Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Свої вимоги мотивує тим, що на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.05.2011 року вона є власником земельної ділянки, кадастровий номер: 2110400000:01:016:0121 розташованої по вул. Василя Жупана, 2 в м.Мукачево Закарпатської області, призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Вищевказана належна їй земельна ділянка по межі позначеній на плані літерами від «Г» до «Д» та від «Д» до «Е» межує з земельними ділянками по вул. Коцки, 22-24 в м.Мукачево. Дані земельні ділянки по вул. Коцки, 22-24 в м.Мукачево належать гр. [PERSON]. Також належна їй земельна ділянка по межі позначеній на плані літерами від «Е» до «А» межує з земельною ділянкою по вул. Коцки, 26 в м.Мукачево, яка належать гр. [PERSON]. Власник суміжних земельних ділянок по вул. Коцки, 22-24 в м.Мукачево, [PERSON], побудувала гараж позначений на генплані під літерою «Б» та навіс позначений на генплані під літерою «В», таким чином, що частково захопила частину належної їй земельної ділянки, а в подальшому ще й встановила за гаражем та навісом на належній позивачу земельній ділянці дощатий паркан. У звязку з цим на її замовлення в 2017 році ДП «Закарпатський геодезичний центр» було проведено винесення в натуру точки належної позивачу земельної ділянки кадастровий номер: 2110400000:01:016:0121, розташованої по вул. Василя Жупана, 2 в м.Мукачево. В результаті проведеної кадастрової зйомки було встановлено, що частина належної позивачу земельної ділянки перегороджена парканом та забудована гаражем і навісом, площа захопленої відповідачкою частини належної позивачу земельної ділянки становить 15 кв.м. (0,0015 га). Відповідач [PERSON] власник суміжної земельної ділянки по вул. Коцки, 26 в м.Мукачево, також встановив паркан з сітки та очерету на належній позивачу земельній ділянці. На замовлення позивача в 2017 році ДП «Закарпатський геодезичний центр» було проведено винесення в натуру точки належної мені земельної ділянки кадастровий номер: 2110400000:01:016:0121 розташованої по вул. Василя Жупана, 2 в м.Мукачево. В результаті проведеної кадастрової зйомки було встановлено, що частина належної позивачу земельної ділянки перегороджена парканом, площа захопленої відповідачкою частини належної їй земельної ділянки становить 12 кв.м. (0,0012 га). У відповідності до правил добросусідства я неодноразово зверталася до відповідачів з проханням демонтувати вищевказані споруди та паркани з належної мені земельної ділянки. Проте, відповідач [PERSON]І категорично відмовилася в добровільному порядку звільнити захоплену нею частину належної мені земельної ділянки. Відповідач [PERSON] в свою чергу заявив, що демонтує встановлений ним паркан тільки після того, як це зробить відповідач [PERSON] Такими протиправними діями відповідачі створюють [PERSON] перешкоди у користуванні належною їй на праві приватної власності земельною ділянкою, чим порушують її права як власника земельної ділянки. 09 серпня 2017 року представник позивача змінив позовні вимоги та просив зобовязати [PERSON] усунути [PERSON] перешкоди у користуванні земельною ділянкою кадастровий номер: 2110400000:01:016:0121, розташованою по вул. Жупана, 2 в м.Мукачево Закарпатської області, шляхом зобовязання [PERSON] перенести гараж, позначений на генплані під літерою «Б», сарай позначений на генплані під літерою «В» з навісом, позначеного на генплані під літерою «В'», розташований по вул. Коцки, 22-24 в м.Мукачево на відстань одного метра від межі, належної [PERSON] земельної ділянки, розташованої по вул.. Жупана, 2 в м.Мукачево Закарпатської області, кадастровий номер: 2110400000:01:016:0121; паркан, розташований по вул.. Коцки, 22-24 в м.Мукачево за межу належної [PERSON] земельної ділянки, розташованої по вул.. Жупана, 2 в м.Мукачево Закарпатської області, кадастровий номер: 2110400000:01:016:0121. Крім того,просив зобовязати [PERSON] усунути [PERSON] перешкоди у користуванні земельною ділянкою кадастровий номер: 2110400000:01:016:0121 розташованою по вул. Жупана, 2 в м.Мукачево Закарпатської області, шляхом зобовязання [PERSON] перенести паркан, розташований по вул.. Коцки, 26 в м.Мукачево за межу належної [PERSON] земельної ділянки, розташованої по вул. Жупана, 2 в м.Мукачево Закарпатської області, кадастровий номер: 2110400000:01:016:0121. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідач [PERSON] , її представник [PERSON] в судове засідання не зявилися за невідомих причин. Про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Причини своєї неявки відповідач та його представник суду не повідомили. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.05.2011 року [PERSON] є власником земельної ділянки, кадастровий номер: 2110400000:01:016:0121, розташованої по вул. Василя Жупана, 2 в м.