Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

[PERSON] 02.09.2014 р. звернувся до суду із позовною заявою, в якій вказує, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого державним нотаріусом Тиврівської державної нотаріальної контори [PERSON] 12.02.1991 року він є власником житлового будинку розташованого в с. Яришівка Тиврівського району Вінницької області по вул. Леніна, 186. Дане домоволодіння належало його матері, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Тиврівською районною державною нотаріальною конторою 01.06.1989 року. Згідно даних земельно-облікових документів за його домоволодінням станом на 1991 рік рахувалась земельна ділянка площею 0,36 га. З 1992 року по земельно-облікових документах за його домоволодінням стала рахуватись земельна ділянка площею 0,58 га. Рішенням 14 сесії 21 скликання Яришівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області від 15.12.1993 року [PERSON] надано земельну ділянку, площею 0,58 га в с. Яришівка, вул. Леніна, 186, з них 0,25 га для житлового будівництва, 0,33 га для особистого селянського господарства, що також підтверджується архівною довідкою №04-01/14 від 24.01.2012 року, виданою архівним відділом Тиврівської райдержадміністрації Вінницької області. В подальшому рішенням Яришівської сільської ради 0,22 га із його земельної ділянки було виділено його дочці, [PERSON]. Її земельна ділянка знаходиться через дорогу. За його ж двором фактично залишилось 0,36 га. Рішенням 18 сесії 5 скликання Яришівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області від 07.08.2008 року [PERSON] затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки, передано у власність [PERSON] 0,25 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку та 0,0389 га для ведення особистого селянського господарства. Постановою Ленінського районного суду м. Вінниці від 25.05.2012 року вказане рішення скасовано. 10.02.2010 року ним отримано державні акти на право власності на земельні ділянки площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0,0389 га для ведення особистого селянського господарства. Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 12.07.2012 року вказані державні акти визнано недійсними . Рішенням 15 сесії 6 скликання Яришівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області від 19.10.2012 року Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою по визначенню та встановленню меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) надано дозвіл [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою по визначенню та встановленню меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на території Яришівської сільської ради в межах населеного пункту с. Яришівка вул. Леніна №186, загальною площею 0,36 га, в т.ч. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд - 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства - 0,11 га. Рішенням 19 сесії 5 скликання Яришівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області від 05.09.08 Про передачу земельних ділянок у приватну власність передано безкоштовно у приватну власність [PERSON] 0,22 га для будівництва і обслуговування жилих будинків та господарських споруд та 0,04 га для ведення особистого селянського господарства, загалом 0,26 га. Згідно з актом обміру земельних ділянок від 18/06/2013 року, складеного комісією в складі сільського голови Яришівської сільської ради [PERSON], спеціаліста відділу держземагенства України у Тиврівському районі [PERSON], депутата Яришівської сільської ради [PERSON] встановлено, що земельна ділянка [PERSON] становить 0,348 га, громадянина [PERSON] - 0,312 га., тобто у [PERSON] знаходиться в користуванні на 0,088 га більше, ніж йому було надано вказаним вище рішенням сільської ради (0,348га - 0,26 га = 0,088 га), а в користуванні [PERSON] на 0,048 га менше, ніж встановлено рішенням Яришівської сільської ради від 19.10.2012 року про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою по визначенню та встановленню меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (0,36га - 0,312га = 0,048 га). Згідно з актом обміру земельних ділянок від 13.03.2014 року, складеним комісією в складі провідного спеціаліста сектору кадастру відділу Держземагенства України у Тиврівському районі [PERSON], спеціаліста із земельних питань Яришівської сільської ради [PERSON], депутатів Яришівської сільської ради [PERSON], [PERSON], в присутності дільничних інспекторів Гніванського МВМ Тиврівського РВ УМВС України у Вінницькій області [PERSON], [PERSON] та сусідів-землекористувачів суміжних земельних ділянок [PERSON], [PERSON], [PERSON], виявлено, що земельна ділянка [PERSON] становить 0,3365 га, що в порівнянні з рішенням 19 сесії 5 скликання Яришівської сільської ради від 05.09.2008 року є на 0,0765 га більше (0,3365 га - 0,26га - 0,0765 га), а земельна ділянка [PERSON] становить 0,2812 га, що в порівнянні з рішенням 15 сесії 6 скликання Яришівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області від 19.10.2012 року Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою по визначенню та встановленню меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на 0,0788га менше (0,36га -0,2812га = 0,0788га). Таким чином із вказаного вище очевидно, що в користуванні [PERSON] знаходиться земельна ділянка значно менша, ніж йому виділено у приватну власність рішенням 14 сесії 21 скликання Яришівської сільської ради від 15.12.1993 року Про приватизацію земельних ділянок (0,58га), та рішенням 15 сесії 6 скликання Яришівської сільської ради від 19.10.2012 року Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою по визначенню та встановленню меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (0,36 га), а в користуванні [PERSON] знаходиться в користуванні земельна ділянка значно більша, ніж йому передано у власність рішенням 19 сесії 5 скликання Яришівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області від 05.09.08 Про передачу земельних ділянок у приватну власність (0,26га). Із [PERSON] з цього приводу у них виникають багаторічні спори за межу, оскільки він вважає, що той користується приблизно 0,07 га його земельної ділянки, проте вважає, що це його земельна ділянка. Крім того, відповідно до акту № 946-ПП перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності будівельних норм, державних стандартів і правил від 30.11.2012 року, складеного головним державним інспектором відділу по Центральному регіону управління контролю за будівництвом об'єктів, якістю будівельних матеріалів та державного ринкового нагляду №2 інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області [PERSON], листів інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області, [PERSON] самовільно без розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, а також без поданого Повідомлення про початок виконання будівельних робіт в період з 2009 по 2011 роки здійснено будівництво господарської будівлі, окремо стоячого фундаменту та фундаменту прибудованого до існуючого житлового будинку, частина якої знаходиться на його земельній ділянці. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або споруджуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Просить усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, шляхом зобов'язання [PERSON] звільнити самовільно зайняту частину його земельної ділянки та привести її у стан, який існував до порушення його прав, в т.ч. з урахуванням знесення самовільних забудов. Стягнути з відповідача судові витрати . 02.02.2015 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Яришівської с/ради про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, скасування рішення в якій вказує, що він, [PERSON], є власником житлового будинку в с. Яришівка, Тиврівського району, Вінницької області по вул. Леніна, 186. Будинок належав його матері, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 01.06.1989 року. Згідно даних земельно-облікових документів за його будинком станом на 1991 рік рахувалась земельна ділянка площею 0,36 га. З 1992 року по земельно-облікових документах за його домоволодінням стала рахуватись земельна ділянка площею 0,58 га. Рішенням 14 сесії 21 скликання Яришівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області від 15.12.1993 року [PERSON] надано земельну ділянку площею 0,58 га в с.Яришівка, вул. Леніна, 186, з них 0,25 га для житлового будівництва, 0,33 га для особистого селянського господарства, що також підтверджується архівною довідкою № 04-01/14 від 24.01.2012 року, виданою архівним відділом Тиврівської райдержадміністрації Вінницької області. Згідно з актом обміру земельних ділянок від 18/06/2013 року, складеного комісією в складі сільського голови Яришівської сільської ради [PERSON], спеціаліста відділу держземагенства України у Тиврівському районі [PERSON], депутата Яришівської сільської ради [PERSON], встановлено, що земельна ділянка [PERSON] 0,312 га. Згідно з актом обміру земельних ділянок від 13.03.2014 року виявлено, що земельна ділянка [PERSON] становить 0,2812 га. Згідно Протоколу засідання правління №10 від 30 вересня 1988 року ухвалено виділити [PERSON] земельну ділянку площею 0,25 га. Згідно рішення Яришівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області 14 сесія 21 скликання, вирішено передати у приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,31 га в с. Яришівка Тиврівського району Вінницької області, по вул. Леніна, 184. Згідно наданих виконавчим комітетом Яришівської сільської ради 19.01.2015 року відомостей, будинок [PERSON] з 70-х років минулого століття має адресу с. Яришівка, вул. Леніна, 184 А, таким чином вказане вище рішення Яришівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області 14 сесії 21 скликання не відповідає дійсності, оскільки ним надано земельну ділянку [PERSON] на земельній ділянці, що належала [PERSON] В даний момент існує два різних рішення на одну й ту ж саму земельну ділянку, однак на різних громадян. Оскільки дана ділянка належить [PERSON], а тому рішення є незаконним та підлягає до скасування. Згідно рішення Яришівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області 18 сесія 5 скликання № 37 від 05.09.08 року, [PERSON] надано у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га - для будівництва та обслуговування будинків і господарських споруд, 0,14 га - для ведення особистого селянського господарства, загалом - 0,39 га. Однак в подальшому [PERSON] приватизувала та отримала державні акти на земельні ділянки, загальною площею 0,47 га, що суперечить сказаному вище рішенню - в частині площі земельних ділянок, оскільки вона значно більша, ніж було надано в приватну власність. Інших рішень, які б вказували на виділення [PERSON] додаткової земельної ділянки на надіслані запити сільська рада не надала, оскільки вони відсутні. Тому з огляду на вищевикладене дані державні акти є незаконними та підлягають до скасування. Оскільки площі земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] безпідставно збільшені, [PERSON] за рахунок [PERSON], а [PERSON] за рахунок його, площа його земельної ділянки зменшилась, та на даний момент становить приблизно 0,28 га, хоча згідно рішення Яришівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області 14 сесії 21 скликання за його адресою - с. Яришівка, вул. Леніна 186 закріплено та надано йому в приватну власність земельну ділянку площею 0,58 та. Вказане вище є грубим порушенням його прав землекористувача. Крім того згідно рішення 19 сесії 5 скликання Яришівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області від 05.09.08 № 37 Про передачу земельних ділянок у приватну власність передано безкоштовно у приватну власність [PERSON] 0,22 га для будівництва і обслуговування жилих будинків та господарських споруд та 0,04 га - для ведення особистого селянського господарства, загалом 0,26 га. Однак згідно наданих та наявних у справі доказів площа фактичного землекористування складає 0,34 га, що значно більше, ніж йому надано згідно правовстановлюючих документів, оскільки перевищує площу земельної ділянки, наданої [PERSON] у власність, що свідчить про те, що він користується частиною чужої, а саме його, земельної ділянки. Згідно акту визначення фактичного землекористування [PERSON] та [PERSON], рекомендовано встановити межові знаки земельної ділянки [PERSON] згідно Протоколу загальних зборів колгоспу ім. Куйбишева від 30.09.1988 року, з чим [PERSON] погодилась. Згідно акту обстеження меж від 24.10.2008 року, після обстеження земельних ділянок [PERSON], [PERSON], [PERSON], рекомендовано вказаним громадянам звернутись спільно до компетентних органів для обміру та виготовлення технічної документації на вказані земельні ділянки. Вказане вище свідчить про неможливість встановити площу його земельної ділянки без врахування площ сусідніх земельних ділянок, що і стало причиною звернення до суду із даним позовом до вказаних вище відповідачів. Також для вірного вирішення справи слід враховувати площу земельної ділянки [PERSON] Відповідно до ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до п. 1 ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватись правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Такі ж роз'яснення містяться і в п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 16.04.2004 Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ. Відповідно до ч. 2 ст. 95 ЗК України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Відповідно до ст. 158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. Органи виконавчої влади з питань земельних ресурсів вирішують земельні спори щодо меж земельних ділянок за межами населених пунктів, розташування обмежень у використанні земель та земельних сервітутів. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом. Оскільки неодноразові звернення до Яришівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області позитивних результатів не дали, в зверненні до суду бачить єдиний спосіб захисту його порушених прав та законних інтересів. Просить усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою [PERSON], що знаходиться за адресою с. Яришівка Тиврівського району Вінницької області, по вул. Леніна, 186. Зобов'язати [PERSON] звільнити самовільно зайняту частину земельної ділянки [PERSON], що знаходиться за адресою с. Яришівка Тиврівського району Вінницької області, по вул. Леніна, 186; Зобов'язати [PERSON] звільнити самовільно зайняту частину земельної ділянки [PERSON], що знаходиться за адресою с. Яришівка Тиврівського району Вінницької області, по вул. Леніна, 186; Визнати недійсними та скасувати державні акти [PERSON] на земельні ділянки що перебувають у її власності за адресою: с. Яришівка Тиврівського району Вінницької області, по вул. Леніна, 184; Скасувати рішення Яришівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області 14 сесії 21 скликання від 15.12.1993 року в частині надання [PERSON] у приватну власність земельної ділянки площею 0,31 га за адресою: с. Яришівка Тиврівського району Вінницької області, вул. Леніна, 184; Стягнути з відповідачів судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позови підтримав, просить їх задовольнити з підстав, викладених у заявах . Представник позивача [PERSON] - [PERSON] пояснив, що законним є рішення Яришівської с/ради від 15.12.1993 р., де [PERSON] надано земельну ділянку площею 0,58 га в с. Яришівка по вул. Леніна, 186. Решта рішень про менші площі скасовані. За будинком № 186, що належить [PERSON] до 1993 р. рахувалась площа 0,36 га., на даний момент є 0,28 га, податок він сплачує за 0,36 га. Рішенням надано [PERSON] земельну ділянку № 184, а ділянка №184 - це земельна ділянка [PERSON], тому рішення є незаконним.. За будинком № 186, що належить [PERSON] до 1993 р. рахувалась площа 0,36 га. Рішенням № 18 [PERSON] надано 0,26 га. Згідно актів обміру виявилось 0,34 га. [PERSON] акти скасовано. У [PERSON] було 0,29 га. Земля в користуванні не закріплена жодним рішенням. Письмової згоди на вилучення у нього земельної ділянки для [PERSON] позивач не давав. Так як є акти обмірів земельних ділянок позивача та відповідачів, розмір яких не співпадає з рішеннями про їх надання, значить межі було зміщено. [PERSON] права власності на земельну ділянку не має. Щодо строку позовної давності були звернення до різних органів, [PERSON] намагався врегулювати спір в позасудовому порядку, докази чого є в матеріалах справи. Звертає увагу, що в судовому засіданні представник Яришівської сільської ради пояснила, що в 2008 році земельні ділянки надавалися по фактичному користуванню, як стояли паркани, так і надавали без погодження із сусідніми землекористувачами. Чи було захоплення питання не досліджувалося. Земельна ділянка [PERSON] близько 0,47 га, передано їй у приватну власність 0,39га. В 1993 р. [PERSON] додано 0,06 га, [PERSON] користується 0,34 га, рішенням йому виділено 0,26 га . Таким чином утворилося захоплення земельних ділянок. Просить позови задовольнити. Відповідач [PERSON] позов не визнав, пояснив, що в 2008 році купив житловий будинок з господарськими спорудами та город в с.Яришівка по вул. Леніна, 187 у [PERSON] На той час був паркан між його ділянкою та ділянкою позивача. [PERSON] з дружиною паркан розібрали. Комісія на місці встановила межові знаки. Рішенням Яришівської сільської ради йому передано у приватну власність земельну ділянку, площею 0,29 га. Він замовив технічну документацію . Виявилося, що в державних актах були допущені помилки: невірно вказані межові знаки та площа земельної ділянки. За його позовом рішенням суду державні акти визнано недійсними. Він користується своєю земельною ділянкою. Просить в позові відмовити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позов не визнав, надав заперечення на позовну заяву в якому вказує, що позивач в частині, що стосується [PERSON], посилається на те, що згідно Протоколу засідання правління №10 від 30.09.1988р. ухвалено виділити [PERSON] земельну ділянку площею 0,25 га., але рішенням Яришівської сільської ради Тиврівського району 14 сесії 21 скликання, передано у власність земельну ділянку площею, 0,31 га в с. Яришівка, вул. Леніна, 184, через що рішення підлягає скасуванню. Позивач вважає, що площа земельної ділянки [PERSON] збільшилась за рахунок його земельної ділянки, тому порушено його право землекористування. Вимоги позивача щодо усунення перешкод в користуванні його земельною ділянкою, зобов'язання [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку в с. Яришівка, Тиврівського району, по вул. Леніна, 186 та скасування рішення Яришівської сільської ради 14 сесії 21 скликання від 15.12.1993 р. в частині надання [PERSON] у приватну власність земельної ділянки площею 0,31 га за адресою с. Яришівка, Тиврівського району, по вул. Леніна, 184 вважає безпідставними та необґрунтованими. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, ст. 16 ЦК України гарантує, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Необхідним є визначення чи порушене право чи інтереси позивача і в чому це полягає. Позивач посилається на порушення свого права, проте необхідним є встановлення яке конкретно його право порушено. В провадженні Ленінського районного суду м. Вінниці перебувала справа за позовом [PERSON] до Яришівської сільської ради, за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON]М, про визнання протиправним та скасування рішення Яришівської сільської ради 18 сесії 5 скликання від 07.08.2008 р. Постановою від 25.04.2012 р. позов задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення Яришівської сільської ради 18 сесії 5 скликання від 07.08.2008 р. Про затвердження технічної документації та видачу державних актів на право власності на земельну ділянку. Проте [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON], в якій просить зобов'язати усунути перешкоди в користуванні земельними ділянками, шляхом заборони вчинення будь-яких дій по перешкоджанню встановлення твердого межового знаку (паркану) відповідно до меж земельної ділянки площею 0,0389 га, кадастровий номер 0524587900:02:002:0234, визначених державним актом серії ЯЛ № 194315 від 10.11.2010 року, що призначена для ведення особистого селянського господарства; та земельної ділянки, площею 0,2500 га, кадастровий номер 0524587900:02:002:0233, визначених державним актом серії ЯЛ № 194314 від 10.11.2010 року, що призначена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. [PERSON] звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] про визнання недійсними вищевказаних державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯЛ № 194315 та серії ЯЛ № 194314. Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 12.07.2012 р. в задоволенні позову [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками відмовлено. Зустрічний позов про визнання недійсними державних актів задоволено. Визнано недійсними видані [PERSON] акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 194315, що зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів за № 011006000328 та [PERSON] акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 194314, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів за № 011006000327, що видані [PERSON] 10.11.2010 року . Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлено ці обставини. Відтак, рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 12.07.2012 р. встановлено, що з наведених обставин, виходячи із змісту ст. ст. 116, 118 ЗК України, оскаржувані державні акти на право власності на земельні ділянки визнано недійсними, а відтак первісний позов [PERSON] про усунення перешкод у користування земельними ділянками задоволенню не підлягає. Щодо позовної вимоги до [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку то відповідно до ст. 1 Закону України Про державний контроль за використанням і охороною земель містить визначення самовільно зайнятої земельної ділянки, а саме - самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Позивач, посилаючись на ст. 212 ЗК України просить суд зобов'язати [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку [PERSON], проте не надає правовстановлюючих документів на вказану земельну ділянку. Відповідно до ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Згідно ст. 4 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування . З листа відділу Держкомзему у Тиврівському районі Вінницької області від 22.12.2012 р. вбачається, що 02.11.2012 року інформація про земельні ділянки, які належали [PERSON] вилучена з бази даних АС ДЗК. Отже, право власності або користування у позивача не зареєстроване, земельна ділянка також, тому відсутні підстави для заявлення вимоги про усунення перешкод у правах які не виникли і які відсутні. Крім того згідно із ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Так належних і допустимих доказів в розумінні вимог ч. 2 ст. 59, ст. 143 ЦПК України Закону України Про державний контроль за використанням і охороною земель. Ст. 53-1 КУпАП позивач суду не надає, що свідчить про безпідставність та необгрутнованість даної позовної вимоги. Щодо позовної вимоги про скасування рішення Яришівської сільської ради то земельна ділянка як позивачу, так і відповідачу [PERSON] передавалась у власність сільською радою одночасно: 15.12.1993 р. Про наявність вказаного рішення позивачу було відомо ще в 1993 році, однак з вимогою він звернувся лише в 2015 році (через 22 роки), спір по межі виник між [PERSON] і [PERSON] ще в 2008 році, що вбачається із багаточисельних актів та відповідей державних органів, отже із спливом строків позовної давності, (ст. ст. 257, 261 ЦК України, п. 27 постанови пленуму ВСУ Про практику застосування земельного законодавства при вирішенні цивільних справ від 16.04.2004 N 7), тому в задоволені позову щодо визнання даного рішення незаконним слід відмовити також із підстав пропуску позивачем строків звернення до суду. Крім того, позивач в заявленому позові обґрунтовує порушення прав своїх прав лише тим, що в рішенні про передачу у власність земельної ділянки [PERSON] від 15.12.1993р. зазначена адреса Леніна, 184 і зазначає про те, що на той час за цим номером рахувалось домоволодіння [PERSON], тоді як сам же додає до позову копію рішення також від 15.12.1993 р. про передачу у власність земельної ділянки йому, в якому зазначена адреса вул. Леніна, 186 і робить безпідставний та необґрунтований жодним доказом висновок про те, що земельна ділянка [PERSON] збільшилась за рахунок земельної ділянки [PERSON], а [PERSON] - за рахунок земельної ділянки, право на яку має він . [PERSON] в розумінні вимог ст. 45 ЦПК України не може представляти і захищати права та інтереси [PERSON], тому доводи позивача про те, що в звязку із зазначенням в рішенні Яришівської сільської ради вул. Леніна, 184 з огляду на те, що [PERSON] є власником будинку і земельної ділянки по вул. Леніна, 186 порушуються його права та охоронювані законом інтереси є безпідставними. Вважає, що позивач не надав до суду належних та допустимих доказів про наявність підстав для задоволення поданого ним позову порушення його прав на земельну ділянку. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суду не надано висновку експерта та жодного доказу про зайняття [PERSON] земельної ділянки [PERSON] Просить відмовити у задоволені позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Яришівської сільської ради в частині вимог про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом звільнення [PERSON] земельної ділянки, скасування рішення про передачу у власність земельної ділянки [PERSON] в зв'язку з його безпідставністю та необґрунтованістю та спливом строків для звернення до суду з позовною вимогою про визнання недійсним та скасування рішення. Відповідачка [PERSON] позов не визнала, пояснила, що земельну ділянку успадкувала після смерті матері. В наданій заяві / а.с. 193, 225/ зазначила, що не є навіть сусідкою позивача Представник Яришівської сільської ради [PERSON] позов не визнала, пояснила, що за господарством [PERSON] рахувалась земельна ділянка, площею 0.60 га, тепер значно менше. Межу сусіди узгодили і питань нема. У [PERSON] числилось 0,58 га землі, з них 0,25 га через дорогу від господарства Так як він відмовився від тієї землі, її надали його дочці - [PERSON] У [PERSON] була встановлена межа з [PERSON], але він вирвав межові знаки рейки Розміри земельних ділянок не сходяться з рішеннями сільської ради, так як раніше земельні ділянки міряли сажнем, а тепер проводиться аерозйомка . У [PERSON] № 184 А, а земельна ділянка, якою вона користується згідно рішення № 184 . При проведенні обмірів земельних ділянок сторін влізли на земельну ділянку Бронзова. Судова тяганина з [PERSON] продовжується вже вісім років. Просить в задоволенні позовів відмовити. Свідок [PERSON] показала, що була членом комісії при проведенні обмірів земельних ділянок. Завдання було виміряти межі. Акти складалися колегіально. Було два депутата, два дільничних інспектори, всі сусіди. Обміри проводилися за допомогою рулетки. [PERSON] казав встановити фактичні межі. Свідок [PERSON] показала, що вона, як депутат, була запрошена до сільської ради, де за заявою [PERSON] з участю представників сільради та земельного відділу міряли межі його земельної ділянки. На місці склали акт. [PERSON] акт підписав. Скільки кому наміряли, не памятає. Свідок [PERSON] пояснив, що продав [PERSON]М будинок в с. Яришівка, який успадкував від батька. Коли [PERSON] робив фундамент паркан між ділянками ще стояв. Свідок [PERSON], провідний спеціаліст відділу Держкомзему у Тиврівському районі, пояснив, що неодноразово був присутнім при встановленні межових знаків між земельними ділянками [PERSON], [PERSON] та [PERSON] [PERSON] будинок купив. Від межі збудовані погріб і вбиральня. При купівлі будинку розмір земельної ділянки згідно даних БТІ становив близько 0.356 га. Між [PERSON] та [PERSON] не можна змістити межу так як є господарські споруди. Будинок [PERSON] знаходиться за 0,5 м. від межі, один раз при обмірах було 0,8 м. Ратушняк зробив 1,5 м. Коли купувався будинок погодження меж не вимагалось. Між [PERSON] та [PERSON] межа не визначена. В 1993 році межа проходила за 0,.5 м. від скапу будинку, коли міряли останній раз за1,5 м. від будинку [PERSON] Земельна ділянка [PERSON] була шириною 18 м , стала 15 м. При проведенні обмірів брались рішення сільської ради, розміри ділянок не співпадають. Суд, вислухавши осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позовів слід відмовити виходячи з наступного. Згідно ст. ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно з правилами ч. ч. 1,3 ст. 125 ЗК України право власності та постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. При наявності спору між сторонами з приводу визначення розмірів і меж їх земельних ділянок, законності виданих правовстановлюючих документів, без його вирішення неможливо розглядати спір з приводу усунення перешкод власнику у користуванні земельною ділянкою. Згідно з положеннями Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" вирішення питання про надання земельної ділянки в користування чи власність віднесено до компетенції органів місцевого самоврядування, у цьому випадку - Яришівської сільської ради Тиврівського району. Згідно приписів ст. 152 ч. 2 ЗК України усунення будь-яких порушень прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, може вимагати власник земельної ділянки або землекористувач. Відповідно ж до статей 116, 125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Згідно договору купівлі продажу від 01.06.1989 року [PERSON] мати позивача [PERSON] купила у [PERSON] та [PERSON] жилий будинок площею 19,5 кв. м. в с. Яришівка по вул. Леніна, 186 на присадибній земельній ділянці колгоспу ім. Куйбишева с. Яришівка. [PERSON] даний будинок належить на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 12.02.1992 року державним нотаріусом Тиврівської державної нотаріальної контори [PERSON] після смерті матері [PERSON] Згідно свідоцтва будинок розташований на земельній ділянці.. Дані про розмір земельної ділянки в договорі та матеріалах БТІ відсутні. Згідно запису в погосподарській книзі за домоволодінням №186 по вул. Леніна в с. Яришівка до 1992 року рахувалась земельна ділянка, розміром 0,36 га, з 1992 року 0,58 га. Рішенням Яришівської сільської ради від 15.12.1993 р. [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,58 га, для обслуговування житлового будинку -0,25 га та для ведення особистого селянського господарства 0, 33 га в с. Яришівка, по вул. Леніна, 186, яке затверджене рішенням 14 сесії 21 скликання Яришівської сільської ради від 15.12.1993р., що стверджується архівною довідкою Тиврівської РДА. Земельна ділянка [PERSON], як пояснила представник Яришівської сільської ради [PERSON], та що стверджує в своїй позовній заяві від 02.09.2014 р. / а.с.3/ позивач, складалася з двох частин. 0,22 га із його земельної ділянки, яка знаходиться через дорогу від його двору, було виділено дочці позивача [PERSON] [PERSON] 10.11.2010 р. було видано [PERSON] акт серії ЯЛ № 194315 на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0389 га, кадастровий номер 0524587900:02:002:0234, та [PERSON] акт серії ЯЛ № 194314 на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2500 га, кадастровий номер 0524587900:02:002:0233, що знаходяться в с.Яришівка Тиврівського району, по вул. Леніна, 186. [PERSON] акти видані на підставі рішення 18 сесії 05 скликання Яришівської сільської ради від 07.08.2008 року, яким було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та вирішено передати у власність та видати державні акти [PERSON] на вказані земельні ділянки . Постановою Ленінського районного суду м. Вінниці від 25.04.2012 р. рішення Яришівської сільської ради 18 сесії 5 скликання від 07.08.2008 р Про затвердження технічної документації та видачу державних актів на право власності на земельну ділянку за позовом [PERSON] визнано протиправним та скасовано. Рішення набрало законної сили 08.05.2012 р. Рішенням Тиврівського районного суду від 12 липня 2012 року визнано недійсними видані [PERSON] акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 194315, та [PERSON] акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 194314, що видані на ім'я [PERSON] 10.11.2010 року . З листа відділу Держкомзему у Тиврівському районі Вінницької області від 22.12.2012 р. вбачається, що 02.11.2012 року інформація про земельні ділянки, які належали [PERSON] вилучена з бази даних АС ДЗК. Отже, право власності або користування у позивача не зареєстроване, земельна ділянка також, тому відсутні підстави для предявлення вимоги про усунення перешкод у правах які не виникли і які відсутні. Згідно із ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.. 30.09.1988 р. рішенням зборів уповноважених колгоспу ім. Куйбишева с. Яришівка [PERSON] було виділено земельну ділянку, площею 0,25 га, що стверджується витягом з протоколу №10. Рішенням Яришівської сільської ради від 15.12.1993р. [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку, площею 0,31 га для обслуговування житлового будинку -0,25 га та для особистого селянського господарства 0, 06 га в с. Яришівка, по вул. Леніна, 184., яке затверджене рішенням 14 сесії 21 скликання Яришівської сільської ради від 15.12.1993р. , що стверджується архівною довідкою Тиврівської РДА . Згідно договору купівлі продажу від 14.07.2008 р. [PERSON] придбав житловий будинок з господарськими спорудами в с.Яришівка по вул. Леніна, 187 . Рішенням Яришівської сільської ради № 37 від 05.09.08 про передачу земельних ділянок у приватну власність передано земельну ділянку для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд [PERSON] площею 0,22 га, [PERSON] 0,25 га.; для ведення особистого селянського господарства [PERSON] площею 0,04 га, [PERSON] 0,14 га. Рішенням Тиврівського районного суду від 01.11.2011 року (справа № 2-776/11) за позовом [PERSON] визнано недійсними державні акти серії ЯЛ № 229150 на право власності на земельну ділянку, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями, та державний акт серії ЯЛ № 22915 на право власності на земельну ділянку, призначену для ведення особистого селянського господарства, які розташовані по вул.Леніна,187 в с.Яришівка, Тиврівського району, видані на його імя 24.09.2010 року. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як пояснив позивач [PERSON], відповідачі у справі [PERSON], [PERSON], [PERSON], представник Яришівської сільської ради [PERSON], допитані свідки та інші зібрані у справі докази, межі суміжних із позивачем земельних ділянок на даний час чітко не встановлені. Звідси, неможливо встановити і наявність їх переміщення в будь яку сторону. В своїй позовній заяві [PERSON] зазначає про неможливість встановити площу його земельної ділянки без врахування площ сусідніх земельних ділянок та земельної ділянки [PERSON], однак. Звертається до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Позивач у справі [PERSON]М . не довів в чому саме полягає порушення його прав чи інтересів з боку відповідачів. Доказів того, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] користуються земельною ділянкою позивача, а [PERSON] земельною ділянкою [PERSON] суду не надано. Не надано і доказів того, що позивач сплачує податок за земельну ділянку площею 0, 36 га. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. [PERSON] не уповноважувала позивача на захист своїх інтересів, тому він не може представляти і захищати її права та інтереси в даній справі. Доводи позивача про те, що в звязку із зазначенням в рішенні Яришівської сільської ради земельної ділянки [PERSON] по вул. Леніна, 184, а не 184 а , порушуються інтереси [PERSON], який є власником будинку і земельної ділянки по вул. Леніна, 186 , є безпідставними.

Outcome: approved