Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Голованівської селищної ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що 30.04.2007 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з 1/3 частини земельної ділянки, кадастровий номер 3521455000:02:000:0480, що знаходиться на території Голованівської селищної ради. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.03.2016 року спадкоємцями [PERSON] є її донька [PERSON], батько [PERSON] та чоловік [PERSON]. Батько [PERSON], та дід позивача - [PERSON] 13 листопада 2011 року помер і свою частку спадкового майна не отримав, про що вказано в свідоцтві про право на спадщину 03.03.2016 року. Заповіт від його імені не посвідчувався, спадкоємцем є лише вона, як внучка покійного. Для належного оформлення спадщини необхідно надати нотаріусу державний акт на право приватної власності на землю, який належить її діду [PERSON], що стало причиною відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій. Позивач просить визнати за нею, як спадкоємцем за законом право власності на 1/3 частини земельної ділянки, площею 2,0944 га, кадастровий номер 3521455000:02:000:0480, що розташована на території Голованівської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, що залишилась після смерті [PERSON] . У судове засідання позивач не з?явилась, просила розглядати справи за її відсутності. Представник позивача в судове засідання також не з?явився. Відповідач - селищний голова Голованівської селищної ради в судове засідання не з?явився , подав заяву, в якій просить справу розглядати у відсутність представника селищної ради, заперечень проти позову немає. В порядку ст. 158 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що сторони до суду не з?явились, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, заяви сторін, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~ кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2\~ст. 16 ЦК України, є визнання права. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] реєстрації актів цивільного стану Голованівського районного управління юстиції Кіровоградської області Серія І-ОЛ №047642 від 02.05.07 р., 30.04.2007р. померла мати позивача - [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки №480, площею 2,0944 га, що розташована на території Голованівської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області і належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 301712 від 29.04.02 р. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.03.2016 року спадкоємцями [PERSON] є її донька [PERSON], батько [PERSON] та чоловік [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] І-ОЛ №143694 від 14.11.11 р. [PERSON] реєстрації актів цивільного стану Голованівського районного управління юстиції Кіровоградської області батько [PERSON], та відповідно дід позивача - [PERSON] 13 листопада 2011 року помер і свою частку спадкового майнна не отримав, про що вказано в свідоцтві про право на спадщину від 03.03.2016 року. Заповіт від його імені не посвідчувався, спадкоємцем є лише позивач, як внучка покійного. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.10.2017 р. [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв?язку з тим, що для належного формлення спадщини необхідно надати нотаріусу, державний акт на право приватної власності на землю, який належить її діду [PERSON] Відповідно до розділу 11 п.4.20 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 .02.2012 р. № 296/5\~і зареєстрованого\~\~в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р за № 282/20595\~\~видача\~\~свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкоємцеві. Іншого порядку видачі свідоцтва про право на спадщину чинним Законодавством не передбачено. Згідно абзацу 3 п.23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Позивач\~\~в установленому законом порядку звернулась до державного нотаріуса для оформлення спадщини на земельну ділянку та їй необхідно було надати в нотаріальну контору правовстановлюючі документи на право власності на земельну ділянку, а саме оригінал Державного акту на ім?я спадкодавця [PERSON], але через його відсутність нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальних дій. Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом не може бути перешкодою у набутті позивачем права на вищезазначену земельну частку (пай). У пункті 3.5 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" зазначено , що спори про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7\~.Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Документ про право власності на земельну ділянку відсутній. Державний акт не виготовлявся, оскільки спадкоємець [PERSON] прийняв спадщину після померлої [PERSON], але не оформив своїх спадкових справ, а-с.14. Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії Р1 № 301712, був виданий Голованівською райдержадміністрацією Кіровоградської області 29.04.2002 року на підставі розпорядження Голованівської райдержадміністрації Кіровоградської області від 11.06.2002 року №506-р зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №485, на ім?я [PERSON]. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною\~Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до\~ст. 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод\~(1950 р.), ратифікована\~Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. Відповідно до п. 6 Постанови №5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.7\~ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.»\~державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"\~передбачено, що суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Нормами статті 1268 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3ст. 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved