Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

18 лютого 2019 року до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з Приморського районного суду\~ міста Маріуполя Донецької області за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування заявлених вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 04 вересня 2010 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем в Приморському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №343. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочку, [PERSON] , [INFO] . З вересня 2015 року фактичні шлюбні відносини між ними припинені, оскільки втрачено почуття любові і поваги один до одного. Вважає, що збереження родини неможливе, просила шлюб розірвати. Також зазначила, що діти проживають разом з нею, відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище. У зв`язку з цим [PERSON] просила також стягнути з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 гривень на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій, зокрема, позовні вимоги підтримала, просила розірвати шлюб із відповідачем, а також стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей. Проти постановлення заочного рішення у справі не заперечувала. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання повторно не з`явився за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином шляхом надіслання судових повісток за місцем реєстрації та публікацією судових викликів на офіційному веб-сайті "Судова влада", тому суд за наявності письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Стаття 51 Конституції України\~передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Виходячи із змісту ч.3, 4\~ст.56 СК України,\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За\~ст.110 СК України,\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що 04 вересня 2010 року сторони зареєстрували шлюб в Приморському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 343, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10 лютого 2011 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 119. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 30 листопада 2012 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 1164. Відповідно до ч.2\~ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п.10\~Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України №\~11\~від 21.12.2007\~року «Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~право на\~шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Враховуючи те, що у сторін по справі відсутній намір на примирення, бажання поновити сімейні стосунки та проживати однією сім`єю, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом\~ст. 180СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3\~ст. 181 СК України). Згідно з ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій суді. За положеннями ч. ч. 1, 2\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину визначається судом. Згідно зі\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч. 2\~ст. 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Враховуючи пріоритетність прав дитини на достатнє забезпечення її потреб, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей, суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] аліменти у твердій грошовій сумі по 1000 гривень на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження наданими суду письмовими доказами та підлягають задоволенню. Крім того, при зверненні до суду з даним позовом позивачем [PERSON] було сплачено судовий збір в сумі 736, 40 гривень за заявлену вимогу про розірвання шлюбу, від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів вона звільнена на підставі ЗУ "Про судовий збір". Проте відповідно\~до змісту ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що станом на день звернення позивача [PERSON] до суду (30 липня 2018 року) становило 704, 80 гривень. Таким чином, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір за заявлену вимогу про розірвання шлюбу в сумі 704,80 гривень на користь позивача [PERSON] , та за заявлену вимогу про стягнення аліментів в сумі 704, 80 гривень - на користь держави.

Outcome: approved