Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

26.03.2019 р. до Київського районного суду м.Харкова надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] . В обґрунтування\~\~позовних вимог позивач посилається на те, що на підставі свідоцтва про право власності їй належить однокімнатна ізольована квартира [ADDRESS] , де вона і зареєстрована. 14.11.2012 р. на житловій площі позивача була зареєстрована її дочка [PERSON] . Наразі, у зв`язку з похилим віком та поганим становм здоров`я, позивач вирішила постійно проживати у м.Харкові у належній їй квартирі. У 2016 р. [PERSON] зробила спроби вселитися у свою квартиру, але цьому перешкоджала її дочка. Після постановлення Київським районним судом м.Харкова від 15.11.2016 р. рішення по справі 640/1664/16-ц відповідач перестала чинити позивачу перепони у користуванні своєю власністю, виселилися зі спірної квартири, але з реєстрації не знялась. Де наразі проживає дочка позивачу не відомо. Реєстрація [PERSON] створює для позивача певні труднощі та перешкоди у користуванні власністю, вона не може оформити субсидію, отримувати допомогу від соціальних служб. Враховуючи вищевикладене, позивач вимушений звернутись до суду з вказаним позовом. Згідно з положеннями ч. 1, 2 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. Відповідно до вимог ч. 4 ст.\~274\~ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; щодо спадкування; щодо приватизації державного житлового фонду; щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 15 цієї частини. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова \~від 29.03.2019\~р.\~вказану позовну заяву\~прийнято до\~розгляду та\~відкрито спрощене\~позовне провадження\~у справі з повідомленням (викликом) сторін, оскільки предмет позовних вимог не підпадає під обмеження, які визначені ч. 4 ст. 274 ЦПК України. Позивач та її представник у судове засідання не з`явились, представник позивача подала до канцелярії суду заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника, вимоги позовної заяви підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.22). У судові засідання, призначені на 02.05.2019 р. та 21.05.2019 р., відповідач повторно не з`явилась, про дату, час і місце судових засідань повідомлялась належним чином (а.с.23, 26), причин неявки в судові засідання відповідач не повідомила, відзив на позов до суду не подано. Відповідно ч.1 ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до ухвали суду від 21.05.2019 р., враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлена про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч.4\~ст.223 ЦПК України\~ постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Частиною 1\~ст. 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3\~статті 129 Конституції України\~визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6\~Конвенції\~про\~захист прав\~людини\~і\~основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені наступні фактичні обставини. Згідно свідоцтва про право власності, виданого Харківським міським центром приватизації Житлового фонду 16.03.1994 р. за реєстраційним номером 2-94-3417 [PERSON] належить однокімнатна ізольована квартира [ADDRESS] час [PERSON] . Реєстрація місця проживання у вказаній квартирі позивача [PERSON] , підтверджується відміткою у паспорті про зареєстроване місце проживання (а.с.5 на звор.). Згідно Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова, [PERSON] також зареєстрована у квартирі [ADDRESS] (а.с.17). Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 15.11.2016 р. у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом зняття з реєстрації та позбавлення права користування житлом відмовлено. На підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, позивачем надано Акт від 18.03.2019 р. за підписом начальника дільниці №16 КП «Жилкомсервіс», згідно якого у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Фактично з 16.11.2016 р. та по теперішній час [PERSON] не проживає третій рік та не сплачує комунальні послуги за вказаною адресою. Даний факт підтверджують сусіди [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.13-14). Статтею 41\~Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.\~316\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ч.1 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 386\~ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. При цьому згідно до ст.\~391\~ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Правова позиція Верховного суду України по справі № 6-92цс15, викладена в Постанові від 27.05.2015 року, вказує, що передбачений ст.\~391\~ЦПК України спосіб захисту усунення перешкод власником прав користування та розпорядження своїм майном, підлягає застосуванню у тих випадках, коли між позивачем, який є власником майна і відповідачем, який користується спірним майном, не існує договірних відносин щодо цього майна і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі договору, укладеного з позивачем. Правова позиція Верховного суду України по справі № 6-709цс16, викладена в Постанові від 16.11.2016 р., вказує, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Згідно ст..150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 1 ст.\~7\~Закону України\~"\~Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно зі ст.\~11\~Закону України\~"Про\~свободу пересування\~та вільний\~вибір місця\~проживання" реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації.\~Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері реєстрації фізичних осіб, затверджує відповідно до закону порядок реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування. Відповідно до ч. 1, 2, 5\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.\~\~Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Таким чином суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності, шляхом визнання особи такою, що втратила права користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь [PERSON] сплачений останньою за подачу позовної заяви судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved