Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

[PERSON] 30.06.2016 року звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом, вказавши, що вона із відповідачем по справі [PERSON] перебуває у шлюбі, зареєстрованому 21.11.2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Жмеринці Жмеринського міськрайонного управління юстиції Вінницької області. Повідомила, що 06.07.2012 року у них народилась дочка [PERSON], яка на даний час проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Зазначила, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати свою дитину, він взагалі не надає їй матеріальну допомогу, знаючи, що неповнолітня донька потребує значних коштів на її утримання, а їй самій важко утримувати дитину, так як кошти необхідні на придбання для дитини продуктів харчування, гігієни та одягу, а вона перебуває у скрутному матеріальному становищі. Також вказала, що відповідач працює фельдшером в КУ «Жмеринська міська станція швидкої допомоги», де щомісяця отримує доходи, тому має можливість утримувати дочку, також з нього стягуються аліменти на утримання дитини від першого шлюбу в твердій грошовій сумі 350 грн. щомісяця, інших утриманців у відповідача немає, стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться. Зауважила, що за станом здоровя дитина та відповідач здорові. Посилаючись на те, що відповідач ніяким чином не приймає участі у вихованні дитини, не надає матеріальної допомоги, просила винести рішення, відповідно до якого стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від усіх його доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Також просила стягнути з відповідача на її користь понесені нею витрати за надання адвокатом правової допомоги в сумі 400 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] зменшила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх його доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві. Повідомила, що вона працює продавцем у магазині, де отримує заробітну плату в розмірі 1500 грн., іншого доходу окрім цього вона не має Вказала, що дочка, на утримання якої заявлено вимогу про стягнення аліментів з відповідача, має хворобливий стан здоровя, оскільки у дитини виявлено плоскостопість, а тому її необхідно раз на півроку возити на обстеження до лікарні та для профілактики захворювання необхідно купувати спеціальне ортопедичне взуття, робити масажі, відвідувати басейн та танцювальні гуртки. Пояснила, що проживає разом із своєю бабусею та здійснює за нею догляд, однак, опіку над нею не встановлювала. Зауважила, що стан її власного здоровя задовільний, та з приводу додаткових витрат на лікування та розвиток здібностей дитини вона в судовому порядку до відповідача не зверталася. Просила задоволити позов. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в ході розгляду справи заявлені позовні вимоги визнали частково, вказавши, що відповідач згоден сплачувати аліменти на утримання неповенолітньої дочки в розмірі 1/6 частини від усіх його доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Вказали, що він не заперечує своє батьківство щодо дитини [PERSON], [INFO]. Зазначили, що відповідач працює фельдшером в КУ "Жмеринська міська станція швидкої допомоги", де отримує в середньому заробітну плату в розмірі 3500 грн. Представник відповідача зауважив, що на утриманні у відповідача також є ще одна неповнолітня дитина [PERSON], [INFO], на яку за рішенням Немирівського районного суду Вінницької області відповідач сплачує аліменти в розмірі 350 гривень. Про наявність у відповідача інших утриманців не повідомили. Відповідач повідомив, що стан його здоровя та дитини, на яку він уже сплачує аліменти, є задовільним. Також відповідач зауважив, що у неповнолітньої доньки [PERSON] дійсно виявлено плоскостопість, однак, лікар в цілях профілактики рекомендував носити дитині ортопедичні устілки, а не обовязково купувати ортопедичне взуття. Посилаючись на те, що відповідач отримує досить невелику заробітну плату, якої йому вистачає на задоволення особистих потреб, і з якої стягуються аліменти на утримання іншої дитини, просили ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/6 частини від усіх його доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Вивчивши доводи позовної заяви, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши представлені докази суд доходить наступного. У відповідності до положень ч.1,2 ст.3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобовязуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. За змістом ч.1 ст.27 Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до вимог ст.180, 181, 183 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у останнього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. У відповідності до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], на утримання якої заявлено вимогу про стягнення аліментів, що додатково підтверджується копією свідоцтва про народження І-АМ №229406 (а.с.5). Також відповідачем не заперечено, що дана дитина проживає окремо від нього, мешкаючи разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою Квартального комітету "Велика Жмеринка" від 29.06.2016 року. Відповідно до копії рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 21.09.2010 року (а.с.21) з відповідача [PERSON], [INFO], присуджено стягнення аліментів на утримання доньки Олени, [INFO], в розмірі 350 грн. Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані та представлені із дотриманням вимог закону, ніким не оспорюються та не суперечать один одному. Оскільки право позивача та неповнолітньої доньки на належне утримання останньої з боку відповідача порушено, що фактично підтверджується частковим визнанням позову, воно підлягає судовому захисту в межах заявлених позовних вимог. Разом з тим, суд вважає, що як заявлений позивачем, так і визнаний відповідачем розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 та 1/6 частини доходу відповідно не відповідають принципам розумності та справедливості, а тому в даному конкретному випадку визначає необхідним до стягнення розмір аліментів для утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/5 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, що з урахуванням вказаного середнього по відношенню до відповідної частки прожиткового мінімуму неповнолітньої дитини офіційного заробітку відповідача забезпечуватиме достатнє утримання останньої, надання якого є обов'язком обох батьків, а також не порушуватиме прав відповідача, оскільки вказана сума аліментів є меншою максимально можливого розміру відрахувань аліментів із заробітку платника, окрім того, не обмежуватиме можливості надання ним утримання іншій дитині, що визначає даний позов достатньо обґрунтованим та частково доведеним позивачем, відповідаючи матеріальному закону, передусім, наведеним положенням Конвенції про права дитини, що є складовою національного законодавства. При цьому суд не враховує твердження позивача щодо хворобливого стану здоров'я дитини, оскільки саме ця підстава позову заявлена нею в усній формі та після початку розгляду справи по суті, тобто поза межами власних прав та з порушенням вимог цивільного процесального закону. Окрім того, стягнення з одного батьків на користь іншого додаткових витрат на потреби лікування неповнолітньої дитини або розвитку її здібностей є самостійним предметом вимог, якого не охоплює даний цивільний позов, що не позбавляє позвача права вирішення такого спору в іншому провадженні за відповідним зверненням. Згідно вимог ст.88 ЦПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 551,20 грн. судового збору, від попередньої оплати якого в даній категорії справ звільнено позивача, з розрахунку його початкової ставки щодо заявлених вимог майнового характеру на час подачі позову до суду. Враховуючи викладене,

Outcome: approved