Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

[PERSON], яка діє в інтересах малолітнього [PERSON], 25.05.2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила позбавити відповідача батьківських прав відносно сина; встановити над ним опіку, визначивши її опікуном; стягувати з відповідачки на її користь аліменти на утримання малолітнього у розмірі ? частини заробітку (доходу); закріпити право на житло за малолітнім за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову [PERSON] вказала, що вона є бабусею малолітнього [PERSON], [INFO], вихованням та утримання вона на даний час займається. З онуком вони проживають разом. Відповідачка не виконує своїх батьківських обов'язків, не приймає участі у його вихованні сина, матеріально його не утримує, веде аморальний спосіб життя, доля дитини її взагалі не цікавить. Її онук перебуває на обліку у службі у справах дітей Московського району як такий, що опинився у складних життєвих обставинах, у зв'язку з тим, що його мати ухиляється від виконання своїх обов'язків. [PERSON] надала нотаріально посвідчену заяву, у якій зазначила, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина. Вона має можливості та бажання бути опікуном її малолітнього онука. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій вказала, що на задоволенні позову наполягає та просить справу розглядати за її відсутності. Належним чином повідомлений відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з'явилася, про причини неявки не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи, заперечень проти позову не подавала. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно зі статтею 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку. У відповідністю з ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідачки, повідомленої належним чином, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Представник Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради - Ломова Н.М., яка діє на підставі довіреності від 05.01.2015 року №4, просила ухвалити рішення з урахуванням наданого висновку. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO] /а.с. 31/ Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 19.01.2012р. виключено з актового відомості про батьківство [PERSON] з актового запису №976 про народження [PERSON], [INFO], зареєстрованого Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського управління юстиції 30.08.2011р. /а.с. 53/ Матір'ю [PERSON] є [PERSON], тобто малолітній [PERSON] є рідним онуком [PERSON] Згідно нотаріально посвідченої заяви від 24.11.2014р., [PERSON] відмовилася від батьківських прав стосовно її малолітнього сина [PERSON], [INFO] Як убачається з відповіді головного лікаря КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №13» від 13.03.2015р. №239, дитина, [PERSON], [INFO] спостерігається в поліклініці. На протязі останнього року дитина приходила в супроводі бабусі. При відвідуванні хворої дитини вдома з ним знаходилася бабуся. /а.с. 40/ Згідно висновку від 01.07.2015р. №354, Управління служб у справах дітей, як представник органу опіки та піклування, вважало за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Відповідно до принципу другого Декларації про права дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю від 20.11.1959 року, дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений соціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і у соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом та в умовах свободи та гідності. Дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати на піклуванні і під відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку у атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості, як проголошує шостий принцип Декларації. Дитина повинна бути при всіх обставинах бути серед тих, хто першим отримує допомогу та захист, у тому числі повинна бути захищеною від всіх форм недбалого відношення, жорстокості та експлуатації. Загальновизначенні принципи про права дитини закріплює і ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", яка встановлює право кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, духовного та соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. За ст. 164 СК України батьки, або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 та 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року " Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав " роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Статтею 165 СК України визначено перелік осіб, які мають право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Такими особами є один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України участь органу опіки та піклування при розгляді справ щодо позбавлення батьківських справ є обов'язковою. Відповідно до положень ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не приймає ніякої участі в житті дитини, не надає матеріальної допомоги на її утримання, не відвідував дитячий садок та школу, не цікавиться здоров'ям та успіхами свого сина, тобто відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини. Таким чином суд вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON], оскільки зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, розцінює як ухилення від виховання дитини та свідомого нехтування своїми обов'язками. Відповідно до наданих доказів до справи вбачається, що позивач доглядає і утримує свого онука, за станом здоров'я та за моральними якостями може бути опікуном. Згідно подання служби у справах дітей Московського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради від 13.05.2015р. №05-42/327-15, орган опіки та піклування, у разі позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON], [INFO], вважала за доцільне встановлення опіки над дитиною та призначення [PERSON], [INFO] його опікуном. Відповідно до ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно ст.244 СК України піклувальником дитини може бути, за її згодою, повнолітня дієздатна особа. При призначені дитині піклувальника, враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Частиною 3 статті 60 СК України передбачено, що суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. У зв'язку з наведеним суд вважає, що з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітньої дитини слід над нею встановити опіку, так як вона позбавлена батьківського піклування. Згідно ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів. Згідно ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів. Оскільки суд позбавляє [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON], також вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь опікуна аліменти на утримання малолітньої дитини. Відповідно до ст..88 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судові витрати.

Outcome: approved