Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду до [PERSON] з позовом, в якому просить: позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивувала тим, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 14.02.2015 року. Від шлюбу мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] . Відповідач, будучи батьком сина, грубо не виконує своїх батьківських обов`язків щодо його виховання та утримання, не цікавиться його життям, не проявляє ніякого батьківського піклування, та не надає будь-якої матеріальної допомоги, хоча таку можливість має. Посилаючись на дані обставини, просила задовольнити позов, позбавивши відповідача батьківських прав, відносно його сина. 18.07.2018 року ухвалою суду провадження по справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження.(а.с.33). Позивач [PERSON] , до початку підготовчого судового засідання через канцелярію суду подала заяву про проведення розгляду справи за її відсутністю. Позивач свої позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні.(а.с.38). Відповідач [PERSON] через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав у повному обсязі, просив суд позбавити його батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Відзив не поданий.(а.с.39). Представник третьої особи Служби у справах дітей Роздільнянської районної державної адміністрації Самсій О.В. через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, не заперечувала проти задоволення позову.(а.с.41). З урахуванням заяв учасників справи, вимог з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, давши оцінку обґрунтованості заявлених вимог, врахувавши заяви сторін по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] (до одруження [PERSON] ) та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 2015 року по 2017 рік, який був розірваний рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 01.03.2017 року (а.с. 6-7). 27.04.2015 року, під час перебування у шлюбі, у сторін народився син - [PERSON] , батьком якого записаний [PERSON] , матір`ю дитини вказана [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 242. ( а.с.5). Після розірвання шлюбу дитина - [PERSON] залишився проживати з матір`ю, позивачем по справі, та знаходиться повністю на її утриманні, що підтверджується відповідним актом, довідкою про склад сім`ї та висновком (а.с. 9зв, 11, 12, 13). 12.09.2017 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу обрала прізвище чоловіка « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 195.(а.с.8). Відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання сина, згідно рішення Роздільнянського районного суду, але станом на лютий 2019 року ним жодного платежу не зроблено, у зв`язку з чим утворилася заборгованість понад 8298,0грн, що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах від 21.02.2019року (а.с. 19). Тому, як було встановлено у судовому засіданні, відповідач не допомагає матеріально забезпечувати сина, тому всі витрати на виховання дитини несе позивачка. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно характеристики Степової сільської ради Роздільнянського району від 30.01.2019р. встановлено, що гр. [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] .(а.с.20). Відповідно до висновку Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області від 31.07.2019 року районна комісія з питань захисту прав дитини вважає позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] доцільним, оскільки питання щодо виховання та утримання сина вирішується тільки матір`ю без участі батька (а.с.43-44). Оскільки відповідач тривалий час не цікавиться життям сина, не приймає участі у його вихованні та утриманні, не піклується про фізичний та духовний розвиток, навчанням та підготовку до самостійного життя, суд приходить до висновку, що відповідач повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до ст.51 Конституції України обов`язок кожного громадянина України піклуватися про дітей. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, дитина, якщо це можливо, повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в атмосфері любові та матеріального забезпечення. За ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. При прийнятті рішення по справі судом також береться до уваги, що Європейський суд з прав людини (Справа "Савіни проти України" (Заява N 39948/06) у своєму рішенні від 18.12.2008 року наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основних свобод. Отже, своїми діями, відповідач свідомо порушує свої зобов`язання закріплені в статті 51 Конституції України, а саме: батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Аналогічне твердження закріплене і в ст. 180 Сімейного Кодексу України. Крім того діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст.114 наведеного вище Закону). Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними-установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з п. 16 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Також, судом не встановлено жодних обставин, які б унеможливлювали виконання відповідачем обов`язків по вихованню дитини, не встановлено обставин чинення йому будь-ким, в тому числі і матір`ю дитини, перешкод у спілкуванні з дитиною, перешкод участі у її вихованні. За таких обставин, проаналізувавши надані докази в їх сукупності та приділяючи першочергову увагу як найкращому забезпеченню інтересів дитини, враховуючи самоусунення відповідача від виховання дитини; приймаючи до уваги, що батько дитини ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та лікування дитини, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєння нею загально визнаних норм моралі, суд вважає, що вимоги позивача про позбавлення [PERSON] , відносно його малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , підлягають задоволенню. Судовий збір сплачений у повному обсязі при зверненні до суду.

Outcome: approved