Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

09 вересня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом і просила про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки доходу відповідача на утримання дитини, через ненадання ним допомоги матеріального забезпечення у добровільному порядку. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. При цьому вказала, що за припинення спільного проживання з відповідачем, дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Матеріальної допомоги батько не надає, хоча має дохід зі стипендії за місцем навчання. Відповідач позовні вимоги визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO], про що надано копію свідоцтва народження серії [NUMBER], виданого 22 листопада 2013 року, за записами даних про батьків (а.с.3). Підстава запису відомостей про батька - спільна заява батьків про визнання батьківства №3 від 22 листопада 2013 року. Про таке свідчить запис у актовому записі про народження №20 та повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00014472437. Дитина проживає з матір'ю в [ADDRESS] що підтверджується довідкою про склад сім'ї від виконкому Нововасилівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області за №689 від 08 вересня 2014 року (а.с.4). Між сторонами по справі мають місце сімейні правовідносини щодо обов'язку батьків на утримання дітей до досягнення ними повноліття, визначеного ст.180 СК України. При судовому розгляді встановлено невиконання відповідачем такого обов'язку. Згідно ст.181 СК України визначається, що одним із способів виконання батьками обов'язку утримувати дитину є стягнення аліментів за рішенням суду, у тому числі у частці від доходу одного з батьків. Суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Згідно ст.35 ЦК України повна цивільна дієздатність надається неповнолітній особі, яка записана матір"ю або батьком дитини. Норми Сімейного Кодексу України не містять обмеження щодо стягнення аліментів з батька, який є неповнолітнім. Виключення складає норма ч.3 ст.196 СК України про те, що неустойка при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов"язана сплачувати аліменти за рішенням суду, не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім. Визначаючи розмір стягнення, в порядкуст.182 СК України, суд враховує на стан задовільного здоров'я та матеріального становища дитини, яка не має власного майна, а лише утримання від матері за рахунок соціальних виплат, становище відповідача, який навчається та отримує стипендію та не має інших утриманців. Згідно Постанови КМУ від 26 лютого 1993 р. №146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб" (назва в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 01.07.2002 р. №869) із змінами і доповненнями, затверджено перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, по п.15 це є стипендії, які виплачуються студентам в період навчання у вищих навчальних закладах, учням професійних навчально-виховних закладів та слухачам навчальних закладів підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів. Окрім вказаного, відповідач не повідомив суду про такі обставини, які б могли вплинути на рішення про визначення розміру стягнення. При цьому, суд приходить висновку про обґрунтованість визначення розміру аліментів у частці заробітку (доходу) батька відповідно положень ст.183 СК України, а саме стягнення 1/5 частки його доходу.

Outcome: partial