Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

16.08.2021 позивач звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі, який розірвано 24.02.2014. У шлюбі у них народилась донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із нею. Зазначає, що згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області у справі №442/661/14-ц від 06.03.2014 з відповідача на її користь стягуються аліменти в твердій грошової сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно. Натомість, відповідач сплачує аліменти визначені зазначеним рішенням не в повній мірі. Жодних додаткових коштів на утримання дитини не надає. З часу постановлення рішення відбулося значне зростання цін на продукти харчування, ліки, одяг та взуття, неодноразово підвищувались тарифи на житлово-комунальні послуги, зросли витрати пов`язані з навчанням та розвитком дитини. Відповідач працює неофіційно та отримує значні доходи, однак добровільно додаткової матеріальної допомоги дитині не надає. Вважає, що матеріальне становище відповідача, з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів, змінилось, тобто покращилось, а тому розмір аліментів, що стягуються з відповідача має бути збільшений. Враховуючи, що вона змушена нести інші витрати пов`язані з фізичним, духовним та моральним розвитком їхньої доньки, а також те, що відповідач є особою молодого працездатного віку, а тому вважає, що можливо змінити розмір аліментів, у зв`язку з чим просить позов задовольнити. 17.08.2021 направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку, відповідь на який судом отримано 06.09.2021. Ухвалою від 17.08.2021 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 14.09.2021, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Дана ухвала надсилалась сторонам по справі, однак відповідач ухвали про відкриття провадження не отримав, поштовий конверт був повернений до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», в звязку з чим розгляд справи було відкладено на 30.09.2021, а.с. 28, 32. Крім того, у відповідності до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідача було повідомлено про дату, час, місце та порядок судового розгляду шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Дрогобицького міськрайонного суду, а.с. 34. 30.09.2021 відповідачем подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування свого заперечення відповідач вказує на те, що доводи позивача про покращення його матеріального становища не відповідають дійсності, позаяк проживає разом з матір`ю-пенсіонером, в утриманні якої бере участь; не отримує ніяких видів допомоги та компенсацій, на обліку станом на 22.09.2021 не перебуває, протягом останніх шість місяців допомоги та компенсаційні виплати йому не виплачувались; не перебуває на обліку як безробітний; транспортних засобів не зареєстровано та відсутнє будь яке нерухоме майно. З огляду на відсутність у нього будь якого заробітку (доходу), навіть рекомендований розмір аліментів на одну дитину (2 510,00 грн.)є для нього не підйомною сумою, не кажучи вже про заявлені позивачем 5 000,00 грн., розмір яких позивачем не обґрунтований та жодним чином відповідає реаліям проживання та можливості його заробітку за обставин проживання в депресивному регіоні в сільській місцевості. Просить відмовити в задоволенні позову повністю. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. 30.09.2021 від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за участю сторін, в задоволенні якого ухвалою від 30.09.2021 відмовлено. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , а.с. 6, 8. Згідно копії виконавчого листа № 442/661/14-ц, який видано 06.03.2014 року Дрогобицьким міськрайонним судом на підставі рішення в цивільній справі № 442/661/14-ц, провадження 2/442/460/2014, визначено стягувати аліменти на утримання сина доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі розмірі по 1000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дочкою повноліття, а.с. 7. Відповідно до ст. 16 ЦК Україна кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. З огляду на зазначене, суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що він не взмозі сплачувати аліменти на доньку позаяк ніде не працевлаштований та не має жодного рухомого чи нерухомого майна. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати всі обставини, які мають значення для справи. Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Суд приймає до уваги посилання позивачки на те, що раніше визначений розмір аліментів в розмірі 1000 грн. для дитини відповідного віку є недостатнім для повноцінного утримання доньки [PERSON] , [INFO] , зважаючи на інфляційні процеси в країні, неодноразовим підвищенням прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, вік та матеріальні потреби дитини, тощо. Разом з тим, не знайшли свого підтвердження доводи позивача про те, що відповідач працюючи неофіційно отримує значні доходи та взмозі сплачувати заявлені позивачкою аліменти у розмірі 5000 грн. щомісячно, на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . Статтею 192 СК України визначено, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішення суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Вирішуючи питання щодо зміни розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки, яка вимушена нести інші витрати пов`язані з фізичним, духовним та моральним розвитком їхньої доньки, відповідача - платника аліментів, щодо якого відсутні докази про отримання доходів, однак суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку та може бути працевлаштованим на будь-яку некваліфіковану роботу і отримувати дохід у вигляді мінімального заробітку. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, вимоги розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. щомісячно і до досягнення донькою повноліття. Саме такий розмір аліментів, на думку суду, буде відповідати інтересам неповнолітньої дитини, забезпечить їй належний рівень життя, є необхідним для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини та призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. При наявності у позивача доказів про одержання відповідачем доходів у більшому розмірі, позивач не позбавлена можливості заявити вимогу про збільшення розміру аліментів. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Крім того, згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України на відповідача покладаються судові витрати, які стягуються на користь держави відповідно до вимог Закону України " Про судовий збір". На підставі викладеного,

Outcome: partial