Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

[PERSON] 10.11.2015 року звернулася в суд з позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про поділ майна, вказавши, що проживаючи у шлюбі з відповідачем [PERSON] у будинку його матері відповідача [PERSON] за адресою: с.Вишняки Хорольського району Полтавської області, провул. Піщаному №4 здійснили з чоловіком добудову даного будинку та газифікували його. Крім того позивач вказує, що спільно з відповідачем [PERSON] під час шлюбу вони придбали на підставі договору купівлі-продажу від 15 листопада 2002 року будинок № 25 по вул.Зарудка в с.Вишняки Хорольського району Полтавської області. На підставі вищевикладеного прохала суд: 1) виділити їй у власність, 1/2 частину будинку №4 по пров. Піщаний в с.Вишняки Хорольського району Полтавської області; 2) виділити їй у власність, 1/3 частину будинку № 25 по вул. Зарудка в с.Вишняки Хорольського району Полтавської області. 27.01.2016 року по справі було проведено судову будівельно-технічну експертизу та судову земельно-технічну експертизу. Після цього позивач неодноразово уточнювала позовні вимоги, а 22.09.2016 року подала остаточну заяву про уточнення позовних вимог та прохала: 1) виділити їй наступне майно: 1.стінку для вітальні вартістю 2000 грн., 2. диван з двома кріслами вартістю 2000 грн., 3. пилосмок вартістю 350 грн., 4. коврове покриття вартістю 380 грн., 5. ковер вартістю 150 грн., 6. газову плиту вартістю 1000 грн., 7. трьохдверну шафу вартістю 2500 грн., 8. 2 (дві) полички для книг вартістю 500 грн., 9. трюмо трьох дверне вартістю 380 грн., 10. тумбочку під телевізор вартістю 270 грн. всього на суму 9\~530 грн.; 2) відповідачу [PERSON] виділити наступне майно: 1.кухню «Агату» вартістю 1250 грн., 2.телевізор вартістю 800 грн., 3. домашній кінотеатр вартістю 1\~500 грн., 4.супутникову антену вартістю 700 грн., 5.пральну машину вартістю 2500 грн., 6.унітаз вартістю 800 грн., 7. бокс вартістю 2000 грн., 8 умивальник вартістю 800 грн., 9.газовий котел вартістю 1\~000 грн. всього на суму 11 350 грн.; 3) стягнути з відповідача [PERSON] на її користь різницю вартості майна в сумі 810 грн.; 4) визнати за нею, право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та земельної ділянки площею 0,47 га, що розташовані по вул. Зарудка, 25 в с. Вишняки Хорольського району Полтавської області; 5) сягнути з [PERSON] на її користь 3 179 грн.69 коп. (три тисячі сто сімдесят девять грн. 69 коп.) - 1/3 вартості матеріалів та фінансових затрат на покращення майна [PERSON]; 6) стягнути з відповідачів на її користь витрати по сплаті судового збору, оплати за проведення судово будівельно-технічної експертизи, витрат по наданні правової допомоги. В обґрунтування уточненої позовної заяви зазначила, що проживаючи у шлюбі з відповідачем [PERSON] у будинку його матері відповідача [PERSON] за адресою: с.Вишняки Хорольського району Полтавської області, провул. Піщаному №4 газифікували його, в період 2008 - 2012 років було замінено вікна, підвіконники, відливи. Вартість матеріалів та робіт склала 8 679 грн.08 коп.Навесні 2003 року було проведено водяне опалення в будинку. За виконану роботу нами було сплачено [PERSON] 860 грн. Затрати на придбання матеріалів та виконані роботи становлять 9\~539 грн.08 коп. Також спільно з відповідачем [PERSON] під час шлюбу вони придбали на підставі договору купівлі-продажу від 15 листопада 2002 року будинок № 25 по вул.Зарудка в с.Вишняки Хорольського району Полтавської області. Крім того під час шлюбу було придбано вищевказану побутову техніку та меблі. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні остаточно уточнені позовні вимоги підтримала повністю та прохали їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні остаточно уточнені позовні вимоги визнали. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, відповідача [PERSON] та її представника [PERSON], відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, належно оцінивши надані по справі докази, приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 3\~ \~ст. 11 ЦПК України\~ \~особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Згідно ч.1\~ ст. 11 ЦПК України\~ \~суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~ \~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3\~ \~Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». Судом було роз'яснено право позивача, відповідача заявляти клопотання про витребування судом доказів, якщо у сторін існують складності в їх отриманні, подавати відповідні докази, заявляти клопотання про витребування документів та призначення експертиз по справі. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права або інтересу і суд може захистити порушене право способом передбаченим договором або законом. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні встановлено та не заперечувалося сторонами по справі, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12 лютого 2001 року, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу Серія 1-КЕ №067613. На даний час хоча шлюб і не розірваний, але фактично шлюбні стосунки між сторонами припинені, оскільки вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Восени 2015 року у сторін виник спір з приводу розподілу спільно нажитого під час шлюбу майна, який в позасудовому порядку сторонами вирішити не вдалося. В зв»язку з чим 10.11.2015 року позивач і звернулася до суду з даним позовом. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте \~подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини... самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. \~ Частиною 1 ст.70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч.1 ст.71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Відповідно до ч.1 ст.369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.2 ст.369 ЦК України, розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. Відповідно до ч.2 ст.372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст.372 ЦК України, у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Таким чином, сторони є співвласниками вищевказаного майна, \~тому \~необхідно провести розподіл спільного майна подружжя \~відповідно до уточнених позовних вимог позивача та заперечень відповідача. В судовому засіданні сторони не заперечували, що житловий будинок у селі Вишняки Хорольського району Полтавської області, провул. Піщаний, 4-а, повністю належить відповідачу [PERSON], що доводиться копією Свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Вишняківської сільської ради 15.02.2002 р. згідно рішення Вишняківської сільської ради від 15.02.2002 р. №33 та довідкою КП «Лубенське МБТІ» №191 від 25.08.2015 р. Також було встановлено, що за час шлюбу [PERSON] та [PERSON] у вищевказаному будинку відповідача [PERSON] здійснено наступні ремонтні роботи: 1) 12.07.2001 року проведена газифікація будинку, що доводиться нарядом-актом відпуску газу №445 від 12.07.2001 року (а.с.143); 2) в період 2008 - 2012 років було замінено в будинку вікна, підвіконники, відливи вартість матеріалів та робіт склала 8 679 грн.08 коп., що доводиться копіями замовлень ПП [PERSON] №125 від 20.03.2008 року; №703 від 16 .09.2008 року; 4.12.2009 року; 06.04.2011 року; 15.08.2012 року (а.с.140-142); 3) навесні 2003 року було проведено водяне опалення в будинку, за що було сплачено 860 грн., що доводиться копією розписки [PERSON] (а.с.142). Затрати на придбання матеріалів та виконані роботи становлять 9\~539 грн.08 коп. Згідно ч.4 ст.368 ЦК України, майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Частиною 2 ст. 64 ЖК України передбачено, що до членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.. Відповідно до ч.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Як встановлено в судовому засіданні позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] проживали разом у житловому будинку відповідача [PERSON] за адресою: с.Вишняки Хорольського району Полтавської області, провул. Піщаний, 4 в період часу з 2001 року по 2014 рік. А відповідач [PERSON] разом із своїми батьками [PERSON] та [PERSON] проживали у будинку позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] за адресою: с.Вишняки Хорольського району Полтавської області, вул.Зарудка, 25. Тому суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], як члени сім»ї, а відповідач [PERSON], як власник будинку у якому здійснено покращення,брали участь у благоустрої житла та порівну несли витрати на його утримання тому частку позивача у витратах слід обраховувати наступним чином: 9\~539 грн.08 коп. : 3 = 3 179 грн.69 коп. Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON], як власника будинку у якому здійснено покращенняна користь позивача слід стягнути 3 179 грн.69 коп. Крім того під час шлюбу сторонами було придбано наступне майно: 1.стінку для вітальні вартістю 2000 грн., 2. диван з двома кріслами вартістю 2000 грн., 3. пилосмок вартістю 350 грн., 4. коврове покриття вартістю 380 грн., 5. ковер вартістю 150 грн., 6. газову плиту вартістю 1000 грн., 7. трьохдверну шафу вартістю 2500 грн., 8. 2 (дві) полички для книг вартістю 500 грн., 9. трюмо трьох дверне вартістю 380 грн., 10. тумбочку під телевізор вартістю 270 грн.,11.кухню «Агату» вартістю 1250 грн., 12.телевізор вартістю 800 грн., 13. домашній кінотеатр вартістю 1\~500 грн., 14.супутникову антену вартістю 700 грн., 15.пральну машину вартістю 2500 грн., 16.унітаз вартістю 800 грн., 17. бокс вартістю 2000 грн., 18 умивальник вартістю 800 грн., 19. газовий котел вартістю 1\~000 грн. всього на суму 20 880 грн. Відповідно до порядку визначеного ч.1 ст.71 СК України, суд вважає що вищевказану мебель, яка є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, слід розділити між ними в натурі відповідно до остаточно уточнених вимог позивача, які визнав відповідач [PERSON] А саме виділити позивачу [PERSON] у власність наступне майно: 1.стінку для вітальні вартістю 2000 грн., 2. диван з двома кріслами вартістю 2000 грн., 3. пилосмок вартістю 350 грн., 4. коврове покриття вартістю 380 грн., 5. ковер вартістю 150 грн., 6. газову плиту вартістю 1000 грн., 7. трьохдверну шафу вартістю 2500 грн., 8. 2 (дві) полички для книг вартістю 500 грн., 9. трюмо трьох дверне вартістю 380 грн., 10. тумбочку під телевізор вартістю 270 грн. всього на суму 9\~530 грн. Відповідачу [PERSON] виділити наступне майно: 1.кухню «Агату» вартістю 1250 грн., 2.телевізор вартістю 800 грн., 3. домашній кінотеатр вартістю 1\~500 грн., 4.супутникову антену вартістю 700 грн., 5.пральну машину вартістю 2500 грн., 6.унітаз вартістю 800 грн., 7. бокс вартістю 2000 грн., 8 умивальник вартістю 800 грн., 9.газовий котел вартістю 1\~000 грн. всього на суму 11 350 грн. Враховуючи те, що вартість частки у майні відповідача [PERSON] більша на 1 620 грн. чим у позивача [PERSON], то з відповідача [PERSON] слід стягнути на її користь різницю вартості майна в сумі 810 грн. Також під час шлюбу відповідач [PERSON] придбав на підставі договору купівлі-продажу від 15 листопада 2002 року зареєстрованого в реєстрі за №4430 будинок № 25 по вул.Зарудка в с.Вишняки Хорольського району Полтавської області. Оскільки даний будинок придбаний під час шлюбу, то він також являється спільною сумісною власністю подружжя. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи (по цивільній справі №548/2041/15-ц, провадження №2/548/36/16) за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про поділ майна№01-16 від 27.01.2016 року судового експерта [PERSON] (а.с.57-76) слідує, що ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та земельної ділянки, що розташовані по вул.Зарудка, 25 с.Вишняки Хорольського району Полтавської області складає 28\~190, 00 грн. Поділ вищевказаного будинку в частках ? і ? та з відступом від ідеальних часток з урахуванням вимог ДБН не можливий. Відповідно до ч.2 ст. 71 ЦК України, неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до ч.4 ст. 71 ЦК України, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України. Відповідно до ч.5 ст. 71 ЦК України, присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Відповідно до п.25 ПП ВС України від 21.12.2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу,визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що оскільки жоден з подружжя не надав згоди на отримання грошової компенсації, необхідно визнати ідеальні частки подружжя в спірному будинку без його реального поділу і залишити його у їх спільній частковій власності. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, а тому з відповідача [PERSON]слід стягнути судовий збір в сумі 487, 20 грн. на користь [PERSON], аз відповідача [PERSON]слід стягнути судовий збір в сумі 487, 20 грн. на користь [PERSON] Але в той же час не підлягають повному задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідачів витрат по оплаті проведення судово будівельно-технічної експертизи в сумі 3\~000 грн. з наступних підстав. Фактично при заявленні клопотання про проведення експертизи позивачем ставилося на вирішення експертом 6 питань відповіді на які експертом оцінені в 3000 грн. Тобто 1 питання коштує 500 грн. [PERSON] в подальшому при розгляді справи неодноразово уточнюючи позовні вимоги позивач спростувала 5 із 6 питань. Таким чином на думку суду з відповідачів на користь позивача слід стягнути 500 грн. в рахунок відшкодування витрат по оплаті проведення судово будівельно-технічної експертизи іншу частину витрат в сумі 2\~500 грн. слід віднести за рахунок позивача. Крім того слід відмовити у вимозі позивача про стягнення з відповідачів витрат на правову допомогу з наступних підстав. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 84 ЦПК України\~витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Як роз'яснено в п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті\~79, статтях\~84,88,89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до вимог\~ст. 197 ЦПК України\~розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. При дослідженні матеріалів справи встановлено, що адвокат [PERSON] надавала правову допомогу позивачці відповідно до доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги №02-Д від 27.01.2016 року(а.с.122) та ордеру серія ПТ №083497 від 24.03.2016 року угоди (а.с.121). Витрати на правову допомогу підтверджені квитанцією №083473 від 04.12.2015 року (а.с.145). Але оскільки в матеріалах справи відсутні акт виконаних робіт\~та розрахунок понесених позивачем витрат на правову допомогу адвоката [PERSON], то вимоги про відшкодування відповідачами таких витрат не підлягають задоволенню у зв'язку з їх недоведеністю. На \~підставі наведеного,

Outcome: partial