Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом Виконавчого комітету Одеської міської ради, Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, за участю третіх осіб [PERSON] , [PERSON] як законного представника неповнолітніх: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Служби у справах дітей Одеської міської ради, в якому просить суд скасувати рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради №173 від 30 травня 2019 року про надання громадянці [PERSON] квартири [ADDRESS] ; визнати недійсним ордер № 009698 серії МР, виданий Малиновською районною адміністрацією ОМР 06 червня 2019 року [PERSON] із сім`єю з 6 осіб на жиле приміщення за адресою: [ADDRESS] .Скасувати реєстрацію місця проживання [PERSON] як законного представника неповнолітніх: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В обґрунтуванні позову вказує, що 06 червня 2019 року Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради видала [PERSON] із сім`єю з 6 осіб ордер № 009698 серії МР на жиле приміщення жилою площею 27,8 кв.м., що складаються з двох кімнат в ізольованій квартирі за адресою [ADDRESS] . Підставою для видачі ордеру вказано рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради № 173 від 30 травня 2019 року. З рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради № 173 від 30 травня 2019 року убачається, що вказане житло надається [PERSON] у порядку тимчасового поліпшення житлових умов зі збереженням права перебування на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, та в списках громадян, які мають право на позачергове одержання житлових приміщень. Виконавчий комітет Одеської міської ради виходив з того, що право розпорядження цим житловим приміщенням у нього виникло на підставі рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 23 грудня 2010 року у справі № 2о-284/10, яким заява Одеської міської ради була задоволена. Визнано відумерлою спадщину за померлим [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . [PERSON] оскаржила це рішення Малиновського районного суду м. Одеси в апеляційному порядку. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 24 січня 2017 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою [PERSON] було закрито. Вказана ухвала апеляційного суду була оскаржена [PERSON] в касаційному порядку. Постановою Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 2о-284/10 (касаційне провадження № 61-18089св18) ухвалу апеляційного суду Одеської області від 24 січня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до апеляційного суду Одеської області. Отже, поновлений розгляд апеляційної скарги. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29 березня 2019 року (апеляційне провадження № 22-ц/813/2516/19) апеляційну скаргу [PERSON] на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2010 року по справі за заявою Одеської міської ради, заінтересована особа Виконавчий комітет Одеської міської ради про визнання спадщини відумерлою - було прийнято до провадження. Враховуючи, що ухвала апеляційного суду Одеської області від 24 січня 2017 року була скасована постановою Верховного Суду від 22 серпня 2018 року та справа направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, який прийняв її до провадження 29 березня 2019 року, рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 23 грудня 2010 року у справі № 2о-284/10 не набрало законної сили. А відтак, після 22 серпня 2018 року Виконавчий комітет Одеської міської ради не мав права приймати жодного рішення щодо розпорядження квартирою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 23 грудня 2010 року у справі № 2о-284/10 не набрало законної сили. Про наявність постанови Верховного Суду від 22 серпня 2018 року та ухвали Одеського апеляційного суду від 29 березня 2019 року Виконавчому комітету Одеської міської ради не могло бути не відомо, оскільки Одеська міська рада являється стороною у цій справі а Виконавчій комітет Одеської міської ради - заінтересованою особою. Отже, Виконавчий комітет Одеської міської ради будучи усвідомленим про наявність цих судових рішень, прийняв 30 травня 2019 року неправомірне рішення, яким надав право [PERSON] тимчасово користуватися житловим приміщенням, на яке Одеська міська рада в особі Виконавчого комітету не мала права. Представник позивачки в судовому засіданні пояснив, що правова позиція [PERSON] ґрунтується на наступному. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2017 року в цивільній справі № 521/19626/16-ц визначено [PERSON] додатковий строк в один місяць з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . На цей час в провадженні Одеського апеляційного суду знаходиться справа № 521/19626/16-ц за апеляційною скаргою Одеської міської ради на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2017 року, яким визначено [PERSON] додатковий строк в один місяць з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Розгляд справи призначений на 27 листопада 2019 року о 10:30. Крім того, постановою Одеського апеляційного суду від 30 липня 2019 року (апеляційне провадження № 22-ц/813/2516/19) скасовано рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2010 року у справі № 2о-284/10 про визнання спадщини відумерлою. На виконання цього судового рішення відновлено право власності на квартиру [ADDRESS] (загальна площа 40,3 кв.м, житлова площа 29,6 кв.м) за померлим [PERSON] (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 48206300 від 13.08.2019 08:52:15, державний реєстратор Манюта Сергій Васильович, Комунальне підприємство "Агенція реєстраційних послуг", Одеська область). Частиною першою статті 50 цього Кодексу встановлено, що жиле приміщення, що надається громадянам для проживання, має бути благоустроєним стосовно до умов даного населеного пункту, відповідати встановленим санітарним і технічних вимогам. Однак квартира номер [ADDRESS] не є благоустроєною до умов міста Одеси та не відповідає державним санітарним і технічним вимогам України. Це, зокрема, підтверджується розпорядженням Одеського міського голови № 718 від 14 серпня 2019 року "Про надання допомоги на придбання будівельних матеріалів для проведення ремонту квартири багатодітної сім`ї [PERSON] " Так, цим розпорядженням міський голова, враховуючи скрутне матеріальне становище багатодітної сім`ї [PERSON] , на підставі її заяви надав адресну матеріальну допомогу громадянці [PERSON] на придбання будівельних матеріалів для проведення ремонту квартири в розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. Як убачається з наведених вище обставин, при видачі ордеру № 009698 серії МР від 06 червня 2019 року Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради порушила права [PERSON] на зазначене в ордері жиле приміщення внаслідок виконання неправомірного рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради № 173 від 30 травня 2019 року щодо надання громадянці [PERSON] цього приміщення у порядку тимчасового поліпшення житлових умов зі збереженням права перебування на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, та в списках громадян, які мають право на позачергове одержання житлових приміщень. Також Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради порушила права багатодітної сім`ї [PERSON] надавши їй не благоустроєне жиле приміщення, що не відповідає встановленим законодавством України санітарним і технічних вимогам. На цей час за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] та її неповнолітні діти: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . При цьому невідомо, чи узгоджувалось з відповідним органом опіки і піклування або Службою у справах дітей Одеської міської ради питання зняття з реєстрації неповнолітніх дітей [PERSON] за попередньою адресою проживання з метою їх реєстрації в неблагоустроєному приміщенні, в якому неможливо проживати, оскільки воно не відповідає державним санітарним та технічним вимогам України. Представник позивачки звернув увагу суду, що до Виконавчого комітету Одеської міської ради позивачем висувається вимога про визнання неправомірним рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради № 173 від 30 травня 2019 року та його скасування. Також до Виконавчого комітету Одеської міської ради позивачем висувається вимога про скасування реєстрації місця проживання [PERSON] та її неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в приміщенні за адресою: [ADDRESS] . Ці вимоги ґрунтуються на положеннях статей 13 - 16, глав 23 - 25 розділу І книги третьої ЦК України, частини першої статті 50 чинного по цей час Житлового Кодексу Української PCP, пунктів 3 і 28 Правил реєстрації місця проживання. До Малиновської районної адміністрація Одеської міської ради позивачем висувається вимога про визнання недійсним ордеру від 06 червня 2019 року № 009698 серії МР на право заняття жилого приміщення жилою площею 27,8 кв.м., що складаються з двох кімнат в ізольованій квартирі за адресою [ADDRESS] . Ці вимоги ґрунтуються на положеннях статті 59 Житлового Кодексу Української PCP. Представник Виконавчого комітету Одеської міської Ради в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, вказуючи що позивачкою взагалі не вказано на яких правових підставах остання претендує на спірну квартиру та які її майнові права порушуються. Представник Малиновської районної адміністрації ОМР в судовому засіданні участь не приймала, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно до поданої заяви представник Малиновської РА ОМР на час проведення судових засідань перебувала у відпустці. Третя особа без самостійних вимог на предмет позову [PERSON] , яка в судовому засіданні представляла як свої власні інтереси так і інтереси неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , позовні вимоги не визнавала, у задоволенні позову просила відмовити. Зазначала, що на підставі рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради №173 від 30 травня 2019 року, Малиновською районною адміністрацією їй видано ордер № 009698 серії МР на її ім`я із сім`єю із з 6 осіб на жиле приміщення за адресою: [ADDRESS] . Міським головою її сім`ї було надано адресну допомогу у розмірі 50\~000 гривень на ремонт цієї квартири. За ці гроші, також за допомогою старших дітей та небайдужих людей, у квартирі зроблено ремонт і наданий час вона там мешкає разом зі своїми дітьми. За вказаних обставин просила у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Представник Служби у справах дітей Одеської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Суд, вислухавши представників сторін, третю особу- [PERSON] , дослідивши надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [INFO] , помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] , загальною площею 40,3 кв.м., житловою 29,6 кв.м.. \~ \~ \~ \~В липні 2009 року [PERSON] звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним, укладеного між [PERSON] та [PERSON] посилаючись на те, що 05.01.2009 року вона уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , за яку сплатила 80 000 гривень, що було оформлено розпискою. Договір купівлі-продажу квартири не був посвідчений нотаріально, оскільки [INFO] [PERSON] помер. Позивачка просила визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири та визнати за позивачкою право власності на квартиру. Справа розглянута в суді першої інстанції за відсутності відповідача. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12.10.2009 року позов задоволений. Постановою апеляційного суду Одеської області справі № 2-6071/2009 за апеляційною скаргою Одеської міської ради, вищевказане заочне рішення скасовано, 04.10.2016 року прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовної заяви в повному обсязі. 22.10.2010 року Одеська міська рада звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з заявою про визнання квартири [ADDRESS] відумерлою спадщиною після смерті [PERSON] та передання її у власність територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23.12.2010 року у цивільній справі № 2о-284/10 заяву задоволено, визнано вищевказану квартиру відумерлою спадщиною та передано у власність територіальній громаді м. Одеси. 11.03.2011 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за територіальною громадою м. Одеси в реєстрі прав власності на нерухоме майно. 30.05.2019 року територіальна громада м. Одеси розпорядилася вищевказаною квартирою та рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 175 передала у користування багатодітній сім`ї [PERSON] .. Постановою Одеського апеляційного суду від 30.07.2019 року рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 23.12.2010 року скасовано. Заява Одеської міської ради про визнання квартири відумерлою спадщиною та передання її у власність залишено без розгляду. Документами, що є у матеріалах цивільної справи підтверджується, що у листопаді 2016 року до суду звернувся [PERSON] , спадкоємець (син) померлого [INFO] , [PERSON] з позовом до Одеської міської ради, до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. У грудні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до ОМР, [PERSON] , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що рішенням апеляційного суду Одеської області від 04 жовтня 2016 року скасовано рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 12 жовтня 2009 року, яким визнано дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] , а враховуючи що [PERSON] є племінницею [PERSON] , є підстави для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом. Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 18 квітня 2017 року позов [PERSON] задоволений, зустрічний позов [PERSON] задоволений. Визначений [PERSON] , [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] один місяць з дня набрання рішення законної сили. Постановою Одеського апеляційного суду від 31.03.2021 року в задоволенні позову [PERSON] , правонаступниками якого є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до Одеської міської ради, [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовлено. В задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] , правонаступниками якого є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Одеської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовлено. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вищевказаними нормами процесуального права особа має право звернутись до суду з позовом у разі, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача порушено її права, свободи чи інтереси. Крім цього, варто зазначити, що право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Таким чином, для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем. Відповідно до ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. У рішенні № 7-рп/2009 від 16.04.2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) Конституційний Суд України зазначив: зі змісту ч. 2 ст. 144 Конституції України та ч. 10 ст. 59 Закону вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом загальної юрисдикції, тобто в судовому порядку. Таким чином, умовою звернення до суду з позовом про визнання незаконним (протиправним) рішення органу місцевого самоврядування є заінтересованість позивача. В контексті завдань цивільного судочинства (ст. 2 ЦПК України) звернення до суду є способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача. Тому особа повинна довести (а суд - встановити), що їй належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду. Права, свободи та законні інтереси, які належать конкретній особі (особам) є предметом судового захисту. Таким чином, необхідною умовою для встановлення незаконності правового акту індивідуальної дії, виданого органом місцевого самоврядування є встановлення його невідповідності вимогам законодавства та встановлення судом факту порушення цим актом прав осіб, адже відсутність порушеного права, свободи чи інтересу виключає необхідність їх захисту або відновлення. Крім цього, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 22.03.2016 року по справі № 21-557а16 обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Позивачкою не доведено, яким чином оскаржуваним рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради порушені її права та які саме її персоніфіковані суб`єктивні права або охоронювані законом інтереси порушуються. Судом також встановлено, що рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 30.05.2019 року № 173 «Про надання багатодітній сім`ї [PERSON] квартири [ADDRESS] » не порушуються майнові права [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , оскільки в останньої вони відсутні як такі, що є самостійною і достатньою підставою для відмови у задоволенні вимог позовної заяви у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. В ході розгляду справи, судом встановлено, що оскаржуване рішення стосується гр. [PERSON] та її багатодітної сім`ї, які у встановленому законом порядку мають право оскаржити рішення виконавчого комітету Одеської міської ради, якщо вважають, що останнє порушує їх права чи законні інтереси. Так, відповідно до рішення Одеської міської ради від 30.01.2019 року № 4186-VII «Про затвердження Положення про виконавчий комітет Одеської міської ради у новій редакції», виконавчий комітет Одеської міської ради є виконавчим органом Одеської міської ради, який створюється радою на період її повноважень відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Статуту територіальної громади міста Одеси та Регламенту Ради. Згідно до приписів ч. 1 ст. 11, ст. 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчий комітет міської ради є лише одним з її виконавчих органів, який утворюється у складі відповідно міського голови, заступника (заступників) міського 'Голови, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету, а також керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, інших осіб. До складу виконавчого комітету міської ради входить також за посадою секретар відповідної ради. Кількісний склад виконавчого комітету визначається відповідною радою. Персональний склад виконавчого комітету міської ради затверджується радою за пропозицією міського голови. Основною формою роботи виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є його засідання. За змістом ч. 6 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчий комітет міської ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються міським головою. Виконавчий комітет Одеської міської ради діє як колегіальний орган, основною формою роботи якого є засідання, на яких приймаються лише рішення комітету. У відповідності до документів, що стали підставою для прийняття рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 30.05.2019 року № 175 «Про надання багатодітній сім`ї [PERSON] квартири [ADDRESS] » вбачається наступне. Листом від 28.02.2018 року за вих. № 487вих юридичний департамент Одеської міської ради повідомив голову Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про наявність на території Малиновського району міста Одеси знаходиться відумерле нерухоме майно, яке на підставі рішення суду вже зареєстроване на праві власності за територіальною громадою міста Одеси, а саме квартири (частини квартир) за вказаними адресами, в тому числі за адресою: [ADDRESS] . 20.03.2019 року до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради звернулась [PERSON] із заявою надати квартиру [ADDRESS] на склад сім`ї 6 людей для тимчасового покращення житлових умов без зняття квартирного обліку. Відповідно до довідки від 04.04.2019 року № 112, виданої Малиновською районною адміністрацією Одеської міської ради [PERSON] розпорядженням голови Малиновської районної адміністрації № 332 від 28.04.1995 року прийнята на квартирний облік по першочерговій групі і з 01.01.2010 року включена в список осіб з правом отримання житлової площі в позачерговому порядку складом сім`ї 6 осіб (вона, дочка - 1994 р.н., син - 1996 р.н., син - 2007 р.н., дочка - 2008 р.н., син - 2011 р.н. Порядковий номер черги - 747/139. Таким чином, до підходу черги на отримання житла, Малиновською районною адміністрацією Одеської міської ради пропонувалось надати [PERSON] з відумерлого нерухомого майна двокімнатну квартиру [ADDRESS] для тимчасового поліпшення житлових умов, без зняття її з квартирного обліку. Проект рішення виконавчого комітету Одеської міської ради «Про надання багатодітній сім`ї [PERSON] квартири [ADDRESS] » було розміщено на офіційному сайті виконавчого комітету Одеської міської ради 05.04.2019 року. Відповідно до листа Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 29.05.2019 року за вих. № 1358/01-20 скарг або зауважень з приводу вказаного проекту рішення від фізичних та юридичних осіб на адресу Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради не надходило. 30.05.2019 \~ \~ \~ \~року виконавчим комітетом прийнято оскаржуване рішення. Суд не приймає до уваги правову позицію позивачки та її представників в тієї частині, що після 22 серпня 2018 року виконавчий комітет Одеської міської ради не мав права приймати жодного рішення щодо розпорядження квартирою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23.12.2010 року у справі № 2о-284/10 не набрало законної сили, отже, виконавчий комітет Одеської міської ради будучи усвідомленим про наявність цих судових рішень, прийняв 30.05.2019 року неправомірне рішення, яким надав право [PERSON] тимчасово користуватися житловим приміщенням, на яке Одеська міська рада в особі виконавчого комітету не мала права, оскільки таке твердження не грунтується на вимогах закону з наступних підстав. Так, впродовж тривалого часу перегляду апеляційною та касаційною інстанцією рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23.12.2010 року у цивільній справі № 2о-284/10, [PERSON] чи її представниками чи будь-якими іншими особами не заявлялось клопотання про зупинення дії вищевказаного рішення. Крім цього, цивільним процесуальним законодавством передбачається можливість звернення до суду на будь-якій стадії розгляду справи з клопотанням про вжиття заходів забезпечення, в тому числі встановлення судом заборони вчинення певних дій. Однак, жодними особами вищевказані дії не вчинено, а тому територіальна громада м. Одеси в особі Одеської міської ради як дійсний власник, що підтверджується зареєстрованим в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно правом власності на квартиру [ADDRESS] розпоряджатись своїм майном. Крім цього, постанова Одеського апеляційного суду у цивільній справі № 2о-284/10, якою залишено заяву Одеської міської ради без розгляду з підстав наявності спору про право, постановлена 30.07.2019 року, тобто через два місяці після прийняття виконавчим комітетом Одеської міської ради оскаржуваного рішення. Судом приймається до уваги, що територіальна громада міста Одеси в особі Одеської міської ради є власником вищевказаної квартири з 11.03.2011 року, на момент прийняття оскаржуваного рішення виконавчим комітетом Одеської міської ради право власності територіальної громади м. Одеси не скасоване. Відповідно до ч. 1 ст. 142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах. Згідно зі ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Згідно з ч. 1 ст. 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом. В свою чергу, виконавчий комітет Одеської міської ради діяв в межах наданих законодавством повноважень, оскаржуване рішення було прийняте у відповідності до вимог закону, а тому позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно із ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може гуртуватися на припущеннях. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позивачкою не доведено порушення оскаржуваним рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради її законних прав та охоронюваних законом інтересів. Відповідно до вимог статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 89 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному об`єктивному та безпосередньому дослідження наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу ( групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). \~ \~ \~ \~ В ході судового розгляду справи не було встановлено підстав, які б свідчили про незаконність рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради №173 від 30 травня 2019 року про надання громадянці [PERSON] квартири [ADDRESS] ; про недійсність ордеру № 009698 серії МР, виданого Малиновською районною адміністрацією ОМР 06 червня 2019 року [PERSON] із сім`єю з 6 осіб на жиле приміщення за адресою: [ADDRESS] , а тому відмовляє у задоволенні позову в повному обсязі. При цьому суд зауважує, що вимоги про скасування реєстрації місця проживання третьої особи [PERSON] та її неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є похідними від вимог про визнання ордеру недійсним, тому суд також залишає ці вимоги без задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed