Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

28 листопада 2017 року, представниця позивачів за адвокатськими ордерами та договорами про надання правової допомоги, звернулася до суду з даним позовом, в якому просила суд, визнати право власності за позивачами, робітниками АТзТ «Одесагрострой» : [PERSON] (ІПН : [NUMBER]) на реконструйовану квартиру [NUMBER], загальною площею 39,55 кв.м., яка знаходиться за адресою : [ADDRESS] ; за [PERSON] (ІПН : [NUMBER]) на реконструйовану квартиру [NUMBER], загальною площею 58,15 кв.м., яка знаходиться за адресою : [ADDRESS] ; за [PERSON] (ІПН : [NUMBER]) на реконструйовану квартиру [NUMBER], загальною площею 48,85 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та за [PERSON] (ІПН : [NUMBER]) на реконструйовану квартиру [NUMBER], загальною площею 75,8 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], мотивуючи це тим, що після звернення позивачів до держаного реєстратора, для внесення у реєстр прав власності - право власності на майно, їм було відмовлено, у зв'язку з тим, що відповідач не зареєстрував у відповідності до закону право власності на вже реконструйований об'єкти нерухомості, враховуючи, що між всіма позивачами та відповідачем 27.03.2009 р. були укладені договори купівлі - продажу приміщень під реконструкцію житл, та укладені між сторонами акти прийому - передачі приміщень з березня по червень 2015 р., за якими відповідач передав позивачам спірні реконструйовані квартири за адресою : [ADDRESS] з отриманням всіма позивачами технічних паспортів на спірні реконструйовані квартири. В судове засідання представниця всіх позивачів не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена, як і позивачі належним чином, рекомендованими листами з відмітками про вручення судових повісток, причини неявки суду не повідомила, однак на адресу суду надіслала заяву, в якій повністю підтримала позов своїх довірителів, просила його задовольнити та слухати справу за її відсутності (а.с. 70-73). Представник відповідачів в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, надіславши до суду письмові пояснення, в яких повністю визнав обґрунтований позов та заяву про слухання справи за його відсутністю (а.с. 74-78). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов'язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтею 18 ЦПК України встановлено - судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов'язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси. У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд - не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відмова від визнання обставин приймається судом, якщо сторона, яка відмовляється, доведе, що вона визнала ці обставини внаслідок помилки, що має істотне значення, обману, насильства, погрози чи тяжкої обставини, або що обставини визнано у результаті зловмисної домовленості її представника з другою стороною. Про прийняття відмови сторони від визнання обставин суд постановляє ухвалу. У разі прийняття судом відмови сторони від визнання обставин вони доводяться в загальному порядку. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Відповідно до ст. 1 Протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 41 Конституції України наголошує - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності - є непорушним. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). З огляду на вимоги ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, встановлених ч.ч. 1-3,5 ст. 203 ЦК України, відповідно до яких зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Статтями 316,317,319 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України передбачено - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 328 ЦК України, передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статями 386-393 ЦК України передбачено - держава забезпечує рівний захист усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Підстави витребування майна від добросовісного набувача - повністю передбачені ст. 388 ЦК України. Відповідно до ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном і може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд встановив, що відповідачі АТзТ «Одесагрострой» є власниками 41/100 приміщення, яке знаходиться за адресою : [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності від 06.06.2001 р. наданого на підставі розпорядження Овідіопольської РДА № 35 від 11.01.2001 р. (а.с. 49,50,53-54). Рішенням № 341 Виконкому Овідіопольської с/р від 29.11.2001 р. підтверджено, що будинок гуртожитка АТзТ «Одесагрострой» розташований по [ADDRESS] (а.с. 48). Рішенням виконкому Великодолинської селищної ради № 42 від 26.03.2009 року було надано дозвіл відповідачам на переобладнання приміщення під квартири для своїх працівників (а.с. 55). Однак, починаючі з 28.07.2009 року відповідачі перебувають у стадії припинення і на цей час процедура банкротство не закінчена. Призначено керівника ліквідаційної комісії Шабанова В.Л. Позивач [PERSON] був прийнятим до АТзТ «Одесагрострой» 01.07.2005 року на посаду слюсар, де на сьогодні і працює (а.с. 21-22). Між [PERSON] та відповідачами 27 березня 2009 року був заключений договір № 1/ж/д купівлі продажу приміщення під реконструкцію під житло, відповідно до п. 5.1 якого, право власності на приміщення у покупця виникає після підписання акту прийому передачі (а.с. 23). Актом прийому - передачі приміщення від 31 березня 2015 року, відповідачі передали позивачу [PERSON] реконструйовану квартиру [NUMBER] загальною площею 39,55 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 24). Разом з цим, 27 липня 2017 року [PERSON] отримав технічний паспорт на квартиру [NUMBER] загальною площею 39,3 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 25-26). Рішенням виконкому Великодолинської селищної ради № 94 від 22.09.2017 року було присвоєно адресу приміщенню - квартира [NUMBER] загальною площею 39,3 кв.м., [ADDRESS] (а.с. 63). Позивач [PERSON] був прийнятим до АТзТ «Одесагрострой» 02.03.2007 року на посаду бетонщиком, де на сьогодні і працює (а.с. 29-30). Між [PERSON] та відповідачами 27 березня 2009 року був заключений договір № 2/ж/д купівлі продажу приміщення під реконструкцію під житло, відповідно до п. 5.1 якого, право власності на приміщення у покупця виникає після підписання акту прийому передачі (а.с. 31). Актом прийому - передачі приміщення від 17 червня 2015 року відповідачі передали [PERSON] реконструйовану квартиру [NUMBER] загальною площею 58,15 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 32). Разом з тим 27 липня 2017 року [PERSON] отримав технічний паспорт на квартиру [NUMBER] загальною площею 57,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 34-35). Рішенням виконкому Великодолинської селищної ради Рішенням № 95 від 22.09.2017 року було присвоєно адресу приміщенню - квартира [NUMBER] загальною площею 57,6 кв.м., [ADDRESS] (а.с. 84). Позивач [PERSON] був прийнятим до АТзТ «Одесагрострой» 02.10.2006 року на посаду вантажник, де працює на сьогодні (а.с. 37-38). Між [PERSON] та відповідачем 27 березня 2009 року був заключений договір № 3/ж/д купівлі продажу приміщення під реконструкцію під житло, відповідно до п. 5.1 якого, право власності на приміщення у покупця виникає після підписання акту прийому передачі (а.с. 39). Актом прийому - передачі приміщення від 2 квітня 2015 року відповідачі передали [PERSON] реконструйовану квартиру [NUMBER] загальною площею 48,85 кв.м., яка знаходиться за адресою : [ADDRESS] (а.с. 40). Разом з тим 27 липня 2017 року [PERSON] отримав технічний паспорт на квартиру [NUMBER] загальною площею 47,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 41-42). Рішенням виконкому Великодолинської селищної ради Рішенням № 93 від 22.09.2017 року було присвоєно адресу приміщенню - квартира [NUMBER] загальною площею 47,6 кв.м., [ADDRESS] (а.с. 64). [PERSON] був прийнятим до Навчально-Курсовий комбінат АТзТ «Одесагрострой» 10.11.2011 року на посаду електрика, де працює на сьогодні (а.с. ) Між [PERSON] та відповідачем 27 березня 2009 року був заключений договір № 4/ж/д купівлі продажу приміщення під реконструкцію під житло, відповідно до п. 5.1 якого, право власності на приміщення у покупця виникає після підписання акту прийому передачі (а.с. 45). Актом прийому - передачі приміщення від 17 червня 2015 року відповідач передав реконструйовану квартиру [NUMBER] загальною площею 75,8 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 90). Разом з тим 27 липня 2017 року [PERSON] отримав технічний паспорт на квартиру [NUMBER] загальною площею 75,8 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 46-47). Рішенням виконкому Великодолинської селищної ради Рішенням № 92 від 22.09.2017 року було присвоєно адресу приміщенню - квартира [NUMBER] загальною площею 75,8 кв.м., [ADDRESS] (а.с. 87). Отже, після повної оплати позивачами відповідно до умов договорів та реконструкції даних приміщень у чотири окремі квартири були складені відповідні акти про передачу всіх документів, але оскільки реконструкція проводилась з 2009 року по 2015 рік, та адреса була присвоєна лише 22.09.2017 р. і на цей час АТзТ «Одесагрострой» перебуває у стадії припинення, у зв'язку з чим, не може взяти на баланс спірні квартири, ввести у реєстр прав власності відповідно до законодавства Украйни у зв'язку з відсутністю відповідних грошових коштів. Право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації відповідно до Закону "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", і тому у набувача за договором право власності на нерухомість виникає з моменту державної реєстрації цього права. Позивачі звернулись до державного реєстратора, для внесення у реєстр прав власності - право власності на майно, в чому їм було відмовлено, у зв'язку з тим, що відповідач не зареєстрував у відповідності до закону право власності на вже реконструйований об'єкти нерухомості. За загальним правилом, момент набуття права власності за договором пов'язується з переданням майна, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 334 ЦК України). Таким чином, для набуття права власності на майно потрібно два правочини - договір, який є підставою набуття права власності, та передання майна, який є способом набуття права власності; правила щодо передачі як умови виникнення права власності свідчать про розмежування зобов'язання (договору) і речового права (власності). Домовленість, що закріплена у договорі, стосується обов'язку продавця в майбутньому передати річ, тобто перенести право власності на неї на іншу особу - набувача. Адже, за загальним правилом, право власності на майно, що є предметом договору, виникає не одночасно з його укладенням. Переданням майна є його вручення однією особою іншій із наміром перенести право власності. У такому разі не викликає сумніву наявність правочину, який є наслідком виконання сторонами умов договору і являє собою дії з передання (та відповідно прийняття) майна. Право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації відповідно до Закону "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", і тому у набувача за договором право власності на нерухомість виникає з моменту державної реєстрації цього права. Позивачі 22.11.2017 р. звернулись до відповідачів, з проханням, ввести в реєстр прав власності данні зміненні приміщення, для подальшої її реєстрації у реєстрі прав власності відповідно до укладених догорів. У відповіді відповідача від 23.11.2017 р. зазначено, що… «АТзТ «Одесагрострой» на даний час перебуває у стадії припинення, та відповідні приміщення, які були продані вам у 2009 році, та передані вам відповідно до акту прийому передач від 31 березня 2015 року на балансі підприємства не перебувають, коштів на оформлення та внесення в реєстр прав власності у АТзТ «Одесагрострой» не має». Позивачі за власні кошти зробили переобладнання приміщення та провели капітальний ремонт відповідно до укладених договорів. Проведення капітального ремонту здійснено за погодженням з власником житлового будинку - АТзТ «Одесагрострой», Великодолинської селищною радо. Бюро технічної інвентаризації Овідіопольського районну, провела первинну технічну інвентаризацію житлових квартир. Відповідно до ст. 100 ЖК України виконання наймачем робіт з переобладнанням та переплануванням жилого будинку і жилого приміщення, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребують отримання документів, що дають право на їх виконання. Рішенням 42 виконкому Великодолинської селищної ради від 26.03.2009 року було надано АТзТ «Одесагрострой» на виконання робіт по виготовленню проектно кошторисної документації для реконструкції (а.с. 55). Отже, проведення капітального ремонту здійснено за погодженням з власником житлового приміщення. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про планування та забудову території» здійснення будівельних робіт на об'єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт чи його перереєстрації, а також здійснення незазначених у дозволі будівельних робіт вважається самочинним будівництвом. Відповідно до розділу 3 Наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001 р. «Про затвердження інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна» не належить до самочинного будівництва … для квартир багатоквартирних житлових будинків, гуртожитків: перепланування, пов'язані зі збільшенням житлової або підсобної площі за рахунок демонтажу перегородок без порушення капітальних несучих стін, несучих конструкцій, опор, балок за рахунок площ коридорів та допоміжних приміщень; влаштування чи закриття дверних (віконних) прорізів у внутрішніх некапітальних станах тощо. будинку, відповідно до умов укладених договорів. Право власності - є право особи на річ (майно), яке вона реалізує відповідно до закону за своєї волі незалежно від будь-яких третіх осіб. Оскільки відповідачі вже з 28.07.2009 року перебувають у стадії припинення, вищевказаними рішеннями Великодолинської селищної ради від 22.09.2017 року були присвоєні адреси квартирам, які були з погодженням власника реконструйовані, та на їх переобладнання не потрібно брати дозволи, оскільки реконструкція не виходила за межи вже існуючих меж (несучих конструкції), та на даний час у відповідача не має, а ні коштів, а ні повноважень для внесення в реєстр прав власності змінені данні, та позивачі позбавлені права розпоряджання своїм майном. Таким чином, з огляду на вищевикладене, позивачі на законних підставах стали власниками реконструйованого приміщення, яке було переобладнано у окремі квартири з відповідними адресами відповідно до укладених договорів. Разом з тим рішенням Великодолинської селищною радою було присвоєно номера квартирам та внесені зміни в земельно-облікову та технічну документацію. Відтак, майновий стан відповідачів, та його відмова у реєстрації у реєстрі прав власності переобладнані квартири порушує права позивача на вільне розпорядження своїм майном. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та необхідності його задоволення.

Outcome: approved