Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

18 січня 2016 року до Слов'янського міськрайонного суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд малолітньої дитини без згоди батька, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що вона з відповідачем - [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу вони мають сина - [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірвано Рішенням Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області від 17 липня 2006 року. Позивач не проживає разом з відповідачем з 2006 року, не веде з ним спільного господарства та не підтримує жодних стосунків. Крім того, відповідач не несе витрат на утримання дитини, не приймає участь у придбанні одягу, продуктів харчування, не виконує обов'язків по вихованню дитини. На даний час позивач разом з дитиною проживає за місцем реєстрації у місті Горлівка Донецької області та працює у місті Горлівка. Місцезнаходження відповідача позивачу не відоме. Самостійний розшук відповідача позивачем результатів не дав, звернення до правоохоронних органів на даний час неможливе у зв'язку з тим, що територія міста Горлівки не підконтрольна українській владі. Зникнення відповідача позивач пов'язує з подіями, які відбуваються на непідконтрольній території Донецької області, зокрема, захопленням території міста незаконним озброєними формуваннями, відсутністю органів державної влади на вказаній території. У зв'язку з тим, що у місті Горлівка Донецької області на даний час неможливо створити належні безпечні умови проживання та виховання дитини, більш того, продовження проживання позивача та дитини на вказаній території загрожує їх життю та здоров'ю, є необхідність виїзду малолітньої дитини з території, непідконтрольної українській владі, де проводиться антитерористична операція, а також необхідність тимчасового виїзду дитини за кордон на оздоровлення, навчання та відпочинок. Таким чином, виїзд дитини з непідконтрольній території та подальший в'їзд до такої території можливий також за умови надання згоди другим з батьків. Вказані приписи нормативно-правових актів унеможливлюють переміщення дитини у супроводі позивача з території проведення антитерористичної операції та подальше повернення до дому на територію проведення антитерористичної операції, а також вільний виїзд дитини в супроводі позивача за межі державного кордону України без згоди батька дитини. Крім того, відсутність згоди батька унеможливлює оформлення документів, які дають право на виїзд малолітньої дитини за кордон. При таких обставинах, враховуючи те, що виїзд дитини у супроводі позивача з території проведення антитерористичної операції та в'їзд до такої території, а також виїзд дитини за кордон пов'язані з забезпеченням дитині безпечних умов життя та розвитку, можливості виїхати на навчання, оздоровлення, екскурсії та відпочинок, зумовлені потребою нормального фізичного, духовного і морального розвитку дитини, а також те, що це повністю відповідає інтересам дитини, права якої гарантовані Конвенцією про права дитини, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод та яка на даний час проживає на території, на якій відбуваються активні бойові дії, вбачається, що позов про надання дозволу на тимчасовий виїзд малолітньої дитини без згоди батька підлягає задоволенню у повному обсязі. Просить суд надати дозвіл [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]), оформити проїзні документи на тимчасовий виїзд сина [PERSON], [INFO], без дозволу на таке оформлення батька [PERSON], за межі України. Надати дозвіл [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]), на тимчасовий виїзд з території проведення антитерористичної операції та тимчасовий в'їзд до території проведення антитерористичної операції у супроводі матері [PERSON], [INFO], без дозволу на такі виїзди та в'їзди, а також без супроводу батька [PERSON] строком до 01 лютого 2019 року. Надати дозвіл [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]), на тимчасові виїзди за межі України у супроводі матері [PERSON], [INFO], без дозволу на такі виїзди, а також без супроводу батька [PERSON] строком до 01 лютого 2019 року на оздоровлення, навчання та відпочинок до Російської Федерації, Автономної республіки Крим, Туреччини, Таїланду, Сполучених Штатів Америки. А також судові витрати покласти на відповідача. Позивач [PERSON] про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином. 20 січня 2016 року направила на адресу суду Клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с. 21). Відповідач [PERSON] до судового засідання не з»явився. У зв'язку з тим, що м. Горлівка Донецької області віднесено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 № 1085-р., при цьому, з 27.11.2014 припинено приймання поштових відправлень на/з територію(ї) Донецької та Луганської областей до/з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, у т.ч. до/з м. Горлівка (згідно з інформацією, розміщеною на офіційному веб-сайті УДППЗ "Укрпошта") (а.с. 19). У відповідності до ч.5 ст. 74 ЦПК України « У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: -юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження ( місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців; -фізичним особам, які не мають статусу підприємців - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку». Відповідно до ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов»язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання ( перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобов»язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з»явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідач повідомлений у встановленому порядку ( належним чином) про час і місце судового розгляду справи не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача ( представника позивача), вважає можливим відповідно до правил ч.1 ст. 224 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з»явився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 224 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд малолітньої дитини без згоди батька підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на їх законність та обгрунтованість. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] народився [INFO] у м. Донецьк Донецької області, його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 17 серпня 2002 року Горлівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 891 (а.с.12). Рішенням Калінінського районного суду м. Горлівка Донецької області шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 17 серпня 2002 року Горлівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 891 було розірвано (а.с. 14). Згідно ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини; батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Згідно до ст. 153 СК України ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України „Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Проїзний документ дитини видається органами внутрішніх справ за місцем проживання. Проїзний документ на дитину оформляється терміном на три роки або до досягнення нею 18-річного віку. Згідно до ст. 13 «Загальної декларації прав людини», прийнятої і проголошеної резолюцією 217А (ІІІ) Генеральної асамблеї від 10 грудня 1948 року кожна людина має право свободи пересування і обрання собі місця проживання в межах кордонів кожної держави; кожна людина має право залишити будь-яку країну, включаючи також і власну, і повертатися до своєї країни. Відповідно до статті 10 «Конвенції про права дитини» прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної асамблеї від 20 листопада 1989 року, держави-сторони поважають право дитини та її батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну. Як встановлено у судовому засіданні, сторони по справі є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], який мешкає разом із позивачем [PERSON], відповідач [PERSON] покинув сім'ю, участі у вихованні та утриманні сина не приймає. Проведення антитерористичної операції на території Донецької області продовжується. Позивач бажає тимчасово виїхати разом із малолітнім сином за межі України і отримати на це офіційний дозвіл відповідача [PERSON] не має змоги. Виїзд малолітнього [PERSON], [INFO], разом із матір'ю [PERSON] тимчасово за межі України не буде суперечити суспільним інтересам держави та буде відповідати інтересам дитини, в тому числі і в плані її безпеки. Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд малолітньої дитини без згоди батька підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно із частиною 1 статті 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України „ Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати ". У відповідності до п. 35 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»: «вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати». Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25 грудня 2015 року № 928-VІІІ мінімальна заробітна плата станом на 01 січня 2015 року складала 1378,00 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 551 грн. 21 коп. (а.с.2). Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про надання дозволу на тимчасовий виїзд малолітньої дитини без згоди батька з [PERSON] З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 551 грн. 21 коп., який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача і тому з відповідача слід стягнути на користь позивача [PERSON] витрати по сплаті нею судового збору, у розмірі 551 грн. 21 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved