Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

25.12.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачів, в якому просить стягнути з ПАТ «Кристалбанк» як правонаступника ПАТ «Терра банк» 198\~919,50 грн. пені; стягнути з ПАТ «Кристалбанк» 100\~000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди; зобовязати ПАТ «Кристалбанк» звільнити позивача від сплати відсотків та інших додаткових платежів за період, коли банком не виконувались умови договору, починаючи з 05.08.2014 року до дати набрання рішенням чинності; зобовязати ПАТ «Кристалбанк» виконати договір в натурі, продовживши його дію на 1 рік 5 місяців і поновивши обслуговування овердрафта та надання послуг в обсягах, передбачених тарифним пакетом «Visa Platinum Standart», строк дії договору відраховувати з дати набрання рішенням чинності. При цьому позивач посилається на те, що з серпня 2014 року відповідач заблокував його рахунки та унеможлив доступ до наданого банком кредиту, у зв'язку із чим Банком порушені умови кредитного договору про встановлення овердрафту від 13.01.2014 року, тому позивач змушений звернутися до суду із позовом. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та просить його задовольнити. При цьому позивач пояснив, що до понад сім місяців сторони належно виконували умови кредитного договору про встановлення овердрафту від 13.01.2014 року, однак з серпня 2014 року відкриті Банком рахунки виявилися заблокованими. Таким чином, позивач вважає, що його права як споживача фінансових послуг порушені. Представник відповідача ПАТ «Кристалбанк» до судового засіданні не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Матеріали справи містять ряд заяв представника Банку про відкладення судового засідання з метою надання письмових заперечень, на ознайомлення із матеріалами справи. Відповідно до особистої розписки представника банку [PERSON], представник ознайомився із справою, однак в подальшому до судового засідання не з'явився, будь-яких заяви чи заперечень до суду не надано. Представник відповідача [PERSON] дирекції /відділення № 4/ ПАТ «Кристалбанк» до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 13.01.2014 року між ПАТ «Терра Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір про встановлення овердрафту № PL-48/33. Відповідно до умов договору, Банк надає позичальнику кредит на умовах овердрафту в сумі, що не перевищує визначеного цим Договором ліміту овердрафту. Кредитування позичальника на умовах овердрафту здійснюється через поточний рахунок позичальника 26256501119098, відкритого в ПАТ «Терра Банк» /а.с. 8-16/. Пунктом 2.2. вказаного Договору встановлено, що ліміт овердрафту встановлюється у розмірі 50\~000,00 грн. На виконання умов договору про встановлення овердрафту № PL-48/33 від 13.01.2014 року Банком було оформлено позивачу три платіжних картки у рамках тарифного пакету «Visa Platinum Standart», а саме № 45656 4310 9000 1509 /у гривнях/, № 4565 9310 9000 1483 /у доларах США/, № 4565 9310 9000 1491 /в Євро/, та позивач був підключений до всесвітньої програми Priority Pass та послуги «Консьерж Сервис», було оформлено страховий поліс для осіб, що виїжджають за кордон /а.с. 16-17/. В ході судового розгляду справи, позивач пояснював, що з дня укладання договору понад сім місяців сторони належно виконували умови кредитного договору про встановлення овердрафту, однак у серпні 2014 року позивач при спробі здійснити розрахунок карткою, отримав відмову оператора. На підтвердження вказаних пояснень позивач надав письмову виписку із інтернет ресурсу EASY PAY. Крім того, судом досліджено виписку з особового рахунку позивача від 13.01.2014 року станом на 06.03.2015 року, з якої вбачається, що вихідний залишок кредитних коштів позичальника станом на 31.07.2014 року становить 36\~370 грн. Тобто, з наданого Банком кредиту позичальник використав станом на 31.07.2014 року лише 36\~370 грн., і не використаними коштами є 13\~130 грн. /50 000 грн. 36\~370 грн. 500 грн. (не знижувальний залишок на КР згідно умов договору/. Під час розгляду справи судом було постановлено ухвалу про витребування доказів у відповідача, зокрема, виписки з особистих рахунків [PERSON] за договором № PL-48/33 від 13.01.2014 року. Однак, вказана ухвала не була виконана відповідачем. Таким чином, судом встановлено, що у серпні 2014 року при належному виконанні позичальником умов договору № PL-48/33 від 13.01.2014 року, Банк в односторонньому порядку заблокував рахунки позивача та унеможлив використання ним кредитних коштів, у зв'язку із чим, згідно виписки з рахунку від 06.03.2015 року, позивачем станом на 31.07.2014 року залишилися невикористаними кошти у розмірі 13\~130 грн. 12.01.2015 року ПАТ «Перехідний банк «Кристалбанк» на адресу [PERSON] надіслав повідомлення, з якого вбачається, що ПАТ «Терра Банк» передано, а ПАТ «Перехідний банк «Кристалбанк» прийнято частину активів неплатоспроможного ПАТ «Терра Банк», в тому числі права кредитора за кредитним договором № PL-48/33 від 13.01.2014 року. В листі вказано, що у результаті набуття ПАТ «Перехідний банк «Кристалбанк» у порядку правонаступництва всіх прав за кредитним договором, останнє як новий кредитор, з 22.12.2014 року є єдиним власником всіх прав вимоги /а.с. 18/. У відповідь на лист ПАТ «Перехідний банк «Кристалбанк» від 12.01.2015 року позивач [PERSON] направив ПАТ «Перехідний банк «Кристалбанк» 23.03.2015 року лист щодо невиконання Банком своїх зобовязань за кредитним договором № PL-48/33 від 13.01.2014 року /а.с. 20-21/. Як встановлено у судовому засіданні, Банк відповіді позивачу не надав. Отже, суд приходить до висновку, що оскільки ПАТ «Перехідний банк «Кристалбанк» з 22.12.2014 року є правонаступником ПАТ «Терра Банк», то позивач [PERSON] правомірно звернувся до суду із позовом саме до ПАТ «Перехідний банк «Кристалбанк», який є належним відповідачем за зобовязаннями по кредитному договору № PL-48/33 від 13.01.2014 року. Відповідно до п. 2.6 Договору № PL-48/33 від 13.01.2014 року, кредит надається позичальнику на споживчі цілі. Проте, суд приходить до висновку, що до правовідносин, що виникли між сторонами не підлягає застосуванню Закон України «Про захист прав споживачів», оскільки укладений між сторонами Договір № PL-48/33 від 13.01.2014 року не являється споживчим договором у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів». Як на підставу своїх позовних вимог щодо стягнення з Банку пені, [PERSON] у позовній заяві посилався на ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої, у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі. У зв'язку з тим, що Договір № PL-48/33 від 13.01.2014 року не являється споживчим договором у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», суд вважає, що положення ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» не підлягає застосуванню. Суд зазначає, що сторона відповідача, будучи достовірно проінформованою про розгляд справи судом, про що свідчать наявні в матеріалах справи клопотання та особисті розписки, все ж недобросовісно виконувала свої права та обовязки, оскільки з часу пред'явлення позивачем позову 25.12.2015 року, ПАТ «Кристалбанк» не визначилось із своєю позицією щодо позову. Також ПАТ «Кристалбанк» не виконало ухвалу суду від 29.02.2016 року, що розцінюється судом як самоусунення від розгляду справи та відсутність зацікавленості у результаті справи. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Пунктом 5.1. Договору № PL-48/33 від 13.01.2014 року встановлено, що за невиконання або неналежне виконання прийнятих згідно з умовами цього Договору зобовязань, винна сторона сплачує іншій стороні неустойку, передбачену цим договором, а також відшкодовує збитки, понесені іншою стороною. При цьому збитки відшкодовуються винною стороною понад неустойку, передбачену даним договором. Судом досліджено розрахунок заборгованості, наданий позивачем у позові, з яким суд з урахуванням відсутності заперечень відповідача та положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України щодо розгляду справи у межах заявлених позовних вимог, погоджується, у зв'язку із чим з Банку підлягає стягненню на користь позивача пеня у розмірі 198\~919,50 грн. Стосовно вимог позивача про відшкодування моральної шкоди у розмірі 100\~000 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до розяснень п. 2 постанови Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються судами, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених статтями 7, 440(1) ЦК та іншим законодавством, яким встановлено відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, що підпадають під дію Закону від 12 травня 1991 р. "Про захист прав споживачів" чи інших законів, якими врегульовано такі зобов'язання і передбачено відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Правовідносини, що виникли між сторонами в справі, є договірними, тому відшкодування моральної шкоди у випадку їх порушення законом не передбачено, а тому позовні вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000,00 грн. не підлягають задоволенню. Позовні вимоги [PERSON] щодо зобовязання ПАТ «Кристалбанк» звільнити позивача від сплати відсотків та інших додаткових платежів за період, коли банком не виконувались умови договору, починаючи з 05.08.2014 року до дати набрання рішенням чинності та щодо зобовязання ПАТ «Кристалбанк» виконати договір в натурі, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, так як необґрунтовані та безпідставні. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та частково доведені. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial