Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

27 серпня 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Шевченківської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, в якому просила встановити порушення її права власності на земельну ділянку (пай), надану їй згідно з рішенням №367-р Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області від 19 липня 1996 року внаслідок розпаювання земель акціонерного товариства ім. Т.Г.Шевченка за сертифікатом МК №0170182 на земельну частку (пай) розміром 5,82 умовних кадастрових гектарів, кадастровий номер 4823384700:03:000:0339; та зобов'язання відповідача повернути земельну ділянку в її користування. Позов обґрунтувала тим, що рішенням №367-р Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області від 19 липня 1996 року внаслідок розпаювання земель акціонерного товариства ім. Т.Г.Шевченка їй видано сертифікат МК № 017082 на земельну частку (пай) в розмірі 5,82 умовних кадастрових гектарів. 26 червня 1997 року видано сертифікат, який зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 8944 10 вересня 1997 року. Розпорядженнями Жовтневої районної державної адміністрації № 1399/19-03 від 28 травня 2004 року та № 324-р від 27 квітня 2009 року було дозволено виготовлення технічної документації земельних ділянок з метою видачі державного акту на право власності не земельні ділянки. Вона виготовила технічну документацію, але за відсутності коштів право власності не оформила. Посилаючись на те, що відповідачем їй заборонено користуватись земельним паєм та землю передано в оренду сторонній особі, а також вважаючи, що сертифікат на земельну частку (пай) та виготовлена технічна документація підтверджує її право приватної власності на землю, просила визнати порушеним її право власності та зобов'язати відповідача повернути їй земельну ділянку в її користування. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити. Пояснили, що на сьогоднішній день оформлення права власності не завершено за відсутності коштів, однак вважають, що це не впливає на існуюче право власності, яке вже виникло, наполягаючи саме на такому способі захисту, як викладено у позовній заяві та стверджуючи, що саме Шевченківська сільська рада Жовтневого району Миколаївської області є належним відповідачем за зазначеним позовом. Відповідач - Шевченківська сільська рада Жовтневого району Миколаївської області в судове засідання свого представника не направила, в надісланій до суду заяві зазначено про слухання справи у відсутність відповідача та надані пояснення щодо суті позову, згідно яких земельний пай [PERSON], у зв'язку з неотримання свідоцтва на право власності є не витребуваним та розпорядженням голови Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області землі запасу та не витребувані паї надані в оренду ФГ «Святовіт-південь». Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, судом встановлено наступне. Згідно сертифікату серії МК № 0170182 на право на земельну частку (пай), виданого 26 червня 1997 року на підставі рішення Жовтневої районної державної адміністрації № 367-р від 19 липня 1996р. та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку ( пай) за № 8944, [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності акціонерного товариства ім.. Т.Г. Шевченка розміром 5,82 в умовних кадастрових гектарах (а.с. 21). Після розірвання шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» ( а.с. 20). Рішенням Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області № 1399/19-03 від 28.05.2004 року надано дозвіл на виготовлення технічної документації земельних ділянок (паїв) громадянам-власникам сертифікатів. У списку, який є додатком до зазначеного рішення під № 7 значиться [PERSON] ( а.с. 22-25). Розпорядженням Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області № 324-р від 27.04.2009 року надано дозвіл на виготовлення технічної документації зі складання державних актів на право власності земельної частки (паю)., на підставі якого виготовлено технічну документацію згідно договору між позивачем та ТОВ «Терра-Юг» ( а.с. 26-42). Відповідно до ст. 373 Цивільного Кодексу України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Статтею 116 Земельного Кодексу України передбачено набуття права власності громадянами та юридичними особами шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до ст. 81 Земельного Кодексу України, громадяни набувають право власності на земельні ділянки на підставі виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Згідно ч.9 ст. 79-1 зазначеного кодексу, земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав. А відповідно до ст. 126 цього Кодексу, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до п.п 16,17 розділу Х Перехідних положень Земельного Кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Пунктом 9 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про державний земельний кадастр» від 7 липня 2011 року N 3613-VI, який набрав чинності 01 січня 2013 року, передбачено, що до 1 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Як вбачається з документів, наданих на підтвердження позову, та як підтвердили в судовому засіданні позивач та її представник, на сьогоднішній день право власності на земельну ділянку, яке до 01 січня 2013 року підтверджувалось Державним актом на право власності на землю, а після 01 січня 2013 року - свідоцтвом про право власності, належним чином та згідно вимог діючого законодавства не оформлено. Таким чином, твердження позивача про підтвердження права власності на земельну ділянку фактом наявності сертифіката на земельну частку (пай) та технічної документації суперечить вимогам діючого законодавства та ґрунтується на невірному трактуванні фактичних обставин справи та норм матеріального права, оскільки сертифікат на земельну частку (пай) є речовим правом вимагати виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки, що за вартістю відповідає частці особи у сільськогосподарських угіддях, переданих у колективну власність відповідної юридичної особи, а розроблення технічної документації є однією із стадій процедури виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок. Відповідно до ст.1 Цивільного процесуального Кодексу України, суд захищає порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, інтересів держави. Оскільки у позивача, відповідно до положень діючого законодавства, відсутнє належним чином підтверджене право власності на земельну ділянку, судом не може визнаватись порушеним таке право, оскільки сама позивач не вчинила всіх необхідних дій для його отримання. А оскільки вимога про повернення земельної ділянки є похідною від первинної вимоги, вона також не підлягає задоволенню. Крім того, суд звертає увагу на те, що позивачем не доведено, яким чином саме Шевченківська сільська рада Жовтневого району Миколаївської області повинна виступати в якості відповідача за вимогами позову, з урахуванням того, що розпорядження щодо земельної частки(паю) виносились Жовтневою районною державною адміністрацією Миколаївської області. Однак, оскільки на підставі досліджених у судовому засіданні доказів встановлено, що право власності позивача, про захист якого вона просить, не порушено, оскільки таке право на час звернення до суду нею не набуто, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову саме з цих підстав.

Outcome: dismissed