Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

15.02.2016 [PERSON] звернувся до суду з позовом до Голопристанського відділення поліції Новокаховського відділу поліції ГУНП Херсонської області, ліквідаційної комісії при Голопристанському районному відділі УМВС України в Херсонській області про відшкодування збитків та моральної шкоди, завданих незаконними діями та бездіяльністю відповідачів, посилаючись на те, що 16.02.2013 в с. Малі Копані Голопристанського району Херсонської області на території земельної ділянки між вулицями Підстепна та Погранична, яка дісталася йому у спадок, працівники міліції вилучили близько 10 метрів кубічних напиляних невідомо ким дров акації білої, які він просто перевозив, а також належну йому бензопилу «Husqvarna», № 4307769, що було оформлено протоколом огляду місця події. Незаконність вилучення вказаного майна була в подальшому підтверджена постановою слідчого Синякова С. В. від 08.08.2013, якою кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12013230150000495 було закрите за відсутністю його ознак. Після чого він неодноразово намагався повернути вилучене у нього майно, але ці намагання були безуспішні. Також він звернувся у встановлений строк до ліквідаційної комісії при Голопристанському районному відділі УМВС України в Херсонській області з претензією про відшкодування йому матеріальних збитків в загальній сумі 13450 грн. (7500 грн. вартість дров та 5950 вартість бензопили), але отримав відмову, внаслідок чого був змушений звернутися до суду з даним позовом. Також неправомірними діями працівників міліції йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у втраті ним повноцінного життя, бо не міг на протязі трьох років і зараз забезпечити сімю паливом, вимушений був збирати у лісі хмиз, через невеликий сімейний дохід та наявність утримувачів, яку він оцінює у 40350 грн. З посиланням на статті 41, 56 Конституції України, статті 3, 16, 22, 104, 108, 111, 112, 256, 261, 321, 328, 1166, 1172, 1176, 1192 ЦК України, ст. 100 КПК України, Закон України «Про міліцію», Закон України «Про Національну поліцію», постанову КМУ від 16.09.2015 № 730 просив задовольнити позов. 26.05.2016 року суд, зі згоди позивача, замінив неналежних відповідачів [PERSON] відділення поліції Новокаховського відділу поліції ГУНП Херсонської області, ліквідаційну комісію при Голопристанському районному відділі УМВС України в Херсонській області на належних: Головне управління Національної поліції в Херсонській області та Головне управління Державної казначейської служби у Херсонській області. У судовому засіданні позивач підтримав вимоги, зазначені у позовній заяві та наполягали на їх задоволенні, з підстав, викладених у позові. Пояснив, що бензопилу він отримав, але пошкоджену, із ознаками заміни вузлів та агрегатів. Прокурор Пластун Т. А. у судовому засіданні позов не визнала, через його необґрунтованість та безпідставність, оскільки позивач отримав бензопилу і доказів заміни вузлів та агрегатів і в ній суду не надав, жодних перешкод в отриманні позивачем дров не має, він просто не бажає їх отримувати, кількість дров, яка вирахувана спеціалістом лісового господарства складає пять кубічних метрів, а тому жодної матеріальної шкоди позивачу не завдано. По заявах позивача проводилася службова перевірка, якою не була підтверджена незаконність дій працівників міліції щодо вилучення зазначеного у позові майна. Доказів спричинення позивачу моральної шкоди та її розміру суду позивачем не надано. Просила суд відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача (Головне управління Державної казначейської служби у Херсонській області) [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, надала до суду письмові заперечення на позов, які зводяться до наступного. Оскільки Державна казначейська служба не є стороною правовідносин, які склалися між позивачем та правоохоронними органами, то воно тне повинно нести жодною відповідальності за дії чи бездіяльність таких органів та у випадку задоволення позову та набрання рішенням суду законної сили буде вживати дію по виконанню рішення суду у спосіб, передбачений чинним законодавством України. Відповідач (Головне управління Національної поліції в Херсонській області) до суду свого представника не направив, причини неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце судового розгляду, надав до суду письмові заперечення на позов, які зводяться до наступного. Головне управління Національної поліції в Херсонській області не вважає себе належним відповідачем по справі, оскільки під сумнів ставляться позивачем саме дії чи бездіяльність працівників міліції, яка ліквідована без правонаступництва. Зазначене у позові майно згідно ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», яке було вилучене у позивача підлягає поверненню позивачу, а тому позов про відшкодування матеріальних збитків у розмірі вартості такого майна є необґрунтованим та такий спосіб відшкодування шкоди чинним законодавством не передбачений. Доказів спричинення позивачу моральної шкоди та її розміру, а також винності дій працівників міліції, які були у причинному звязку із спричиненням позивачу матеріальної та моральної шкоди суду позивачем не надано. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до протоколу огляду місця події від 16.02.2013 в с. Малі Копані Голопристанського району Херсонської області в лісосмузі біля вулиці Пограничної було виявлено автомобіль ГАЗ-53, в кузові якого лежали частини стовбурів спиляних дерев акації білої, порахована їх кількість, діаметр. В кабіні вказаного автомобіля було виявлено бензопилу «Husqvarna». Зазначене майно було вилучене. Стовбур дерев були передані на зберігання лісничому Гладківського лісництва [PERSON] під розписку (а. с. 43), автомобіль ГАЗ -53 був переданий під розписку [PERSON], а бензопилу «Husqvarna» доставлено до Голопристанського РВ УМВС України в Херсонській області (а. с. 4-5). 08.08.2013 слідчим СВ Голопристанського РВ УМВС України в Херсонській області [PERSON] винесена постанова про закриття кримінального провадження, внесеного 17.02.2013 до ЄРДР за № 12013230150000495 у звязку з відсутністю ознак кримінального правопорушення, на підставі п. 2 ч.1 ст. 184 КПК України (а. с. 42). Підставами для закриття справи стало те, що по справі не встановлено негативних наслідків для навколишнього природного середовища, а також те, лісосмуга між вулицями Підстепна та Погранична в с. Малі Копані Голопристанського району Херсонської області, де була вчинена порубка дерев не перебуває на балансі Малокопанівської сільської ради чи Голопристанського ЛМГ. 22.11.2013 позивач отримав від працівників міліції бензопилу «Husqvarna», про що надав відповідну розписку (а. с. 53). Згідно довідки лісничого Гладківського лісництва [PERSON] кількість деревини акації білої, прийнятої ним на зберігання становить пять кубічних метрів (а. с. 69). У відповідності до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. За статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 1 грудня 1994 року N 266/94-ВР, з наступними змінами та доповненнями (далі по тексту Закон), відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. За статтею 2 Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 1 1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. У відповідності до ст. 3 Закону у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв'язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода. Згідно статті 4 Закону відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які передбачені пунктом 1 статті 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення. Майно, зазначене в пункті 2 статті 3 цього Закону, повертається в натурі, а в разі неможливості повернення в натурі його вартість відшкодовується за рахунок тих підприємств, установ, організацій, яким воно передано безоплатно. Вартість жилих будинків, квартир, інших споруд відшкодовується лише у разі, якщо зазначене майно не збереглося в натурі і громадянин відмовився від надання йому рівноцінного жилого приміщення з безоплатною передачею у його власність або у разі згоди на це громадянина. Вартість втраченого житла відшкодовується виходячи з ринкових цін, що діють на момент звернення громадянина про відшкодування шкоди. У разі ліквідації підприємств, установ, організацій, яким майно було передано безоплатно, або недостатності у них коштів для відшкодування шкоди вартість майна (частина вартості) відшкодовується за рахунок державного бюджету. Вартість майна визначається за цінами, що діють на момент прийняття рішення про відшкодування шкоди. У разі пошкодження майна завдана шкода відшкодовується повністю. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. За статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). Згідно статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Таким чином право на відшкодування шкоди має особа, чи права було порушено незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, тобто позивачу повинно було довести наявність його порушених прав (прав на майно) та незаконність дій посадових осіб органу державної влади. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обовязок по доказуванню обставин, викладених у позові лежить саме на позивачу. Позивач не надав до суду доказів належності у нього прав на вилучені 16.02.2013 спиляні стовбура дерев акації білої, належності прав на земельну ділянку, на якій такі дерева були спиляні, законності випилу (чи завантаження в автомобіль), а також перешкод в отриманні цих дров з боку правоохоронних органів, а тому вимога про відшкодуванні вартості таких дров (без надання доказів їх належності на будь-якому праві позивачу, їх кількості та вартості) є безпідставною та необґрунтованою та не підлягає задоволенню. Оскільки позивач отримав бензопилу від працівників міліції, вимога про відшкодування її вартості задоволенню не підлягає, як така, що не ґрунтується на вимогах закону. Також позивач не надав суду доказів незаконності дій працівників міліції при вилученні вказаного у позові майна. Жодних доказів спричинення моральної шкоди позивачем суду не надано, не обґрунтовано її розмір та наявність причинного звязку між діями працівників міліції по вилученню майна та спричиненню позивачу моральної шкоди, а тому вимога про її відшкодування задоволенню не підлягає як необґрунтована та безпідставна. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed