Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду, в якому вказує, що 13 жовтня 2009 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований відділом РАЦС Новомиколаївського РУЮ в Запорізькій області, актовий запис № 28. Від спільного життя мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 20 березня 2013 року рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області шлюб між ними було розірвано. З 14 вересня 2013 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком. Відповідач протягом декількох років життям дітей не цікавиться, бажання спілкуватися з дітьми не має, діти не знають свого рідного батька і називають батьком її теперішнього чоловіка. Відповідач не має батьківської любові, не опікується проблемами дітей і не вживає ніяких заходів щодо налагодження ситуації, аліменти не сплачує. ЇЇ теперішній чоловік має намір усиновити дітей. В позові позивачка просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно вищевказаних дітей та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дітей. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому вказує, що сімейне життя у них з позивачкою не склалося через постійні сварки з боку дружини. Позивачка заперечувала проти його спілкування з дітьми та не надавала йому можливості займатися вихованням дітей та піклуватися про них. Так як він проживає окремо, в іншому місці, він повинен був узгоджувати з позивачкою свої приїзди, на що вона категорично відмовлялася. Весь час він надіявся, що вони найдуть спільну мову стосовно його спілкування з дітьми, але позивачка зі своїм чоловіком і дітьми змінила місце проживання та не повідомила йому свою нову адресу. Позивачка безпідставно і необґрунтовано чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми. В зустрічному позові [PERSON] просить встановити йому час та спосіб спілкування з дітьми, а саме: кожний непарний Новий рік та протягом часу до Різдва цього року [PERSON] та [PERSON] перебувають та спілкуються з батьком, за місцем його проживання; кожного року 30 квітня з 14 години 00 хвилин та до 18 години 00 хвилин 1 травня цього року [PERSON] та [PERSON] перебувають та спілкуються з батьком, за місцем його проживання; дні народження дітей, а саме 04 вересня та 01 березня кожного парного року з 12 години до 16 години [PERSON] та [PERSON] спілкуються з батьком, за їх фактичним місцем проживанням зі знаходженням в місцях проведення культурного дозвілля; остання неділя кожного парного місяця з суботи з 10 години 00 хвилин до неділі 18 години 00 хвилин [PERSON] та [PERSON] спілкуються з батьком, за місцем його проживання; з 01 липня по 15 липня кожного року [PERSON] та [PERSON] спілкуються з батьком, за місцем проведення літнього відпочинку в межах України. В судовому засіданні позивач [PERSON] первісний позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. В задоволенні зустрічного позову [PERSON] просила відмовити з тих, підстав, що вона не чинила [PERSON] перешкод у спілкуванні з дітьми, а тому він має бути позбавлений батьківських прав. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] первісний позов визнали частково у частині стягнення аліментів, в іншій частині первісний позов не визнали, та пояснили, що 13 жовтня 2009 року між відповідачем та позивачкою був укладений шлюб. З часу укладення шлюбу вони проживали разом в м. Енергодар та деякий час в с. Нововодяне Камянсько-Дніпровського району Запорізької області. Позивачка вчиняла сварки без підстав, хамила позивачу, його батькам та друзям. Наприкінці 2011 року сторони переїхали до смт. Новомиколаївка. В січні 2012 року позивач повернувся до с. Нововодяне Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області. Після народження сина [PERSON] позивач приїздив до дітей лише 3 рази, оскільки коли сину виповнилось 4 місяці, позивачка стала мешкати з іншим чоловіком і заборонила позивачу відвідування дітей та спілкування з ними. Незважаючи на таку поведінку позивачки, через вмовляння, в останнє позивач бачив дітей восени 2012 року. Він намагався домовитись з позивачкою телефоном щодо спілкування з дітьми, часто телефонував, незважаючи на те, що вона вже мешкала з іншимчоловіком, але все було марно. В грудні 2014 року у відповідь на його черговий телефонний дзвінок позивачка зазначила, що вони разом з чоловіком переїхали мешкати за 200 км. від смт. Новомиколаївка та вона ніколи не надасть йому можливості спілкування з дітьми, оскільки у них є новий батько. Нову адресу вона не повідомила. До того часу він 1 раз на місяць передавав для дітей автобусом Енергодар - Сніжне передачі з речами та грішми. Останній раз така передача була передана в грудні 2014 року. Відповідач не мав можливості систематично надавати допомогу, оскільки офіційно не працював, а жив лише за рахунок огороду. Але, незважаючи на це, відповідач висилав кошти на картку позивачки. Останній раз це було в лютому-березні 2015 року. Після того, як позивачка стала проживати з іншим чоловіком та зазначила відповідачу на те, що вони переїжджають мешкати за 200 км від свого місця проживання, він тричі приїздив до будинку, де спочатку вони мешкали разом, а потім позивачка стала мешкати з іншим чоловіком, але вдома нікого не було.Відповідач постійно турбується про життя дітей, і не маючи можливості спілкування з ними через матір, оскільки остання відповідала на всі його дзвінки нецензурною лайкою, відповідач вмовляв родичів позивачки надати йому будь-яку інформацію про життя дітей. Останній раз в січні 2016 року після його тривалих вмовлянь сестра позивачки - [PERSON] висилала відповідачу в соціальній мережі фотографії дітей, які він зберігає у телефоні, як і всю переписку з нею щодо цього прохання. Крім того, місце проживання дітей зареєстровано разом із відповідачем, він сплачує комунальні послуги за їх реєстрацію. Відповідач усвідомлює, що його позиція щодо невтручання в життя дітей з весни 2015 року через неприязні стосунки з позивачкою, небажання вислуховувати нецензурні слова на його адресу призвели до таких наслідків, проте він має намір виправитися.Зустрічний позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Представник служби у справах дітей Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області Денисенко Л.А. пояснила суду, що [PERSON] та [PERSON] проживають з матір'ю, відвідують дитячий садок "Теремок". За весь час перебування дітей в дитячому закладі [PERSON] жодного разу не був ні на зборах, ні на святах, життям та утриманням дітей не цікавиться, допомоги на їх утримання не надає. Відповідач протягом 4 років не проживає разом зі своїми дітьми, жодного разу до них не приїздив та не телефонував. Діти не знають свого рідного батька і називають батьком теперішнього чоловіка позивачки. Вихованням та утриманням дітей займається матір. У зв'язку з цим вважала за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно вказаних дітей. Враховуючи, що є підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно вказаних дітей, вважала недоцільним встановлення часу та способу спілкування відповідача з дітьми. Прокурор первісний позов про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів вважав доцільним задовольнити частково, в частині стягнення аліментів. В задоволенні іншої частини первісного позову, а також у задоволенні зустрічного позову, щодо участі у вихованні дітей просив відмовити. Вислухавши пояснення сторін, прокурора, представника служби у справах дітей Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області, допитавши свідків, а також вивчивши матеріали справи, суд доходить до наступних висновків. [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 11 вересня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Новомиколаївського районного управління юстиції Запорізької області, та [PERSON] [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 14 березня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новомиколаївського районного управління юстиції Запорізької області. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з січня 2012 року проживають окремо, діти проживають з матір'ю та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області від 11 травня 2016 року № 1530. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON], які являються сусідами [PERSON], пояснили суду, що вони жодного разу не бачили батька [PERSON] та [PERSON] Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], яка являється знайомою позивачки, а також [PERSON], яка являється знайомою обох сторін, пояснили, що вони спілкуються із позивачкою майже щодня і їм достовірно відомо, що [PERSON] не відвідував своїх дітей близько трьох років. З пояснень свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було встановлено, що [PERSON] після розлучення з дружиною мав намір спілкуватися з дітьми, він неодноразово передавав їм речі, періодично пересилав кошти. Згідно висновку служби у справах дітей Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області від 05 травня 2016 року № 01/01-17/0451 є підстави для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 164 ЦПК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину із пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться із дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в пп. 15 та 16 Постанови "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року № 3 роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її харчування, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. На підставі вищевказаних пояснень сторін та показань свідків суд доходить висновку, що [PERSON] з січня 2012 року ухиляється від виконання обов'язків по вихованню своїх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Проте він за місцем проживання характеризується позитивно, має постійне місце роботи та постійний дохід, в судовому засіданні засудив свою поведінку та запевнив, що він змінить ставлення до виховання дітей. Як зазначено у п. 18 вищевказаної постанови Пленуму ВС України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. У зв'язку з вищевказаним, вважаючи на доведеність винної поведінки відповідача, а також наявності підстав вважати, що відповідач змінить ставлення до виховання дітей, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні первісного позову в частині позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із батьків які ухиляються від матеріального утримання своїх неповнолітніх дітей аліменти стягуються в судовому порядку. Судом встановлено, що відповідач надавав матеріальну допомогу на утримання своїх дітей не регулярно і в не достатньому розмірі. В судовому засіданні відповідач визнав позов в частині стягнення аліментів. Тому позов у цій частині підлягає задоволенню. Згідно висновку служби у справах дітей Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області від 23 червня 2016 року № 01/01-17/0619 у зв'язку з тим, що є всі підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] є недоцільним встановлення часу та способу спілкування батька [PERSON] з малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] Враховуючи вказане, а також те, що суду не було надано доказів того, що позивач чинить перешкоди у спілкуванні відповідача з дітьми, суд вважає необхідним у задоволенні зустрічного позову щодо участі у вихованні дітей відмовити.

Outcome: partial