Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

14.10.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача і, уточнивши 10.11.2014 року раніше заявлені вимоги, просив суд: 1) визнати недійсним наказ Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» від 10.10.2014 року № 1053/к про його звільнення з посади виконуючого обов'язки директора Чернігівської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» за угодою сторін, відповідно до пункту 1 статті 36 КЗпП України; 2) поновити на посаді виконуючого обов'язки директора Чернігівської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта»; 3) стягнути з Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позову зазначив, що подаючи 10.10.2014 року заяву про звільнення з посади за угодою сторін, він не вказав дату звільнення, а тому у відповідача не було правових підстав для його звільнення в день подання цієї заяви. В зв'язку з тим, що заява про звільнення була написана ним внаслідок психологічного тиску з боку керівника підприємства, наступного робочого дня він подав заяву з проханням повернути заяву про звільнення. Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що в день звільнення він перебував на лікарняному, просить суд поновити на посаді та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав і наполягав на їх задоволенні. Представники відповідача позов не визнали. Вважають, що зазначення позивачем під текстом заяви про звільнення дати "10.10.2014р." та резолюція керівника підприємства на цій заяві "в наказ з 10.10.2014", є підтвердженням досягнення сторонами домовленості з приводу дати припинення позивачем трудових відносин. Враховуючи те, що 10.10.2014 року позивача було звільнено з посади, подана ним 13.10.2014 року заява про відкликання заяви про звільнення не могла бути реалізована. Перебування позивача на лікарняному не впливає на законність наказу про звільнення, оскільки припинення трудових відносин з ним відбулося за угодою сторін, а листок непрацездатності видано позивачеві 10.10.2014 року о 17 год. 20 хв., тобто вже після закінчення робочого дня. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач працював на посаді виконуючого обов'язки Чернігівської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта». Наказом відповідача від 10.10.2014 року № 1053/к позивача звільнено з посади за угодою сторін, відповідно до пункту 1 статті 36 КЗпП України (а. с. 29). Як убачається з матеріалів справи (а. с. 28), в заяві про звільнення з посади за угодою сторін позивач не вказав дату, з якої він просить його звільнити, а проставляння позивачем під текстом заяви дати її складання, не можна вважати датою звільнення. Отже, відсутність в тексті заяви про звільнення за угодою сторін дати, з якої позивач просить його звільнити, не дає підстави для звільнення позивача з посади за угодою сторін, відповідно до пункту 1 статті 36 КЗпП України, тому як між сторонами не відбулося досягнення угоди про дату звільнення. В цьому випадку, відповідач мав право звільнити позивача з роботи з підстав, передбачених статтею 38 КЗпП України (за власним бажанням), лише через два тижні після подання заяви. Проте, в силу положень даної статті, за позивачем зберігалося право протягом двох тижнів з дня подання заяви про звільнення відкликати вказану заяву та продовжити трудові відносини з відповідачем. Позивач скористався цим правом, і наступного робочого для, після подання заяви про звільнення (13.10.2014 року), подав відповідачу заяву про відкликання заяви про звільнення, що підтверджується листом відповідача (а. с. 42, 107). Втім, допущена відповідачем поспішність у звільненні позивача, яка полягає у порушенні вимог КЗпП України, щодо обов'язкового відпрацювання після подання відповідної заяви протягом двох тижнів, призвела до позбавлення позивача права відкликання заяви про звільнення, і, як наслідок цього, - до незаконного звільнення позивача з роботи. За таких обставин, наказ про звільнення підлягає визнанню недійсним, а позивач - поновленню на посаді виконуючого обов'язки директора Чернігівської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта». Відповідно до статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Згідно матеріалів справи (а. с. 47, 80), позивач в період з 10 по 31 жовтня 2014 року включно перебував на лікарняному, який оплачено відповідачем у повному обсязі. У зв'язку з цим, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток лише за період з 01 листопада по 11 грудня 2014 року включно, в розмірі 15387 грн 40 коп. /22285.48 : 42 х 29, де: 22285.48 - заробіток позивача за серпень-вересень 2014 року; 42 - кількість робочих днів у серпні-вересні 2014 року; 29 - кількість робочих днів за період з 01 листопада по 11 грудня 2014 року включно, згідно графіку роботи Чернігівської дирекції на 2014 рік, а. с. 74/. Таким чином, заявлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved