Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

27 березня 2017 року позивач звернувся до Куп'янського міськрайонного суду Харківської області з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 05 травня 2016 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, що складається з земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 9.00 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Вишнівської сільської ради Купянського району, Харківської області. Мати не залишила заповіту на випадок своєї смерті. Після смерті матері спадкоємцями першої черги на спадкове майно стали рідні сини померлої: позивач та його брат [PERSON], що спадщину не прийняв, подав відповідну заяву та відмовився від спадщини на користь [PERSON] Позивач своєчасно в шестимісячний строк звернувся до Купянської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Постановою державного нотаріуса Купянської державної нотаріальної контори від 04 березня 2017 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на земельну ділянку, в звязку з відсутністю відомостей про реєстрацію земельної ділянки на імя його матері в Державному земельному кадастрі та рекомендовано звернутися до суду за місцем відкриття спадщини з позовом про визнання права власності на вищевказану земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Тому позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав на землю. Позивач [PERSON], у судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача Вишнівської сільської ради Куп'янського району Харківської області у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, при вирішенні спору повністю покладався на розсуд суду та не заперечував з приводу заявлених вимог. Перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. 05 травня 2016 року померла мати позивача [PERSON] в с. Гусинка, Куп'янського району, Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ №546365(а.с. 7). Ксерокопією Державного акту серії ХР №19-00-081-259 від 26 березня 1998 рокупідтверджується, що спірна земельна ділянка, яка розташована на території Вишнівської сільської ради Харківської області з цільовим призначенням: для виробництва товарної сільськогосподарської продукції, була передана у право приватної власності на землю на підставі рішення Купянської райдержадміністрації від 07 грудня 1998 року №557. Крім того, в Державному акті зазначено, що він був зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 1998 роком №545А (а.с. 9). 21 листопада 1997 року Вишнівська сільська рада Куп'янського району Харківської області прийняла рішення №48 про передачу землі у колективну власність КСП «Вишнівське» (а.с. 24). 07 грудня 1998 року Купянська районна державна адміністрація видала розпорядження №557 яким затвердила проект організації території КСП «Вишнівське» з урахуванням його поділу на земельні паї. Крім того, розпорядженням було вирішено видати державні акти на право приватної власності на землю громадян, які бажають вийти з КСП і громадянам, які бажають поміняти земельні сертифікати на державні акти з визначенням розмірів земельних паїв в фізичних гектарах, а громадянам використовувати землі без зміни цільового призначення для виробництваа товарної сільськогосподарської продукції (а.с. 23). Постановою державного нотаріуса Куп'янської державної нотаріальної контори від 04 березня 2017 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на земельну ділянку, в звязку з відсутністю відомостей про реєстрацію земельної ділянки на імя померлої [PERSON] в Державному земельному кадастрі та не надано витягу з державного земельного кадастру та рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання права власності на вищевказану частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом (а.с. 5). Як свідчить постанова державного нотаріуса, зареєструвати земельну ділянку в Державному кадастрі неможливо, бо її власник мати позивача [PERSON] померла, а тільки власник має право звертатися до органів державної реєстрації з заявою про реєстрацію чи зміну запису в реєстрі речових прав. З заяви вбачається, що позивач не може визнати у встановленому законом порядку право власності на спірну земельну ділянку в звязку з тим, що згідно з повідомленням управління Держгеокадастру у Купянському районі від 09 березня 2017 року за 31-20.03-0.1-933/14-17 вищевказана земельна ділянка не пройшла встановлену законом процедуру державної реєстрації, інформація про неї до державного земельного кадастру не внесена, кадастровий номер відсутній, а тому видати витяг з державного земельного кадастру неможливо, тому нотаріус був позбавлений можливості видати свідоцтво про право власності на спірну земельну ділянку (а.с. 11-12). Статтею 1216 ЦК України\~передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1217 ЦК України\~передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Стаття 1261 ЦК України\~передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину. Згідно зі статтею 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. В силу ч.1,3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. П.3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 передбачено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392\~ЦК). У пункті 10 статті 28-1 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набуття чинності цим Законом, є дійсними. Також згідно із пунктом 2 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр» встановлено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Відсутність кадастрового номеру земельної ділянки до офіційного ведення кадастрових номерів не є перешкодою для здійснення права власності на землю. За\~п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до\~статті 1225 ЦК\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). У п.6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року\~\~«Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята\~статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна. При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відсутність кадастрового номера земельної ділянки, яка була предметом правочину до введення кадастрових номерів, не може бути підставою відмови у видачі нотаріусами свідоцтв про право на спадщину на вищевказані об'єкти нерухомого майна та у посвідченні права власності в порядку спадкування. Тому, враховуючи той факт, що позивач прийняв спадщину після смерті матері надавши до нотаріальної контори відповідну заяву про прийняття спадщини, брат позивача відмовився від прийняття спадщини та згідно постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій, не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку у звязку з тим, що відомості про реєстрацію земельної ділянки на імя померлої відсутні в Державному земельному кадастрі, а згідно ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Тому суд вважає за необхідне захистити не визнані спадкові права позивача, та визнати за ним право власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 05 травня 2016 року, тим самим задовольнивши у повному обсязі позовні вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved