Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

11.07.2017 ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість у розмірі 51128, 65 доларів США, з яких: 23 058, 52 доларів США заборгованість за кредитом, 28 070, 12 доларів США - заборгованість за відсотками. На обґрунтовування позовних вимог позивач зазначив, що 30.03.2007 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», в подальшому, АТ «Альфа-Банк») та [PERSON] укладено кредитний договір № 286/25-435, за яким відповідачка отримала кредит у розмірі 45 000 доларів США. За умовами вказаного кредитного договору позивачка зобов`язана сплачувати кредит, згідно графіку погашення заборгованості за кредитом у якому визначено періоди погашення та кінцевий термін користування кредитом. Свої зобов`язання з повернення кредиту відповідачка не виконувала, тому станом на 30.05.2017 виникла прострочена заборгованість за кредитом в сумі 51 128, 65 доларів США, з яких: 23 058, 53 доларів США - сума заборгованості за кредитом, 28 070, 12 доларів США сума заборгованості за відсотками. У відзиві на позовну заяву представник відповідачки - адвокат Гуменюк О.В. позовні вимоги не визнав та з тих підстав, що строк позовної давності щодо стягнення з відповідачки боргу за вищевказаним кредитним договором сплив. Зазначає, що відповідно до п. 4.5 кредитного договору, у разі порушення позичальником обов`язків, визначених пунктами 3.3.7 (сплата процентів), 3.3.3 (своєчасна та в належному розмірі сплата кредиту й процентів та можливих штрафних санкцій) цього договору протягом більше ніж 60 календарних днів строк користування кредитом вважається таким, що сплив та відповідно позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Останній платіж за кредитним договором [PERSON] здійснила 06.07.2009, а тому згідно вищевказаного п. 4.5 кредитного договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив через 60 днів, тобто 06.09.2009. Відповідно за захистом свого порушеного права банк мав право звернутись до суду 06.09.2009 та протягом трьох років від цієї дати. Проте банк звернувся до суду з позовом 30.06.2017, тобто з пропуском позовної давності, посилається при цьому на постанову ВСУ у справі № 6-1174цс 16 від 02.11.2016. Також зазначає, що 09.07.2009 між сторонами підписано Додаткову угоду №1 у якій сторони дійшли згоди, щодо того, що у разі порушення позичальником строку сплати процентів, визначених у п. 2.4.1 договору, та/або кредиту як в повному обсязі так і частково, більш ніж на 30 календарних днів, кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій в повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення позичальнику, а позичальник зобов`язується достроково погасити в повному обсязі кредит, нараховані проценти та можливі штрафні санкції протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення банку. Відтак, позивач в рахунок достроково погашення боргу звернувся із заявою про вчинення виконавчого напису нотаріуса про що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 25.05.2011 було вчинено виконавчий напис, зареєстрований у р.№ 648, за яким запропоновано звернути стягнення на предмет іпотеки, нежитлову будівлю, під літерою А-1, загальною площею 56, 20 кв.м, розташовану по [ADDRESS] , яка належить іпотекодавцю ПП «Виробничо-комерційна інформативна фірма «Експерсінвестпроект». Крім того, згідно протоколу про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, відбулася реалізація іпотечного майна за сумою 41000 грн. ПАТ «Укрсоцбанк» не погодився із результатом проведення торгів та оскаржив їх до суду. Рішенням Бердичівського міськрайонного сулу від 29.10.2013, яке залишено в силі ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 15.01.2014 та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ПАТ «Укрсоцбанк» у задоволенні позову відмовлено. Разом з тим позивач не врахував суму реалізації предмета іпотеки в рахунок погашення кредитної заборгованості. Посилаючись на правові позиції ВСУ викладені у постановах № 6-190цс14, № 6-616цс15, №6-1077цс-15, № 6-933цс15, №6-2056цс 15, представник відповідачки вказує, що пред`явивши вимогу про дострокове погашення кредиту, позивач відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому мав би звернутись з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з 25.05.2011. Просив застосувати строки позовної давності (а.с. 118-120, том 1). У відповіді на відзив представник позивача ПАТ «Укрсоцбанк» - адвокат Михніцький Г.Ю. не погодився з доводами представника відповідачки викладеними у відзиві на позовну заяву, зокрема щодо пропуску позовної давності та вказав, що кінцевою датою погашення кредиту є 29.03.2022. Згідно договору кредит відповідачці надавався на споживчі цілі. Посилаючись на Закон України «Про захист прав споживачів», п. Додаткової угоди № 1 від 09.07.2009 вказує, що у разі порушення позичальником строків сплати процентів, та/або кредиту як в повному обсязі, так і частково, більше ніж на 30 календарних днів, кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій. Проте вимога про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором позичальником відповідачці у цей період не направлялась. Крім того, представник позивача зазначає, що якщо вважати виконавчий напис, зареєстрований у р.№ 648 приватним нотаріусом було Київського міського нотаріального округу 12.05.2011 достроковою вимогою, то позичальнику було направлено вимогу про повне дострокове виконання зобов`язань 12.05.2011. Тому позовна давність має рахуватись саме з цієї дати. Також адвокат Михніцький Г.Ю. зазначає, що позовна давність переривалась оскільки 19.12.2013, 17.10.2013 [PERSON] зверталася до банку із заявами щодо добровільного врегулювання питання заборгованості та щодо застосування пільгової опції для погашення заборгованості за кредитом. Тому строк позовної давності має рахуватись з дати останнього звернення відповідачки до банку. Також представник позивача вказує, що ПАТ «Укрсоцбанк» не бездіяло щодо стягнення заборгованості по кредитному договору, так як розраховувало задовольнити свої законні вимоги шляхом реалізації іпотечного майна в ході виконавчого провадження на виконання виконавчого напису нотаріуса. Тобто представник банку вважає, що якщо строк позовної давності був пропущений, то для цього була поважна причина. Крім того, звертає увагу на те, що строк позовної давності застосовується лише до тіла кредиту, але якщо воно не погашене, то банк має право нараховувати проценти за користування кредитом в межах строків позовної давності і пеню на відповідні непогашені проценти, посилається при цьому на постанову Верховного суду України від 02.12.2015 у справі № 6-249с15 та на постанову ВСУ від 29.06.2016 у справі № 6-1188цс16, у яких вказано, що оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, то проценти за кредитом та пеня за процентами підлягає стягненню з відповідача у межах строку позовної давності(а.с. 146-149, 163-164, том 1). У запереченні на відповідь на відзив представник відповідача адвокат Гуменюк О.В. зазначає, що в разі невиконання (неналежного виконання) позичальником умов кредитного договору визначеного п. 4.5 протягом більше ніж 60 календарних днів строк користування кредитом вважається таким, що сплив. В такому випадку позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит повністю, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Тобто сторони кредитних правовідносин у договорі врегулювали питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання та визначили умови такого повернення коштів. При цьому така умова договору нав`язана самим банком, вона є дійсною так як її недійсність не встановлена в законний спосіб. Крім того, посилання представника позивача у запереченні на відзив на п.6 ч. 10.ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» стосується досудового врегулювання спору, а не строку дії договору. Щодо додаткової угоди № 1 від 09.07.2009 представник відповідачки вказує, що як вбачається з угоди зміни вносилися в п.1.1 Договору кредиту. Відповідно до п. 4 угоди інші умови кредитного договору залишаються незмінними. Проте, позивач у відповіді на відзив посилається на п. 4.5 зміст якого не змінювався. Крім того, в додатковій угоді йдеться про прострочку сплати кредиту та/або відсотків, визначених п. 2.4.1 договору кредиту, а в п. 4.5 - про прострочку сплати кредиту, відсотків та штрафних санкцій. Також представник відповідачки заперечує проти тверджень позивача щодо того, що строк позовної давності нібито переривався через звернення боржниці до банку з листами про добровільне врегулювання питання щодо заборгованості по кредиту, оскільки походження цих листів відповідачці не відоме, та до того ж такі листи датовані 19.12.2013 та 17.10.2014, тобто за межами строків позовної давності. Крім того, листи, про які відповідачці невідомо, банком направлялись поза строком позовної давності. Відповідно факт їх направлення не може бути причиною перериву строку позовної давності. Також, адвокат Гуменюк О.В. зазначає, що використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду, посилається при цьому на ст. 26 Закону України « Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяження». Тобто банк не був позбавлений права поряд із позасудовим способом захисту - звернення за виконавчим написом звернутися одночасно до суду за захистом свого порушеного права. Представник відповідачки не погоджується з тим, що банк мав право нараховувати відсотки після закінчення строку дії кредитного договору, так як закінчення строку дії кредитного договору припиняє можливість нарахування відсотків по користуванню кредитом, посилається при цьому на правову позицію викладену у постанові № 1444/9519/12 від 28.03.2018 З цих підстав просить відмовити у задоволенні позову (а.с. 169-170,том 1). Ухвалою суду від 04.07.2017 відкрито провадження у справі (а.с. 109,том 1). Ухвалою від 07.05.2018 продовжено розгляд справи за правилами загального позовного провадження(а.с. 139-140, том 1). Ухвалою від 03.12.2019 ПАТ «Укрсоцбанк» замінено на правонаступника АТ «Альфа-Банк» (а.с. 236,том 1). У зв`язку із виходом у відставку судді [PERSON] , внаслідок повторного автоматичного розподілу справи, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості було передано на розгляд судді Хуторній І.Ю. та ухвалою від 23.03.2020 прийнято до свого провадження (а.с. 239, том 1). Протокольною ухвалою від 21.07.2020 підготовче засідання закрито, справу призначено до судового розгляду(а.с.254-255, том 1). Сторони в судове засідання не з`явились, про час і місце слухання справи повідомлені належним чином. Дослідивши докази, з`ясувавши обставини справи, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав. Судом встановлено, що 30.03.2007 Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] уклали договір кредиту № 286/25-435, за умовами якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 45000,00 доларів США, зі сплатою 13% річних, та погашенням суми основної заборгованості за кредитом та процентів за його використання згідно графіку до 10 числа наступного місяця з кінцевим терміном повернення заборгованості до 29.03.2017 на умовах визначених договором (а.с. 8-12, 17, 18, том 1). 09.07.2009 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено Додаткову угоду №1 про внесення змін до Договору кредиту № 286/25-435 від 30.03.2007, згідно якої з 20.10.2008 року процентну ставку за користування кредитом визначено на рівні 15,00% річних, та погашенням суми основної заборгованості за кредитом та процентів за його використання згідно графіку до 10 числа наступного місяця з кінцевим терміном повернення заборгованості 29.03.2022 (а.с. 12-14, 156-160, том 1). Відповідно до розрахунку боргу, доданого позивачем до позовної заяви банк нарахував [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 286/25-435 від 30.03.2007, станом на 30.05.2020 у розмірі 51 128, 65 доларів США, яка складається з: 23 053, 53 доларів США, що еквівалентно 608 463, 62 грн - заборгованість за кредитом та 28 070, 12 доларів США, що еквівалентно 740 708, 26 грн (а.с. 19-21, том 1). 25.05.2011 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. винесено виконавчий напис № 648, згідно якого запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно, передане в іпотеку (іпотечний договір від 30.07.2007 р.№2060) ПП «Виробничо-комерційна інформативна фірма «Експересінвестпроект», що знаходиться за адресою: Житомирська область, м.Бердичів, вул. Свердлова, 74/2, а саме нежитлову будівлю, під літ. А-1, загальною площею 56, 20 кв. м, та за рахунок коштів, вилучених від реалізації у встановленому порядку заставленого майна, задовольнити вимоги Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», в особі Київської міської філії АКБ «Укрсоцбанк» в сумі 59 579, 97 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 25.05.2011 складає 472 773, 03 грн(а.с. 125, том1). Постановою старшого державного виконавця ВДВС Бердичівського МРУЮ від 09.12.2011 відкрито виконавче провадження № 30310326 з виконання зазначеного виконавчого напису нотаріуса та накладено арешт на нежиле приміщення за адресою: [ADDRESS] , в межах суми звернення стягнення 477500, 76 грн, яке належить ПП «Виробничо-комерційна інформативна фірма «Експересінвестпроект» (а.с. 126, том 1). Відповідно до протоколу № 14/520/12/І-1 проведення прилюдних торгів від 31.10.2012, відбулася реалізація арештованого нерухомого майна, що є предметом іпотеки, а саме нежитлової будівлі, під літерою А-1, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 56, 2 кв. м, яка належала ПП «Виробничо-комерційна інформативна фірма «Експересінвестпроект» за ціною 49 800 грн без ПДВ (а.с.124, 127, том 1). Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29.10.2013 ПАТ «Укрсоцбанк» у задоволенні позову щодо визнання вищевказаних прилюдних торгів від 31.10.2012 з реалізації нерухомого майна - нежитлової будівлі, під літерою А-1, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] недійсними, та визнання недійсним протоколу №14/520/12/І-1 прилюдних торгів з реалізації вказаного арештованого майна від 31.10.2012 - відмовлено (а.с. 128-131, том 1). Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 15.01.2014, рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29.10.2013 залишено без змін (а.с. 132-136, том 1). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2014, ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 15.01.2014 та рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29.10.2013 також залишено без змін(а.с. 137, том1). З копій заяв [PERSON] від 19.12.2013, 17.10.2014 вбачається, що [PERSON] зверталась до банку із заявами щодо добровільного врегулювання питання заборгованості за кредитом та щодо застосування пільгової опції погашення заборгованості за договором кредиту (а.с. 165, 166, том 1). Крім того, згідно заяви [PERSON] від 21.01.2014, остання зверталась до банку щодо проведення реструктуризації залишку заборгованості за кредитними договорами №286/25-433 та 286/25-476, враховуючи продаж заставного майна, крім того, просила пільгову опцію терміном до шести місяців за кредитним договором 286/25-345 (а.с. 167, том 1). Відповідно до передавального акту від 11.10.2019 затвердженого рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» №5/2019 від 15.10.2019 та рішенням загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 15.10.2019 протоколу № 4/2019 внаслідок реорганізації, шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього його майна, майнових прав та обов`язків за вказаним актом є АТ «Альфа-Банк» (а.с. 214-231, Том 1). Із інформації із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що 03.12.2019 р. внесено запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи Акціонерного товариства "Укрсоцбанк", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Альфа-Банк". Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Визначення поняття «зобов`язання» міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України). За Кредитним договором визначено, що кредит надається терміном з 30.03.2007 до 29.03.2022. У пункті 4.5. Кредитного договору сторони погодили, що у випадку невиконання (неналежного виконання) Позичальником обов`язків, визначених п.п. 3.3.7 ( сплачувати проценти за використання Кредиту в порядку, визначеному п.п. 2.4., 2.5. цього Договору) 3.3.8 цього Договору ( своєчасно та в повному обсязі погашати кредит з нарахованими відсотками за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями) протягом більше ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив та відповідно позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити Кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції ( штраф, пеню). Крім того, 09.07.2009 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду, відповідно до якої викладено в новій редакції п. 1.1. Кредитного договору. Також пунктом п. 3 Додаткової угоди передбачено, що у разі порушення позичальником строків сплати процентів визначених п. 2.4.1 та/або кредиту як в повному обсязі, так і частково, більше ніж 30 календарних днів кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій в повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення позичальнику, а позичальник зобов`язується достроково погасити в повному обсязі кредит, нараховані проценти та можливі штрафні санкції протягом 30 днів з дня одержання вищевказаного письмового повідомлення кредитора. Пунктом 4 Додаткової угоди визначено, що інші умови Договору кредиту залишаються незмінними і діють в частині, що не суперечать Додатковій угоді, при цьому сторони підтверджують за ними свої зобов`язання. Оскільки Додатковою угодою не внесено змін до пункту 4.5. Кредитного договору, а положеннями п. 3 Додаткової угоди від 09.07.2009 додатково врегульовані правовідносини щодо права банку вимагати достроково повернення кредиту у разі несплати тіла та відсотків протягом 30 днів, суд вважає, що положення п. 4.5. Кредитного договору не зазнали змін та є чинними, а отже підлягають застосуванню судом. З аналізу змісту пункту 4.5 кредитного договору слідує, що безумовною підставою для зміни строку виконання основного зобов`язання є виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості строком 60 днів. Виходячи з наведеного, у разі прострочення виконання позичальником своїх зобов`язань відбувається автоматична зміна строку виконання основного зобов`язання та така зміна не залежить від волевиявлення однієї зі сторін та не надає банку право звернутися з вимогою про дострокове повернення всієї суми кредиту у порядку, визначеному частиною другою статті 1050 ЦК України. Отже, якщо сторони договору визнали безумовною підставою для зміни строку виконання основного зобов`язання саме виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості, то така зміна не залежить від волевиявлення однієї зі сторін. Відповідно до умов кредитного договору сторони встановили як строк дії договору (пункт 1.1.1 договору), так і строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням заборгованості (пункти 1.1.1., 2.4. договору). Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України строк виконання кожного щомісячного зобов`язання спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до частин 3 та 4 статті 267 ЦК україни позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Зважаючи на те, що на підставі пункту 4.5 кредитного договору строк користування [PERSON] кредитом припинився достроково, останній платіж за тілом кредиту було здійснено нею 30.12.2008 року, а за відсотками - 06.07.2009 року, проте з цим позовом ПАТ «Укрсоцбанк» ( правонаступником кого є АТ «Альфа-банк») звернулося лише у липні 2017 року, тому позовні вимоги банку є обґрунтованими в частині стягнення тіла кредиту та відсотків за користування кредитом, нарахованої до зміненої дати закінчення строку кредитування - 06.09.2009, проте у їх задоволенні слід відмовити у зв`язку зі спливом позовної давності, про застосування якої було заявлено представником відповідачки. При цьому, у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків, які були нараховані банком після закінчення строку кредитування - 06.09.2009 слід відмовити за їх необґрунтованістю, оскільки таке право кредитодавця припинилося після зміни строку виконання зобов`язань на підставі пункту 4.5. кредитного договору. Оскільки за умовами пункту 4.5. кредитного договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив на 61 день після порушення строків сплати боргу за тілом кредиту та відсотками, то після зміни строку виконання зобов`язання ( 05.09.2009 року) усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мають правового значення, оскільки за вимогою пункту 4.5. кредитного договору позичальник зобов`язаний був повернути кредит у повному обсязі до вказаної дати. Правові висновки щодо застосування відповідних норм права у аналогічних правовідносинах щодо строку виконання зобов`язанні викладені у Постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 15.06.2020 у справі № 138/240/16-ц. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Твердження представника позивача про поважність пропуску строку позовної давності, оскілки банк не бездіяв, суд відхиляє, оскільки не встановлено будь-яких перешкод звернення банку з позовом до [PERSON] про стягнення боргу до 06.09.2012 року. Твердження представника позивача, що строк позовної давності не сплив, оскільки [PERSON] зверталася до банку із заявами, у яких просила врегулювати погашення заборгованості, застосувавши акційні умови погашення боргу за її кредитами суд відхиляє, оскільки дані заяви не містять посилання на кредитний договір № 286/25-435 від 13.03.2007 та не свідчать про визнання [PERSON] боргу саме за цим кредитним договором. Аналізу іншим доводам сторін суд не наводить як таким, що не впливають на висновки суду щодо вирішення спору. Оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача.

Outcome: dismissed