Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Пархомівської сільської ради Краснокутського району Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] року померла його баба [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на майно. При житті [PERSON] набула право на земельну частку ( пай ), що підтверджується виготовленим на її ім'я сертифікатом на право на земельну частку ( пай ) Серії [NUMBER]. Після смерті [PERSON] спадщину фактично прийняв її чоловік [PERSON], оскільки він на час відкриття спадщини проживав разом зі спадкодавцем. [INFO] року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на майно. До спадкового майна ввійшло право на земельну частку ( пай ) згідно з сертифікату на право на земельну частку (пай) Серії [NUMBER], яке він фактично успадкував після смерті своєї дружини [PERSON] При житті [PERSON] склав заповім, згідно якого все своє майно заповів позивачу. На даний час позивач виявив намір успадкувати майно, яке залишилось після смерті діда [PERSON], оскільки являється спадкоємцем за заповітом, в зв'язку з чим за захистом та визнанням своїх законних прав та інтересів [PERSON] звернувся до суду з позовом та просить: поновити йому строк звернення до суду з позовом та визнати за ним право на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) Серії [NUMBER], яке фактично успадкував його дід після смерті своєї дружини [PERSON] В судове засідання позивача не з'явився, однак надав суду заяву про підтримання позовних вимог та про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача - Пархомівської сільської ради Краснокутського району Харківської області в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву про розгляд справи за його відсутність та не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] [PERSON] мала право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Україна», що підтверджується відповіддю відділу у Краснокутському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 14.02.2018 №М-30/0-0.23,25-27145-18, з якої вбачається, що вказаний сертифікат знаходиться у Відділі як невитребуваний. Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER], повторно виданого Краснокутським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області [PERSON] померла [INFO] року. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Україна» згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Згідно ст.529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Чоловік спадкодавці, [PERSON], фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON], проживаючи з нею на час відкриття спадщини, про що свідчить довідка виконавчого комітету Пархомівської сільської ради Краснокутського району Харківської області від 05.02.2018 року №02-30. Факт, що [PERSON] являється чоловіком спадкодавці [PERSON] підтверджується наявними матеріалами справи (а.с.13). [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого Пархомівською сільською радою Краснокутського району Харківської області 02.04.2001 року. Після його смерті відкрилася спадщина до спадкового майна, якої ввійшло й право на земельну частку ( пай ) згідно з сертифікату на право на земельну частку (пай) Серії [NUMBER], яке він фактично успадкував [PERSON] після смерті своєї дружини [PERSON] Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 N 7 « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК (2768-14). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК ( 435-15), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку (пай). Відповідно до ст.524 ЦК України (в ред.1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст.534 ЦК України ( в ред.1964 року) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам, як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом. При житті [PERSON] 09 червня 1997 року був складений заповіт, який посвідчений Пархомівською сільською Радою народних депутатів Краснокутського району Харківської області та зареєстровано в реєстрі за №227, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, взагалі все те, що на день смерті буде йому належати по закону заповів онукові [PERSON] повністю, тобто позивачу по справі. Вказаний заповіт на день смерті заповідача змінений і скасований не був, про що свідчить відмітка в заповіті. Також, спадкоємцями майна [PERSON] є його син [PERSON] та онука [PERSON], які спадщину не прийняли та не заперечують проти її прийняття [PERSON], про що свідчать їх відповідні заяви. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після померлого [PERSON], до складу спадкового майна входить право на земельну частку (пай). У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої УкраїноюЗаконом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод(1950 р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. Відповідно до п. 6 Постанови №5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Згідно із ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, [PERSON] пропустив строк для звернення з позовною заявою до суду і просить його поновити. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що відповідно до ст.127 ЦПК України пропущений строк необхідно поновити, оскільки він пропущений з поважних причин. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що [PERSON], як спадкоємець після смерті заповідача - [PERSON], має законне право на земельну частку (пай) в порядку спадкування. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved