Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказавши, що він з відповідачем з 19.09.1992 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу малолітніх або неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені з 2013 року, на даний час спільне господарство не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є те, що вони мають протилежні погляди на шлюб та сімю. Збереження сімї з відповідачем є неможливим, тому позивач просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, проти позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст.\~200\~ЦПК України судові рішення у підготовчому засіданні суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 19.09.1992 року перебувають у шлюбі, який було зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Великоновосілківського районного управління юстиції у Донецькій області, про що складено відповідний актовий запис № 79 (а.с. 6 - копія свідоцтва про шлюб). Частиною 3 ст.\~105\~Сімейного кодексу\~України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст.\~112\~Сімейного кодексу\~України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Нормами ст.\~51\~Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сімю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористався цим правом та звернувся з даним позовом до суду, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони по справі не мають намір зберігати шлюб. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. В силу вимог ст.\~113\~Сімейного кодексу\~України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вважає за необхідне з'ясувати прізвище відповідача та після розірвання шлюбу залишити відповідачу прізвище «Друзь». На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved