Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 10.01.1981 року вона перебувала у шлюбних відносинах з відповідачем. У 1988 році їх родині на праві комунальної власності була виділена квартира [ADDRESS]. З 2000 року шлюбні відносини між з відповідачем були фактично припинені та відповідач став мешкати окремо. 30.08.2007 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. До теперішнього часу відповідач в зазначену квартиру не повертався та адресу свого мешкання не повідомляв. Враховуючи, те що [PERSON] залишив зазначену квартиру добровільно та протягом тривалого часу нею не користується та не несе жодних витрат по її утриманню, позивач просила визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про дату слухання справи був повідомлений належним чином. Заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. У судовому засіданні 28.10.2013р. відповідач вимоги не визнав, просив суд надати час для вирішення спору мирним шляхом. Суд, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів без участі відповідача. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача, за ним зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. При відсутності понад шість місяців з поважних причин, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що в квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS], зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується довідкою МКП "Жилсервіс" (а.с.8). 30.08.2007 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.7). З 2000 року відповідач не проживає за вище вказаною адресою, що підтверджується актом про не проживання (а.с.6). До теперішнього часу відповідач до даної квартири не повертався та про місце свого перебування не повідомляв. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами Житлового кодексу України" №2 від 12.04.1985 року (зі змінами) зазначено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилими приміщенням (ст.71 ЖК України) необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Близько тринадцяти років відповідач не проживає у квартирі [ADDRESS], не виконує обов'язки по утриманню квартири, не сплачує поточні комунальні платежі, тому суд вважає встановленим, що відповідач понад 6 місяців не проживає у вказаній квартирі без поважних причин, у зв'язку із чим є таким, що втратив право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності понад встановлені строки. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 114,70 гривень.

Outcome: approved