overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

12.08.2015 року до Баранівського районного суду Житомирської області надійшов позов ПАТ "Дельта Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 9621,60 грн. В обґрунтування якого вказано, що 04.03.2008 року між сторонами укладено договір № 002-09053-040308, за умовами якого відповідачу відкрито картковий рахунок в національній валюті України із встановленням ліміту кредитної лінії в розмірі 30000 грн. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань, станом на 10.07.2015 року утворилась заборгованість на загальну суму 9621,60 грн. Сторони в судове засідання не з'явилися. В позовній заяві представник позивача просив розглянути справу без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, згідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності сторін, що відповідає положенню ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, основані на договорі. Так, 04.03.2008 року між ТОВ «КБ «Дельта» (правонаступник - Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк") та [PERSON] укладено договір № 002-09053-040308, за умовами якого позивач надав кредит у вигляді відкриття кредитної лінії (а.с. 5). У зв'язку з порушенням відповідачем обумовленого сторонами графіку та строку погашення кредиту, станом на 10.07.2015 року утворилась заборгованість на загальну суму 9621,60 грн., яка складається з тіла кредиту в сумі 5328,62 грн., прострочене тіло кредиту 1456,01 грн., заборгованість за відсотками 2836,97 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.6). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідач не виконав свої зобов'язання за кредитним договором, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

12.08.2016 до суду надійшла заява представника КЗ «Переяслав-Хмельницька ЦРЛ» лікаря-психіатра Петрина А.Б. про госпіталізацію в примусовому порядку до психіатричного закладу [PERSON], який страждає хронічним психічним захворюванням, що обумовлює його небезпеку для себе та оточуючих. Представник КЗ «Переяслав-Хмельницька ЦРЛ» в судовому засіданні підтримав вимоги викладені у заяві та пояснив, що 11.08.2016 до нього звернулась [PERSON] з проханням госпіталізувати її сина [PERSON] на примусове лікування до КЗ КОР «ОПНМО», в зв'язку з наявністю у нього тяжкого психічного розладу, яке обумовлює його небезпеку для себе та оточуючих, суттєвою шкодою його здоров'ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога. На підставі цих свідчень [PERSON] 11.08.2016 був оглянутий комісією лікарів психіатрів, та за їх висновком потребує примусової госпіталізації з ціллю надання психіатричної допомоги і лікуванню в умовах стаціонару. Також зазначив, що в зв'язку з важким станом пацієнт нетранспортабельний. [PERSON] в судове засідання доставлений не був, в зв'язку з його важким станом здоров'я. Законний представник [PERSON] в судовому засіданні проти примусової госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку не заперечувала. Прокурор в судовому засіданні підтримав заяву представника КЗ «Переяслав-Хмельницька ЦРЛ» про необхідність госпіталізації в примусовому порядку [PERSON] Суд, заслухавши в судовому засіданні представника психіатричного закладу, законного представника [PERSON] та прокурора і дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" примусова госпіталізація можлива в випадках , коли лікування особи можливе лише в стаціонарних умовах, а також при встановлені у особи тяжкого психічного розладу внаслідок чого ця особа створює безпосередню небезпеку для себе та оточуючих. З висновку комісії лікарів-психіатрів від 11.08.2016 вбачається, що [PERSON], страждає психічним розладом, діагноз F 20.00, свідомість порушена, підвищена дратівливість, на запитання відповідає вибірково, відсутня критика до свого стану, потребує примусової госпіталізації з ціллю надання психіатричної допомоги і лікуванню в умовах стаціонару. Враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне задовольнити заяву представника КЗ «Переяслав-Хмельницька ЦРЛ», та примусового госпіталізувати [PERSON] до комунальної установи КЗ КОР "ОПНМО" для надання психіатричної допомоги.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

12.08.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON], 27.07.2006 народження в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 12.11.2005 року по 28.11.2011 року. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Син знаходиться на її (позивачки) утриманні, а відповідач добровільно матеріальної допомоги на його утримання не надає. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є повідомлення про вручення поштового відправлення про його виклик до суду у судові засідання. Своїх заперечень суду не надав. Від нього не надійшла заява про відкладення розгляду справи і про причини неявки до суду. Справа розглянута у відсутності відповідача на підставі наявних доказів. За згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлеглим повному задоволенню з наступних підстав: У відповідності зі ст.180 Сімейного кодексу України, - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. У свідоцтві про народження [PERSON], [INFO] відповідач записаний його батьком. Отже, позов підлягає повному задоволенню в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір стягнення аліментів суд визначає виходячи з вимог ст.ст.182-183 Сімейного кодексу України, а також з того, що у відповідності зі ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" забороняється утримання з зарплати і доходів громадян при стягненні аліментів більш 50%. При визначенні розміру аліментів суд також враховує, що у відповідності зі ст.51 Конституції України кожний з подружжя має рівні права й обов'язки, а також батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття. Ст.180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки обоє зобов'язані утримувати дитину до повноліття. Оскільки аліменти стягуються на одну дитину, то розмір аліментів не може перевищувати більш 25%. Суд у відповідності зі ст.88 ЦПК України стягує з відповідача в дохід держави судові витрати у розмірі 551,20 грн. Відповідач не додав суду відомостей і доказів, котрі дають право суду звільнити його від сплати судового збору. Рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за 1 місяць підлягає негайному виконанню на підставі п.1 ст.367 ЦПК України, ст.191 СК України. На підставі ст.ст.180, 182-183. 191 Сімейного кодексу України, ст.70 Закону України "Про виконавче провадження",

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

12.09.2013 року до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява від [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що 03.08.1991 року вони з відповідачем уклали шлюб, який зареєстровано Малошестернянською сільською радою Високопільського району Херсонської області, актовий запис № 06. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO], який проживає з позивачкою. Шлюбні відносини з відповідачем не склалися, і були припинені у січні 2013 року. Причиною розпаду сім»ї стали втрата між позивачкою і відповідачем почуття взаємної поваги та любові,зловживання відповідачем спиртними напоями,в результаті чого виникали часті сварки та непорозуміння. Позивачка про дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до судового засідання не з"явилася, надавши суду письмову заяву за якою просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати. Відповідач про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до судового засідання не з"явився, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України «Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя» Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України «Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного із подружжя, на підставі рішення суду» В судовому засіданні встановлено, що між сторонами 03.08.1991 року укладено шлюб, який зареєстровано Малошестернянською сільською радою Високопільського району Херсонської області, актовий запис № 06 (а.с.7). Судом встановлено, що сімейні відносини сторони фактично припинили і відновлювати шлюбні стосунки позивачка категорично не має наміру. Примирення між сторонами неможливе. Подальше сімейне життя між сторонами неможливе, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно квитанції від 11.09.2013 року позивачкою при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір у розмірі 114 гривень 70 копійок(а.с.1), який підлягає поверненню відповідачем на користь позивачки. Відповідно до статті 224 ЦПК України "У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки ..., суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

12.09.2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 24980,93 грн. та сплаченого судового збору у сумі 249,81 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином. У зв'язку з відсутністю сторін суд ухвалив розглядати справу відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Судом встановлено, що 07 серпня 2013 року між позивачем і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір б/н про надання останньому кредиту у розмірі 9998,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до "Правил користування платіжною карткою" банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті з розрахунку 360 календарних днів на рік. Згідно Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконувала, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 31.07.2014 року у сумі 24980,93 грн., а саме: заборгованість за кредитом у сумі 19304,44 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 3710,73 грн.; заборгованість з пені та комісії за користування кредитом у сумі 300,00 грн.; штраф (фіксована частина) у сумі 500,00 грн.; штраф (процентна складова) у сумі 1165,76 грн. На даний час сума заборгованості відповідачем не сплачена, тому суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 1050 ч. 1 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму, відповідно до ст. 625 ЦК України. Згідно зі ст. 1054 ч. 1 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача сплаченого судового збору у сумі 249,81 грн., то суд вважає за необхідне задовольнити їх згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

12.09.2014 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом, в якому просить винести рішення про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів в її користь на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) на кожну дитину, але не меше 1 неоподаткованого мінімуму доходів громадян, щомісяця, починаючи від дня пред'явлення позову до досягнення дітьми повноліття. Свій позов позивач обґрунтовує наступним. Сторони перебувають у шлюбі, на даний час позивач подала позов про розірвання шлюбу. У сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Відповідач від виконання обов'язку з утримання дітей ухиляється. Відповідач працює офіційно на ТзОВ "Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ" монтером кабельного виробництва. На даний час діти проживають разом з позивачем та повністю перебувають на її утриманні. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до Миколаївського районного суду Львівської області заяву про проведення розгляду справи у її відсутності, зазначивши, що позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач в судові засідання не з'являвся, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи. Відомостей про причину його неявки немає. Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Сторони у справі є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що відповідач є працездатним, працює офіційно на ТзОВ "Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ" монтером кабельного виробництва. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей та відповідача. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у справі в розмірі 243 гривні 60 копійок в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

12.09.2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що вона з відповідачем по справі являються батьками [PERSON], [INFO], яка являється студенткою 1 курсу Уманського гуманітарно-педагогічного коледжу імені [PERSON], денної форми навчання. Відповідач не надає допомоги на утримання доньки, тому позивач просить стягнути додаткові витрати на оплату навчання в розмірі 5200 грн. Сторони в судове засідання не з'явилися, надіслали заяви. Позивач позовні вимоги змінила, просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON], у зв'язку із її навчанням в Уманському гуманітарно-педагогічного коледжу імені [PERSON] в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення донькою двадцятитрьохрічного віку. Відповідач позов визнав в сумі 500 грн. щомісячно на навчання доньки. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини. [PERSON] являється донькою відповідача, навчається на денній контрактній формі навчання, в Уманському гуманітарно-педагогічному коледжі імені [PERSON] за спеціальністю "Дошкільна освіта" та буде продовжувати навчання до 15 червня 2017 року. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв"язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов"язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. В порушення вимог ст. 199 СК України відповідач не надає матеріальної допомоги доньці, яка продовжує навчання. Враховуючи матеріальне становище відповідача та те, що [PERSON] є його донькою, яка навчається, не працює, тобто, не має змоги самостійно утримувати себе та потребує матеріальної допомоги на навчання, відповідач згоден сплачувати 500 грн. щомісячно до закінчення донькою навчання, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

12.09.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 жовтня 2014 року, шлюб зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новокаховського міського управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 353, про що видано свідоцтво серії 1-кг № 091240. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, у звязку з чим вони втратили почуття поваги та любові один до одного, шлюбних стосунків не підтримують, разом не проживають понад рік, спільне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер, а тому подальше його збереження вважає за неможливе. Спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя та місце проживання дитини не має. Просила суд шлюб розірвати, та змінити прізвище "Зубова" обране нею під час шлюбу на дошлюбне "Нікітіна". Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву в якій просила розглядати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав та проти їх задоволення не заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 04 жовтня 2014 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час шлюбних стосунків не підтримують, разом не проживають понад рік, спільного господарства не ведуть. Спір про поділ майна подружжя та місце проживання дитини відсутній. Сторони вживали заходи для примирення, але вони були безрезультатними. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сімї суперечило б їх інтересам та інтересам неповнолітньої дитини. Згідно ч.2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112, 113, 114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

12.09.2017 року заявник звернувся до суду з вказаною заявою посилаючись на те, що 16.06.1982 року померла його баба по лінії матері [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок, він є її спадкоємцем, на даний час вирішив оформити спадщину, але у зв"язку з відсутністю свідоцтва про її смерть державний нотаріус відмовляє йому. Через відсутність коштів бабу не було доставлено до моргу та у нього відсутнє лікарське свідоцтво про її смерть. Просить суд встановити факт смерті [PERSON], [INFO], уродженки [INFO], жительки м. Мала Виска Кіровоградсько області, днем смерті [PERSON] вважати - 16.06.1982 року, місцем смерті вважати м. Мала Виска Кіровоградської області. Заявник в судовому засіданні заяву підтримав посилаючись на вказані обставини. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. Відповідно до п.8 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до довідок виданих Маловисківською міською радою Кіровоградської області від 11.09.2017 року, [PERSON] була зареєстрована та проживала [INFO] з листопада 1967 року по по день її смерті -16.06.1982 року, проживала разом з онуком. Той факт, що [PERSON]Г . померла та знаходиться на території кладовища розташованого на території Маловисківської міської ради, поховання в період з 1907 року по 1982 роки, в п"ятому ряду місце 4, засвідчено в книзі реєстрації поховань даного кладовища, підтверджується довідкою виданою начальником КП " [PERSON] МКП". Оскільки, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок, що розташована по вул. Залізнична в м. Мала Виска Кіоровоградської області, відповідно до договору купівлі-продажу від 13.06.1967 року, а заявник є спадкоємцем померлої і для отримання спадку необхідно подати свідоцтво про смерть спадкодавця, відділ реєстрації актів цивільного стану відмовив у видачі свідоцтва, свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON]І. підтвердили в судовому засіданні факт смерті [PERSON], тому суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved