Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Вишневої сільської ради Близнюківського району Харківської області, треті особи: Близнюківська державна нотаріальна контора Харківської області, Близнюківська районна державна адміністрація Харківської області , в якій просить визнати за нею право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, яка перебуває у колективній власності КСП Дружба, розміром 11,66 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала її діду [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0118801, виданого 16.09.1997 та зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 418. В обґрунтування позову посилається на те, що 13 січня 2003 року помер її дідусь [PERSON]. За життя [PERSON] уклав заповіт від 26 березня 2001 року, відповідно до якого належний йому сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0118801 в розмірі 11,66 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться в КСП «Дружба» Близнюківського району Харківської області, що виданий на підставі рішення Близнюківської районної державної адміністрації № 311 від 16.09.1997 померлий заповідав своїй онуці [PERSON]. Вона звернулася до нотаріальної контори з оформленням спадщини, але під час оформлення права на спадщину їй було запропоновано надати правовстановлюючі документи на спадкове майно. Вищезазначений сертифікат на право власності на земельну частку (пай) втрачено ще за життя спадкодавця, про що зроблено оголошення в газету «Нове Життя» від 09.07.2016 № 55-56(9599-9600). В судове засідання позивач та її представник не зявились, представник надав заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням справу розглядати без їх участі. Представники третіх осіб в судове засідання не зявились, надали до суду заяви з проханням справу розглядати без їх участі. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які особи, які беруть участь у справі посилалися як на підставу своїх вимог, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, 13 січня 2003 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 20 травня 2016 року серії І-ВЛ № 547530, виданого Близнюківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 2. За життя [PERSON] уклав заповіт від 26 березня 2001 року, який посвідчено [PERSON] секретарем виконавчого комітету Радгоспівської сільської ради народних депутатів Близнюківського району Харківської області за № 185, відповідно до якого належний йому сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0118801 в розмірі 11,66 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться в КСП «Дружба» Близнюківського району Харківської області, що виданий на підставі рішення Близнюківської районної державної адміністрації № 311 від 16.09.1997, померлий заповідав своїй онуці [PERSON]. 13.07.2016 [PERSON] звернулась звернулася до Близнюківської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], але листом від 13.07.2016 № 585/02-14 їй було запропоновано звернути до суду з питання визнання права власності на спадкове майно, оскільки відсутні правовстановлюючі документи. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця),\~ до\~ інших\~ осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття\~ спадщини\~ і\~ не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець,\~ який\~ прийняв\~ спадщину,\~ може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.\~ Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводилось до початку розгляду справи по суті. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За статтею 49 Закону України «Про нотаріат» на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус\~ або\~ посадова\~ особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов'язані викласти причини відмови в\~ письмовій\~ формі\~ і роз'яснити\~ порядок\~ її\~ оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Статтею 1297 ЦК України, передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Пункт 23 Постанови Пленум Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» зазначає про обовязкову необхідність отримання позивачем відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину до звернення до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування. Необхідність відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування до звернення з позовом до суду обумовлена як необхідністю використання усіх засобів досудового врегулювання спадкового спору, так і тими обставинами, що нотаріус після заведення спадкової справи повинен отримати інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстру прав власності на нерухоме майно та з єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна та обовязково зясувати наявність спадкоємців, які мають право на обовязкову частку у спадщині, перелік яких визначено у статті 1241 Цивільного кодексу України і , в разі їх наявності, залучити їх до спадкової справи. Як вбачається з матеріалів справи,\~ листом від 13.07.2016 № 585/02-14 Близнюківська державна нотаріальна контора Харківської області запропонувала позивачу звернутися до суду з питання визнання права власності на спадкове майно, тобто постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії не виносилась. Суд, розглядаючи справу, не вправі підміняти собою інші органи, до компетенції яких віднесено здійснення певних дій і видача документів, зокрема не вправі перебирати на себе повноваження і функції нотаріуса по видачі свідоцтва про право на спадщину щодо конкретного майна у разі відсутності будь-якого спору з цього приводу. Таким чином, на момент звернення позивача до суду, не можна вважати, що спадкові права позивача порушені, не визнані або оспорюються. Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що нотаріусом вирішувалося питання щодо прийняття спадщини [PERSON] у строки визначені ЦК України, з урахуванням того, що спадкодавець помер 13 січня 2003 року, а з заявою про прийняття спадщини [PERSON] звернулася 13.07.2016. З огляду на наведене, позовні вимоги є передчасними, що є підставою для відмови у задоволенні позову. При цьому, суд розяснює позивачу, що він не позбавлений можливості повторно звернутись до суду з вказаним позовом, якщо нотаріус відмовить їй у вчиненні нотаріальної дії своєю постановою.

Outcome: dismissed