Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

21.05.2021 року представник позивача Альохін О.О. звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість договором про споживчий кредит №ДКХ-2462 від 04.08.2020 року в розмірі 41083 грн. станом на 14.05.2021 року, а також сплачений позивачем судовий збір. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 04.08.2020 року між позивачем та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит №ДКХ-2462, відповідно до умов якого, позичальник отримав кредит в розмірі 25 000 грн., зобов`язався повернути одержаний кредит в повному обсязі, згідно умов та у терміни встановлені кредитним договором. Строк дії договору становить 12 календарних місяців, до 04.08.2021 року. Відповідно до п.3.2 договору, процентна ставка за користування кредитом становить 0,001% річних.Плата за надання кредиту становить 40,41 грн. щоденно (п.2.5 договору). Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, та надав відповідачу кредитні кошти. Проте, всупереч умовам договору, відповідач взяті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконує, кредитні кошти не повертає та не сплачує відсотки за користування кредитними коштами, на письмові вимоги про повернення коштів не реагує, тому позивач змушений звернутись з позовом до суду про стягнення боргу в примусовому порядку. Як зазначає позивач, загальна заборгованість станом на 14.05.2021 року становить 41083 грн., з яких: 16953 грн. - заборгованість за основною сумою кредиту; 6263,44 грн. - заборгованість за платою; 0,19 грн. - заборгованість по відсотках; 13866,37 грн. - компенсація згідно ч.2 ст.625 ЦК України та п.4.7.3 договору; 4000 грн. - штраф. На підставі ухвали суду від 02.06.2021 року відкрито провадження у цивільній справі з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. Копію позовної заяви та доданих до неї документів вручено особисто відповідачу, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, але правом надання відзиву останній не скористався. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про судовий розгляд справи, будь-яких клопотань та відзив на позовну заяву не подав, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів в порядку, передбаченому ст.ст.279,280 ЦПК України. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.08.2020 року [PERSON] звернувся до КС "Істок" із заявою про прийняття його до членів КС «Істок». На засіданні правління КС «Істок», відповідно до протоколу від 04.08.2020 року, [PERSON] прийнято в члени кредитної спілки. Того ж дня, 04.08.2020 року, відповідач сплатив на рахунок позивача обов`язковий пайовий та вступний внески, що підтверджено прибутковими касовими ордерами №132,133. 04.08.2020 року [PERSON] надав до КС «Істок» заявку на отримання кредиту, у зв`язку з чим на засіданні кредитного комітету прийнято рішення щодо надання кредиту, згідно поданої заяви. 04.08.2020 року між КС "Істок" та [PERSON] укладено споживчий кредит №ДКХ-2462, відповідно до умов якого, позивач надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 25 000 грн., а відповідач в свою чергу зобов`язався повернути вказані кошти у встановлений договором строк та зобов`язався сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 0,001% річних. Відповідно до п.2.5. договору плата за надання кредиту становить 40,41 грн. щоденно. Згідно до п.4.1 кредитного договору, відповідач зобов`язався щомісячно сплачувати платежі вказані у графіку повернення кредиту та сплати зобов`язань, наведеному в додатку до договору, який є його невід`ємною частиною. Відповідно до п. 6.1 договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити нараховані зобов`язання в повному обсязі, відповідно до умов договору. Пунктом 4.7 вказаного договору передбачені правові наслідки за порушення позичальником виконання зобов`язань зі сплати платежів. Та відповідно до п. 4.7.2. договору сплата позичальником штрафу у розмірі 1000 грн. за порушення сплати кожного платежу, згідно графіку платежів. Відповідно до п. 4.7.3 повернення позичальником суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 200% річних від простроченої суми за весь час прострочення сплати зобов`язань за договором, згідно ст. 625 ЦПК України. Відповідно до змісту п.6.2.2. Договору про споживчий кредит, у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів більш як на один календарний місяць, кредитор з урахуванням вимог ст. 16 ЗУ «Про споживче кредитування» набуває право: вимагати від позичальника дострокового повного погашення кредиту та нарахованих плати та відсотків згідно умов Договору до дня повного виконання зобов`язань за договором; вимагати відшкодування збитків, завданих кредитору внаслідок невиконання та/або неналежного виконання позичальником умов цього договору. Якщо протягом 30 календарних днів, з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитора, позичальник не погасив кредит та/або нараховані проценти та плату, кредитор набуває право звернутись до суду про стягнення в примусовому порядку. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачу направлявся лист з вимогою №77 від 02.03.2021 року про погашення заборгованості, який згідно довідки Укрпошти повернутий за закінченням терміну зберігання. Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Цивільні обов`язки згідно з вимогами ч.1 ст.14 ЦК України виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Ст.202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Ст.626 ЦК України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями ст.ст.638,639 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Якщо сторони домовилися укласти договір в певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно ст.634 ЦК України договір приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ч.1 ст.610 ЦК України встановлює, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Оскільки понесені позивачем судові витрати у справі документально підтверджені,відповідно до вимог ст.141 ЦПК України вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved