Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до Вишнівської сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилася внаслідок смерті [PERSON]В, яка померла 18 листопада 2009 року. У позовній заяві зазначено, що мати позивачки [PERSON] померла 18 листопада 2009 року. За життя, а саме 25 квітня 1995 року, [PERSON] було складено заповіт, яким все майно, яке належатиме їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] На даний час заповіт не змінений та не скасований. Інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно немає. В даний час позивачка бажає оформити право власності на спадкове майно, однак не може цього зробити через те, що не подала заяви до нотаріальної контори протягом строку, встановленого ст.1272 ЦК України. Строк подачі заяви нею пропущено оскільки у період 2009-2017 років вона перебувала на роботі за межами України. Просила позов задовольнити, визначити їй додатковий строк для подання заяви у нотаріальну контору про прийняття спадщини. У судове засідання позивачка не прибула, направила на адресу суду письмове клопотання про слухання справи у її відсутності. Просила позов задовольнити та визначити додатковий термін для подання нею заяви у нотаріальну контору про прийняття спадщини. Представник відповідача Вишнівської сільської ради, у судове засідання не прибув, направив на адресу суду письмове клопотання про слухання справи у відсутності представника відповідача. Позовні вимоги визнають повністю. За ст.27 ЦПК України участь у судових засіданнях є правом, а не обовязком сторін по справі. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 25 квітня 1995 року у виконавчому комітеті Вишнівської сільської ради було посвідчено заповіт від імені [PERSON], реєстровий № 23, відповідно до якого вона все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і все те, що буде їй належати за законом на день смерті заповіла [PERSON] 18 листопада 2009 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-НМ № 103270, виданим 30 листопада 2009 року Вишнівською сільської радою Рогатинського району Івано-Франківської області. Державним нотаріусом Рогатинської районної державної нотаріальної контори [PERSON] 25.05.2017 року відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з пропуском піврічного терміну на звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. У постанові зазначено, що із документів спадкової справи вбачається, що єдиним спадкоємцем [PERSON], яка померла 18 листопада 2009 року згідно чинного законодавства є її дочка [PERSON] Відповідно до довідки № 310, виданої 28 вересня 2017 року виконавчим комітетом Вишнівської сільської ради, [PERSON] на день смерті проживала одна в [INFO]. Заповіт посвідчений від імені [PERSON] не змінений і не відмінений. За статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України "Здійснення права на спадкування") та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України "Оформлення права на спадщину"). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судовий порядок продовження даного строку застосовується у випадках, коли інші спадкоємці, які прийняли спадщину, або хоча б один із них, заперечують проти вступу у спадщину особи, що пропустила вказаний строк, якщо спадщина перейшла до територіальної громади і немає інших спадкоємців або усі спадкоємці, крім позивача, відмовилися від спадщини. За частинами першою та третьою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Законодавцем не надається ніякого значення тривалості періоду, який пройшов з дня закінчення строку для прийняття спадщини, що не виключає можливості одержання своєї частки спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, також і після спливу значного строку. Підставами для прийняття судом рішення про визначення спадкоємцеві, який пропустив строк для прийняття спадщини, додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, є визнання причин пропуску строку на прийняття спадщини поважними. Відповідно до розяснень, даних у п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування, особа, яка не прийняла спадщини в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. За наведених вище обставин, суд приходить до висновку, що позивачка пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, а саме через те, що в період, визначений законом для прийняття спадщини, вона перебувала за межами України, через що не змогла своєчасно звернутися до нотаріальної контори. На підставі наведеного позов слід задовольнити визначити [PERSON], [INFO], жительці с. Загвіздя Тисменицького району Івано-Франківської області, додатковий строк три місяці з часу набрання рішенням суду законної сили, для подання нею заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини за заповітом, що відкрилась внаслідок смерті [PERSON], яка померла 18 листопада 2009 року.

Outcome: approved