Мукачево Закарпатської області, призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с.10-11, 12-13). Відповідно до листа Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області б/н від 14 квітня 2017 року, позаплановою перевіркою 15.05.2017 р. з виїздом на місце виявлено, що згідно з технічним паспортом № 10910 від 03.12.2010 р. в домоволодіння по вул. Коцки, 22-24 в м. Мукачево Закарпатської області входять такі будівлі та споруди - житловий . будинок літери А, гараж літер Б, сарай літер В, навіс літер В', на генплані визначено їх розташування та стоїть штамп про самовільне будівництво гаражу літер Б та сараю літер В. Будівництво житлового будинку та господарських будівель проведено гр.[PERSON] згідно проекту, розробленого на підставі рішення Мукачівського міськвиконкому №115 від 29.05.2007 р. та погодженого головним архітектором м.Мукачева, дозволу на виконання будівельних робіт, виданого начальником інспекції ДАБК у Закарпатській області №2062 від 14.02.2010 р., але з відхиленням від проекту, а саме: було побудовано гараж та сарай з навісом в протилежному кінці двору в безпосередній близькості до земельної ділянки по вул. Коцки, 20 та вул. Жупана,8. Також встановлено, що між їхніми земельними ділянками встановлено тимчасовий дощатий паркан та відстань від виступаючої конструкції даху навісу до нього 40 см. За відхилення від проекту на гр.[PERSON] було складено протокол про адміністративне порушення та накладено штраф, штраф сплачено 29.01.2009 р. Після чого було відкориговано проект та погоджено головним архітектором [PERSON] 28.12.2010р. На даний час домоволодіння по вул. Коцки, 22-24 в м.Мукачево зареєстроване, є свідоцтво про право власності №87 від 29.03.2011р. , видане Управлінням міського господарства Мукачівської міської ради на підставі рішення Мукачівського Міськвиконкому №87 від 29.03.2011р. Земельні ділянки по вул.Коцки,22-24 в м.Мукачево знаходяться у власності гр.[PERSON] (державний акт серія ЗК№032104 від 23.07.2007р.-0,0580 га, кадастровий номер 2110400000:01:016:0054 та серія ЗК№032105 від 23.07.2007р.-0,0584 га, кадастровий номер 2110400000:01:016:0053). Домоволодіння по вул.Коцки,26 в м.Мукачево належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності №135 від 24.06.2004 р. зідно технічного паспорту №б/н від 30.01.2004р. Будівництво житлового будинку та надвірних споруд (альтанка) проведено згідно рішення Мукачівського міськвиконкому №174 від 12.09.1990 р., будівельного паспорту та дозволу на виконання будівельних робіт №385 від 03.10.1990 р. Є державний акт на земельну ділянку серія ЗК №051870 від 09.04.2004 р.,площею 0,0600 га, кадастровий номер 2110400000:01:016:0081. Між земельною ділянкою по вул.Жупана,2 та домоволодінням по вул.Коцки,26 виявлено паркан з металевої сітки та очерету. На момент проведення перевірки будівельні роботи не проводились. За результатами зазначеної перевірки зроблена фотофіксація, складено акт перевірки. Під час проведення перевірки власники домоволодінь по вул.Коцки,22-24 та вул.Коцки,26 заявили, що в разі встановлення факту порушення ними межових знаків тимчасові огорожі буде демонтовано та перенесено по факту встановлення їх. Виходячи з міжнародно-правових зобовязань держави, положень ст. 8 Конституції та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції ратифікована Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Так, у частині першій ст. 1 Першого протоколу до Конвенції «Захист власності» передбачено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». З положеннями частини першої ст. 1 Першого протоколу до Конвенції в повній мірі кореспондуються і приписи частин першої та другої ст. 321 Цивільного кодексу України, якими, зокрема передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Приписами частини першої ст. 316 Цивільного кодексу України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з частиною першою ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 41 Конституції України (частини перша та сьома) передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Вищевказані положення також кореспондуються із положеннями ст. 78 Земельного кодексу України, згідно якої право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Відповідно до ч. 3 ст. 79 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Відповідно до вищевикладених положень чинного законодавства [PERSON] має право на вільне володіння, користування та розпоряджання належною їй земельною ділянкою по вул. В. Жупана, 2 в тому розмірі та в тих межах в яких вона їй належить на праві приватної власності згідно правовстановлюючих документів. Водночас правам [PERSON] як власника земельної ділянки кореспондує відповідний обовязок відповідачів як власників суміжних земельних ділянок не порушувати її право власності. Зокрема, згідно п. г ч. 1 ст. 91 Земельного кодексу України, власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Відповідно ч. 1 ст. 91 Земельного кодексу України, власники земельних ділянок зобовязані забезпечувати використання їх за цільовим призначенням, додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля, не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства. Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 103 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобовязані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 106 Земельного кодексу України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. За змістом ч. 1 ст. 107 Земельного кодексу України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. Так відповідно до ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як обєкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Згідно ч. 2 ст. 90 Земельного кодексу України, порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно відповідачі зобовязані усунути позивачу перешкоди у користуванні належною їй земельною ділянкою шляхом перенесення паркану та гаражу та навісу за межі належної їй земельної ділянки. Окрім того, проведене відповідачами будівництво гаражу, навісу та встановлення паркану на частині належної [PERSON] земельної ділянки порушує встановлені державні будівельні норми. Відповідно до державних будівельних норм ДБН 360-92** "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень", розміщення гаражів передбачають переважно вбудованими або прибудованими до житлових будинків по лінії забудови або в глибині ділянки. При розміщенні гаражів по лінії забудови відчинені двері не повинні заважати вільному руху пішоходів та транспорту. Нормативна відстань від входів та інших отворів гаража до вікон сусідніх житлових будинків становить 10 м. Для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни повинна становити не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів із покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок. Крім того, необхідно дотримуватись нормативних відстаней між будинками або господарськими будівлями (гаражами) на суміжних ділянках. Таким чином, відповідачами при будівництві гаражу та паркану допущено порушення державних будівельних норм і правил та моїх прав як власника суміжної земельної ділянки. У відповідності до ч. 3 ст. 375 Цивільного кодексу України, право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Згідно ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до вищевикладеного гараж позначений на генплані під літерою «Б», навіс позначений на генплані під літерою «В'» та паркан домоволодіння по вул. Коцки, 22-24 в м.Мукачево, а також паркан домоволодіння по вул. Коцки, 26 в м.Мукачево споруджені із порушенням вимог нормативних документів. Зокрема ці будівлі збудовано із самовільним зайняттям належної [PERSON] частини земельної ділянки, шляхом улаштування цих будівель і споруд на частині належної їй на праві приватної власності земельної ділянки по вул. Жупана, 2 в м.Мукачево. Частиною першою ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом п. 3 частини другої ст. 15 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту порушеного права є припинення дії, яка порушує право. За загальним правилом, у разі порушення цивільного права чи інтересу, у особи виникає право на застосування конкретного способу захисту, який залежить від виду порушення та від наявності між сторонами зобов'язальних правовідносин. Тобто, особа обирає саме той спосіб захисту, який відповідає характеру порушення її права чи інтересу. Статтею 391 Цивільного кодексу України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Із вищевказаними положеннями цивільного законодавства в повній мірі кореспондуються і приписи, які містяться в частині другій ст. 152 Земельного кодексу України, зокрема відносно того, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Одним із способів захисту прав на земельну ділянку, визначених частиною третьою ст. 152 Земельного кодексу України, є відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, а також застосовування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Статтею 212 Земельного кодексу України (частини перша та друга) передбачено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки (ч. 2 ст. 212 Земельного кодексу України). Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004 року власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту. Власник земельної ділянки, права якого порушено, може вимагати відшкодування завданої цим моральної шкоди (ч. 3 ст. 386 ЦК). До того ж у п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» № 6 від 30.03.2012 року розяснено, що позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути предявлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК, статтею 103 ЗК. Беручи до уваги встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає позов обґрунтованим, а тому він підлягає задоволенню у повному обсязі. Судові витрати підлягають розподілу на підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved