Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

10 жовтня 2019 року позивач, інтереси якого представляє адвокат Левченко В.П., звернувся до суду з позовом до відповідача з вимогами не чинити йому перешкоди у спілкуванні з малолітнім сином, [PERSON] , [INFO] , та визначити спосіб та порядок спілкування батька з малолітнім сином. В обґрунтуванні позову посилається на те, що вони з відповідачем є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 листопада 2017 року шлюб між ними було розірвано. Окрім того, на підставі рішення Світловодського міськрайонного суду, позивач з жовтня 2017 року сплачує аліменти на користь відповідача на утримання [PERSON] , він офіційно працює в ПП «Віктор і К», аліменти сплачує щомісячно, заборгованості зі сплати аліментів не має. Разом з тим, після розірвання шлюбу з відповідачем, з листопада 2017 року остання чинить йому перешкоди у спілкуванні із його малолітнім сином [PERSON] . У грудні 2017 року позивач, [PERSON] , вимушений був звернутися до служби у справах дітей Світловодської міської ради з метою врегулювання конфлікту з відповідачем щодо перешкод у спілкуванні та вихованні малолітнього сина. Рішенням виконавчого комітету Світловодської міської ради від 15 грудня 2017 року №832 було задоволено заяву [PERSON] , та було визначено наступний порядок спілкування зі своїм сином: тричі на тиждень по три години в присутності матері за попередньою домовленістю. Проте з часу ухвалення вказаного рішення, відповідач всіляко ухиляється від його виконання та перешкоджає йому у спілкуванні із сином, не дає можливості привітати його з днем народження та різдвяними святами, та просто погуляти з ним на дитячому майданчику, тому він вимушений звернутися до суду із даним позовом. На підставі вищевикладеного, просить суд: 1) зобов`язати відповідача не чинити йому перешкоди у спілкуванні із його малолітнім сином [PERSON] , [INFO] . 2) визначити такий спосіб та порядок спілкування батька з малолітнім сином: - систематичні побачення з сином без присутності матері, за попередньою домовленістю з нею, з відвідуванням його за місцем їх проживання або спільні прогулянки з дитиною на подвір`ї та дитячих майданчиках на вихідних (субота, неділя) та щорічно в день його народження; - відвідування місця проживання батька [PERSON] з урахуванням стану здоров`я сина два рази на місяць у вихідні дні (субота, неділя або інший день за домовленістю) з обов`язковим повідомленням матері про місце перебування малолітнього сина та з поверненням його за місцем проживання в суботу, неділю або інший день до 20.00 години, а також з можливістю спілкуватися у офіційні святкові дні, також за попередньою домовленістю з матір`ю. Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 листопада 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, вирішено розгляд справи проводити у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження, та надано відповідачу строк для подання відзиву терміном 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. 20 грудня 2019 року представник відповідача адвокат Філоненко О.В., у відповідності до вимог ст.178 ЦПК України, подав до суду відзив. В обґрунтуванні відзиву посилається на те, що позовні вимоги відповідачем не визнаються, так як викладені в позовній заяві факти не відповідають дійсності. Зазначив, що дійсно сторони по справі є батьками малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Шлюб між ними було розірвано на підставі рішення Світловодського міськрайонного суду від 29 листопада 2017 року. Також згідно рішення Світловодського міськрайонного суду, позивач із жовтня 2017 року сплачує на користь відповідача аліменти на утримання малолітнього сина. В грудні 2017 року позивач звернувся до служби у справах дітей Світловодської міської ради із заявою щодо врегулювання конфлікту з відповідачем щодо перешкод у спілкуванні та вихованні малолітнього сина, хоча таких перешкод відповідач не чинила. Рішенням Світловодської міської ради від 15 грудня 2017 року було визначено порядок спілкування та участі у вихованні малолітнього сина, а саме: тричі на тиждень по три години в присутності матері за попередньою домовленістю у телефонному режимі. Однак з моменту встановлення часу спілкування, [PERSON] виявив бажання побачити свого малолітнього сина лише два рази. Тим більше, на зустріч з сином, який в силу свого малолітнього віку його майже не пам`ятає, він прийшов зі своєю співмешканкою та влаштували скандал, чим вчинив морально-психологічне насилля над дитиною. Спроб побачення з дитиною зі сторони позивача більше не було. Нещодавно відповідач зі своїм малолітнім сином та співмешканцем [PERSON] переїхали жити до міста Горішні Плавні Полтавської області, її особисте та сімейне життя налагодилося, що не дає спокою її колишньому чоловікові, що і стало причиною його звернення до суду із даним позовом. Крім того, відповідач та [PERSON] подали заяву про укладення шлюбу. [PERSON] добре відноситься до малолітнього [PERSON] , виховує його та проводить з ним весь свій вільний час, він офіційно працює та отримує достатню заробітну плату для утримання відповідача та її сина. Відповідач працює в ДНЗ «Сонечко», який відвідує і її син [PERSON] . Відповідач не заперечує проти спілкування сина з її рідним батьком, однак не на тих умовах, які зазначає позивач в своїй позовній заяві. Зазначає, що дитині на даний час виповнилося лише повних три роки, до цього часу він свого біологічного батька майже не бачив та про нього не пам`ятає взагалі, тобто у свідомості дитини позивач є сторонньою людиною. Крім того, малолітній [PERSON] в даний час називає батьком [PERSON] , а позивач просить у позовній заяві про спілкування з сином наодинці, що на думку відповідача, може спричинити психологічну травму для дитини, як і те, що позивач просить віддавати йому дитину. Тому відповідач просить частково відмовити у задоволенні позовних вимог, та пропонує інший порядок спілкування батька з дитиною, а саме: - побачення з сином за попередньою домовленістю з відповідачем один раз на тиждень по вихідним дням до 12 години дня, тривалістю 1 година, в присутності відповідача та без присутності сторонніх осіб; - вказані побачення проводити за місцем проживання дитини. Ухвалою суду від 12 лютого 2020 року за клопотанням представника відповідача, до участі у справі залучено третю особу - Службу у справах дітей, сім`ї та молодіжної політики виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області. 23 квітня 2020 року представник позивача подав до суду уточнену позовну заяву, змінивши позовні вимоги в частині способу та порядку спілкування з дитиною. Просить суд визначити такий спосіб та порядок спілкування батька з малолітнім сином: - систематичні побачення з сином в присутності матері, за її бажанням, або без неї за спільною домовленістю, з відвідуванням його за місцем їх проживання або спільні прогулянки з дитиною на подвір`ї та дитячих майданчиках на вихідних (субота, неділя), а також щорічно в день його народження, не менше двох годин поспіль, до досягнення сином шести років; - систематичні побачення з сином на період літніх чи зимових канікул за попередньою домовленістю з матір`ю в її присутності, або без неї (за спільною домовленістю) з відвідуванням за місцем їх проживання або спільні прогулянки з дитиною на подвір`ї та дитячих майданчиках не менше одного дня на тиждень, за попередньою домовленістю, не менше ніж дві години поспіль. Ухвалою суду від 23 квітня 2020 року задоволено клопотання представника позивача, та замінено у справі неналежного відповідача [PERSON] , належним - [PERSON] , яка є однією і тією ж особою, проте змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », в результаті укладення шлюбу у січні 2020 року. 23 квітня 2020 року відповідач подала до суду заяву в якій зазначила, що з огляду на уточнення позовних вимог, позовні вимоги визнає в повному обсязі, та не заперечує проти задоволення саме уточнених позовних вимог позивача. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та позивача, у зв`язку із визнанням відповідачем позову, проти ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні не заперечував. Відповідач та її представник в підготовче судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач уточнені позовні вимоги визнала повністю. Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. В підготовче судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Представник служби у справах дітей, сім`ї та молодіжної політики виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. В підготовче судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило, подав до суду висновок органу опіки та піклування. Враховуючи те, що позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає повністю, суд приходить висновку про можливість ухвалення рішення за результатами підготовчого провадження, за наявними матеріалами, в порядку ст.ст.200, 206 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, судом встановлені слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11 жовтня 2016 року. (а.с.6) Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 листопада 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с.7) На підставі виконавчого листа №401/2565/17 виданого Світловодським міськрайонним судом 19 грудня 2017 року про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 10 жовтня 2017 року і до повноліття дитини, відкрите виконавче провадження, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 20 грудня 2017 року, ВП №55420789. (а.с.8) Рішенням виконавчого комітету Світловодської міської ради №832 від 15 грудня 2017 року визначено участь [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та призначено порядок його зустрічей із сином, а саме: тричі на тиждень по три години в присутності матері за попередньою домовленістю у телефонному режимі. (а.с.9) Згідно виробничої характеристики [PERSON] , останній працює на ПП «Віктор і К» підсобним робітником з 22 вересня 2017 року, за місцем роботи характеризується позитивно. (а.с.10) [PERSON] спільно зі своїм сином [PERSON] та [PERSON] з серпня 2019 року і по теперішній час проживають без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом від 10 грудня 2019 року. (а.с.38) [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Працює в дошкільному навчальному закладі «Сонечко» у м.Горішні Плавні на посаді асистента вихователя. Вказаний дошкільний навчальний заклад відвідує і її син [PERSON] . (а.с.39-40, 102) 17 січня 2020 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , в результаті чого змінила прізвище на « [PERSON] », та [INFO] отримала паспорт громадянина України на ім`я [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] та копією паспорта громадянина України. (а.с.54, 100-101) Згідно висновку виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області №03-26/642 від 13 березня 2020 року, комісія з питань захисту прав дитини прийшла до висновку визначити спосіб участі [PERSON] у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , встановивши систематичні побачення на території матері, а саме два рази та тиждень за домовленістю з матір`ю в один вихідний день (субота або неділя в залежності від графіку роботи батька) та один раз у робочі дні тижня. (а.с. 80-81) Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 рік, далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У принципі 6 Декларації прав дитини, що прийнята резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю або батьком. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятковими випадками коли це суперечить інтересам дитини. Статтею 18 Конвенції визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Крім того, встановлене законом право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю (ч. 1 ст. 152 Сімейного Кодексу України ). Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою крім випадків, коли це право обмежене законом. Згідно ч. 2 ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 157 Сімейного Кодексу України встановлено, що той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. При цьому, відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. За заявою заінтересованої сторони суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору. Статтею 7 Сімейного кодексу України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції, ст. ст. 7, 141, 159 Сімейного кодексу України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Відповідно ч.ч. 4-6 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Також суд керується ст. 51 Конституції України, яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Подібна норма міститься також у ч. 6 ст. 7 СК України, відповідно до якої рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі "Зоммерфельд проти Німеччини" від 08 липня 2003 року, рішення у справі "Цаунеггер проти Німеччини" від 03 грудня 2009 року). Так, судом встановлено, що добровільно сторони не дійшли згоди щодо встановлення порядку участі виховання батька та його зустрічей з дитиною. Позивач зазначає, що з часу окремого проживання неодноразово звертався до відповідача з проханням встановлення порядку його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, та звертався із заявою до виконавчого органу міської ради, яким було прийнято рішення про його участь у вихованні малолітнього сина. Проте, відповідач у зустрічах з дитиною відмовляє, рішення виконавчого органу не виконує. Відповідач же в свою чергу заперечує такі твердження позивача, та не заперечує проти спілкування сина з рідним батьком, але в силу малолітнього віку дитини, тільки в присутності матері. Судом враховується, що відповідач [PERSON] уточнені позовні вимоги визнала у повному обсязі. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно абз. 6 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У відповідності до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, враховуючи те, що визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та передусім враховуючи засади регулювання сімейних відносин з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить висновку що позов підлягає задоволенню. У відповідності до ч.1 ст.142 ЦПК України, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а решту сплаченого судового збору, у відповідності до ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved