Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду з позовом , вимоги за яким в подальшому уточнив заявою від 01.08.2016р., до Рівненського обласного виробничого комунального підприємства «Рівнеоблводоканал» про стягнення індексації заробітної плати, компенсації частини заробітку за порушення термінів її виплати та середнього заробітку за час затримки при звільненні. Вважає, що відповідачем порушувалися його права щодо оплати праці, а тому просив стягнути з Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Рівнеоблводоканал» код ЄДРПОУ 03361678 на його користь : індексацію заробітної плати в сумі 1856,24 грн. , компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням встановлених строків її виплати в сумі 4329,24 грн., та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 21805,92 грн. Просив визнати дії РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал» щодо несплати єдиного соціального внеску із заробітної плати Позивача неправомірними, так як 25 травня 2016 р., після звернення у Гощанський районний центр зайнятості, йому стало відомо, що з жовтня 2015 р. РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал» не сплачувало податки і збори з його заробітної плати, зокрема єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. В судовому засіданні позивач підтримав позов в межах його доводів та просив задовольнити. Погодився з сумою компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням встановлених строків її виплати в розмірі 2965,66 грн., визначеному відповідачем. Просив судові витрати в сумі 2000 грн. за послуги аудитора стягнути на його користь з відповідача. Враховуючи порушення щодо порядку перерахування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування , що призвело до неврахування страхового стажу і виплати допомоги по непрацездатності із розміру мінімальної заробітної плати, просив визнати дії РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал» щодо несплати єдиного соціального внеску із заробітної плати Позивача неправомірними та винести з цього приводу окрему ухвалу. Представники відповідача позов визнали частково. Не заперечили проти задоволення позову в частині стягнення заборгованості за індексацію заробітної плати 1856,24 грн., як таку, що підлягає до стягнення. Не погодилися з сумою компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати, визначену аудитором, яка в дійсності становить 2965,66 грн. Крім того, вважають, що відповідно до ст. 117 КЗпП України, при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Саме тому вважають безпідставними вимоги Позивача щодо стягнення з підприємства середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 21\~805,92 грн., оскільки позивачу було вчасно, без порушення законодавства, виплачено належні суми виплат при звільненні. Щодо вимоги позивача в у визнанні дій РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал» щодо несплати єдиного соціального внеску із заробітної плати неправомірними зазначили, що Відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) -консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування. Нарахування та сплата єдиного внеску проводиться в межах прямих взаєморозрахунків між підприємством та органами Державної фіскальної служби України (далі-ДФС). Зокрема, погашення заборгованості з єдиного внеску проводиться підприємством не персоніфіковано, а шляхом перерахування загальної суми узгодженого податкового зобов'язання на рахунок органу ДФС України без ідентифікації за окремо визначених працівником сум внесків. В свою чергу, органам ДФС сума загальної заборгованості зараховується в автоматичному режимі в порядку календарного виникнення зобов'язання з єдиного внеску, в незалежності від зазначеного в платіжних дорученнях складених підприємством періодів, за які вноситься плата, що обумовлено специфікою адміністрування вказаного збору, визначеною законодавством та нормативними документами, що регулюють діяльність органів ДФС. Існуючий механізм звірки взаєморозрахунків між підприємствами та органами ДФС навіть не дозволяє провести звіряння заборгованості щодо сплати єдиного внеску за окремо визначеним працівником. Враховуючи вищевикладене і зважаючи на те, що питання щодо сплати єдиного внеску лише опосередковано відноситься до взаєморозрахунків між підприємством і вказаним працівником, а також те, що Позивач не є стороною вказаних розрахунків в ході проведення господарських операцій з нарахування та сплати єдиного внеску просять відмовити Позивачу в частині позовних вимог щодо несплати РОВКПІ ВКГ «Рівнеоблводоканал» єдиного соціального внеску із заробітної плати [PERSON] Просили відмовити в задоволенні позову по зазначеній вимозі. Вимога в частині стягнення витрат за проведений аудит вважають, що до задоволення не підлягає. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що 07 квітня 2016 р. [PERSON] було звільнено «за угодою сторін» (п. 1 ст. 36 КЗпП України) з посади начальника відділу Гощанського району абонентної служби РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал», на якій він працював з 11.09.2013 р. В день звільнення з [PERSON] було проведено розрахунок. З оглянутого судом листа управління держпраці від 22.07.2016. вих..№ 17-04/1750 вбачається, що за зверненням [PERSON] була проведена перевірка, якою підтверджено порушення ст..34 ЗУ «Про оплату праці». Так, відповідно до наданих під час перевірки документів нарахована [PERSON] заробітна плата за квітень 2014р. без урахування індексу зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги, за результатами перевірки складено акт. Статтею 33 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», згідно з нормами ст. ст. 1,2 якого індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів й послуг. Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру. За нормами ст. 34 Закону України «Про оплату праці», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до ст. ст. 1-3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, серед яких, крім іншого, заробітна плата (грошове забезпечення). Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. На підставі ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Суд прийшов до висновку, що сукупністю досліджених і встановлених достовірних доказів підлягає до стягнення індексація заробітної плати в сумі 1856,24 грн., компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням встановлених строків її виплати в сумі 2965 ,66 грн., виходячи з розрахунків проведених та наданих відповідачем. З оглянутої судом довідки про заробітну плату [PERSON] вбачається, що в лютому-березні 2016р. йому було нараховано 12428,96 грн. Середньоденна заробітна плата становить 286,92 грн., з розрахунку 12428,96 грн. (сукупний дохід за два місяці) : 43 (робочі дні) = 286,92 грн. Окрім цього, згідно проведеного розрахунку компенсації середньомісячного заробітку за затримку в проведенні остаточного розрахунку підлягає стягненню компенсація за кожен місяць середньомісячного заробітку з квітня 2016 року по липень 2016р. в сумі 21805,92 грн. з розрахунку: 286,92 грн. (середньоденна заробітна плата) х 76 (робочі дні) = 21805,92 грн. Доводи відповідача щодо відсутності їх вини у несвоєчасній виплаті заробітної плати через відсутність коштів, суд до уваги не приймає, так як на підприємству лежить обовязок своєчасної виплати заробітної плати працівнику, яке є джерелом його доходу. Оскільки судом встановлено порушення з вини відповідача строків виплати заробітної плати, непроведення індексації доходів, то суд прийшов до висновку, що при звільненні з працівником не було проведено повний розрахунок, що дає право стягнути за рішенням суду середній заробіток за час затримки виплати розрахункових коштів по день постановлення рішення. Характеризуючі дані працівника при цьому не можуть враховуватися, так як за порушення працівником трудової дисципліни підприємство наділене правом застосування дисциплінарного стягнення до нього. Відповідно до інструкції «Про порядок нарахування і сплати Єдиного внеску на загальнообовязкове соціальне страхування»,затвердженої наказом № 449 від 20.09.2015р., яка визначає процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування (далі єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» (далі Закон), нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів. Так, відповідно до розділу VI. Інструкції (Порядок стягнення заборгованості з платників) До платників, які не виконали визначені Законом обовязки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення. У разі виявлення платником своєчасно не нарахованих сум єдиного внеску такі платники зобовязані самостійно обчислити ці внески, відобразити у звітності, що подається платником до органів доходів і зборів, та сплатити їх. До такого платника застосовуються штрафні санкції у порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції. У разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції у порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції. Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Оскільки судом не встановлено доказів притягнення відповідача за порушення Закону щодо нарахування, обчислення та сплати ЄВ, та допущення порушень по відношенню до [PERSON], суд прийшов до висновку, що позов в частині визнання дії РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал» щодо несплати внеску до задоволення не підлягає за недоведеністю позовних вимог. Вимога в частині стягнення витрат за послуги аудитора до задоволення не підлягає з тих підстав, що висновки при задоволенні позову судом до уваги не прийняті, та таке дослідження було проведене не за ухвалою суду. Судовий збір підлягає до стягнення з відповідача в прибуток держави. На підставі вищевикладеного ст.ст.116, 117 КЗпП, Закону України "Про оплату праці", Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2001 року № 2050 - III , Постановию Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати»,

Outcome: partial