Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до Рівненського міського суду з позовом, в якому просить суд надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , без згоди та супроводу батька дитини [PERSON] на період з 30 квітня 2021 року по 30 квітня 2022 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 23.10.2009 рішенням Рівненського міського суду Рівненської області по справі № 2-8746/2009 було розірвано шлюб між позивачкою та відповідачем. Від шлюбу у них народилась донька [PERSON] , [INFO] , яку рішенням суду по справі № 2-8746/2009 залишено проживати з позивачкою та стягнуто аліменти з відповідача на утримання доньки в розмірі 1/4 частини його доходу. Відповідачем аліменти на доньку не сплачуються, станом на момент подачі позову за ним рахується заборгованість по аліментах в сумі 91 978,45 грн., що підтверджується розрахунком, виданим Рівненським міським відділом ДВС № 54251 від 22.03.2021. Батько дитини, відповідач по справі, з дитиною не спілкується, самоусунувся від виховання. Позивачка вже довгий час проживає за кордоном в Італії і її донька [PERSON] , кожного разу приїздить до неї задля підвищення свого рівня святогляду, покращення фізичного, духовного та морального розвитку, проходить навчання, вивчає італійську мову, а також відвідує розвиткові заняття та бажає в подальшому при досягненні повноліття переїхати до Італії на навчання та проживання. У позивачки та її доньки є посвідка на проживання в Італії, а також у [PERSON] є постійне місце проживання в Італії, що підтверджується перекладеною з італійської на українську мову довідкою про склад сім`ї. Попередні роки відповідач надавав нотаріально завірені згоди на тимчасовий виїзд дитини в Італію на 1 рік у супроводі позивачки та уповноважених осіб - [PERSON] і [PERSON] , які є водіями та з ними постійно позивачка і донька їздять до Італії і повертаються до України. Однак, цього року відповідач не надав такої згоди, про що повідомив в телефонному режимі та шантажує позивачку тим, щоб вона забрала виконавчі листи з виконавчої служби про стягнення з нього аліментів. [PERSON] вважає відмову відповідача надати згоду на тимчасовий виїзд дитини за кордон такою, що суперечить інтересам дитини і порушує її права. Ухвалою суду від 12.04.2021 по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 29 квітня 2021 року. Ухвалою суду від 07.06.2021 підготовче провадження у справі закрито. Позивачка в судове засідання не з`явилась, її представником, адвокатом Костюк Т.П. було подано заяву про розгляд справи без участі її довірительки, у якій також вказано, що позивачка позовні вимоги підтримує, у разі неявки відповідача проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату і час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. На підставі ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилалась разом з копіями відповідних документів разом з розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення. На адресу суду двічі надійшли поштові повідомлення з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Крім цього, виклик відповідача було здійснено через оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України". Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про дату та час судового засідання належним чином. Враховуючи вказані факти, згоду позивачки, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4ст. 223 ЦПК України постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі та оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області по справі від 23.10.2009 № 2-8746/2009 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] - залишено проживати разом з матір`ю. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції 08.09.2015, [PERSON] народилась [INFO] , батьки - [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії розрахунку заборгованості по аліментах № 54251 від 22.03.2021, здійсненого Рівненським міським відділом ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.03.2021 в сумі 01 078,45 грн. Згідно з копією перекладу з італійської на українську мову довідки про склад сім`ї від 10.08.2020 виданої Відділом обліку та реєстрації населення Комуни міста Козенца, [PERSON] та її донька [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] . До матеріалів справи долучені копії попередніх нотаріально засвідчених заяв зі згодою [PERSON] на тимчасовий виїзд дитини за кордон без супроводу батька від 19.09.2017, від 13.11.2020. Також, в метеріалах справи є заяви (звернення) позивачки про надання згоди на виїзд дитини за кордон від 13.02.2021, що були адресовані [PERSON] та відправлені на його адресу ( [ADDRESS] ) рекомендованими листами з описом вкладення в цінний лист. Згідно з копією перекладу з італійської на українську мову Спеціальної довіреності від 04.03.2021, засвідченої нотаріально в м.Козенца нотаріусом Док. Стефанії Ланціллотті, [PERSON] призначає своїми представниками та спеціальними довіреними особами - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Статтею 7 СК України встановлено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією прав дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обовязковість надана Верховною радою України. Статтею 141 СК України визначена рівність прав і обов`язків батьків відносно дитини. Згідно з вимогами частини третьої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до частин першої та другої статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпе- чення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно принципів 4 та 7 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року (Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) дитині мають належати права на здоровий ріст та розвиток, належне харчування, житло, розваги, медичне обслуговування, отримання освіти. Як встановлено частиною третьою статті 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до вимог частини другої статті 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України. Згідно з ст. 2, 4 вказаного Закону виїзд за кордон України громадянина, який не досяг 18 років здійснюється на підставі проїзного документу дитини. Оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно з п. 18 Правил оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України для виїзду за кордон і постійного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним з таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон, що включає - виготовлення візи за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Крім того, з наведеного також вбачається, що чинним законодавством передбачена можливість і необхідність вирішення у судовому порядку питання про надання дозволу на оформлення документів на виїзд за кордон дитини. Позивачка [PERSON] обґрунтовує свій позов необхідністю освітнього розвитку та оздоровлення дитини за кордоном в Італії. Зазначені обставини суд визнає такими, що відповідають інтересам дитини та сприяють її повноцінному розвитку, якнайкращому забезпеченню інтересів неповнолітньої дитини, створенню умов для найкращого розвитку її особистості, розумових і фізичних здібностей дитини в найповнішому обсязі, а також розвитку світогляду, що в свою чергу, сприятиме підготовці дитини до свідомого життя у вільному суспільстві в дусі розуміння, миру, терпимості, рівноправності чоловіків і жінок та дружби між усіма народами, етнічними, національними і релігійними групами, та для підтримання родинних відносин. Жодних обставин, які могли б свідчити про зворотне, судом не встановлено. Враховуючи встановлені по справі обставини, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути понесені нею судові витрати на сплату судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп.

Outcome: approved