overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

15 листопада 2018 року позивач звернувся до Першотравенського міського суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який надійшов в провадження суду 16 листопада 2018 року. В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 25 липня 2017 року відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 12 000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Власник картрахунку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, що передбачено п.2.1.1.5.7 договору. Овердрафт - це короткостроковий кредит який надається банком клієнту у разі перевищення суми операцій по платіжній картці над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються договором можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом погодження, тобто обміну інформацією по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку (www.privatbank.ua) або інший інтернет/SMS-ресурс, зазначений банком. Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) ПАТ КБ «ПриватБанк», що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29 липня 2009 року, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05 жовтня 2011 року

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

15 листопада 2018 року представник КП "ДКПЛ" ДОР звернувся до суду із заявою про надання [PERSON]. психіатричної допомоги в примусовому порядку. В обґрунтування заяви зазначив, що 14.11.2018 р. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, [PERSON] потребує госпіталізації до психіатричного стаціонару для лікування у зв'язку із наявністю у неї тяжкого розладу, який обумовлює її безпорадність і неможливість самостійно задовольнити основні життєві потреби. У судовому засіданні лікар-психіатр заяву про госпіталізацію [PERSON] не підтримав, також пояснив, що на час розгляду заяви відпали підстави, які б були підставою для госпіталізації [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні думку лікаря підтримав, також пояснила, що лікуватися не бажає, хворою себе не вважає. У судовому засіданні прокурор, висловив думку про необхідність відмовити в госпіталізації [PERSON] в зв'язку з не підтримкою лікарем даної заяви. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення лікаря - психіатра, [PERSON], думку прокурора, суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав. Главою 10 (ст.ст. 339-342) ЦПК України, Законом України «Про психіатричну допомогу» врегульовано порядок розгляду заяви про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Заслухавши думку лікаря психіатра, який не підтримав подану заяву про госпіталізацію [PERSON], думку [PERSON] та прокурора, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви КП «ДКПЛ» ДОР щодо надання психіатричної допомоги у примусовому порядку слід відмовити. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

15 лютого 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому зазначила, що вони з відповідачем мають неповнолітню дитину - [PERSON] [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов"язків по утриманню неповнолітньої дитини, позивач просить ухвалити рішення про стягнення з нього щомісячно аліментів на її користь на неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання сторони не з'явились. Про час і місце розгляду справи позивач і відповідач були повідомлені належним чином. Позивач подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, при цьому, позовні вимоги вона підтримала в повному обсязі. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Згідно довідки про склад сім"ї, виданої Биківською селищною радою Житомирської області, дитина відповідача та позивача проживає разом з останньою. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) на відповідача покладається обов'язок утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті 181 СК України способи виконання батьками обов"язку щодо утримання неповнолітніх дітей визначаються за домовленістю між ними. Якщо ж такої домовленості не досягнуто кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються за рішенням суду. Загальними положеннями ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, за загальним правилом, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідач будь-яких доказів на підтвердження тієї обставини, що він виконує свої обов"язки щодо утримання неповнолітньої дитини не надав. З огляду на викладене, суд прийшов до переконання про необхідність задоволення позову [PERSON] Згідно частини 3 статті 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі, передбаченому статтею 4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

15 лютого 2016 року позивач звернувся з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що 28 серпня 2012 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 314. Від спільного подружнього проживання у них народився син - [PERSON], [INFO]. Вони виявилися людьми різних характерів та поглядів на життя, оскільки не могли дійти згоди навіть при вирішенні простих побутових питань, між ними почали виникати безпідставні сварки, скандали в присутності дитини. На протязі останніх років сімейне життя між ними ще більше погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. З березня 2015 року вони разом не проживають та не підтримують будь-яких сімейних відносин. За таких обставин вважає, що сім'я їх розпалася, шлюб носить формальний характер, а тому його слід розірвати, так як збереження шлюбу буде суперечити його інтересам, після розірвання шлюбу сина просить залишити проживати із матір'ю. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка теж подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає, просить суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]". Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що 28 серпня 2012 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 314 /а.с.3/. Від спільного подружнього проживання у них народився син - [PERSON], [INFO] /а.с.4/. На протязі останніх років сімейне життя між позивачем і відповідачкою поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, а тому суд приходить до висновку, що необхідно шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвати, неповнолітню дитину - залишити проживати із матір'ю, після розірвання шлюбу відповідачці залишити прізвище "[PERSON]". На підставі ст.,ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

15 лютого 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 05 січня 2021 року Снігурівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було зареєстровано шлюб з відповідачкою. Шлюбні відносини між ними фактично не починалися, проживать окремо. шлюб носить лише формальний характер, як виявилося у них зовсім різні погляди на сімейне життя, побут, відпочинок. У відносинах відсутні взаємопорозуміння і повага, відносини приносять позивачеві лише негативні емоції. Вважає, що у них немає спільних цілей на життя, на примирення не згоден, тому просить суд шлюб розірвати. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач подав суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву в якій просить розглядати справу у її відсутність, позов визнає та просить його задовольнити, залишити їй шлюбне прізвище " [PERSON] ". Суд вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків, 05 січня 2021 року Снігурівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб (актовий запис №2), свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 05 січня 2021 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с.6). Шлюбні відносини між подружжям фактично припинені через різні погляди на сімейне життя, у відносинах відсутні взаємопорозуміння та повага, на примирення позивач не згоден. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд вважає, що сім`я розпалася остаточно, примирення між сторонами не є можливим, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнає, а тому збереження даної сім`ї не відповідало б інтересам сторін, а отже позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення. Відповідно до\~ст.113 СК України\~ позивачка має право іменуватися шлюбним прізвищем " [PERSON] ".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

15 серпня 2014 року ПАТ "Дельта Банк" звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи, що 24 січня 2008 року між ПАТ "Дельта Банк" [PERSON] було укладено кредитну угоду №002-17063-240108, згідно якого позивач зобов'язувався відкрити відповідачу картковий рахунок, з встановленням ліміту кредитної лінії в розмірі 3000 гривень. За користування кредитними коштами відповідач зобов'язувався сплачувати відсотки та комісію. Позивачем зобов'язання згідно укладеного договору виконано повністю. Відповідач порушує свої зобов'язання згідно з договором, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість. Станом на 13 травня 2014 року заборгованість становить 4210,50 гривень, яка складається із тіла кредиту в розмірі 4210,50 гривень. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту та понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 243,60 гривень В судове засідання представник позивача Духота І.В. не з'явився, подавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду, у судове засідання вдруге не з'явилася, причин своєї неявки суду не повідомила, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у її відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що 24 січня 2008 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] був укладений договір №002-17063-240108, згідно якого банк відкрив відповідачу картковий рахунок, надав в користування платіжну картку з встановленням кредитного ліміту в розмірі 3000 гривень. Відповідач зобов'язалася своєчасно погашати суму заборгованості, сплачувати відсотки за користування кредитними коштами (а.с.3-7) Згідно розрахунку заборгованість [PERSON] за договором станом на 13 травня 2014 року становить 4210,50 гривень, що відповідає заборгованістю за кредитом (а.с.7) Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Статтями 1049, 1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти в строки та на умовах, встановлених договором. Згідно за ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Кредитор виконав взяті на себе зобов'язання належним чином, відкривши відповідачу кредитну лінію. Відповідач [PERSON] порушила взяті на себе зобов'язання по договору, а тому позивач вправі вимагати погашення заборгованості. Позивачем доведено предмет спору в повному обсязі, а тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

15 січня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі - відповідач) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позовній заяві посилається на ту обставину, що вона є власницею квартири [ADDRESS]. У вищезазначеній квартирі зареєстрований її племінник [PERSON]. Відповідач у даній квартирі не проживає більше року, не здійснює догляду за нею та не сплачує комунальних послуг. Він перебуває за межами України, місце проживання його невідоме. Вона спілкується з ним лише по телефону. Під час останньої телефонної розмови відповідач повідомив її, що повертатися в Україну він не має наміру. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування належною їй квартирою. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити з підстав, вказаних в позовній заяві. Позовні вимоги уточнила, просить його зняти з реєстраційного обліку за даною адресою. Відповідач [PERSON] для участі у розгляді справи повторно не з"явився, будучи належним чином повідомлений про явку до суду за місцем фактичного проживання, а тому, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності та ухвалити заочне рішення, проти чого позивач не заперечує. Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка є власницею квартири [ADDRESS]. Дана обставина стверджується свідоцтвом про право власності на житло та технічним паспортом. Як вбачається з копії будинкової книги, в даній квартирі зареєстровані позивачка [PERSON] та відповідач по справі [PERSON]. Як ствердили допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON], які є сусідами позивачки, відповідач не проживає у квартирі позивачки, вона тривалий час проживає одна. У квартирі чоловічі речі відсутні. Відповідач витрат по утриманню будинку він не несе, не з"являється за даною адресою. Згідно ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач в спільному житловому приміщенні не проживає понад рік без поважних причин, він втратив право користування даним житловим приміщенням. Відповідно до ст. 7 закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду (позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням), отже, відповідач підлягає зняттю з реєстраційного обліку. Судові витрати відповідно до ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

15 січня 2020 року представник акціонерного товариства "Миколаївобленерго" звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за не обліковану електричну енергію. Позовні вимоги обґрунтовуванні тим, що відповідач є споживачем електричної енергії, проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За цією адресою відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . 28 жовтня 2019 року, при проведенні технічної перевірки електроустановок відповідача, було виявлено порушення ПРРЕЕ, а саме: самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі енергопостачальника відкритою електропроводкою поза приладом обліку електричної енергії з порушенням схеми обліку, що можливо виявити під час проведення контрольного огляду приладу обліку. Порушення п.5.5.5 ПРРЕЕ. По даному факту складено акт про порушення №К-5657 від 28 жовтня 2019 року який підписали представники енергопостачальника та представник споживача. Відповідно до положень п.п.3.3, 3.5 Методики визначення обсягу та вартості не облікованої електричної енергії, внаслідок порушення відповідачем ПРРЕЕ, вартість обсягу не облікованої електричної енергії з урахуванням тарифів для населення, що діяли в період, за який розраховується розмір не облікованої електричної енергії складає 2 643,14 грн. Станом на січень 2020 року рахунок вартості за не обліковану електричну енергію відповідачем не сплачений. Посилаючись на вищевикладене, представник позивача просив стягнути з відповідача на користь АТ "Миколаївобленерго" борг за не обліковану електричну енергію у сумі 2 643,14 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 1921,00 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує проти розгляду справи без його участі та прийняття заочного рішення по справі. В судове засідання відповідач не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує представник позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

16.01.16 року заявник звернувся до суду із заявою про усиновлення. В судовому засіданні [PERSON] пояснив, що 30.01.2009 року він уклав шлюб з [PERSON] Його дружина від першого шлюбу має доньку - [PERSON], [INFO]. Після укладення шлюбу вони мешкають разом, у шлюбі народилося двоє дітей, він займається вихованням доньки, в зв»язку з чим бажає усиновити її. Обмежень щодо усиновлення у нього не має. За станом здоров"я та матеріальним станом він може бути усиновителем. Дружина не заперечує проти усиновлення. Батько дитини - [PERSON], помер [INFO] року. Просить заяву задовольнити, ім"я усиновленій не змінювати. Представник служби в справах неповнолітніх Апостолівської РДА не заперечує проти задоволення заяви, вважає за можливе усиновлення заявником неповнолітньої [PERSON]. Заінтересована особа - [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що не заперечує проти задоволення заяви, вважає за можливе усиновлення заявником її неповнолітньої доньки [PERSON]. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню згідно ст. ст. 211, 217, 220,223, 224, 231, 233 Сімейного кодексу України. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 30.01.2009 року (а.с.9). За станом здоров"я [PERSON] не має протипоказань для усиновлення (а.с. 10). Згідно заяви [PERSON] від 11.12.2015 року вона дала згоду на усиновлення своєї дитини (а.с.15). Відповідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] року. (а.с.14) Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] житлово-побутові умови сім"ї відповідають вимогам щодо утримання та виховання дітей (а.с.16). Згідно висновку служби в справах неповнолітніх Апостолівської РДА усиновлення [PERSON]. неповнолітньої [PERSON] відповідає інтересам дитини. Таким чином, судом встановлено, що заявник бажає усиновити дитину своєї дружини [PERSON], [INFO], їх спільне проживання можливе, заявник може бути за станом здоров»я усиновлювачем, має можливість та бажання забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини, що свідчить проте, що усиновлення відповідає інтересам усиновленого.

Outcome: approved