Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

23.12.16 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя звернулась [PERSON] з позовною заявою до Запорізької міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 08.03.2016 року померла [PERSON], яка все своє майно, а саме: 4/5 частин домоволодіння № 179/30 по вул. Чкалова/вул. Яблучній у м. Запоріжжя заповіла за заповітом позивачу. Зазначене вище майно належало чоловіку [PERSON], який помер 24.03.2014 року. Постановою державного нотаріуса Шостої Запорізької державної нотаріальної контори від 18.02.2016 року за № 291/02-31 було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після чоловіка [PERSON], з підстав наявності заборони на вищевказане домоволодіння. Отже, як вказував позивач, [PERSON] прийняла спадщину після свого чоловіка, але за життя своїх спадкових прав не оформила. Враховуючи відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказане майно, постановою приватного нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу від 13.12.2016 року за № 71/02-31 було відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, а саме: у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після померлої 08.03.2016 року [PERSON] На підставі викладеного, з метою захисту права власності на спадкове майно, позивач просить суд позов задовольнити та визнати за останньою право власності на майно в порядку спадкування за заповітом. Позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, надав до суду заяву, якою просив суд здійснити розгляд справи за його відсутності та без фіксації судового процесу. Відповідач в судові засідання не зявився, 20.01.17 року на адресу суду надійшли заперечення на позовну заяву, в яких проти позовних вимог відповідач заперечує повністю, просить суд розглянути справу за відсутності уповноваженого представника. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 06.05.1970 року між [PERSON], який діяв на підставі довіреності від імені [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу, який нотаріально посвідчений нотаріусом 4-ї Запорізької державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 2-2829. За умовами вказаного вище договору, [PERSON] продала, а [PERSON] купив 4/5 частини домоволодіння загальною площею 35,99 кв.м., розташованого на земельній ділянці 600 кв.м., що знаходиться за адресою в м. Запоріжжі по вул. Чкалова, буд. 179. В користування покупця переходить жилий будинок А-1, сіни а-сараї Б-1, б-1, ж-1, Д-1, Е-1, водопровід. Згідно з технічним паспортом, складеного ОП «ЗМБТІ», станом на 09.11.2009 рік, житловий будинок за № 179/30 по вул. Чкалова/Яблучна в м. Запоріжжі належить [PERSON] в розмірі 1/5 частки та [PERSON] в розмірі 4/5 частки. 21.10.2009 року [PERSON] складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, за яким [PERSON] усе своє майно, що йому належало заповів [PERSON] Відповідно до свідоцтва про смерть від 24.03.2014 № 287001 серії І-ЖС, виданого міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, 24.03.2014 року помер [PERSON], про що складено відповідний актовий запис № 1849. Як свідчить наявне в матеріалах справи свідоцтво про одруження від 21.02.1950 р. за № 038598, [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] 17.09.2014 року [PERSON] звернулась із заявою до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом, після померлого 24.03.2014 року [PERSON] 11.02.2016 до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори звернулась [PERSON] від імені [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого 24.03.2014 року чоловіка довірителя [PERSON] Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.02.2016 року № 291/02-31 державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чкалова, буд. 179, після померлого 24.03.2014 року чоловіка [PERSON] до зняття заборони зі спадкового майна. Також, судом встановлено, що 13.11.2014 року [PERSON] складено заповіт, посвідчений Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою, за яким [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] Згідно зі свідоцтвом про смерть від 10.03.2016 серії І-ЖС № 353331, 08.03.2016 року померла [PERSON], про що здійснено відповідний запис за № 1860. 25.08.2016 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлої [PERSON] 13.12.2016 року [PERSON] звернулась із завою до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої 08.03.2016 року [PERSON] Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.12.2016 року № 71/02-31 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідчений Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою від 13.11.2014 року за реєстровим № 3-562, після померлої 08.03.2016 року, [PERSON] на частку домоволодіння № 179/30, що знаходиться по вул. Чкалова/Яблучна в м. Запоріжжі, яка належала [PERSON] чоловіку спадкодавця, який помер 24.03.2014 року. Відповідно до\~ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За\~змістом\~ст. 1223 ЦК України вбачається, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті . У разі відмови від прийняття спадщини спадкоємцями за заповітом, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з\~ст. 1261 ЦК України,\~до першої черги спадкоємців за законом належать діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Частиною 1 ст. 1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Позивачем заявлені вимоги про визнання права власності на 4/5 частин домоволодіння з господарськими спорудами і будівлями № 179/30 по вул. Чкалова/Яблучній у м. Запоріжжі в порядку спадкування за заповітом після смерті 08.03.2016 року [PERSON], яка прийняла, але не оформила спадщину після смерті 24.03.2014 року, чоловіка, [PERSON]. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 зазначає, що при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297\~ЦК України), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268\~ЦК\~України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297\~ЦК\~встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як і іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297\~ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Таким чином, всі права на спадщину, які отримала [PERSON] після смерті свого чоловіка, але не оформила, увійшли до складу спадщини, яку остання заповіла після своєї смерті [PERSON] З огляду на вищевикладене, а також враховуючи відсутність правовстановлюючого документу на домоволодіння з господарськими спорудами і будівлями № 179/30 по вул. Чкалова/Яблучній у м. Запоріжжі, що позбавляє можливості позивача, як спадкоємця, оформити своє право на спадщину та, відповідно, зареєструвати право власності на вказане домоволодіння, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є документально підтвердженими та обґрунтованими. У звязку з чим, задовольняються судом. Доводи відповідача, викладені у письмовому запереченні на позовну заяву, щодо не набуття [PERSON] у встановленому законом порядку права власності на 4/5 частину домоволодіння № 179/30 по вул. Чкалова/Яблучній у м. Запоріжжі спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому, відхиляються судом.

Outcome: approved