Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

16.07.2015 року позивач звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованності за договором. Позовні вимоги обгрунтував тим, що 13 червня 2014 року між ним та відповідачем було укладено договір № 13/06, в якому позивача вказано як Виконавця, а відповідача як Замовника, а разом як сторони. Відповідно до умов вказано договору Виконавець приймає на себе обов'язки по виготовленню та монтажу корпусних меблів та інших виробів у відповідності із затвердженими ескізами та спеціфікаціями на об'єкті Замовника, розташованому за адресою: [ADDRESS], а Замовник зобов'язується прийняти встановлені вироби та оплатити їх. Згідно з умовами договору, Відповідач своїми підписами на відповідних ескізах затвердив найменування корпусних меблів, які повинні бути виготовлені та змонтовані відповідно до умов Договору та їхню конфігурацію. Вартість виробів складає: 11300 євро, оплата відповідно до умов Договору здійснюється у три етапи: 70% - 8000,00 євро - передплата за комплектуючи та матеріали; 25% - 2800,00 євро - оплата за виготовлення виробів; 5% - 530,00 євро - оплата за доставку, встановлення та монтаж виробів. Позивач вказує що даний Договір є договором підряду. Відповідач 13 червня 2014 року сплатив йому 124800 гривень авансового платежу. Вважає, що строк виготовлення виробів почав спливати з 14 червня 2014 року, відповідно, останнім днем здійснення робіт за вказаним Договором є 12 серпня 2014 року. Позивачем станом на 12 серпня 2014 року в повному обсязі були виконані зобов'язання за даним Договором, про що було повідомлено Замовника (відповідача). Однак, віповідач ухилився від прийняття робіт без підстав протягом 5 календарних днів з моменту виконання робіт, у зв'язку з чим позивачем 18 серпня 2014 року було складено односторонній акт про фактично виконані роботи та відмову Замовника від підписання акту про прийняття передачу виконаних робіт. У такому випадку у відповідності до умов Договору, Відповідач повинен був здійснити йому оплату за виготовлення виробів та за доставку, встановлення та монтаж виробів не пізніше 19 серпня 2014 року. Вважає, та просить стягнути загальну суму заборгованості Відповідача перед ним за вказаним Договором станом на 22.04.2015 року з урахуванням індексу інфляції, 3% річних та пені складає 87641,10 грн., з яких: 48524,00 грн.- заборгованість по оплаті за виготовлення виробів (еквівалент зазначених у п.3.1. Договору 2800,00 євро за офіційним куросм НБУ станом на день оплати), 9184,90 грн. - заборгованість по оплаті за доставку, встановлення та монтаж виробів (еквівалент зазначених у п.3.1. Договору 530,00 євро за офіційним куросм НБУ станом на день оплати), що з урахуванням індексу інфляції за період з серпня 2014 року по квітень 2015 року становить 76770,55 грн.; 1171,55 грн. - 3% річних від простроченої суми; 9699,00 грн. - сума неустойки за час прострочення виконання зобов'язання. А також, стягнути з Відповідача на його користь 5000,00 гривень в якості відшкодуання моральної шкоди (а.с. 2-5). Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив задовільнити в повному обсязі посилаючись на те, що відповідач заплатила тільки першу частину, а саме 8000 євро, а 30% та сума переробки йому не доплачена. Представник позивача позов підтримав в повному обсязі, оскільки всі умови договору були виконані. А також зазначив, що курс євро по даному Договору повинен бути врахований на час сплати боргу за ним. Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Вважав, що даний позов необгрунтований оскільки, позивачем було виготовлено вироби, які за замовленням відповідача, йому не підійшли. Вироби позивачем не були змонтовані відповідно до замовлення, а тумби взагалі не було змонтовано, тому акт-приймання передачі не було підписано. Вважав, що курс євро міняється, а тому повинен братися на момент замовлення виробів. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що вона дійсно в квітні 2014 року звернулась до позивача з приводу замовлення меблів, до 12 серпня 2014 року меблі повинні були бути поставлені до неї. Однак, привезли лише у вересні та у зв'язку, з тим що вони її не влаштували неодноразово переробляли. В жовтні почали завозити меблі, але якість не відповідала. Підтвердила, що ставила свій підпис у Договорі на замовлення та ескізах. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала суду, що до вересня 2014 року працювала в компанії дизайнером, відповідач була її клієнткою. Меблі виготовлювались згідно проекту затвердженого Замовником. На вересень 2014 року об'єкт був не закінчений, у замовника були претензії щодо кольору та розміщення де-яких шухляд. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав суду, що він працював збірником меблів у фірмі «Сиріус». Підтвердив, що влітку 2014 року встановлював меблі по вул. Динамо у м. Дніпропетровську. На всі побажання Замовника роботи були виконані, відповідачу меблі сподобались. Вона повідомила, що сама розрахується з керівництвом. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав суду, що працює водієм у ПП [PERSON], щодо даного замовлення повідомив, що через великий обєм декілька разів завозили меблі, також повідомив, що два рази була переробка санвузлів. Претензій у Замовника не було. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав суду, що він є директором фірми «Каскад», на об'єкті по вул. Динамо працювали з початку 2014 року, з цим підрядчиком у замовника виникали питання з приводу кольору та розташування шухляд, були претензії щодо сан вузлів. Вислухавши пояснення позивача, її представника, представника відповідача, відповідача, свідків та дослідивши письмові докази, що в матеріалах справи, суд вважає що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Судом було встановлено, що між позивачем та [PERSON] було укладено договір № 13/06 від 13.06.2014 року, відповідно до якого Виконавець приймає на себе обов'язки по виготовленню та монтажу корпусних меблів та інших виробів у відповідності із затвердженими ескізами та спеціфікаціями на об'єкті Замовника, розташованому за адресою: [ADDRESS], а Замовник зобов'язується прийняти встановлені вироби та оплатити їх. Вартість виробів складає 11330 євро. Порядок розрахунку здійснюється у три етапи: 70% - 8000,00 євро - передплата за комплектуючи та матеріали; 25% - 2800,00 євро - оплата за виготовлення виробів; 5% - 530,00 євро - оплата за доставку, встановлення та монтаж виробів(а.с. 11). Відповідно до товарного чеку № 377 від 13 червня 2014 року по договору № 13/06 ФОП [PERSON] було сплачено 124800 грн. (а.с. 10). Відповідно до акту про фактично виконані роботи від 18 серпня 2014 року складеного [PERSON] вбачається, що ФОП [PERSON], у зв'язку з ухиленням [PERSON] від прийняття робіт без підстав протягом 5 (п'яти) календарних днів з моменту виконання робіт за Договором № 13/06, укладеним між ними 13 червня 2014 року, склав даний акт про те що за вказаним Договором роботи виконані у повному обсязі, проте Замовник відмовляється підписати акт приймання-передачі виконаних робіт (а.с. 26). Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] за договором № 13/06 від 13 червня 2014 року, сума заборгованості по оплаті за виготовлення виробів та за доставку, встановлення та монтаж виробів складає 57708,00 грн. Відсотки за прострочення виконання зобов'язання з 19.08.2014 року по 22.04.2015 року - 1171,55 грн. Сума боргу з урахуванням інфляції становить 76769,00 грн. Пеня становить 9699,58 грн. (а.с. 58-69). Згідно ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовник), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Згідно ст. 852 ЦК України, якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом відшкодування своїх витрат на виправленнях недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу. Відповідно до розділу 7 Договору 13/06 від 13 червня 2014 року укладеного між сторонами визанчено п.7.1. сдача робіт по виготовленню виробів здійснюється шляхом досторонного підписання акту приймання-передачі виробів, які є невідємною частиною даного Договору. Підписання акту приймання-передачі є обовязковим і здійснюється по факту встановлення виробу. Усі виявлені недоліки або дефекти Замовник вказує в акті приймання-передачі, а Виконавець усуває їх за свій рахунок та у розумний строк, погоджений із Замовником. Відповідно до п. 7.2 Договору в разі ухилення Замовника від прийняття робіт без підстав протягом 5 (п'яти) календарних днів з моменту виконання робіт, Виконавець складає односторонній акт про фактично виконані роботи та відмову Замовника від підписання акту про прийняття-передачу виконаних робіт. Даний акт прирівнюється до двусторонньо підписаного акту про прийняття-виконання робіт (а.с. 7 на звороті). Згідно з актом виконаних робіт, та врахуванням того, що відповідачем (Замовником) не було виконано належно умови Договору, а саме не підписано даний акт про фактично виконані роботи та не вказано недоліки, що прямо передбачено умовами Договору, суд критично ставиться до посилань позивача на недоліки у роботі Виконавця, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. За договором підряду, як це встановлено ст. 873 ЦК України, одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Позивачем дотримано взяті на себе зобов'язання та виконано роботи за договором, а відповідач ці роботи прийняв, але так і не оплатив їх в повному обсязі. Таким чином судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторонами укладено договір підряду, виконання умов якого підтверджено власноручним підписом [PERSON]. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. На сьогоднішній день Відповідачем борг за договором не сплачено, на неодноразові звернення з проханням сплатити решту заборгованості, відповідач не реагує та всіляко намагається уникнути сплати боргу. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Доводи відповідача щодо неякісного виконання робіт [PERSON] взагалі, спростовуються наданим в судовому засіданні позивачем договором № 07/04 від 07 квітня 2014 року укладеним між стронами з додатками та актом приймання-передачі до нього, відповідно до якого зауважень до Виконавця у Заказчика не було (а.с. 101-113). Як передбачено пунктом 8.1 Договору, у разі порушення строків оплати готового виробу Замовник сплачує Виконавцю неустойку у розмірі 0,02 % від вартості виробу за кожний робочий день прострочення. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Враховуючи викладене, аналізуючи докази в їх сукупності, беручи до уваги той факт, що [PERSON] зобов'язувалась сплатити залишок з договором підряду від 13 червня 2014 року, а позовних вимог щодо неналежного виконання умов договору підряду не заявлено, суд вважає за необхідне позов у частині стягнення з відповідача в якості відшкодування заборгованості за договором № 13/06 від 13 червня 2014 року задовільнити. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 5000 гривень в якості відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне. Відповідно до положень статті 1167 ЦК України компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювача. Судова практика при цьому виходить із положення, що "відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору" (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"). Враховуючи, те що позивачем не надано доказів чим саме підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань, суд вважає за доцільне відмовити у задоволенні цієї вимоги. Також, до стягнення з відповідача в силу вимог ст. 88 ЦПК України підлягають судові витрати по оплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial