Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

21 вересня 2015 р. ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Позов мотивований тим, що між Банком та [PERSON] укладений кредитний договір №б/н від 06.04.2012 р. За умовами вказаного договору позивач надав останньому кредит у розмірі 300.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов кредитного договору позичальник повинен щомісяця погашати заборгованість за кредитом, проценти за користування ним, за перевитратою платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, визначених кредитним договором У зв'язку з неналежним виконанням відповідачкою умов кредитного договору станом на 31 липня 2015 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 10 353 грн. 92 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 1474,79 грн.; за процентами - 5 559,90 грн.; за пенею та комісією - 2 350,00 грн.; штраф - 500 грн. (фіксована частина) і 469,23 грн. (процентна складова). Посилаючись на викладене, ПАТ КБ "ПриватБанк" просить стягнути з відповідача на їх користь вищевказану суму заборгованості. У судове засідання представник позивача Сафір Ф.О. не з'явився, у письмовій заяві позовні вимоги підтримав повністю, просив справу розглянути за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце слухання справи була повідомлена відповідно до положень ч.5 ст.74 ЦПК України, причину неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи без її участі не надсилала, а тому з письмової згоди позивача суд відповідно до ст.224 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Зважаючи на достатність письмових матеріалів для прийняття рішення, відсутність необхідності дачі особистих пояснень представником позивача, суд розглянув справу без участі сторін на підставі письмових доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з вимогами п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, про що зазначено у ст.629 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. За правилам ч.1 ст.1049 і ст.1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві кредит у строк та порядок, що встановлені договором. У разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. Згідно вимог ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, згідно умов договору та у строки передбачені цим договором. Відповідно до п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, що є частиною кредитного договору зазначено, що клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку у будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання відповідно до ст.625 ЦК України. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за Договором на вимогу банку позичальник повинен виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами укладений кредитний договір №б/н від 06.04.2012 р. За умовами вказаного договору позивач надав останній кредит у сумі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка повинна була сплачувати заборгованість за кредитом, проценти за користування ним, за перевитратою платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, визначених кредитним договором. З аналізу розрахунку, наданого Банком, встановлено, що відповідач взяті на себе зобов'язання не виконував, у зв'язку з чим станом на 31.07.2015 року утворилася кредитна заборгованість на суму 10 353 грн. 92 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 1474,79 грн.; за процентами - 5 559,90 грн.; за комісією - 2 350,00 грн.; штраф - 500 грн. (фіксована частина) і 469,23 грн. (процентна складова). Зазначена сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню з відповідача судові витрати на суму 1 218,00 грн.

Outcome: approved