Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-29 00:00:00

19.05.2020 року керівник Бершадської місцевої прокуратури Вінницької області В.Гирба звернувся до суду з позовом в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (далі-ГУ ДГК у Вінницькій області), [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та Чечельницької районної державної адміністрації Вінницької області про визнання незаконним та скасування наказу, скасування запису в Державному реєстрі речових прав, визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та витребування земельної ділянки. В обґрунтування позову позивачем зазначено, що Бершадською місцевою прокуратурою виявлені порушення вимог законодавства при розпорядженні Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності на території Чечельницького району Вінницької області. Так, наказом ГУ ДГК у Вінницькій області від 06 лютого 2018 року за №2-1795/15-18-СГ затверджено документацію із землеустрою та надано у власність [PERSON] земельну ділянку загальною площею 2,0000 га із кадастровим номером 0525084800:03:000:0275, для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності сільськогосподарського призначення, розташовану на території Рогізківської сільської ради Чечельницького району Вінницької області. На підставі вищевказаного наказу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21.03.2018 року зроблено запис за №25443539 про реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку за відповідачем [PERSON] .. Позивач вважає, що зазначений наказ ГУ ДГК у Вінницькій області від 06 лютого 2018 року за №2-1795/15-18-СГ прийнятий з порушенням вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим підлягає визнанню незаконним та скасуванню на підставі ст.ст.13, 19 Конституції України, ст.ст. 116, 118, 121, 122 ЗК України, оскільки відповідач [PERSON] на час звернення до ГУ ДГК у Вінницькій області вже використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання та на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 04.07.2017 року №6-4307/14-17-СГ отримав у приватну власність земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер 1825881200:05:000:0514) для ведення особистого селянського господарства в межах території Бурковецької сільської ради Чуднівського району Житомирської області, що згідно інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності за [PERSON] зареєстровано 17.07.2017 року за №21473943. Таким чином, відповідач [PERSON] повторно звернувся до органу виконавчої влади за отриманням безоплатно з земель державної чи комунальної власності земельної ділянки одного і того ж виду призначення, при цьому вже скориставшись раніше таким правом, а відповідач - ГУ ДГК у Вінницькій області, не перевіривши використання [PERSON] раніше цього права, безпідставно надало дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки, потім затвердили цей проект та передали у власність останньому земельну ділянку для особистого селянського господарства площею 2,0000 га, що є порушенням ч. 1 ст. 121 ЗК України. За таких обставин просить визнати незаконними та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 06 лютого 2018 року за №2-1795/15-18-СГ про затвердженя проекту землеустрою та передачу у власність [PERSON] земельної ділянки, загальною площею 2,0000 га із кадастровим номером 0525084800:03:000:0275, для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності сільськогосподарського призначення, розташовану на території Рогізківської сільської ради Чечельницького району Вінницької області та скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №25443539 від 21.03.2018 року про реєстрацію права власності . У подальшому відповідач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу №3663 від 05.06.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Реусом Р.В., відчужив право власності на вказану земельну ділянку на користь відповідача [PERSON] , про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис №26464384. Позивач вважає, що [PERSON] придбав земельну ділянку в особи, яка не мала права її отримувати та відчужувати. З посиланням на ст.ст.21, 203, 215 ЦК України, ст.152 ЗК України, просить вказаний договір купівлі-продажу визнати недійсним, оскільки він є похідним від незаконного наказу ГУ ДГК у Вінницькій області. Водночас, згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно спірна земельна ділянка перебуває у користуванні відповідача [PERSON] на підставі договору оренди від 02.04.2018 року, укладеного з [PERSON] .. Враховуючи викладене, позивач вважає, що спірна земельна ділянка відповідачем [PERSON] отримана незаконно, тобто не могла бути продана [PERSON] та в подальшому передана в оренду [PERSON] , а отже підлягає витребуванню від вказаного орендаря у власність держави в особі територіального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів - Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області. 06 липня 2020 року від представника ГУ ДГК у Вінницькій області М.О. Тиховського надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказав, що позовні вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні. При цьому зазначає, що дійсно за результатами розгляду поданого клопотання гр. [PERSON] про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства на території Рогізківської сільської ради Чечельницького району Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області видано наказ про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою. У даному клопотанні [PERSON] повідомив, що правом безоплатної приватизації земельної ділянки по даному виду цільового призначення не скористався і наказом управління від 06 лютого 2018 року за №2-1795/15-18-СГ затверджено документацію із землеустрою та передано у власність [PERSON] земельну ділянку загальною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства на території Рогізківської сільської ради Чечельницького району Вінницької області. Також, у своєму відзиві представник Головного управління посилається на положення ч.ч. 6, 7 ст. 118 ЗК України, згідно якої громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. А тому, враховуючи зазначені норми закону ГУ ДГК у Вінницькій області не наділене функціями, повноваженнями та обов`язком перевіряти достовірність інформації про реалізоване право безоплатної приватизації земельних ділянок. Крім того, не встановлений обов`язок ведення та моніторингу осіб, які реалізували право безоплатної приватизації земельних ділянок. Щодо пункту 2 позовних вимог, зазначив, що наказ ГУ ДГК у Вінницькій області про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки вичерпав свою дію фактом його виконання, результатом якого є реєстрація речового права на нерухоме майно. Щодо пункту 4 позовних вимог вважає їх необгрунтованими, оскільки земельна ділянка надавалась у власність не гр. [PERSON] , а іншому громадянину [PERSON] , а тому просить в позові відмовити повністю. В судовому засіданні прокурор заявлені вимоги підтримав в повному обсязі за обставин, викладених у позові та просить їх задовольнити. Крім того, просить стягнути із відповідача [PERSON] судові витрати по справі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 13.11.2020 року позов не визнав та пояснив, що не заперечує факту подвійної приватизації ним земельних ділянок, що є порушенням законодавства, але сталося це внаслідок того, що він не знав, що була здійснена приватизація земельної ділянки розташованої в межах території Бурковецької сільської ради Чуднівського району Житомирської області, оскільки цим займалися треті особи, які не поставили його до відома про вказану дію, просить в задоволенні позову відмовити. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] адвокат Гонтарєв Р.М. в судовому засіданні 13.11.2020 року заперечував проти позовних вимог, вважаючи їх безпідставними і такими, що не грунтуються на законі. При цьому, не заперечує факту приватизації [PERSON] двох земельних ділянок, через необізнаність останнього у земельному законодавсті, також зауважив, що [PERSON] має намір відмовитися від земельної ділянки площею 2,0000 га (кадастровий номер 1825881200:05:000:0514) для ведення особистого селянського господарства в межах території Бурковецької сільської ради Чуднівського району Житомирської області, і як наслідок відпадуть підстави для спору. Щодо позовної вимоги про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису №25443539 від 21.09.2018 року про реєстрацію за [PERSON] права власності на земельну ділянку (кадастровий номер 0525084800:03:000:0275) посилається на постанову від 03.09.2020 року у справі №914/1201/19 у якій Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновків про те, що відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України N 1952 (у редакції, чинній із 16.01.2020) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Отже, у розумінні положень наведеної норми у чинній редакції (яка діяла на час ухвалення судом апеляційної інстанції оскарженої постанови у справі), на відміну від положень частини другої статті 26 Закону України N 1952 у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Тобто, з 16.01.2020 року на час ухвалення оскаржуваної постанови, такого способу захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права закон не передбачав, тому вважає, що вказана позовна вимога задоволенню не підлягає. Крім того зазначає, що [PERSON] отримав спірну земельну ділянку у власність, дотримуючись норм діючого законодавства, не порушуючи жодних норм права, сплатив відповідну суму за договором купівлі-продажу та в результаті чого став власником спірної земельної ділянки, вважає його добросовісним набувачем. Про порушення законодавства з боку ГУ ДГК у Вінницькій області він не знав, про використане право [PERSON] на отримання у власність земельної ділянки не здогадувався. А тому, вважає, що втручання в його майнові права не відповідають критерію пропорційності між загальними інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої особи, зокрема його права непорушності права власності. А витребовування спірної земельної ділянки у [PERSON] вважає безпідставним, оскільки він не є добросовісним набувачем, а є лише орендатором. В зв`язку з цим просить відмовити в позові в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання в судове засідання не з`явився, хоча про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином. Представник відповідача [PERSON] , адвокат Страшок О.В. в судове засідання не з`явився, подавши до суду письмову заяву про слухання справи за його відсутності та за відсутності [PERSON] , проти задоволення позову не заперечує. Представник відповідача голова Чечельницької районної державної адміністрації Вінницької області О.Храновський в судове засідання не з`явився, подавши до суду клопотання про слухання справи за його відсутності проти задоволення позову не заперечує, просить задовольнити. Представник ГУ ДГК у Вінницькій області М.О. Тиховський в судове засідання не з`явився, у поданому відзиві просить суд розгляд справи проводити за його відсутності. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванню обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, з таких підстав. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадку, встановлених законом, до суду можуть звертатись органи та особи, яким законом надано право звертатись до суду в інтересах інших осіб або державни чи суспільних інтересах(ст.4 ЦПК). Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання (ч. 4 ст. 116 ЗК України). Статтею 121 ЗК України визначені норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Так, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 гектара; для ведення садівництва не більше 0,12 гектара; для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах не більше 0,25 гектара. Згідно ч.1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим кодексом або за результатами аукціону. Судом установлено, що [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] на підставі наказу, серія та номер 2-1795/15-18-СГ від 06.02.2018 року Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області зареєстрував право власності на земельну ділянку площею 2,0000 га із кадастровим номером 0525084800:03:000:0275, для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Рогізківської сільської ради Чечельницького району Вінницької області. Водночас, згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 04.07.2017 року, серія та номер:6-4307/14-17-СГ отримав у приватну власність (право зареєстровано 17.07.2017 року за №21473943) земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер 1825881200:05:000:0514) для ведення особистого селянського господарства в межах території Бурковецької сільської ради Чуднівського району Житомирської області. Як вбачається із повідомлення №8-2-0.39-294/121-19 від 07.08.2019 року відділу у Чечельницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області [PERSON] двічі звертався про передачу безплатно у власність землі для ведення особистого селянського господарства і за результатами розгляду заяв були прийняті позитивні рішення, оформлені наказами від 17.07.2017 року та 21.03.2018 року про надання у власність вищезазначених земельних ділянок. Таким чином, [PERSON] на час отримання спірної земельної ділянки на території Рогізківської сільської ради Чечельницького району Вінницької області, відповідно до наказу від 06.02.2018 року №2-1795/15-18-СГ використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної приватизації для даного виду використання згідно наказу від 04.07.2017 року №6-4307/14-17-СГ. Всупереч вимог ст.ст.116, 118, 121 ЗК України, [PERSON] при зверненні до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області із заявою від 06.04.2017 року не врахував, що раніше використав право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. В той же час, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. (ст.19 Конституції України). На Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області покладено в тому числі функцію державного нагляду(контролю), моніторингу та охорони земель відповідно до Положення про Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, тому суд не бере до уваги посилання представника Держгеокадастру на те, що ГУ ДГК у Вінницькій області не наділене функціями, повноваженнями та обов`язком перевіряти достовірність інформації про реалізоване право безоплатної приватизації земельних ділянок, ведення та моніторингу осіб, які реалізували право безоплатної приватизації земельних ділянок, оскільки вищевказане не є обгрутуванням поважності причин дій Держгеокадастру. Земельна ділянка з кадастровим номером 0525084800:03:000:0275 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована на території Рогізківської сільської ради Чечельницького району Вінницької області вибула із земель сільськогосподарського призначення державної власності, внаслідок незаконного використання відповідачем [PERSON] права на безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання, тобто поза волею власника цих земельних ділянок-держави. [PERSON] при зверненні до Держгеокадастру не повідомив, що вже раніше скористався своїм правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства. Таким чином, [PERSON] визначив преорітетність свого приватного інтересу над суспільним, зловживаючи своїм правом, порушив встановлену законом процедуру безплатної приватизації землі. Згідно ч. 1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Разом з тим, виходячи з вимог діючого законодавства, прийнятий Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області наказ від 06.02.2018 року №2-1795/15-18-СГ про затвердження проекту землеустрою та передання у власність [PERSON] земельної ділянки площею 2,0000 га із кадастровим номером 0525084800:03:000:0275, для ведення особистого селянського господарства на території Рогізківської сільської ради Чечельницького району Вінницької області, суперечить вимогам ст. 121 ЗК України, а тому має бути визнаний незаконним та скасованим. Право власності на земельну ділянку (кадастровий номер 0525084800:03:000:0275) виникає з моменту державної реєстрації цього права та оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, підставою для реєстрації за [PERSON] права власності на земельну ділянку площею 2,0000 га із кадастровим номером 0525084800:03:000:0275, для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Рогізківської сільської ради Чечельницького району Вінницької області був наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 06 лютого 2018 року №2-1795/15-18-СГ. Тобто реєстрація права власності є похідним від спірного наказу, а тому із визнанням даного наказу незаконним, підлягає скасуванню і проведена за ним державна реєстрація речових прав. Земельна ділянка з кадастровим номером 0525084800:03:000:0275, розташована на території Рогізківської сільської ради Чечельницького району Вінницької області була відчужена відповідачу [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу №3663 від 05.06.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Реусом Р.В..Водночас, згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно спірна земельна ділянка перебуває у користуванні відповідача [PERSON] на підставі договору оренди від 02.04.2018 року, укладеного з [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. При цьому правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи їх статус як «заінтересовані особи» (статті 215, 216 ЦК України). З огляду на зазначені приписи, правила статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права та інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб. Визнання угоди недійсною є одним зі способів захисту прав на землю, передбаченим частиною третьою статті 152 ЗК України. Захист порушених прав особи, яка вважає себе власником майна, але не володіє ним, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до особи, яка володіє цим майном, (у разі відсутності між ними зобов`язально-правових відносин), якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які, зокрема, дають право витребувати майно в добросовісного набувача. Витребування майна від добросовісного набувача залежить від обставин вибуття майна з володіння власника та оплатності (безоплатності) придбання цього майна набувачем. Так, від добросовісного набувача, який оплатно придбав майно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно лише у разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій майно було передане власником у володіння, або викрадене у того чи іншого, або вибуло з їхнього володіння іншим шляхом не з їхньої волі (частина перша статті 388 ЦК України). Звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільнозначимого питання про безоплатну передачу земельної ділянки у приватну та повернення у державну власність землі, яка вибула з її власності незаконно. Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес» (пункт 54 рішення). Суспільний інтерес полягає у поверненні у розпорядження держави земельної ділянки, що є умовою реалізації функцій держави з забезпечення громадян правом власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, забезпечення рівності можливостей всіх громадян використати своє право на землю. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації. Відповідно до ст.ст.387,388 ЦК України власник має право витребувати майно з незаконного володіння набувача, якщо майно придбане в особи, яка не мала права його відчужувати. При цьому позивачем доцільно обрано спосіб захисту порушених прав, шляхом пред`явлення віндикаціного позову, а не позову про визнання договору недійсним. Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення(ст.236 ЦК України). Укладений правочин між [PERSON] та [PERSON] №3663 від 05.06.2018 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером 0525084800:03:000:0275, розташована на території Рогізківської сільської ради Чечельницького району Вінницької області є нікчемним в силу вимог ст.228 Цивільного кодексу України. Нікчемний правочин є недійсним з моменту його вчинення(ст..236 ЦК) та закон не вимагає визнання його недійсності судом. Згідно п. 26 Постанови від 07.02.2014 № 5, власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду України від 8 червня 2016 року та від 30 листопада 2016р. № 6-2069цс16. Враховуючи вищевикладене, оскільки спірна земельна ділянка була передана [PERSON] не з волі власника, а внаслідок обману з боку [PERSON] , який в подальшому відчужив спірну земельну ділянку [PERSON] , то задоволенню також підлягають і вимоги про витребування земельної ділянки від відповідача [PERSON] , яка повинна бути повернута державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області. Крім того, представником відповідачів [PERSON] та [PERSON] адвокатом Гонтарєвим Р.М. не заперечується факт приватизації [PERSON] двох земельних ділянок, що є порушенням земельного законодавства, а те, що [PERSON] має намір відмовитися від земельної ділянки площею 2,0000 га (кадастровий номер 1825881200:05:000:0514) не заслуговує на увагу, оскільки вказана земельна ділянка уже зареєстрована за [PERSON] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, а право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації (ст.125 ЗК). Судові витрати підлягають стягненню в порядку передбаченому ст.141 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог з відповідачів [PERSON] та Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, оскільки їхніми неправомірними діями було завдано шкоду державі, та враховуючи те, що задоволено три позовні вимоги, то з них слід стягнути на користь прокуратури Вінницької області 6306 (шість тисяч триста шість) гривень в рівних частках, а саме по 3153 (три тисячі шістсот п`ятдесят три) гривні 00 коп. з кожного.

Outcome: partial