Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

27.08.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по кредитному договору на загальну суму 108881,89 гривень, яка складається з: - заборгованості за кредитом - 2731,04 гривень, - заборгованості за відсотками за користування кредитом 95653,78 гривень, - заборгованості за пенею 4836,03 гривень, а також штрафи відповідно до умов договору: - 500,00 гривень (фіксована частина), - 5161,04 гривень (процентна складова), та судові\~витрати,\~сплачені ним\~у вигляді\~судового збору\~в сумі\~1762,00\~гривень. Повноважний представник позивача до судового засідання не з'явився, але подав заяву в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та у випадку неявки відповідача просив розглядати справу в заочному порядку. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи без його участі та відзиву на позовну заяву суду не надав. В зв'язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: 06.08.2009 року на підставі власноруч підписаної анкети - заяви № б/н від 11.10.2011 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 1800,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. [PERSON] власним підписом підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява про надання платіжної карти разом із запропонованими ПАТ КБ «ПриватБанк» «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку» складають між відповідачем та банком кредитний договір(а.с.9,10,11-34). ПАТ КБ «ПриватБанк» було надано [PERSON] кредит у визначеному розмірі, проте відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами. У звязку із порушенням відповідачем умов договору станом на 31.05.2018 року утворилась заборгованість у розмірі 108881,89 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 2731,04 гривень, заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 95653,78 гривень, заборгованості за пенею в розмірі 4836,03 гривень, а також сум штрафів відповідно до умов договору: 500,00 гривень - фіксована частина та 5161,04 гривень - процентна складова (а.с.7-8). Позивач наполягає на виникненні у нього права вимагати від [PERSON] повернення всієї суми, просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість. Відповідно до ч.1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Останнім відомим позивачеві місцем реєстрації проживання [PERSON] є [ADDRESS] (а.с.35). Отже, справа підсудна Краснолиманському міському суду Донецької області. За змістом ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, договір. Згідно із ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст.ст. 526,527,530 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вимог договору та вимог закону. За загальним правилом одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускаються (ст. ст. 525,526 ЦК України). В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобовязання припиняється його належним виконанням. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобовязаний повернути позику у строк та у порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України). Відповідач не надала позивачеві грошових коштів на погашення заборгованості за кредитним договором, зобовязання належним чином не виконала. Отже, у банку виникло право вимагати від [PERSON] повернення суми кредиту. Тому позовні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 2731,04 гривень, заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 95653,78 гривень, а всього 98384,82 гривень, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, на підставі п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушення позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (а.с. 30). Але згідно із ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014р. №1669-VII на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно з ч. 2 ст. 11 вказаного Закону його дія поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення. Частиною 5 ст. 11 цього Закону Кабінету Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону доручено, зокрема, затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014р. №1053-р затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, м. Лиман, Донецька область включено в цей перелік. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014р. №1079 р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014р. №1053-р, в подальшому розпорядження від 05.11.2014р. №1079-р було предметом оскарження в адміністративному суді та у задоволенні позову було відмовлено. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015р. №1275-р. на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, а також визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053». Матеріали справи свідчать про те, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с. 35). Тому, з огляду на викладене позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача штрафу та пені в розмірі 4836,03 гривень а також штрафи відповідно до умов договору: 500,00 гривень (фіксована частина), 5161,04 гривень (процентна складова) не ґрунтуються на вимогах законодавства і задоволенню не підлягають. При вирішенні питання про відшкодування судових витрат, понесених позивачем при зверненні до суду по сплаті судового збору в сумі 1762,00 гривень (а.с.2,3), суд враховує вимоги п. 35 постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати» відповідно до якого вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Також суд враховує розяснення, викладені у п.36 вказаної постанови, які передбачають, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 141 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Тому позовні вимоги позивача і в цій частині підлягають частковому задоволенню в розмірі 1585,80 грн.(1762,00 х90%(98384,82:(108881,89:100)х1%).

Outcome: partial