Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

29 січня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 листопада 1996 року. Від шлюбу сторони мають двох синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що шлюбні відносини припинені остаточно у звязку з тим, що у сторін несумісний характер та різні погляди на життя. Ведення спільного господарства та сумісне проживання між позивачем та відповідачем на даний момент припинено. Спору про майно немає. За таких обставин позивач просить шлюб розірвати та залишити дітей на проживання з матірю. У судове засідання позивач не прибула, проте надала заяву, в якій просила слухати справу за її відсутності, підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач до суду не прибув, але надав заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 листопада 1996 року (а.с. 5-6). Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7). З матеріалів справи вбачається, що подружні стосунки сторони фактично припинили. Суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних\~\~стосунків, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність\~шлюбу - це одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому\~\~слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується\~\~на вільній згоді жінки та чоловіка\~(ст. 24 Сімейного кодексу України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання\~(ст. 104 Сімейного кодексу України). Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110\~\~Сімейного кодексу України). Згідно ч. 2\~ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних причин. Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не вбачає. Суд дійшов висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. У відповідності зі ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачу не відновлювати дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Щодо вимог про визначення місця проживання дітей, то суд виходить з наступного. Ч. 2 ст. 29 Цивільного кодексу України передбачає, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], який є сином сторін, досяг сімнадцятирічного віку, тому має право вільно обирає собі місце проживанняю Синові [PERSON], [INFO], не виповнилося чотирнадцяти років, то його після розірвання шлюбу слід залишити на проживання з матірю. За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визначення місця проживання дітей підлягають частковому задоволенню. Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний звязок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей слід задовольнити частково. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст.\~24, 110, 112, 113, 114 Сімейного кодексу України, ст. 29 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial