Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що після померлого 11 лютого 2005 року її батька [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташований в м. Ічня Чернігівської області, вул. Білосток, 21, спадкоємцями якого була дружина померлого [PERSON] та син померлої [PERSON], які фактично прийняли спадщину, але юридично не оформили своїх спадкових прав, так як [PERSON] померла 19 лютого 2010 року, а [PERSON] - 25 грудня 2016 року. Вона\~ як спадкоємець за законом другої черги після смерті брата [PERSON], має право на зазначене спадкове майно, але не може оформити на нього свої спадкові права, так як пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини, у зв»язку з юридичною необізнаністю, тому просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю два місяці. Позивач у судове засідання не зявилася, надавши письмову заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача [PERSON] міської ради у судове засідання також не зявився, надавши письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності за наявними у матеріалах справи документами, відзиву на позов не надав. Враховуючи, що всі учасники справи у судове засідання не зявилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 11 лютого 2005 року помер [PERSON] (а.с. 9), після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташований в м. Ічня Чернігівської області, вул. Білосток, 21 (а.с. 21), спадкоємцем якого була його дружина - [PERSON] (а.с. 32) та син - [PERSON] (а.с. 46), які прийняли спадщину, так як на день смерті спадкодавця проживали разом з ним (а.с. 12), але юридично не оформили своїх спадкових прав. 19 лютого 2010 року померла [PERSON] (а.с. 10), після смерті якої відкрилася спадщина на частину успадкованого нею зазначеного вище житлового будинку, належного померлому чоловіку, яку прийняв її син [PERSON], так як на день смерті спадкодавця проживав разом з нею (а.с. 13), який юридично не оформив свої спадкових прав. [PERSON] помер 25 грудня 2016 року (а.с. 11), після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку № 21 по вул. Білосток в м. Ічня Чернігівської області, успадкованого ним після померлих батьків. Родинні відносини [PERSON] з померлим 25 грудня 2016 року [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження останнього (а.с. 46) та копією свідоцтв про народження та одруження позивача (а.с. 7, 8). Відповідно до довідки виконавчого комітету [PERSON] міської ради Чернігівської області № 723 від 15 лютого 2018 року, [PERSON] на день своєї смерті був зареєстрований [INFO], один (а.с. 22). З інформаційних довідок зі спадкового реєстру № 51098601 від 01 березня 2018 року , № 51098727 від 01 березня 2018 року, № 51098765 від 01 березня 2018 року вбачається, що спадкові справи до майна померлих 19 лютого 2010 року [PERSON], 11 лютого 2005 року [PERSON] та 25 грудня 2016 року [PERSON] не заводилися (а.с. 34, 36, 38). Частиною 1 ст. 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Поважними для пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об"єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення даних дій. Положеннями ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі „Ілхан проти Туреччини" від 27 червня 2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. У судовому засіданні встановлено, що позивач як спадкоємець за законом другої черги має право на зазначену вище спадщину, однак може оформити свої права, так як у передбачений законом строк своєчасно не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини через юридичну необізнаність, оскільки не знала, що їй потрібно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщину у шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позивач пропустила строк для подання заяви до нотаріуса з поважних причин, при цьому враховує відсутність інших спадкоємців після померлого 25 грудня 2016 року [PERSON], які б бажали прийняти спадщину, який доводиться рідним братом позивача, тому останній слід встановити додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини, визначивши його в два місяці. Суд встановив також, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а вимоги позивача обгрунтовані на законі.

Outcome: approved