Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

17.11.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача: Державний нотаріус Южноукраїнської державної нотаріальної контори, Товарна біржа "Південна товарна біржа", про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним. Позов мотивовано тим, що згідно Договору міни від 10.02.1998 року, її батьки [PERSON] та [PERSON], брат [PERSON]. вона та її донька [PERSON], набули у власність квартиру [ADDRESS]. Договір міни був укладений на Південній Товарній Біржі та зареєстрований Южноукраїнським бюро технічної інвентаризації. Оскільки після смерті матері, через неналежне оформлення права власності, нотаріус відмовляє їй в оформленні спадкових прав на квартиру, просить визнати дійсним вказаний договір міни. У відповідності до пункту 9) Перехідних положень цивільного процесуального Кодексу України, який набрав чинності 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином справа підлягає розгляду за правилами цивільного процесуального Кодексу України, який набув чинності 15.12.2017 року. Сторони в судове засідання не зявились. Позивач та заінтересовані особи: Державний нотаріус Южноукраїнської державної нотаріальної контори і Товарна біржа "Південна товарна біржа", направили до суду письмові заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі. Позивач вказує, що підтримує позов, заінтересовані особи зазначають, що не заперечують проти задоволення позову. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] причину неявки суду не повідомили, про місце та час розгляду справи сповіщені вчасно та належним чином шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий Курєр». Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до наступного. Судом встановлено, 10.04.1998 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] обміняли належну їм квартиру №67 по пр. Леніна (Незалежності), 31 в м. Южноукраїнську Миколаївської області на квартиру [ADDRESS], що належить [PERSON], [PERSON], [PERSON]., [PERSON], [PERSON]. Внаслідок вказаного договору [PERSON], [PERSON], [PERSON]., [PERSON], [PERSON] набули у власніть квартиру № 67 по пр. Леніна (Незалежності), 31 в м. Южноукраїнську Миколаївської області. Того ж дня сторони зареєстрували договір в Південній Товарній Біржі (а.с. 8). Згідно довідки про склад сімї та реєстрацію від 14.11.2017 року в квартирі №67 по пр. Леніна (Незалежності), 31 в м. Южноукраїнську Миколаївської області, зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Стаття 9 Житлового Кодексу України вказує, що громадяни України мають право на придбання будинків і квартир на біржових торгах. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Вказаний договір купівлі-продажу укладено сторонами під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі ЦК УРСР), ст. 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Згідно ст. 47 цього Кодексу, недодержання цієї вимоги тягне за собою недійсність договору. При укладанні договору міни від 10.04.1998 року сторони керувались ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», відповідно до якої, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. [PERSON] тому вважали, що договір міни квартири укладено згідно вимог чинного на той час законодавства. У відповідності до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР та п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України 28.04.1978 р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення, виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, вправі визнати угоду дійсною. В укладеному договорі міни сторони повністю оговорили усі істотні умови договору. Усі зобов'язання за договором міни нерухомого майна сторонами виконані в повному обсязі. Факт міни квартир і виконання умов укладеного договору не оскаржено і ніким не оспорюється. Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України (2003), якщо сторони у письмовій формі погодили усі істотні умови договору та відбулося його повне або часткове виконання сторонами, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У звязку з тим, що відповідачі відмовляються від нотаріального посвідчення договору міни від 10.04.1998 року , то суд вважає необхідним вказаний договір визнати дійсним. За такого, позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved