Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що 24 квітня 2010 року вона з відповідачем у даній справі уклала шлюб. В шлюбі в них народилась донька - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалось, між ними часто виникали сварки, вона звернулась до Тиврівського районного суду з позовом про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу донька залишилась проживати з нею та перебуває на її утриманні. Вона неодноразово намагалась вирішити з відповідачем питання про надання їй допомоги на утримання їхньої доньки, однак даного обов'язку він добровільно не виконує, згоди між ними щодо участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто. На даний час вона не працює, знаходиться вдома, займається вихованням дитини. Хоча вона за освітою вчитель, однак не має змоги працювати за фахом в зв'язку з тим, що донька часто хворіє. Доходи, які вона отримує від викладацької діяльності (репетиторство) не можуть забезпечити їхню доньку всім необхідним. Вона проживає в будинку її батьків, власного житла не має, підсобного господарства не веде. Відповідач по справі працює в м. Київ на продуктовому ринку району «Троєщина», офіційно не працевлаштований, однак отримує дохід, відтак він може надавати допомогу на утримання їхньої доньки [PERSON]. Просить стягувати з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно до повноліття дитини, починаючи стягувати з дня звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити з підстав, викладених у заяві, пояснила, що дочка [PERSON] - єдина її дитина, дитина здорова. Вона не працює, її тимчасові заробітки 2000 - 2500 грн., транспортних засобів не має. Має власний будинок в [ADDRESS], однак він непридатний до проживання, проживає в будинку матері Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, згоден сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] в сумі 500 грн., пояснив, що з травня 2016 року не приймає участі у вихованні доньки, так як позивачка відмовилася переоформити будинок в [ADDRESS], який є спадщиною позивачки на дочку, а до будинку вони прибудували прибудову. Крім того, позивачка чинить йому перешкоди в спілкуванні з дитиною. Він працездатний, здоровий, є грижа на спині, дочка [PERSON] - єдина дитина, він не працює, проживає за рахунок тимчасових заробітків, які складають 3000 грн. Транспортних засобів, власної нерухомості немає. Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тиврівського районного суду 04.12.2013 року розірвано. В шлюбі у них народилась донька [PERSON], що стверджується свідоцтвом про її народження (а.с.6). Дочка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, що стверджується довідкою про склад сім'ї виконавчого комітету Селищенської сільської ради № 113 від 24.01.2017 року (а.с.9) та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 24.01.2017 року (а.с. 10). Відповідно до ст.180 СК України утримання дітей до досягнення ними повноліття є обов'язком обох батьків. Як зазначено у статті 3 Конвенції "Про права дитини", схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблей ООН від 20.11.89 N 44/25, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.91 N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 даної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» України та ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками чи проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ЗУ "Про Державний бюджет України на 2017 р." прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років на даний час становить 1689 грн. з 1 травня - 1777 грн. в місяць. Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). Батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а відтак обоє з батьків зобов'язані спільно забезпечити отримання дітьми прожиткового мінімуму. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно наданих квитанцій до травня 2015 року відповідач надавав кошти на утримання дитини, з травня 2015 року участі в утриманні дитини не приймає. Поважних причин для цього суду не наведено. Відповідач не працює, однак працездатний, фізично здоровий, може працювати, інших утриманців не має, а тому суд вважає обґрунтованим визначення аліментів в твердій грошовій сумі на утримання дочки в розмірі 900 грн. щомісячно - в межах визнаного відповідачем що приблизно відповідає половині визначеного законом розміру прожиткового мінімуму на дитину даного віку. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка від сплати судового збору у даній справі звільнена. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог суд присуджує судовий збір з відповідача з врахуванням мінімального розміру судового збору.

Outcome: approved