Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

13.08.2015 року [PERSON] звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду з позовом в якому, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1000, 00 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною трьох років. Свої позовні вимоги мотивує тим, що дитина проживає з нею та знаходяться на її утриманні, відповідач в добровільному порядку кошти на утримання дитини не сплачує. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, та наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Згідно адресної довідки, за обліками відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеськый області, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO]. Судова повістка про виклик до суду з рекомендованим листом підприємства поштового звязку була повернута за закінченням терміну зберігання з відміткою: "адресат за зазначеною адресою не проживає". Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законному порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.. Враховуючи зазначене суд вважає можливим у даній цивільній справі ухвалити заочне рішення. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON], [INFO], являється батьком малолітнього [PERSON], [INFO]. (а.с. 4) Малолітня дитина [PERSON], [INFO] проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою, виданою ЖБК "Дністровець-1" №81 від 24.07.2015 року. (а.с. 6) Позивач зазначає, що [PERSON] офіційно не працевлаштований, працює за наймом, займається здійсненням ремонту приміщень, його середньомісячний заробіток складає 10000,00-12000,00 грн., у зв'язку з чим, вважає, що відповідач має можливість та повинен утримувати їх малолітню дитину та її до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Ч. 1 ст. 182 СК України та п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачають перелік обставин, які враховуютсья судом при визначенні розміру аліментів, до яких зокрема відносяться: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.80 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя в частині від заробітку /доходу/ іншого чоловіка або в твердій грошовій сумі. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач не має постійного місця роботи, суд вважає необхідним задовольнити позов, стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1000,00 грн., але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1000, 00 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною трьох років. На підставі викладеного та

Outcome: approved