Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 19 лютого 2011 року зареєструвала шлюб з [PERSON], в якому у них народився син [PERSON], [INFO]. Також вказала, що 07 грудня 2015 року рішенням Борщівського районного суду у справі № 594/1058/15-ц шлюб між ними було розірвано. З того часу відповідач самоусунувся від виховання сина, коштів на його утримання не дає. Також вказала, що дитина часто хворіє, вимагає додаткових витрат на лікування та розвиток, заробітна плата, яку вона отримує, не дає їй можливості повністю забезпечити потреби та уподобання дитини. Оскільки відповідач є фізично здоровим, працездатним, просила суд стягнути з нього аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. на місяць. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, наддала згоду на ухвалення у справі заочного рішення. При цьому, суду пояснила, що відомостями про місце роботи відповідача, отримуваний ним дохід не володіє, так як останній таку інформацію від неї приховує, як і місце свого фактичного проживання. А тому, звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів у визначеній грошовій сумі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце такого був повідомлений у визначеному законом порядку, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про отримання судової повістки. Причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подав. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки сина, та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що сторонами не оспорювалося, стверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 06 вересня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області. Крім того, встановлено, що сторони шлюб розірвали, тривалий час, а саме з вересня 2015 року, проживають окремо. Позивач [PERSON] разом із сином проживає з батьками та бабусею по [ADDRESS], син [PERSON] перебуває на її утриманні, що в ході судового розгляду було стверджено рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 07.12.2015 року, довідками виконавчого комітету Борщівської міської ради №1062 від 18.03.2016 року та №1063 від 18.03.2016 року. Згідно довідки №05-1/351 від 01.03.2016 року виданої Державною установою «Тернопільським обласним лабораторним центром держсанепідемслужби України» вбачається, що [PERSON] працює в Борщівському МРВ ДУ «Тернопільський ОЛЦ ДСЕСУ» на посаді фельдшера санітарного відділення організації санітарно - гігієнічних досліджень і їй нараховано заробітну плату з вересня 2015 року по лютий 2016 року в розмірі 14101 грн. 15 коп. Доказів, які б стверджували, ті обставини, що відповідач отримує регулярний дохід, є непрацездатним, з незадовільним станом здоров"я, має інших утриманців, суду не надано, не здобуто таких і в ході судового розгляду. Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що, оскільки, відповідач є працездатною особою, батьком малолітньої дитини, то зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на її утримання, а отже вимоги позивача щодо стягнення з нього аліментів знаходить такими, що підлягають задоволенню. При цьому, суд знаходить такими, що підлягають задоволенню і вимоги позивача щодо стягнення аліментів саме в сумі 600 грн. щомісячно на дитину, оскільки знаходить їх підставними та обґрунтованими. Такий висновок суд обґрунтовує тим, що сторони, які є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], в рівній мірі несуть обов"язки щодо його виховання та утримання, і такі у виді матеріального утримання не можуть бути повністю покладені виключно на відповідача чи позивача. Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про Державний Бюджет України на 2016 рік» установлено, що у 2016 році прожитковий мінімум складає для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2016 року - 1167 гривень, з 1 травня - 1228 гривень, з 1 грудня - 1313 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року - 1455 гривень, з 1 травня - 1531 гривня, з 1 грудня - 1637 гривень. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати по справі у виді судового збору на користь держави. На підставі наведеного, ст.ст. 180, 182, 184 СК України, ст.7 Закону України "Про державний бюджет на 2016 р.",

Outcome: approved