Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

[PERSON] в березні 2018 року звернулась до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення разом з матір'ю місця проживання дитини та стягнення аліментів на її утримання. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 21.06.2014 між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, мають спільного сина - [PERSON], [INFO]. Оскільки спільне життя між сторонами не склалося, вони мають різні погляди на сімейне життя та обов'язки, позивач дійшла висновку про недоцільність збереження укладеного із [PERSON] шлюбу, у зв'язку із чим просила розірвати укладений із ним шлюб. Крім того, відповідач з 2016 року припинив надавати їй матеріальну допомогу на утримання спільного сина, припинив виконувати по відношенню до нього свої батьківські обов'язки, а тому позивач змушена була звернутись до суду із позовними вимогами щодо визначення місця проживання їхнього сина разом із нею, та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі - 2000 грн., щомісячно, до досягнення сином повноліття. Ухвалою судді від 27.04.2018 було відкрито провадження у даній справи та призначено її до розгляду в підготовчому засіданні, а також залучено до участі в розгляді судом позовних вимог у частині визначення місця проживання малолітньої дитини, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Службу у справах дітей Деснянського районної в м.Києві державної адміністрації. 11.09.2018 за заявою позивача позовні вимоги в частині визначення разом із нею місця проживання малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], було залишено без розгляду, також ухвалою суду було закрито підготовче провадження у справі та призначено її для розгляду по суті в судовому засіданні. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд про їх задоволення, посилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві. Проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився,про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про що свідчать матеріали справи. При цьому, від останнього на адресу суду будь-яких клопотань з приводу перенесення слухання справи або ж відзиву на позовну заяву - не надходило. Враховуючи те, що у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи та, враховуючи положення ст.ст. 280-281 ЦПК України постановити заочне рішення у справі, пор що не заперечувала позивач. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача з огляду на наступне. Судом встановлено, що між сторонами 21.06.2014 було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №806, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб (а.с.7). Сторони по справі мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.8). Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як свідчать пояснення позивача, вони з відповідачем тривалий час не підтримують шлюбно-сімейні відносини, проживають окремо один від одного та не ведуть спільного господарства, намірів зберегти шлюб вона не має. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім'я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім'ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Як вказує позивач, їхній з відповідачем син - [PERSON], [INFO] проживає разом із нею, відповідач сина не навідує, матеріальної допомоги на його утримання не надає, участі у його вихованні також не приймає. Частиною другою ст. 51 Конституції України, та ст. 180 Сімейного Кодексу України закріплено, що батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до їх повноліття, а тому є підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання його дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 184 СК України визначає, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно, що встановлено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" (п. 17). Наведені норми імперативно закріплюють обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, про це відповідно також просить позивач у своїй позовній заяві. Зважаючи на те, що відповідач за віком є працездатним, відомостей про наявність на утриманні інших дітей чи непрацездатних дружини, батьків до суду не надійшло, враховуючи обставини, передбачені ст. 182 СК України, суд вважає можливим стягувати з відповідача на користь позивача на утримання сина аліменти у розмірі 2000 грн. щомісяця, з подальшою індексацією, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення повноліття. Також, згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. за вирішення позовної вимоги немайнового характеру про стягнення аліментів (за сплату якої позивач звільнена на підставі Закону України "Про судовий збір") та на користь позивача понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн. за пред'явлену позовну вимогу про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved