Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом, в якому зазначили, що 22.01.2015 року помер їх батько [PERSON]. Заповіту [PERSON] не залишив. Після смерті [PERSON] право на спадкування за законом, як спадкоємці першої черги отримали діти померлого: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які спадщину у встановлений законом строк прийняли. Спадкова справа після смерті [PERSON] заведена приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, [PERSON], номер спадкової справи 57572031. 28.01.2017 року помер рідний брат позивачів, [PERSON]. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є мати позивачів, [PERSON], оскільки дружини та дітей [PERSON] не мав. Спадкова справа після смерті [PERSON] заведена у Другій Запорізькій державній нотаріальній конторі. Після смерті батька позивачів [PERSON], залишилась спадщина у вигляді нерухомого майна: домоволодіння з одного жилого будинку № 102 по вул. Петра Третяка (стара назва Ватутіна) в м. Запоріжжі, яку батько після смерті 17.04.2003 року його матері, [PERSON], прийняв шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, як спадкоємець за заповітом, але у встановленому законом порядку за життя не оформив. 17.04.2003 року померла баба позивачів, [PERSON], яка залишила заповіт на користь сина, [PERSON], від 21.07.1998 року. Після смерті баби позивачів відкрилась спадщина до складу якої увійшло домоволодіння за адресою: м. Запоріжжя вул. Ватутіна буд. 102, яке належало спадкодавцю на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 25.11.1964 року. Відповідно до довідки від 07.06.2017 року [PERSON] була зареєстрована за адресою [INFO] з 11.06.1958 року і по день своєї смерті. Батько позивачів, [PERSON], теж постійно проживав і був зареєстрований на час смерті зі своєю матір'ю, [PERSON], за адресою: м. Запоріжжя, вул. Ватутіна 102. Після смерті матері, як спадкоємець за заповітом, [PERSON] вступив в фактичне управління спадковим майном (вказаним нерухомим та всім рухомим майном, що залишилось у будинку: меблі, побутова техніка, бібліотека, посуд, тощо) - вказаним домоволодінням, утримував його, продовжив проживати у будинку, оплачував комунальні платежі. Вказані обставини відомі також свідкам - сусідам, родичам. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Інші спадкоємці, окрім, [PERSON] - відсутні. На теперішній час, оформити спадщину після смерті батька позивачі у позасудовому порядку, у нотаріальній конторі, не мають можливості через відсутність документів, що підтверджують факт прийняття спадщини [PERSON] після померлої 17.04.2003 року [PERSON] та правовстановлюючого документу на домоволодіння, що складається з одного житлового будинку № 102, що знаходиться по вулиці Петра Третяка (стара назва Ватутіна) в місті Запоріжжі, оскільки батько за життя спадщину не переоформив, про що свідчать постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №244/02-31 від 13.07.2017 року та № 245/02-31 від 13.07.2017 року приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу, [PERSON], якими позивачам було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті [PERSON] на будинок № 102 по вул. Петра Третяка (стара назва Ватутіна) у м. Запоріжжі. В зв'язку з вищевикладеним, враховуючи неможливість отримати свідоцтва про право на спадщину на вищевказане майно у нотаріальній конторі, позивачі вимушені звернутись до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно. Також, позивачі просять суд, встановити факт прийняття спадщини батьком після смерті баби в звязку з тим, що вказаний факт має для них юридичне значення, оскільки від нього залежить їх право на спадщину (частину нерухомого майна - домоволодіння за адресою м. Запоріжжя вул. Ватутіна буд. 102) після смерті батька. Позивач [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги в частині визнання за ними права власності підтримали у повному обсязі, з підстав вказаних в позовній заяві. Позовні вимоги в частині встановлення факту прийняття спадщини за заповітом [PERSON], який помер 22.01.2015 року просили суд залишити без розгляду. Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги в частині визнання за позивачами права власності підтримала у повному обсязі, з підстав вказаних в позовній заяві. Позовні вимоги в частині встановлення факту прийняття спадщини за заповітом [PERSON], який помер 22.01.2015 року просила суд залишити без розгляду. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні визнала позов у повному обсязі, пояснивши обставини та причини звернення синів [PERSON] та [PERSON] до суду. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держані та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Зі змісту статей 11, 15 ЦК України вбачається, що цивільні права і обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист же цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів викладено у ст.. 16 ЦК України. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Судом встановлено, що 22.01.2015 року помер батько позивачів [PERSON]. Факт смерті [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть, серії І-ЖС № 315720 від 28.01.2015 року (а.с.17). Факт родинних відносин між позивачами та померлим [PERSON] підтверджується свідоцтвами про народження [PERSON] серії ІІ-ЖС № 383355 від 19.08.1980 року та [PERSON] серії ІІІ-ЖС №427930 від 02.07.1987 року (а.с.22,23). Заповіту [PERSON] не залишив. Після смерті [PERSON] право на спадкування за законом, як спадкоємці першої черги отримали діти померлого: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які спадщину у встановлений законом строк прийняли, що підтверджується копією спадкової справи після смерті [PERSON], яка заведена приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, [PERSON], номер спадкової справи 57572031, яка знаходиться в матеріалах справи. 28.01.2017 року помер рідний брат позивачів, [PERSON]. Факт смерті [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть, серії І-ЖС № З 8552 від 30.01.2017 року (а.с.24). Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є мати позивачів, [PERSON], оскільки дружини та дітей [PERSON] не мав. Спадкова справа після смерті [PERSON] заведена у Другій Запорізькій державній нотаріальній конторі, копія якої знаходиться в матеріалах справи. Після смерті батька позивачів [PERSON], залишилась спадщина у вигляді нерухомого майна: домоволодіння з одного жилого будинку № 102 по вул. Петра Третяка (стара назва Ватутіна) в м. Запоріжжі, яку він після смерті 17.04.2003 року його матері, [PERSON], прийняв шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, як спадкоємець за заповітом, але у встановленому законом порядку за життя не оформив. 17.04.2003 року померла баба позивачів, [PERSON], що потверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС № 256514 від 19.04.2003 року, яка залишила заповіт на користь сина, [PERSON], від 21.07.1998 року (а.с.25,27). Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серії І-УР №345698 від 27.03.1965 року (а.с.26). Після смерті баби позивачів відкрилась спадщина до складу якої увійшло домоволодіння за адресою: м. Запоріжжя вул. Ватутіна буд. 102, яке належало спадкодавцю на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 25.11.1964 року (а.с.43). Відповідно до довідки від 07.06.2017 року [PERSON] була зареєстрована за адресою [INFO] з 11.06.1958 року і по день своєї смерті (а.с.28). Батько позивачів, [PERSON], теж постійно проживав і був зареєстрований на час смерті зі своєю матір'ю, [PERSON], за адресою: м. Запоріжжя, вул. Ватутіна 102 (а.с.29). Після смерті матері, як спадкоємець за заповітом, [PERSON] вступив в фактичне управління спадковим майном (вказаним нерухомим та всім рухомим майном, що залишилось у будинку: меблі, побутова техніка, бібліотека, посуд, тощо) - вказаним домоволодінням, утримував його, продовжив проживати у будинку, оплачував комунальні платежі. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Інші спадкоємці, окрім, [PERSON] - відсутні. Відповідно прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в ред. 2003 року), цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Враховуючи що спадщина після померлої [PERSON] відкрилася 17.04.2003 року, тому застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу редакції 1963 року. Згідно з ст. 548 ЦК УРСР (в ред. 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно ст. 549 ЦК УРСР (ред. 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України (ред. 2004 року), спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1216 ЦК України (ред. 2004 року) передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України (ред. 2004 року), до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 1298 ЦК України (ред. 2004 року) встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцем після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України (ред. 2004 року) передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК (ред. 2004 року) незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК (ред. 2004 року) відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що «видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна». Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" також роз'яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оформити спадщину після смерті батька позивачі у нотаріальній конторі, не мають можливості через відсутність документів, що підтверджують факт прийняття спадщини [PERSON] після померлої 17.04.2003 року [PERSON] та правовстановлюючого документу на домоволодіння, що складається з одного житлового будинку № 102, що знаходиться по вулиці Петра Третяка (стара назва Ватутіна) в місті Запоріжжі, оскільки батько за життя спадщину не переоформив, про що свідчать постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №244/02-31 від 13.07.2017 року та № 245/02-31 від 13.07.2017 року приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу, [PERSON], якими позивачам було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті [PERSON] на будинок № 102 по вул. Петра Третяка (стара назва Ватутіна) у м. Запоріжжі (а.с.19,20). В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" має місце роз'яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/ або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз'яснень видно, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але відсутній оригінал правовстановлюючого документу або в силу об'єктивних причин спадкодавець не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна в БТІ. Позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] в частині встановлення факту прийняття спадщини за заповітом [PERSON], який помер 22.01.2015 року після смерті матері [PERSON], яка померла 17.04.2003 року, шляхом я спадковим майном, що залишилось після смерті [PERSON] залишити без розгляду, оскільки позивачі заявили про це в судовому засіданні. Проаналізувавши у сукупності надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved