належного йому - [PERSON] на праві приватної власності автомобіля відповідачем та його перебування у її безпосередньому віданні за адресою мешкання [PERSON] у с. Штомпелівка Хорольського району Полтавської області - підтвердився. [PERSON] рекомендовано звернутись в порядку цивільного судочинства до Хорольського районного суду Полтавської області. Статтею 387 ЦК України закріплено право витребування власником свого майна у особи, яка безпідставно заволоділа її майном. Із контексту вказаної норми виходить, що позивачем може бути тільки законний володілець, особа яка володіє майном тільки на відповідних правових підставах. Відповідачем виступає особа, яка незаконно заволоділа чужим майном. Незаконне заволодіння в даному випадку не фактичне володіння, яке особа отримала незаконним способом. Мова йде про випадки самовільного заволодіння майном, його крадіжки, присвоєнням знахідки, а також придбання у особи, яка не мала право на його відчуження. Таким чином, судом встановлено, що автомобіль марки ВАЗ 21011, 1978 року випуску, тип кузова - легковий седан - В, колір - червоний, номер двигуна: [NUMBER], номер кузова (причепа): [NUMBER], державний номерний знак: [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] належить [PERSON], як власнику, на законних підставах та його право власності ніким не оспорено та не поставлено під сумнів. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з пунктом 4 Постанови Пленуму ВССУ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до частини третьої статті 10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до пункту 19 Постанови Пленуму ВССУ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Оскільки спірний автомобіль є майном, яке належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності, за законом останній має право користуватися та розпоряджатися даним транспортним засобом та вимагати його витребування від відповідача [PERSON], у якого він перебуває, що підтверджується належним доказом - висновком інспектора Хорольського ВП ГУНП про результати розгляду по зверненні [PERSON] від 01.11.2016 року, а тому уточнений позов [PERSON] підлягає повному задоволенню. Крім того, враховуючи, що уточнений позов [PERSON] підлягає повному задоволенню, а також враховуючи повне визнання відповідачкою [PERSON] позову, суд вважає, що відпали підстави забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб, а тому його слід скасувати. На підставі наведеного,

Outcome: approved