Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON]\~звернулась в\~суд з\~позовом до управління державної міграційної служби України у Вінницькій області про встановлення факту родинних відносин та зобовязання вчинити певні дії. Позов мотивовано тим, що [PERSON], [INFO], громадянка [PERSON] [PERSON], уродженка с. Оленек, Оленекського району, Якутія, звернулася до відповідача [PERSON] державної міграційної служби України у Вінницькій області за консультацією з приводу отримання посвідки про право постійного проживання в Україні. Підставою такого звернення став той факт, що мати [PERSON] є [PERSON] (прізвище до укладення шлюбу [PERSON]), [INFO], громадянка [PERSON] [PERSON], уродженка с. Іванівці, Тиврівського району Вінницької області, вже має посвідку про право постійного проживання в Україні. Однак [PERSON] державної міграційної служби України у Вінницькій області не визнало факту родинних стосунків між [PERSON] і [PERSON] у звязку з відмінностями в написанні прізвища. [PERSON] 19 травня 1974 року уклала шлюб з [PERSON], який було зареєстровано Жахнівською сільською радою Тиврівського району Вінницької області. Після укладення шлюбу дружині було присвоєно прізвище [PERSON]. У 1986 році подружжя [PERSON] і [PERSON] переїхали на постійне проживання в [INFO], Якутська АССР, [PERSON] Радянська Федеративна Соціалістична Республіка. У подружжя [PERSON]\~26.08.1991\~року народилась\~дочка [PERSON], якій в Оленекському ЗАГСІ було видано свідоцтво про народження на прізвище [PERSON]. Таке ж написання прізвищ вказано і батьків «Мусейчук Людмила Андреевна» і «Мусейчук Анатолий Петрович». Усі подальші документи як громадян [PERSON] [PERSON] і [PERSON] були видані на прізвище «Мусейчук». У 2004 році [PERSON] переїхала на постійне проживання на свою батьківщину в смт Тиврів. 12.02.2016 року [PERSON] отримала посвідку на постійне проживання на території України за № ІН 096207. Під час оформлення даного документу співробітниками міграційної служби було зазначено прізвище українською мовою [PERSON], що відповідало в написанні із вказаним у свідоцтві про одруження від 19.05.1974р. При цьому у паспорті громадянки [PERSON] [PERSON] прізвище вказано російською мовою [PERSON]. З 2009\~року [PERSON]\~переїхала проживати\~у м.\~Вінницю, де навчалася у Вінницькому національному медичному університеті ім.. [PERSON]. У всіх документах, які були видані на її імя, зокрема у посвідці на тимчасове проживання на території України, було вказано прізвище [PERSON]. Остання посвідка на тимчасове проживання була видана 15 червня 2018 року та була дійсна до 30 жовтня 2018 року. Відповідно до Експертного висновку доктора філологічних наук [PERSON], що міститься в матеріалах справи, прізвища МУСІЙЧУК (свідоцтво про укладення шлюбу, записи [PERSON], [PERSON]; посвідка на постійне проживання, запис [PERSON]) і МУСЕЙЧУК (паспорт громадянина [PERSON] [PERSON], запис російською мовою [PERSON]) є ідентичними у документах однієї родини. Виходячи з цього висновку написання прізвища у свідоцтві про народження заявниці МУСЕЙЧУК не є помилкою, а проявом ідентичності прізвищ МУСЕЙЧУК і МУСІЙЧУК в межах однієї родини. Підтвердженням ідентичності прізвищ [PERSON] і [PERSON] є написання латинськими літерами прізвища [PERSON], матері заявниці [PERSON], в її закордонному паспорті громадянки [PERSON] [PERSON] MUSEICHUK та в посвідці на постійне проживання в Україні MUSEICHUK. Тобто ідентичне написання. Із трудової книжки на імя «Нагайчук Людмила Андреевна», що видана 16.03.1972р. і заповнена російською мовою відомо, що 16 березня 1972 року [PERSON] була зарахована на посаду медсестри хірургічного відділення Тиврівської ЦРБ. Її прізвище на «Мусийчук» було змінене на підставі свідоцтва про шлюб І-АМ № 304062 від 19 травня 1974 року. 04.05.1987 року «Мусийчук Людмила Андреевна» була звільнена за ст. 38 КЗпП УРСР у звязку зі зміною місця проживання (запис № 5). Запис № 6 від 21.05.1987р. в трудовій книжці свідчить «Принята постовой медсестрой в Оленекском противотубдиспансере». В трудовій книжці, виданій на прізвище «Мусийчук» внесено виправлення однієї літери в написанні прізвища, а саме літера «и» шляхом закреслення замінена літерою «е». Таким чином написання прізвища стало «Мусейчук», очевидно відповідно до документів громадянства, виданих в [PERSON] [PERSON]. В період роботи «постовой медсестрой в Оленекском противотубдиспансере» у [PERSON] (записаної в трудовій книжці на той час «Мусейчук Людмила Андреевна» народилась дочка [PERSON], а саме 26 серпня 1991 року, що є обставиною, яка підтверджує родинний звязок. Відповідно до Свідоцтва про народження ІІІ-СН №302836 «Мусейчук Людмила Андреевна» є матірю «Мусейчук Татьяна Анатолиевна» згідно із написанням їх прізвищ в документах, виданих органами [PERSON] [PERSON]. Просить встановити факт наявності родинних відносин як дочки і матері між [PERSON] [INFO], що народилась в с. Оленек, Оленекського району, Якутія і [PERSON] [INFO], що народилась у с. Іванівці Тиврівського району Вінницької області УРСР. Зобовязати [PERSON] Державної міграційної служби України у Вінницькій області врахувати факт родинних відносин [PERSON] і [PERSON] при розгляді звернень [PERSON] із заявами про отримання права постійного проживання в Україні та/чи отримання громадянства України. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 26.03.2019року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. \~ \~ \~ \~16.04.2019року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду. \~ \~ \~ \~В судовому засідання позивач та її представник адвокат [PERSON] позов підтримали просили задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, заперечував щодо його задоволення. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення учасників судового процесу, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, з наступних підстав. \~ \~ \~ \~При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~роз'яснено, що відповідно до статей 55,\~ 124 Конституції України та\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст.\~15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, є визнання права. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Згідно ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ст. 256 ЦПК України, суд встановлює факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [PERSON] 19 травня 1974 року уклала шлюб з [PERSON], який було зареєстровано Жахнівською сільською радою Тиврівського району Вінницької області. Після укладення шлюбу дружині було присвоєно прізвище [PERSON]. У 1986 році подружжя [PERSON] і [PERSON] переїхали на постійне проживання в [INFO], Якутська АССР, [PERSON] Радянська Федеративна Соціалістична Республіка. У подружжя [PERSON]\~26.08.1991\~року народилась\~дочка [PERSON], якій в Оленекському ЗАГСІ було видано свідоцтво про народження на прізвище [PERSON]. Таке ж написання прізвищ вказано і батьків «Мусейчук Людмила Андреевна» і «Мусейчук Анатолий Петрович». У 2004 році [PERSON] переїхала на постійне проживання на свою батьківщину в смт Тиврів. 12.02.2016 року [PERSON] отримала посвідку на постійне проживання на території України за № ІН 096207. Під час оформлення даного документу співробітниками міграційної служби було зазначено прізвище українською мовою [PERSON], що відповідало в написанні із вказаним у свідоцтві про одруження від 19.05.1974р. При цьому у паспорті громадянки [PERSON] [PERSON] прізвище вказано російською мовою [PERSON]. З 2009\~року [PERSON]\~переїхала проживати\~у м.\~Вінницю, де навчалася у Вінницькому національному медичному університеті ім.. [PERSON]. У всіх документах, які були видані на її імя, зокрема у посвідці на тимчасове проживання на території України, було вказано прізвище [PERSON]. Остання посвідка на тимчасове проживання була видана 15 червня 2018 року та була дійсна до 30 жовтня 2018 року. Відповідно до Експертного висновку доктора філологічних наук [PERSON], що міститься в матеріалах справи, прізвища МУСІЙЧУК (свідоцтво про укладення шлюбу, записи [PERSON], [PERSON]; посвідка на постійне проживання, запис [PERSON]) і МУСЕЙЧУК (паспорт громадянина [PERSON] [PERSON], запис російською мовою [PERSON]) є ідентичними у документах однієї родини. Виходячи з цього висновку написання прізвища у свідоцтві про народження заявниці МУСЕЙЧУК не є помилкою, а проявом ідентичності прізвищ МУСЕЙЧУК і МУСІЙЧУК в межах однієї родини. Підтвердженням ідентичності прізвищ [PERSON] і [PERSON] є написання латинськими літерами прізвища [PERSON], матері заявниці [PERSON], в її закордонному паспорті громадянки [PERSON] [PERSON] MUSEICHUK та в посвідці на постійне проживання в Україні MUSEICHUK. Тобто ідентичне написання. Відповідно до Свідоцтва про народження ІІІ-СН №302836 «Мусейчук Людмила Андреевна» є матірю «Мусейчук Татьяна Анатолиевна» згідно із написанням їх прізвищ в документах, виданих органами [PERSON] [PERSON]. Згідно п.1 ч.1\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а також те, що іншої можливості внести виправлення у відповідні документи, що засвідчують факт родинних відносин у позивача не має, суд вважає, що даний факт підлягає встановленню, а відтак позов в цій частині підлягає задоволенню. Щодо позовної вимоги про зобовязання відповідача врахувати встановлений факт при розгляді звернення [PERSON] про отримання права постійного проживання в Україні та / чи отримання громадянства України, суд приходить до висновку що дана вимога є передчасною, а тому задоволенню не підлягає. За клопотанням представника позивача судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 315 ЦПК України, суд

Outcome: partial