Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом, який мотивувала тим, що [INFO] року померла її матір [PERSON], після смерті якої залишилася спадщина, у т.ч. числі право на земельну частку (пай) площею 4,2 умовних кадастрових гектари, однак сертифікат на це право за життя спадкодавця було втрачено. 26 листопада 2018 року позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини на земельну частку (пай), але у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом було відмовлено у зв'язку із відсутністю документа, підтверджуючого право власності на вказане спадкове майно. Позивач, як спадкоємець першої черги за законом, відповідно до статті 548 ЦК УРСР, яка діяла на час смерті спадкодавиці, прийняла спадщину після смерті матері у вигляді права на земельну частку (пай), що належала померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, але свідоцтва не отримала. [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, спадщину не прийняв після смерті матері [PERSON], оскільки фактично не вступив в управління та володіння спадковим майном, свідоцтва про право на спадщину не отримав, на даний час мешкає на території Російської Федерації, точне його місцезнаходження не відоме. Посилаючись на те, що у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа, а саме сертифіката серії [NUMBER] від 29.03.1996 року право на земельну частку (пай), вона позбавлена можливості одержати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, яке було набуто спадкодавцем за життя у встановленому законом порядку, позивач просить визнати за нею права на земельну частку (пай) розміром 4,2 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки у натурі, відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 29.03.1996, виданого на підставі розпорядження голови Тростянецької РДА за №164 від 21.03.1996 та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №761, у порядку спадкування за законом після [PERSON], померлої [INFO]. Представники сторін у підготовче судове засідання не з'явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі, представник позивача вимоги підтримує, просить ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні, а представник відповідача із позовом згоден. Указане рішення може бути прийняте у підготовчому засіданні, відповідно до ст.ст.200,206 ЦПК України, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Як установлено ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Ураховуючи заяви сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, а саме письмові докази: свідоцтво про смерть [INFO] року [PERSON] (а.с.8); довідку виконкому Білківської сільської ради Тростянецького району Сумської області про місце реєстрації та проживання померлої [PERSON] до дня її смерті по [ADDRESS], наявність у власності померлої земельної частки (паю) у с.Білка Тростянецького району та відсутність заповіту померлої, наявність спадкоємців першої черги - доньки [PERSON] та сина [PERSON], який проживає у Російській Федерації (а.с.11); свідоцтва про народження та одруження [PERSON], які підтверджують факт родинних відносин із спадкодавицею (а.с.6,7); сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] по АПТЗТ "Нива" с. Білка Тростянецького району, яку мала [PERSON], площею 4,2 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.10); постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Охтирської районної державної нотаріальної контори від 26.11.2018 про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) у зв'язку із відсутністю оригіналу документа посвідчуючого право власності на спадкове майно (а.с.9); повідомлення відділу у Тростянецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про розмір земельної частки (паю) колишнього АПТЗТ "Нива" 4,2 в умовних кадастрових гектарів, посвідченого сертифікатом серії [NUMBER] від 29.03.1996 (а.с.22); інформаційну довідку зі Спадкового реєстру про відсутність заведеної спадкової справи після смерті [PERSON] (а.с.26-27), судом установлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до частин першої, третьої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, які виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Верховний Суд України у постанові від 18 грудня 2013 року по справі №6-138цс13 також зробив правовий висновок про те, що відповідно до частин 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відносини спадкування регулюються нормами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. На час смерті [PERSON] діяли норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до положень статей 529, 530 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв Не допускається прийнятгя спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 550 ЦК УРСР строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, відповідно до статті 548 ЦК УРСР прийняла спадщину після смерті матері у вигляді права на земельну частку (пай), що належала померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, але свідоцтва не отримала. Інший спадкоємець [PERSON] спадщину не приймав після смерті матері, свідоцтва про право на спадщину не отримав. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як передбачено п.г ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ч.ч.1,2 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, з урахуванням вищевказаних норм чинного законодавства, письмових доказів у справі, визнання відповідачем пред'явленого позову, а також того, що позивач після смерті матері спадщину прийняла, але позбавлена можливості оформити свої спадкові права на спадкове майно (земельну частку (пай) внаслідок відсутності оригіналу правовстановлюючого документа (сертифіката) на цю земельну частку (пай), суд вважає, що є підстави для задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved