Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

12.06.2017р.ПрАТ «АСК «Інго Україна» звернулось до Святошинського районного суду з позовом до [PERSON] вимогами якого є стягнення грошових коштів у розмірі 16937,86 грн. та 1600,00 грн. судовий збір. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувує наступними обставинами. 10.11.2014р. між ТОВ «Український лізинговий фонд» та ПрАТ «АСК «Інго Україна» був укладений договір добровільного страхування автотранспорту № 250598678.14 за яким був застрахований транспортний засіб «ToyotaLandCruiser» д/н [NUMBER] . 28.10.2015р. в м. Києві на вул. Маршала Бірюзова,47 мала місце дорожньо-транспортна пригода із участю автомобілів «Audi» д/н [NUMBER] - водій [PERSON] та ToyotaLandCruiser» д/н [NUMBER] - водій [PERSON] Відповідно до постанови Печерського районного суду м. Києва від 03.02.2016р. винуватцем ДТП є відповідач. Після вищевказаної події потерпілий ДТП звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування, оскільки даний випадок є страховим, за договором страхування № 250598678.14 страховиком вищевказана заява була прийнята та на підставі зібраних документів по справі здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 16 937,86 грн. Оскільки винним у вчиненні ДТП, що мала місце 28.10.2015р. є відповідач, то позивач набув права вимоги відшкодування збитків до нього. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22.06.2017р. відкрито провадження у вищевказаній справі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28.03.2018р. розгляд справи продовжено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач та/або позивач до суду не подавали. Відповідачем відзив не надано. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову. Судом встановлено, що між 10.11.2014р. між ТОВ «Український лізинговий фонд» та ПрАТ «АСК «Інго Україна» було укладено договір добровільного страхування № 250598678.14 за яким був застрахований транспортний засіб «ToyotaLandCruiser» д/н [NUMBER] /а.с.3/. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 03.02.2016 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за наслідком ДТП. Що сталась28.10.2015 року за участю автомобіля «Audi» та автомобіля « Totota Land Cyuiser»/а.с.7 зв.ст.,8/. 05.11.2015р. до позивача звернувся представник ТОВ «Український лізинговий фонд» із заявою про виплату страхового відшкодування /а.с.6/. Відповідно до рахунку-фактури № СМУ00023242 та страхового акту № 134335 від 04.11.2015р. вартість матеріального збитку становить 16 937,86 грн./а.с.8 зв.ст., 10зв.ст/. Відповідно до платіжного доручення № 9015 від 06.11.2016р.ПрАТ «АСК «Інго Україна» здійснила перерахунок коштів у розмірі 16 937,86 грн. за оплату ремонту автомобіля «ToyotaLandCruiser» д/н [NUMBER] , що належить ТОВ «Український лізинговий фонд» /а.с.11 зв.ст/. Відповідно до СТ. 81ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 76ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяння шкоди. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття "регрес" та "суброгація". Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема,статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. Таким чином, відповідно до вказаних норм закону від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов`язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року № 6-112 цс 13. З огляду на положенняст.1192 ЦК України, розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Також, у порядку суброгації страховик може стягнути із завдавача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Враховуючи те, що відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке страхувальник, який отримав страхове відшкодування, мав до особи, відповідальної за завдані збитки, то вбачається, що до позивача перейшло право вимоги у порядку суброгації, а відтак сума виплаченого страхового відшкодування у розмірі 16 937,86 гривень підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача саме в порядку суброгації та позовні вимоги є обґрунтованими. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. З огляду на положенняст.1192 ЦК України, розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Також, у порядку суброгації страховик може стягнути із завдавача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування. Згідно ст.27 ЗУ «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Таким чином, за встановлених судом обставин, позивачем доведено право зворотної вимоги страховика за яким страхувальник передав свої права страховикові для реалізації останнім своїх суброгаційних прав. Пунктом 1 частини 2ст. 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1600,00 гривень.

Outcome: approved