Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

19 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном та звільнення гаражного приміщення. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що у 1975 році вона з чоловіком - [PERSON] побудували гараж площею 44 кв.м. в гаражному кооперативі «Зарічний» за адресою : [ADDRESS]. З 2005 року за домовленістю між її чоловіком та [PERSON] вказаним гаражем тимчасово користувався [PERSON] Після смерті чоловіка [PERSON] вона оформила правовстановлюючі документи на гараж та земельну ділянку на своє ім'я та повідомила [PERSON] про необхідність звільнення гаражу. В січні 2014 року [PERSON] звільнив гараж, але через тиждень, зрізав замок та зайняв гараж, який знаходиться в її власності. При зверненні до органів міліції з цього приводу їй було рекомендовано звернутись до суду. Просить усунути перешкоди в користуванні гаражем, зобов'язати [PERSON] звільнити гараж від належного йому майна та стягнути з відповідача витрати на сплату судового збору. В судове засідання позивач не з»явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав. Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених ст.157 цього Кодексу, у разі неявки в судове засідання однієї із сторін, про яких немає відомостей, що їм вручені судові повістки, або оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнані поважними. Неявка сторін, або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Неявку відповідача [PERSON] в судове засідання суд розцінює як зловживання своїми правами та обов'язками з метою затягнути розгляд справи на невизначений строк. Враховуючи строки розгляду справи суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача [PERSON], оскільки він належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи та без поважних причин повторно не з"явився в судове засідання, заперечень проти позову не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до п.4 розділу « Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року, що набрав чинності 01.01.2004 року, його положення застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до 01.01.2004 року, то його норми застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до ст.331 ЦК України в редакції 2004 року, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва особа вважається власником матеріалів , які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). В судовому засіданні встановлено, що рішенням Ізюмської міської ради № 0747 від 30.09.2011 року була розглянута заява [PERSON] та їй було передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 44 кв. м. для ведення гаражного будівництва за адресою: [ADDRESS]. Цим рішенням [PERSON] було зобов'язано оформити правовстановлюючу документацію на земельну ділянку. 13.11.2012 року [PERSON] був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку розміром 0,0044 га, розташовану в [ADDRESS]. 10.12.2013 року [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на спірний гараж.(а.с.8) Вказані документи належним чином зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. (а.с.9-10). Постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 03 квітня 2014 року, залишеною без змін ухвалою колегії суддів Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2014 року у позові [PERSON] до Ізюмської міської ради Харківської області, треті особи: [PERSON], громадська організація "Гаражний кооператив "Зарічний", Управління Держземагенства у Ізюмському районі Харківської області про скасування рішення та акту відповідача якими: - затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку площею 44 кв. м. для ведення гаражного будівництва, що розташована за адресою: [ADDRESS]; - передано безоплатно у приватну власність гр. [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], земельну ділянку площею 44 кв. м. для ведення гаражного будівництва, що розташована за адресою: [ADDRESS]; - зобов'язано [PERSON] виконувати обов'язки землекористувача та землевласника, відповідно до вимог ст. 91, ст. 96 Земельного кодексу України та оформити правоустановлюючу документацію на вищевказану земельну ділянку, передбачену ст. 125, ст. 126 Земельного кодексу України та визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 185645, що посвідчує право власності на земельну ділянку площею 0,0044 га, розташовану: [ADDRESS] на ім'я [PERSON] - відмовлено. Право власності на будівлю, збудовану громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийняту в експлуатацію, виникає з часу її державної реєстрації. Відповідно до ч.1 ст.217 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідач [PERSON] не маючи правових підстав, користується гаражем, розташованим: [ADDRESS], що належить [PERSON], чим порушує права позивача, як власника вказаного гаражу. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оскільки відповідачем [PERSON] не надано суду заперечень проти позову, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими. Таким чином позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод в користуванні гаражем підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Однією з умов здійснення такої компенсації є документальне підтвердження того, що сторона, на користь якої ухвалено рішення, дійсно понесла ці судові витрати. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь витрати на сплату судового збору в сумі 243,60 грн. згідно квитанції № к13/J/38 від 19 лютого 2014 року.

Outcome: approved