Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер - Поліс», [PERSON] про стягнення страхового відшкодування. Позивач просить збільшити розмір страхового відшкодування та стягнути з відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер - Поліс» на його користь 39035 грн., стягнути з [PERSON] на його користь суму франшизи 1000 грн., а також стягнути з обох відповідачів на його користь у відшкодування понесених витрат по сплаті судового збору 400 грн. 35 коп. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 30.07.2014 року о 09 год. 00 хв., в с. Гнідин Бориспільського району Київської області, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, згідно постанови Деснянського районного суду м. Києва від 10.09.2014 року винним у вказаному ДТП визнаний [PERSON] Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/9096085, укладеним 08.01.2014 року між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Інтер-Поліс», яким забезпечений автомобіль [NUMBER]. Основним нормативним документом, що регулює правовідносини в даній сфері господарської діяльності є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком - є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до положень закону 31.07.2014 р. ним була подана заява-повідомлення про страховий випадок №295/14, що у своїх положеннях вже містила прохання про виплату страхового відшкодування по збитку, спричиненому в результаті ДТП. Крім того, 17.11.2014 року його представником, що діяв за довіреністю №НАК 02253 від 05.11.2014р., на підставі настання події та у відповідності до ст. 35 вищезазначеного Закону України, відповідачу було повторно подано заяву про страхове відшкодування із зазначенням реквізитів для її виплати. Станом на 21.12.2014 року відповідач отримав всі необхідні документи за даною подією, яка містить ознаки страхового випадку, що підтверджується відповіддю відповідача (лист №2503 від 21.12.2014 року). У своєму листі, відповідач посилався на недійсність договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/9096085 між ПАТ СК»ІНТЕР-ПОЛІС» [PERSON] та зазначає, що питання виплати або відмови у виплаті страхового відшкодування буде прийнято після вирішення судом справи, предметом розгляду якої є визнання недійсним вищевказаного договору страхування. Однак, рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24.12.2014, у справі №754/17065/14-ц, у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» до [PERSON], про визнання недійсним вищевказаного договору страхування - відмовлено. Листом №3116/1 від 26.03.2015 р. відповідач, не взявши до уваги вище вказане рішення Деснянського районного суду, повідомив про невизнання майнової вимоги та прийняття рішення про відмову у здійсненні виплати, пояснюючи свою позицію тим, що ПАТ СК "ІНТЕР-ПОЛІС" не отримав страховий платіж за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія АС/9096085 та не має підтверджень сплати страхувальником. В рішенні Деснянського районного суду м. Києва від 24.12.2014, у справі №754/17065/14-ц, зазначено, що "судом не встановлено наявності визначених законом підстав для визнання полісу недійсним. Законом не визначено несплату страхового платежу, як підставу для визнання договору страхування недійним. Невнесення отриманих коштів(страхового платежу) страховим агентом на рахунок страховика не впливає на дійсність оспорюваного договору страхування". Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику. Відповідно до вимог ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Згідно ст. 36 вищевказаного Закону України, на Страховика покладено обов'язок протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Відповідно до вимог ст. 22 вищевказаного Закону України, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/9096085 від 08.01.2014 року, встановлено, що обов'язковий ліміт відповідальності Страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50000,00 (п'ятдесят тисяч гривень 00 коп.) на одного потерпілого. Розмір франшизи, відповідно до страхового полісу, становить 1000,00 (одна тисяча) грн. і зазначена сума не була відшкодована потерпілому винуватцем дорожньо-транспортної пригоди-відповідачем [PERSON] Спричинені збитки були занижені відповідачем, оскільки відповідно до його розрахунків розмір заподіяної позивачу шкоди оцінено у 13983 (тринадцять тисяч дев'ятсот вісімдесят три) грн 84 (вісімдесят чотири) коп., тоді як відповідно до звіту про оцінку автомобіля «Daihatsu sirion», 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], власником якого є [PERSON], проведеного суб'єктом оціночної діяльності - ФОП [PERSON], заподіяна шкода становить 39035 гривень. В судовому засіданні представник позивача позов підтримує, справу просить розглянути без його участі, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач повідомлявся в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. ст. 224, 225 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи 30.07.2014 року о 09 год. 00 хв., в с. Гнідин Бориспільського району Київської області, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] Винним у скоєнні цієї дорожньо-транспортної пригоди, згідно постанови Деснянського районного суду м. Києва від 10.09.2014 року визнаний [PERSON](що не оспорювалось відповідачем а.с.36). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/9096085, укладеним 08.01.2014 року між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Інтер-Поліс», яким забезпечений автомобіль [NUMBER]. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком - є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до положень закону 31.07.2014 р. позивачем була подана заява-повідомлення про страховий випадок №295/14 що містила про виплату страхового відшкодування по збитку, спричиненому в результаті ДТП. 17.11.2014 року представником позивача відповідачу було повторно подано заяву про страхове відшкодування із зазначенням реквізитів для її виплати. Відповідач отримав всі необхідні документи за даною подією, яка містить ознаки страхового випадку, що підтверджується відповіддю відповідача (лист №2503 від 21.12.2014 року). Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24.12.2014, у справі №754/17065/14-ц, у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» до [PERSON], про визнання недійсним вищевказаного договору страхування - відмовлено. В рішенні Деснянського районного суду м. Києва від 24.12.2014, у справі №754/17065/14-ц, зазначено, що «судом не встановлено наявності визначених законом підстав для визнання полісу недійсним. Законом не визначено несплату страхового платежу, як підставу для визнання договору страхування недійним. Невнесення отриманих коштів(страхового платежу) страховим агентом на рахунок страховика не впливає на дійсність оспорюваного договору страхування». Відповідно до ч. 2 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику. Відповідно до вимог ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Згідно ст. 36 вищевказаного Закону України, на Страховика покладено обов'язок протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Відповідно до вимог ст. 22 вищевказаного Закону України, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/9096085 від 08.01.2014 року, встановлено, що обов'язковий ліміт відповідальності Страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50000,00 (п'ятдесят тисяч гривень 00 коп.) на одного потерпілого. Розмір франшизи, відповідно до страхового полісу, становить 1000,00 (одна тисяча) грн. і зазначена сума не була відшкодована потерпілому винуватцем дорожньо-транспортної пригоди-відповідачем [PERSON] Відповідно до звіту про оцінку автомобіля «Daihatsu sirion», 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], власником якого є [PERSON], проведеного суб'єктом оціночної діяльності - ФОП [PERSON], заподіяна шкода становить 39035 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Стаття 979 ЦК України визначає, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до звіту про оцінку автомобіля «Daihatsu sirion», 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], власником якого є [PERSON], проведеного суб'єктом оціночної діяльності - ФОП [PERSON], розмір заподіяної позивачу шкоди становить 39035 гривень.(8-33). На підставі викладеного,

Outcome: approved