Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

16 жовтня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач життям, здоров'ям та розвитком дитини не цікавиться, фактично самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов і просили його задовольнити. Представник третьої особи вважає, що позов не підлягає задоволенню. Відповідач до суду не з'явився у зв'язку з відбуванням покарання у місцях позбавлення волі. У поданих письмових запереченнях проти позову просив відмовити в задоволенні позову, мотивуючи це тим, що позивач створювала перешкоди у спілкуванні з донькою, через що він зустрічався з нею у дитсадку. А після взяття його під варту та позбавлення волі за вироком суду з об'єктивних причин не може бачитися з дитиною. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника третьої особи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі, від якого мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 8). 18 липня 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано на підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова (а.с. 7). Згідно з довідкою № б/н КП "ЖЕК-10" Чернігівської міської ради від 08.10.2014, [PERSON] проживає разом з матір'ю (а.с. 9). Як убачається з листа Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03.02.2015 № 1-17/13, [PERSON] знаходився під вартою у період з 20.09.2012 по 05.12.2012, а вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04.11.2013, який набрав законної сили, визнаний винним по ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України і йому призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з конфіскацією усього особистого майна, що є його власністю (а.с. 86-93). Виконком Деснянської районної у місті Чернігові ради як орган опіки та піклування вважає за недоцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до доньки [PERSON], [INFO], про що складено висновок, затверджений рішенням виконавчого комітету Деснянської районної у м. Чернігові ради від 26.01.2015 № 14 (а.с. 73-74). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 16 постанови "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" № 3 від 30.03.2007, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в їх сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пунктом 15 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Отже, позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, можливо лише при повному, всебічному та об'єктивному з'ясування всіх обставин, оскільки позбавлення таких прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Позивач на підтвердження своїх доводів про ухилення відповідача від матеріального забезпечення дитини надала суду довідку Деснянського ВДВС Чернігівського міського управління юстиції від 13.10.2014 № 38/8 про не отримання нею аліментів з 01 квітня по 01 жовтня 2014 року (а.с. 10). Однак, з наявних у справі доказів вбачається, що [PERSON] з об'єктивних причин припинив сплачувати аліменти, оскільки з 20.09.2012 по 05.12.2012 перебував під слідством та судом, а в даний час знаходиться в місцях ізоляції від суспільства за вироком суду. Відсутність підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав підтверджується висновком органу опіки і піклування Деснянської у м. Чернігові ради та довідкою дошкільного навчального закладу № 73 від 15.10.2014, згідно якої відповідач влітку 2012 року регулярно відвідував ДНЗ, де зустрічався з донькою (а.с. 25). При цьому, суд не погоджується з доводами представника позивача про те, що довідка того ж навчального закладу від 19.02.2015 № 14 щодо відсутності обліку відвідування батьками вихованців спростовує попередню (а.с. 94-95), оскільки для вирішення даного спору важливий сам факт регулярного спілкування відповідача з донькою в навчальному закладі, а не кількість. Також і сам факт мотивованих заперечень відповідача на позов, на думку суду, може свідчити про бажання батька підтримувати з дитиною стосунки та виконувати свої батьківські обов'язки (а.с. 52, 69). Показання допитаних у судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] не спростовують вищезазначених висновків. Отже, доказів наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, для позбавлення батьківських прав матеріали справи не містять, а відтак, враховуючи те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки, суд вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed