Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду 30 вересня 2014 року з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 24 квітня 2004 року вони з відповідачем уклали шлюб у відділі ДРАЦС реєстраційної служби Кролевецького районного управління юстиції за актовим записом №21. Від шлюбу вони мають доньку - [PERSON], [INFO]. 31 січня 2012 року рішенням Кролевецького районного суду шлюб між ними розірвано. Вони з відповідачем проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Донька проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач періодично надає кошти на утримання дитини, але вони незначні. Вона з відповідачем мають різні погляди на розмір щомісячного утримання дитини. Останнім часом, понад три місяці, вона не може зв'язатися з відповідачем та вирішити питання про надання допомоги на утримання доньки. З дитиною відповідач останнім часом не спілкується, не привітав навіть з днем народження. Вона працює в ТОВ "Весь мир бронедверей" за угодою та має періодичний заробіток, але коштів, які вона отримує, недостатньо, щоб забезпечити дитину всім необхідним. Відповідач офіційно не працює, але виїздить на заробітки до Росії і має там стабільний заробіток. Він працездатний, інших дітей не має. На її думку, він може та зобов'язаний сплачувати аліменти і приймати належну участь в утриманні дитини. Оскільки вона не може надати дані про розмір заробітку відповідача, то вважає, що аліменти з нього слід стягнути в твердій грошовій сумі і просить визначити їх розмір в сумі 600грн. на місяць з індексацією відповідно до закону, допустивши негайне виконання рішення в межах платежу аліментів за один місяць. Відповідач в судове засідання не з'явився, просить розглянути справу за його відсутності з врахуванням наданих ним письмових заперечень (а.с.18-21). Як вбачається з письмових заперечень відповідача, він позов визнає частково, в межах суми аліментів в 500 грн. на місяць. При цьому посилається на те, що після розірвання шлюбу він виплачував позивачці по 500грн. на місяць на утримання доньки. Крім того, він за можливості купував одяг, іграшки, шкільне приладдя, ніколи не жалів грошей для дитини. Крім того, його батьки та рідна сестра брали участь у житті його доньки. Після його одруження 23.08.2014року позивачка налаштувала доньку проти нього та проти спілкування з ним та його рідними, від чого страждає як донька так і його рідні. Передані ним грошові кошти на день народження доньки його мати не мала змоги передати, оскільки ніхто не вийшов забрати подарунок. Твердження позивачки про те, що він має стабільний заробіток в Росії, не відповідає дійсності, оскільки на сьогодні він перебивається тимчасовими підробітками на території Російської Федерації, має дохід непостійний та мінливий. За період перебування в шлюбі він дійсно їздив на заробітки в Росію, оскільки прагнув забезпечити сім'ю всім необхідним. Після розлучення будинок, придбаний в період зареєстрованого шлюбу з позивачкою, мав правовий режим спільної сумісної власності. Оскільки життя під одним дахом було неможливе, він позичив у рідних понад 60 тис. грн. для придбання житла позивачці і нею була придбана квартира. На сьогодні він майже повернув борг і найближчим часом, після народження його другої дитини, він планує припинити виїздити на заробітки в Росію та шукати роботу за місцем проживання. Відсутність роботи та стабільного доходу він хотів підтвердити довідкою ДПІ, однак станом на 14.10.2014р. він її не отримав. 23 серпня 2014 року він зареєстрував шлюб з [PERSON], яка ніде не працює, перебуває на його утриманні, на сьогодні вагітна. Його мати, [PERSON], є пенсіонером за віком та інвалідом 3 групи загального захворювання, внаслідок чого потребує постійної моральної підтримки, стаціонарного лікування, тобто частково перебуває на його утриманні. Їй рекомендована коронографія лікарями, вартість такої операції складає 40тис.грн. і вони всією ріднею збирають ці кошти. Його стан здоров'я також незадовільний, він страждає хронічним захворюванням, яке має нервове підгрунтя, значно ускладнює його життя, унеможливлює тяжку працю, вимагає дотримання дієт та лікування. Тому з врахуванням положень ст.ст. 182, 184 Сімейного кодексу України, в тому числі щодо мінімального розміру аліментів 385,50грн., а також враховуючи вищезазначені обставини, вважає оптимальною сумою аліментів 500грн. Якщо він матиме роботу, і, відповідно, можливість допомагати доньці понад дану суму, то він буде це робити добровільно як і робив до цього. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених в позові, заперечуючи частково проти викладених відповідачем обставин та наполягаючи на розмірі аліментів в 600грн. на місяць. При цьому вона посилається на те, що відповідач дійсно надавав допомогу на утримання дитини, але це мало місце часто після неодноразових нагадувань, розмір допомоги не завжди складав 500грн., а після реєстрації шлюбу у нього взагалі змінилося ставлення як до дитини так і до питання щодо її утримання, що і змусило її звернутися до суду. Витрати на дитину щомісяця значні, що пов'язано з необхідністю значних трат у зв'язку з навчанням доньки в загальноосвітній школі; крім того, донька займається хореографією в Кролевецькій дитячій школі мистецтв (щомісячна плата, пошиття костюмів та ін.); вона відвідує гурток малювання в Будинку дітей та юнацтва (придбання паперу. полотна, фарби та ін.) Вона не може позбавити дитину займатися улюбленими справами, оскільки це подобається їй, сприяє її фізичному та естетичному розвитку. Враховуючи вік дитини, значні витрати йдуть на придбання одягу, взуття. З врахуванням стану здоров'я доньки, те, що в неї ослаблений імунітет, необхідно забезпечувати її належним харчуванням, про що відомо відповідачу. Вона не заперечує того факту, що як відповідач, так і його рідні, спілкуючись з дитиною, брали певну участь в її матеріальному забезпеченні, однак останнім часом, особливо після створення відповідачем другої сім'ї, ситуація змінилася, тому вона і бажає, щоб він виплачував аліменти за рішенням суду. Що стосується наданих відповідачем довідок про стан здоров'я матері, то вона не перебуває на його утриманні. [PERSON] проживає окремо з чоловіком, який також постійно виїздить на заробітки до Росії, і не потребує допомоги сина. Що стосується виплати їй грошових коштів за належну їй частину будинку, який було придбано в період шлюбу, то за наполяганням відповідача та його рідних будинок був переоформлений на його матір, а за отримані кошти вона змогла придбати лише маленьку квартиру в будинку для малих сімей, яка в теперішній час не придатна для житла, оскільки немає опалення, тому вона з донькою проживає в будинку її теперішнього чоловіка. На її думку, відповідач може і повинен брати належну участь в забезпеченні дитини, тому вона наполягає на свої вимогах. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов слід задовольнити. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 2004 року, 31 січня 2012 року шлюб між сторонами розірвано за рішенням Кролевецького райсуду (а.с.11). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.7). Після реєстрації шлюбу з [PERSON] позивачка змінила прізвище [PERSON] на [PERSON] (а.с.5). Донька сторін [PERSON] проживає з позивачкою (а.с.6). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Сторони не дійшли згоди у питанні матеріального забезпечення дитини, тому позивачка звернулася до суду, що відповідає положенням ст. 181 Сімейного кодексу України, і вимоги позивачки щодо стягнення аліментів з відповідача на доньку є обгрунтованими. Що стосується розміру аліментів, то суд при його визначенні керується наступним. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач не має постійного місця роботи на території України і виїздить на заробітки в Російську Федерацію, що він підтвердив в своїх запереченнях. Даних про розмір його доходів на території Росії він не надав. В підтвердження доходів у відповідача на території Росії позивачка надала дані про поштовий переказ відповідача на її ім'я за листопад 2013 року в сумі 4000руб., що, на думку суду, є належним доказом (а.с.8). Ч.1 ст. 184 СК України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи дане положення закону, встановлені факти щодо способу отримання доходу відповідачем, беручи до уваги думку сторін, суд приходить до висновку, що аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути в твердій грошовій сумі з дотриманням положень ч. 2 ст. 184 СК України. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд бере до уваги положення ст. 182 СК України щодо врахування обставин, які слід врахувати при цьому. Суд бере до уваги, що Законом України "Про державний бюджет України на 2013 рік" прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років визначений в сумі 1286 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. З цього слідує, що батьки зобов'язані забезпечити мінімальні потреби дитини. Позивачка ставить питання про стягнення аліментів в межах 600грн. на місяць, посилаючись на доходи відповідача, про розмір яких їй відомо з часу спільного з ним проживання та виходячи з того, що він, маючи певний дохід, несе значні витрати по облаштуванню свого особистого життя, що свідчить про можливість виплати ним аліментів у цій сумі, враховуючи, що реальні потреби дитини значно більші прожиткового мінімуму. Ці твердження позивачки, на думку суду, є слушними, беручи до уваги пояснення самого відповідача, викладені в його запереченнях. На думку суду, вимоги позивачки не є завищеними з точки зору потреб дитини та можливостей відповідача. При цьому суд враховує обставини щодо сімейного стану відповідача та стану його здоров'я, беручи до уваги при цьому те, що, маючи певні захворювання, він тривалий час виїздить на заробітки до Росії, що свідчить про можливість виконання ним певних робіт, які є джерелом його доходів; ним не надано доказів про те, що його мати потребує його допомоги, враховуючи факт отримання нею пенсії та проживання окремо з чоловіком. Відповідач, не зазначаючи своїх реальних доходів в теперішній час, посилається на те, що він має намір в найближчий час припинити виїзди на роботу до Росії та працевлаштуватися за місцем проживання і оптимальний розмір аліментів тому має бути 500грн. Однак зазначені пояснення відповідача не можуть бути підставою для висновку про те, що його доходи значно зменшаться найближчим часом і судом ця обставина має враховуватися при визначенні розміру аліментів, беручи при цьому до уваги і положення ст. 192 Сімейного кодексу України про те, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Тому, враховуючи всі зібрані по справі докази, а також положення ст. 60 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається в обгрунтування своїх вимог чи заперечень, суд приходить до висновку про обгрунтованість розміру аліментів, які просить стягнути позивачка, в сумі 600грн. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Відповідно до ст.ст. 141, 180-182, 184, 191Сімейного кодексу України,

Outcome: approved