Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

11 березня 2020 року позивач [PERSON] , звернулася до суду з позовом до Сергіївської селищної ради Білгород - Дністровської міської ради, про стягнення надмірно сплачених коштів в якості орендної плати, просить суд: стягнути з відповідача надмірно сплачені кошти у розмірі 8705,46 грн, а також судовий збір. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16.12.2002 року між ФОП [PERSON] та Сергіївською селищний був укладений договір оренди № 19. Вказує, що даний договір був укладений на підставі рішення виконавчого комітету Сергіївської селищної ради № 181 від 12.11.2002 року «О заключении договора оренды нежилого помещения с частным предпринимателем [PERSON] ». Об`єктом оренди було приміщення вестибюлю першого поверху та другого корпуса, площею 50,4 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Згідно п. 9.1. Договору оренди строк дії договору складав 3 роки. 02.11.2005 року була укладена угода №1 до вищевказаного договору, якою був продовжений строк оренди до 16.12.2015 року. Сергіївська селищна рада прийшла до висновку про припинення орендних відносин з 16.12.2015 року, однак, вона продовжувала сплачувати орендну плату в подальшому, оскільки вважала відносини за договором оренди продовженими, з підстав її звернення до Сергіївської селищної ради із заявою про продовження договору оренди від 06.11.2015 року. Втім, належної реакції на дане звернення з боку орендодавця не було. Відповідно до акту звірки від 23.04.2019 року, підписаного орендодавцем та орендарем, надмірна сума сплачених коштів становить 23 528,46 грн. 19.01.2020 року вона звернулась до відповідача із заявою повернути кошти у розмірі 23 528,46 грн. Відповідач в свою чергу направив до казначейської служби подання про повернення помилково та надміру зарахованих до бюджету зборів, наслідком чого стала виплата їй суми коштів за останні 3 роки у розмірі 14 820 грн. Однак, сума коштів в період з 2015 року по 2017 рік, тобто за період, який в порядку ст. 102.5 ПКУ не може бути врахований для повернення коштів, так і залишилось неповернутою до місцевого бюджету. Враховуючи усе вищевикладене, вона і звернулась до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. 13 березня 2020 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по справі було відкрито загальне позовне провадження та вона призначена до підготовчого судового розгляду. 21 травня 2020 року від відповідача надійшла заява про застосування строків позовної давності, у якій представник Сергіївської селищної ради, вказуючи на те, що договір оренди між сторонами, укладений 16.12.2002 року, був продовжений сторонами шляхом укладання додаткової угоди № 1 лише до 16.12.2015 року, в свою чергу позивач повідомлений про вказане, продовжував сплачувати орендну плату на рахунки Сергіївської селищної ради, які відповідач не мав можливості не прийняти, проте, за обставин повідомлення позивача 05.01.2017 року про припинення договору оренди комунального майна № 19 від 16.12.2002 року та про необхідність повернення майна відповідно до актів приймання-передачі, який був отриманий позивачем 13.01.2017 року, вважав, що строк позовної давності в момент звернення до суду з відповідним позовом вже сплив, адже позивач звернулася до суду 11.03.2020 року, в той час як строк позовної давності сплив ще 13.01.2020 року. На підставі вищевикладеного, Сергіївська селищна рада просила застосувати до даних правовідносин позовну давність та у зв`язку з цим в задоволенні позову відмовити повністю. Позивач же в свою чергу надала заперечення на заяву відповідача про застосування строків позовної давності, у якій вказала, що ще 19.10.2018 року вона отримала відповідь від відповідача, у якій зазначено, що на рахунках Сергіївської селищної ради наявні безпідставно, надмірно або помилково сплачені кошти, а тому в силу приписів ч.1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності має відраховуватись саме з цієї дати. До того ж зазначила, що повернення коштів /майна/ є фактично витребуванням цих коштів з чужого незаконного володіння, а до даних правовідносин строк позовної давності загалом не застосовується. 23 вересня 2020 року Ухвалою Білгород\~ - Дністровського міськрайонного суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті. Позивач у судове засідання надала суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна його заява про застосування строків позовної давності, просить в задоволені позову відмовити з цих підстав. Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно наданих заяв, з наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши всі надані докази, суд прийшов до наступного.\~ В судовому засіданні встановлено, що 16.12.2002 року між ФОП [PERSON] та Сергіївською селищний був укладений договір оренди № 19. За умовами вказаного договору, позивач сплачувала Сергіївській селищній раді орендну плату за приміщення вестибюлю першого поверху та другого корпуса, площею 50,4 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Позивач вказує, що відповідно до укладеної додаткової угоди №1 до вищевказаного договору строк оренди був продовжений до 16.12.2015 року. З 16.12.2015 року орендні відносини між позивачем та відповідачем були припинені. Згідно листа № 01-16/864/1 від 19.10.2018 року Сергіївської селищної ради повідомлено, що у відділі бухгалтерського обліку та фінансів відсутні будь-які чинні цивільно-правові угоди, укладені між [PERSON] та Сергіївською селищною радою, в т.ч. щодо оренди приміщення. Натомість, позивач продовжувала сплату коштів з призначенням: за оренду приміщення, що підтверджується відповідними квитанціями. Згідно акту звірки від 23.12.2019 року, проведеного відповідно до договору оренди індивідуального визначеного /нерухомого та іншого майна/, що належить до комунальної власності за адресою: [ADDRESS] , наданого відділом бухгалтерського обліку та фінансів Сергіївської селищної ради, що підписаний\~ СПД [PERSON] /орендарем/ та Сергіївською селищною радою /орендодавцем/, сальдо розрахунків станом на 23.12.2019 року на користь СПД [PERSON] становить 23 528,46 грн. Позивач звернулась до відповідача із заявою від 19.01.2020 року про повернення їй безпідставно, надмірно та помилково перерахованих коштів. В свою чергу, Сергіївська селищна рада склала Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджету, яке разом із заявою [PERSON] було подано до Управління державної казначейської служби України у Білгород-Дністровському районі Одеської області. Позивач вказує, що відповідно до ст. 102.5 ПКУ, Управлінням державної казначейської служби України у Білгород-Дністровському районі Одеської області їй було повернуто безпідставно та надмірно сплачених коштів у сумі 14820 грн. За таких обставин, залишок надмірно сплачених нею коштів до бюджету Сергіївської селищної ради за період 2015-2017 роки становив 8705,46 грн./ 23528,46 грн-14820,0грн=8705,46грн/, які на думку позивача мають бути стягнуті в судовому порядку. Відповідач наполягаючи на пропуску строку позовної давності, в обґрунтування його доводів приєднав до матеріалів справи лист-відповідь від 05.01.2017 року за № 01-16/17, згідно якого ФОП [PERSON] повідомлено, що дійсно 16.12.2002 року між Сергіївською селищною радою та ФОП [PERSON] був укладений договір оренди № 19, об`єктом якого виступало приміщення вестибюлю першого поверху, розташоване за адресою: [ADDRESS] . 02.11.2005 року була укладена додаткова угода № 1 до вищевказаного договору, якою був продовжений строк дії договору до 16.12.2015 року. На підставі п.9.9 договору оренди, дія договору припиняється після закінчення строку, на який він був укладений. Таким чином, повідомлено, що договір оренди № 19 від 16.12.2002 року зі змінами від 02.11.2005 року вважається припиненим з 16.12.2015 року. Також, у листі вказано, що з метою виконання п.2.3 договору, а саме повернення орендованого майна, їй слід звернутися до Сергіївської селищної ради для підписання акту прийому-передачі. До того ж зазначено, що у разі бажання поновити дію договору, позивачу слід звернутися до Сергіївської селищної ради з відповідною заявою. До заяви про застосування строків позовної давності додано копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ФОП [PERSON] листа від 05.01.2017 року за № 01-16/17, який вона отримала 13.01.2017 року. Наведеним, відповідач вважає, що оскільки позивачу було доведено про припинення між сторонами договірних правовідносин, то з моменту отримання нею даного листа слід обраховувати строки позовної давності. Разом\~ з тим, суд не погоджується з такими ствердженнями відповідача, з огляду на наступне. Так, у листі Сергіївської селищної ради від 05.01.2017 року за № 01-16/17 вказане про право сторони орендаря на пролонгацію договору. Втім, відповідачем зазначено, про укладання додаткової угоди лише 02.11.2005 року, наслідком якого стало продовження договірних правовідносин сторін до 16.12.2015 року. Натомість, позивачем приєднано до матеріалів справи її заяву від 06.11.2015 року з проханням продовжити договір оренди та заяву від 11.12.2015 року про результати розгляду її попередньої заяви. Отже, навіть отримавши лист Сергіївської селищної ради за № 01-16/17 вона мала законне право очікування продовження її правовідносин / у разі виконання нею дії, що потребували вказаного/. Більш того, суд звертає увагу на факт отримання позивачем листа № 01-16/864/1 від 19.10.2018 року, у якому вказано про відсутність будь-яких чинних цивільно-правових угод, укладених між нею та Сергіївською селищною радою. Натомість у ньому вказано на факт отримання відповідачем безпідставно, надмірно або помилково перерахованих сум. Відповідно до\~ ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частина 2 ст.258 ЦК України передбачає строк спеціальної позовної давності, яка застосовується до стягнення неустойки (пені, штрафу) в 1 рік. Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.\~\~\~\~\~\~\~\~\~ У сенсі розуміння ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Лист Сергіївської селищної ради за № 01-16/864/1 від 19.10.2018 року є визнанням відповідачем свого боргу, адже у ньому вказано про отримання ним безпідставно, надмірно або помилково перерахованих сум, а тому є підставою для переривання строку позовної давності. Відповідно до ч.4\~ ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі «Case of Oneryildis v. Turkey» (справа відкрита за заявою №48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів право домагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності. Таким чином, Європейський суд з прав людини, неотримання коштів, на які має право людина, розглядає як порушення права власності на майно згідно з ст.1 «Захист власності» Протоколу № 1 до Конвенції. Повернення коштів /майна/ є фактично витребуванням цих коштів з чужого незаконного володіння /ст. 388 ЦК України/. У Висновку ВСУ\~ у справі за № №\~ 904/10673/16 висловився наступним чином: право особи на власність підлягає захисту протягом усього часу наявності у особи титулу власника. Законодавчою підставою для втрати особою права власності у часі є положення Цивільного кодексу України про набувальну давність (статті 344 Цивільного кодексу України). А тому, положення про позовну давність до заявлених позовних вимог про витребування майна у порядку статті 388 Цивільного кодексу України\~ не застосовуються. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05.10.2016 року у справі № 916/2129/15. За таких обставин, заява відповідача про застосування строків позовної давності заявлена необґрунтовано та є такою, що задоволенню не підлягає. Надаючи оцінку доводам позивача в обґрунтування заявленого позову,\~ суд зауважує про таке. Відповідно до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. 2. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Відповідно до ст. 760 ЦК України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Відповідно до ст. 761 ЦК України, право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. 2. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму. Відповідно до ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. 2. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. 3. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. 4. Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. 5. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. 6. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Податковий кодекс України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України) є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу. Підпунктом 14.1.115 пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України визначено, що надміру сплачені грошові зобов`язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату. Відповідно до п.п. 17.1.10 п. 17.1 ст. 17 Податкового кодексу України, платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів в порядку, встановленому ним Кодексом. Статтею 43 Податкового кодексу України передбачено, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу. У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків. Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми. Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку. У разі повернення надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на додану вартість такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету. Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані. Відповідно до п. 102.5 ст.102 Податкового кодексу України, заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування. Згідно із п. 3 та п. 5 Порядку, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів. Повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Подання подається до органу Казначейства за формою, передбаченою нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи за підписом керівника установи (його заступника відповідно до компетенції), скріпленим гербовою печаткою (у разі наявності) або печаткою з найменуванням та ідентифікаційним кодом установи (у разі наявності), з обов`язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб`єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума платежу, що підлягає поверненню, дата та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету. Пунктом 10 Порядку передбачено, що органи Казначейства приймають подання від органів, які контролюють справляння надходжень бюджету або які здійснюють облік заборгованості в розрізі позичальників, у строки, визначені нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів. Відповідно до п. 12 Порядку, органи Казначейства здійснюють процедури із забезпечення виконання документів, зазначених у пунктах 5 - 8 цього розділу, в такому порядку: 1) за наявності поточних надходжень на відповідних рахунках за надходженнями орган Казначейства протягом п`яти робочих днів після дня отримання подання (заяви та подання) перераховує кошти на рахунок одержувача одноразово на загальну суму або частковими сумами; 2) у разі недостатності або відсутності поточних надходжень на відповідних рахунках за надходженнями для здійснення повернення відповідний орган Казначейства не пізніше ніж через п`ять робочих днів після дня отримання подання (заяви та подання) надсилає звернення для підкріплення коштами цих рахунків: за платежами, що належать державному бюджету, - до Казначейства України. Згідно пунктів 4, 5, 7, 8, 9 Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 15.12.2015 р. № 1146, повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, до якого такі кошти були зараховані. Повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (за винятком повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які розраховуються органом ДФС на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку), яка може бути подана до територіального органу ДФС за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надміру сплаченої суми протягом 1095 днів від дня її виникнення. За таких обставин, враховуючи те, що згідно затвердженого податковим законодавством порядку повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань, їх можливо отримати лише протягом 1095 днів від дня її виникнення, та прийнявши до уваги підтверджену орендодавцем суму переплати орендної плати загальним розміром 23 528,46 грн, з яких повернуто позивачу органом Державної казначейської служби 14 820 грн згідно окресленої чинним законодавством процедури, однак з урахуванням наявності сальдо переплати у залишковій сумі 8705,46 грн. за період 2015-2017 роки, задля неможливості порушення прав позивача, правомірним буде стягнення їх у судовому порядку, тому позовні вимоги [PERSON] до Сергіївської селищної ради Білгород - Дністровської міської ради про стягнення надмірно сплачених коштів в якості орендної плати є доведеними та підлягаючими задоволенню. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку з\~ обґрунтованістю позовних вимог позивача також підлягають стягненню з відповідача на її користь\~ витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 840,90 грн.

Outcome: approved