Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

15 жовтня 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 12 січня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений кредитний договір № SUA0AW00040039, відповідно до якого ПАТ КБ «Приватбанк»зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 14679,07 (Долар США) на термін до 9 січня 2015 року, а відповідач зобовязувався повернути кредит та відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. ПАТ КБ «Приватбанк»зобов'язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Натомість [PERSON] не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, в наслідок чого станом на 26 серпня 2015 року має заборгованість у сумі 14918,78 (Долар США), яка складається з наступного: 3596,92 (Долар США) - заборгованість за кредитом; 1160,62 (Долар США) - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1422,52 (Долар США) - заборгованість по комісії за користування кредитом; 8738,72 (Долар США) - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. У зв'язку з цим, позивач просив суд стягнути із відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № SUA0AW00040039 від 12 січня 2008 року в розмірі 14918,78 (Долар США), що за курсом 22,62 відповідно до службового розпорядження НБУ від 26.08.2015, складає 337462,80 грн. Представник позивача у судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені у позові. Відповідач та його представник у судове засідання з'явились, проти позовних вимог заперечували та просили суд у задоволенні позову відмовити. Свої заперечення представник позивача обґрунтовував тим, що з часу укладання 12 січня 2008 року кредитного договору № SUAOAW00040039 і до 2009 року щомісячні платежі відповідач здійснював вчасно. З настанням фінансової кризи він втратив можливість здійснювати вказані платежі у доларах США та намагаючись уникнути порушення договірних умов добровільно надав банку заставний автомобіль Geely MR 7151А, при цьому видавши позивачу довіреність на його продаж. Після цього, не маючи інформації від банку про результати продажу автомобіля відповідач вважав кредитний договір № SUAOAW00040039 виконаним, а фінансові зобов'язання перед банком вичерпаними реалізацією заставного майна. Починаючи з другої половини 2011 року відповідач почав отримувати повідомлення про наявність боргу перед ПАТ комерційний банк «Приватбанк». Таким чином, банк незаконно приховував інформацію про стан погашення кредиту, що суперечить вимогам Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, в порушення умов п.п 7.2. п.7. кредитного договору №SUA0AW00040039 від 12 січня 2008 року грошові кошти були видані відповідачу особисто, через касу та не у доларах США, а в національній валюті у сумі 50998,95 гривень. Довіреність після реалізації транспортного засобу йому повернута не була. Звіт про виконання доручення, копію договору про реалізацію транспортного засобу чи інші документи які б підтверджували продаж транспортного засобу позивач йому не надавав, що свідчить про порушення банком норм цивільного законодавства України. Крім того, представник позивача звернувся до суду із заявою про застосування строку позовної давності, яку обґрунтовував тим, що позивач пред'явивши відповідачу вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені та прийнявши предмет застави для реалізації змінив строк виконання основного зобов'язання. Тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, коли позивач дізнався, що коштів від реалізації авто не достатньо для повного погашення кредитних зобов'язань, тобто з 13 березня 2010 року. Таким чином, трирічний строк позовної давності для захисту порушеного права сплинув 14 березня 2013 року, а позивач звернувся до суду з позовом лише в жовтні 2015 року. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, мотивуючи рішення, зазначає про наступне. Відповідно до ч.1 ст. 1054 за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти\~\~ (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. З матеріалів справи судом встановлено, що 12 січня 2008 року між сторонами був укладений кредитний договір № SUA0AW00040039. (далі - Кредитний договір) (а.с.150-151). Також, 12 січня 2008 року в забезпечення виконання зобовязання за вказаним кредитним договором між сторонами був укладений договір застави рухомого майна № SUA0AW00040039 (далі Договір застави), згідно якого відповідач надав позивачу у заставу автомобіль Geely MR7151 A, Y7CMR715180087120, на придбання якого видавався кредит. Обумовлена сторонами Договору застави вартість предмету застави склала 50999 грн. (п.1, 34.5. Договору застави). (а.с.162-164) За умовами укладеного між сторонами Кредитного договору (п.7.1) ПАТ КБ «Приватбанк» зобов'язувався надати [PERSON] (позичальнику) кредитні кошти на строк з 12 січня 2008 року по 09 січня 2015 року включно, у вигляді непоновлювальної лінії («Кредит») у розмірі 14679,08 дол. США на наступні цілі: 10118,85 дол. США на купівлю автомобіля (споживчі цілі), а також у розмірі 6.75 дол. США для сплати за реєстрацію Предмету застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування відповідно до п. 1.2, на сплату страхових платежів за договором страхування ТЗ № SUAGAW00040039 від 9 січня 2009 року, договором особистого страхування № SUAOLK00040039 від 12 січня 2008 року на строк до 11 січня 2009 року у сумі 101,19 дол. США, а також винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 202.38 дол. США та у розмірі 4249.92 дол. США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п. 2.1.3, 2.2.7 Кредитного договору, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 0,76% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0.31% від суми виданого кредиту на придбання автомобіля, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.10. Кредитного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 Кредитного договору. Сторонами також було обумовлено період сплати за Кредитним договором з "12" по "16" число кожного місяця. Погашення заборгованості за Кредитним договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) мало здійснюватись в наступному порядку: щомісяця починаючи з наступного місяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 201,43 дол. США для погашення заборгованості за Кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди. Відповідно до п. 7.2 Кредитного договору Банк зобовязувався відкрити позичальникові рахунок 29097058122003 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та іншим платежам. Згідно з п. 4.1, 7.4 Кредитного договору відповідач за порушення термінів оплати кредиту, відсотків, винагороди (комісії) зобов'язувався сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочки, але не менше 1 грн. Отже, за умовами Кредитного договору сторонами було визначено суму кредиту, визначено порядок нарахування процентів за користування кредитними коштами, порядок погашення боргових зобов'язань та штрафні санкції за порушення термінів виконання боргових зобов'язань. На виконання умов Кредитного договору ПАТ КБ «Приватбанк» надав відповідачу кредитні кошти визначені у п.7.1. Кредитного договору, що підтверджується випискою по рахунку №22034057196562, а також копією заяви на видачу готівки №15 від 12 січня 2015 року. (а.с. 54,142) Згідно розрахунку позивача заборгованість [PERSON] за Кредитним договором у наслідок неналежного виконання його умов станом на 26 серпня 2015 року становить 14918,78 (Долар США), яка складається з наступного: 3596,92 (Долар США) - заборгованість за кредитом; 1160,62 (Долар США) - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1422,52 (Долар США) - заборгованість по комісії за користування кредитом; 8738,72 (Долар США) - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Як вбачається з матеріалів справи, 1 квітня 2016 року відповідачем до суду була подана письмова заява про застосування строку позовної давності, яка є підставою для відмови у позові. (т. 1 а.с. 247) Розглядаючи вказану заяву про застосування строків позовної давності суд при ухваленні рішення виходить із наступного. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Вважаючи, що відповідач порушив умови договору ПАТ КБ «Приватбанк» 15 жовтня 2015 року звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором, про що свідчить печатка канцелярії суду. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Стаття 266 ЦК України\~передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до\~статті 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша\~статті 261 ЦК України). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина пята статті 261 ЦК України). Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. Отже, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у цілому обчислюється із дня настання\~\~строку виконання основного зобов'язання, яким є строк виконання зобов'язання у повному обсязі (кінцевий строк) або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту\~\~достроково.\~ Таким чином, пред'явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом є зміною строку виконання зобов'язання та зумовлює перебіг позовної давності. Відповідна правова позиція була висловлена Верховним Судом України в постанові від 2 грудня 2015 року у справі №6-1707 цс15. Як вбачається з матеріалів справи, 4 лютого 2010 року відповідач згідно акту прийому заставного автомобіля передав позивачу заставний автомобіль Geely MR7151 A, Y7CMR715180087120, а також, у той же день надав довіреність, згідно якої уповноважив ПАТ КБ «Приватбанк» розпоряджатись вказаним автомобілем. (т.1 а.с.35, т. 2, а.с.13) У подальшому, на підставі вказаного доручення автомобіль Geely MR7151 A, Y7CMR715180087120 був реалізований представником банку, а отримані від реалізації кошти в сумі 5246,72 доларів США були зараховані 11 березня 2010 року на рахунок відповідача № 29097058122003, відкритий у ПАТ КБ «Приватбанк», що призначений згідно умов Кредитного договору для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та іншим платежам. Вказані обставини зокрема підтверджуються розрахунком заборгованості складеного позивачем, виписками по рахункам відповідача, копією меморіального ордеру від 11 березня 2010 року (а.с.6- 8, 54-140, 250) Слід зазначити, що кошти в сумі 5246,72 доларів США значно перевищували розмір заборгованості [PERSON], яка існувала станом 11 березня 2010 року, а тому частина з цих коштів була зарахована банком в рахунок майбутніх платежів. У той же час, як вбачається з матеріалів справи після зарахування коштів отриманих в результаті реалізації заставного автомобіля ПАТ КБ «Приватбанк» направив на адресу відповідача два листи за № [NUMBER] від 15 березня 2010 року та від 19 лютого 2012 року, згідно яких повідомляв останнього про наявність простроченої заборгованості за кредитним договором та з посиланням на ст. 1050 ЦК України вимагав повернути суму кредиту в повному обсязі, нараховані проценти, комісії та штрафні санкції в тижневий термін з дати одержання цього повідомлення. (т.1 а.с.245, т. 2 а.с.11) Вказані обставини на переконання суду свідчить про те, що позивачем було реалізовано право вимоги дострокового виконання основного зобовязання. При цьому, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені,\~\~ПАТ КБ «Приватбанк» відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України\~змінив строк виконання основного зобов'язання, а тому перебіг позовної давності за його вимогами про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного ним у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевий строк виконання її умов. Отже, звернувшись до суду 15 жовтня 2015 року з вимогою про повернення кредиту у повному обсязі, позивач пропустив трирічний строк позовної давності. З огляду на це суд дійшов висновку, що заявлені ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором не підлягають задоволенню як такі, що заявлені поза межами строків позовної давності. При цьому, суд також бере до уваги, що з часу передання заставного автомобілю у розпорядження ПАТ КБ «Приватбанк» відповідач не вчинив жодних дій які б свідчили про переривання перебігу позовної давності. Та обставина, що позивач 2015 року звертався до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за Кредитним договором не можна вважати обставиною яка свідчить про переривання строків позовної давності, оскільки вказаний позов був залишений без розгляду (т.2, а.с.12), а відповідно до ч. 1 ст. 265 ЦК України, залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed