Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Виконавчого комітету Вінницької міської ради, в якій просила визнати протиправним рішення відповідача №520 від 02.03.2017р. про відмову в приватизації державного житлового фонду та зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву про оформлення передачі в приватну власність квартири [ADDRESS] на підставі поданих 22.02.2017 року документів. Позовні вимоги мотивовані тим, що 22.02.2017р. позивач від свого імені та імені неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], а також чоловік позивача - [PERSON], звернулись із заявою до Виконавчого комітету Вінницької міської ради про оформлення передачі у приватну спільну часткову власність квартири [ADDRESS], яку вони займають на умовах найму. Ордер на вказану квартиру заявники отримали 17.09.2009р., а з 15.01.2015р. з прийняттям відповідачем рішення №14 про виключення квартири з числа службових, отримали право на приватизацію даної квартири. На виконання ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та п. 17, 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, яке затверджено наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009р. за №396 позивачем до КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» подано всі необхідні документи, однак 23.03.2017р. позивачем отримано рішення Виконавчого комітету Вінницької міської ради №520 від 02.03.2017р. про відмову в приватизації квартири, яке мотивовано тим, що поданий технічний паспорт на квартиру виготовлений не КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації», а приватним підприємством «Бабурбудпро». З таким рішенням відповідача позивач не погодилася, вважаючи його протиправним, а тому з посиланням на статті 2, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», п. 17, 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, яке затверджено наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009р. за №396, п. 1.4 Розділу 1 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24.05.2001р. №127, звернулася до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач, яка представляє себе та своїх неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві, та просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у запереченнях на позовну заяву (а.с. 45) та в судовому засіданні з позовними вимогами не погодився, просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що рішення Виконавчого комітету Вінницької міської ради №520 від 02.03.2017р. про відмову в приватизації державного житлового фонду прийнято в межах повноважень та у спосіб, який передбачений Конституцією і законами України. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.07.2017р. залучено до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - [PERSON], а також [PERSON] та [PERSON], інтереси яких представляє їх мати [PERSON]. [PERSON] в судове засідання не з'явився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи без його участі та зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, інвентаризаційної справи №101932 та надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 22.02.2017р. [PERSON] звернувся до Виконавчого комітету Вінницької міської ради з заявою, якою просив оформити передачу в приватну спільну часткову власність квартиру [ADDRESS], яку він займає разом з членами сім'ї на умовах найму. Цією ж заявою заявник просив при оформленні квартири у спільну часткову власність передати її у приватну власність членам сім'ї у рівних часках: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 10) Разом зі вказаною заявою заявником було подано: - копії паспортів та ідентифікаційних кодів [PERSON] та [PERSON], а також копії свідоцтв про народження дітей [PERSON] та [PERSON]; - технічний паспорт на квартиру [ADDRESS], який виготовлений 02 грудня 2016 року ПП «Бабурбудпро»; - декларацію про готовність до експлуатації від 10.01.2017р. №ВН143170100101; - завірену копію ордеру на службове приміщення №0277 від 17.09.2009р.; - копію рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради №14 від 15.01.2015р. про виключення квартири з числа службових; - копію договору найму житла в будинках комунальної власності; - довідку №5 від 21.02.2017р. про те, що [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON] протягом часу проживання в місті Козятин участі у приватизації не брали; - довідку №435/02-23 від 20.02.2017р., про те, що [PERSON] з 22.07.1992 року по 23.11.1999 року проживав в [INFO] та участі у приватизації не приймав; - довідку про склад сім'ї та займані приміщення від 22.02.2017р. Обставини, щодо подання [PERSON] та позивачем вищевказаного переліку документів представником відповідача не оспорювалося. Відповідно до частини першої статті 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Рішенням Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 02.03.2017р. №520 «Про відмову в приватизації державного житлового фонду» відмовлено в безоплатній передачі квартири [ADDRESS] у власність [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та роз'яснено вказаним особам право повторного звернення по питанню безоплатної передачі квартири з документами, які відповідають вимогам законодавства. (а.с. 5, 6) Вказане рішення мотивовано тим, що серед поданого переліку документів міститься виготовлений ПП «Бабурбудпро» станом на 02.12.2016р. технічний паспорт на квартиру, в якому містяться посилання на інвентаризаційну справу №3, що свідчить про формування нової інвентаризаційної справи того об'єкта, що вже підлягав інвентаризації, оскільки КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» проінвентаризовано зазначено квартиру починаючи з 10.04.2009р. та заведено єдину інвентаризаційну справу №101932. На думку відповідача, заведення паралельної інвентаризації справи на об'єкт, який уже підлягав інвентаризації, суперечить вимогам Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24.05.2001р. №127, а тому Виконавчий комітет не може приймати рішення на підставі документу, виготовленню та формуванню якого перебували порушення вимог Інструкції. Визначаючись щодо позовних вимог суд виходить з того, що відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Частиною першою та другою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Згідно з частиною третьою статті 8 вказаного Закону передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Пунктом 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, яке затверджено наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009р. за №396 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 січня 2010 р. за N109/17404 (далі - Положення) передбачено, що громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім'ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Зразок бланка заяви наведено у додатку 2. Відповідно до пункту 18 Положення громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копію документа, що посвідчує особу; технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку; довідка про склад сім'ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі. В судовому засіданні встановлено, що на виконання пунктів 17 та 18 Положення [PERSON] та позивачем надано органу приватизації весь перелік необхідних для приватизації квартири документів. Однак, серед поданих документів було надано технічний паспорт на квартиру виготовлений ПП «Бабурбудпро» станом на 02.12.2016р., в якому містяться посилання на інвентаризаційну справу №3. Порядок та методику проведення технічної інвентаризації збудованих (реконструйованих) будинків, допоміжних будівель та споруд з метою визначення їх фактичної площі та об'єму (щодо проектних), обстеження та оцінки технічного стану наявних об'єктів, установлення вартості об'єктів, визначає Інструкція про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, яка затверджена наказом Держбуду України від 24.05.2001р. №127, та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за №582/5773 (далі - Інструкція). Відповідно до пункту 1.2 Інструкції технічна інвентаризація проводиться у таких випадках: перед прийняттям в експлуатацію завершених будівництвом об'єктів, у тому числі після проведення реконструкції та капітального ремонту; перед проведенням державної реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва; перед проведенням державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна, що утворився в результаті поділу, об'єднання об'єкта нерухомого майна або виділення частки з об'єкта нерухомого майна, крім випадків, коли в результаті такого поділу, об'єднання або виділення частки завершений будівництвом об'єкт приймався в експлуатацію. В інших випадках технічна інвентаризація проводиться за бажанням замовника. Згідно з пунктом 1.4 Інструкції технічна інвентаризація об'єктів нерухомого майна проводиться суб'єктами господарювання, у складі яких працює один або більше відповідальних виконавців окремих видів робіт (послуг), пов'язаних із створенням об'єктів архітектури, які пройшли професійну атестацію у Мінрегіоні України та отримали кваліфікаційний сертифікат відповідно до статті 17 Закону України "Про архітектурну діяльність" та постанови Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року N554 "Деякі питання професійної атестації відповідальних виконавців окремих видів робіт (послуг), пов'язаних із створенням об'єктів архітектури". На підставі матеріалів технічної інвентаризації складаються інвентаризаційні справи (додаток 1) та технічні паспорти (додатки 2 - 8, 18), які скріплюються підписом керівника та печаткою суб'єкта господарювання, а також підписом виконавця робіт із зазначенням серії та номера кваліфікаційного сертифіката та його печаткою. В той же час, в абзаці першому, другому та третьому розділу 11 Інструкції закріплено, що у разі виявлення змін щодо складу, технічного стану, власників будинків тощо, суб'єкти господарювання вносять до інвентаризаційних документів відповідні виправлення та доповнення. При наявності змін технічний паспорт замінюється на новий з позначкою про це в старому технічному паспорті, який залишається у замовника. Матеріал має бути сконцентрований в одній інвентаризаційній справі (паралельні справи не заводяться). З аналізу вищевказаних положень Інструкції слідує висновок, що технічна інвентаризація об'єктів нерухомого майна може проводитися не лише комунальними підприємствами технічної інвентаризації, але й іншими суб'єктами господарювання, у складі яких працює один або більше відповідальних виконавців окремих видів робіт (послуг), пов'язаних із створенням об'єктів архітектури, які пройшли професійну атестацію у Мінрегіоні України та отримали відповідний кваліфікаційний сертифікат. Однак, в разі здійснення первинної інвентаризації об'єкта нерухомого майна та формування інвентаризаційної справи, заведення паралельної інвентаризаційної справи не допускається. Проте, як встановлено судом та вбачається з витребуваної судом інвентаризаційної справи №101932 на квартиру [ADDRESS], яка заведена Комунальним підприємством «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» інвентаризація вказаної квартири проводилася починаючи з 10.04.2009р. та заведено єдину інвентаризаційну справу №101932. Натомість, як вбачається з технічного паспорту на вищевказану квартиру, виготовленого ПП «Бабурбудпро» станом на 02.12.2016р. у ньому містяться посилання на інвентаризаційну справу №3 з реєстровим №3, що свідчить про формування нової інвентаризаційної справи того об'єкта, що вже підлягав інвентаризації, що в свою чергу є порушенням вимог Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна. Таким чином, оскільки Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян передбачено подання громадянином до органу приватизації технічного паспорту на квартиру (будинок), а поданий позивачем органу приватизації технічний паспорт на вищевказану квартиру, виготовлений ПП «Бабурбудпро» з порушенням Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, суд приходить до висновку про наявність у відповідача підстав для прийняття рішення про відмову в безоплатній передачі квартири у власність позивачу та членам сім'ї. При цьому, посилання позивача на положення пункту 10 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», відповідно до якого органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаних ними житла, суд вважає безпідставним, оскільки пунктом 2 оскаржуваного рішення відповідача роз'яснено [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] право повторного звернення по питанню безоплатної передачі квартири з документами, які відповідають вимогам законодавства. Таким чином, право вищевказаних осіб на безоплатну передачу у власність квартири [ADDRESS], відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» відповідачем не заперечується, однак реалізація такого права повинна здійснюватися з урахуванням Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян та Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна. Окремо суд звертає увагу на те, що предметом оскарження у даній справі є рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради, щодо відмови у приватизації державного житлового фонду. Відповідно до пункту першого частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності В той же час, за змістом статті 15 ЦПК України під цивільною юрисдикцією розуміється компетенція загальних судів вирішувати з додержанням процесуальної форми цивільні справи у видах проваджень, передбачених цим Кодексом За загальним правилом у порядку цивільного судочинства суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема, спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (статті 3, 15 ЦПК України). Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства. Житлові спори - особливий різновид спорів, що стосується житлових прав та інтересів громадян і організацій. У порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття з такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобов'язання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання в належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків тощо). Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі суб'єкта владних повноважень як відповідача. Аналіз наведених вище правових норм свідчить про те, що спори щодо приватизації житлового фонду, підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки в такому випадку особа звертається до суду за захистом порушеного цивільного права, отже, цей спір не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, а пов'язаний з вирішенням питання щодо права на житло. Аналогічні за змістом висновки щодо застосування зазначених норм права містяться в постановах Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2139цс15 та від 02 березня 2016 року у справі №6-14цс16, які в силу положень частини другої статті 360-7 ЦПК України мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. З огляду на вищевикладене даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства Згідно зі статтею 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 10, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо та в їх сукупності суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на те, що в задоволені позову відмовлено, судові витрати слід залишити без відшкодування. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed