Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Одеської міської ради про визнання прав власності в порядку спадкування за законом на квартиру під номером [ADDRESS], обґрунтовуючи свої вимоги наступним. [INFO] року померла дружина позивача [PERSON], про що було внесено актовий запис № 5064 від [INFO] року та видано свідоцтво про смерть відділом ЗАЦС у м. Кишинів. Після смерті спадкодавця залишилась спадщина у вигляді однокімнатної квартири під номером [ADDRESS]. Зазначена квартира належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 15 грудня 2001 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3039 та зареєстровано в ОМБТІ 26 грудня 2001 року за № 145. Родинні зв'язки чоловіка та жінки - спадкодавця та позивача як спадкоємця першої черги підтверджуються свідоцтвом про шлюб від 21 грудня 1968 року. Заповіту за життя спадкодавця складено не було. Інші спадкоємці першої черги у спадкодавця відсутні. Протягом всього часу з моменту придбання вказаної квартири та по теперішній час позивач проживав спочатку зі своєю дружиною, а тепер сам у вказаній квартирі та здійснює її належне утримання, оплачує комунальні послуги. Звернувшись до нотаріальної контори з метою оформлення права власності на спадкове майно, позивачеві було відмовлено з причин того, що останній пропустив строк для прийняття спадщини, встановлений законом. У відмові приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Алексєєвої\~О.В. від 12 грудня 2017 року було також зазначено, що у разі якщо спадкоємець на момент смерті проживав разом із спадкодавцем, він вважається таким, що прийняв спадщину, тобто реалізував своє право на спадщину шляхом автоматичного прийняття останньої. Ухвалою суду від 21.02.2018 року провадження у справі відкрите, підготовче судове засідання призначене на 19.03.2018 року. У судове засідання 19.03.2018 року учасники справи не з'явилися, розгляд справи було відкладено на 23.04.2018 року. Ухвалою суду від 23.04.2018 року закрите підготовче судове засідання, справу призначено до розгляду по суті на 21.06.2018 року. У судове засідання призначене на 21.06.2018 року сторони не з'явилися, розгляд справи було відкладено на 22.06.2018 року. У судове засідання учасники справи не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника позивача - [PERSON] та представника відповідача - [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню з огляду на наступне. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є громадянином Республіки Молдови. Відповідно до ч. 2 ст. 496 ЦПК України іноземні особи мають процесуальні права та обов'язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Судом встановлено, що 21.12.1968 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], видане Міським бюро запису актів цивільного стану міста Калініна. Дружина взяла прізвище [PERSON]. 15.12.2001 року [PERSON] громадянка Республіки Молдови уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу, за яким [PERSON] придбала квартиру під номером [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу зареєстрованого в реєстрі за № 3039 та зареєстровано в ОМБТІ та РОН 26 грудня 2001 року за № 145. Згідно технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], це однокімнатна квартира загальною площею 29,6 кв.м., житловою площею 16.6 кв.м.. [INFO] року померла дружина [PERSON] - [PERSON], про що було вчинено запис № 5064 від [INFO] року та видано свідоцтво про смерть [NUMBER] відділом ЗАЦС мун. Кишинів. Після смерті спадкодавця залишилась спадщина у вигляді однокімнатної квартири під номером [ADDRESS]. Заповіту за життя спадкодавця складено не було. Інші спадкоємці першої черги відсутні. [PERSON] звернувся до приватного нотаріусу Одеського міського нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини, нотаріусом Алєєксєвою О.В. заяву було залишено без розгляду, у зв'язку з тим, що було пропущено строк для подачі заяви про прийняття спадщини та зазначено, що у разі якщо спадкоємець на момент смерті проживав разом із спадкодавцем, він вважається таким, що прийняв спадщину, тобто реалізував своє право на спадщину шляхом автоматичного прийняття останньої, проте не надав нотаріусу належних доказів того, що він проживав разом з [PERSON] у їх квартирі весь час та на момент смерті. Позивач звертався до нотаріуса Патлавські Анни ([ADDRESS]) з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва, яке підтверджує право на спадкування. В заяві вказано, що інших спадкоємців на майно померлої [PERSON] не має. Заяву завірила нотаріус Патлавські Анна та зареєструвала заяву за №6852. Протягом всього часу з моменту придбання вказаної квартири та по теперішній час [PERSON] проживав спочатку зі своєю дружиною, а тепер сам у квартирі, що знаходить за адресою: [ADDRESS], що підтверджується Довідкою (витяг з будинкової книги про склад сім'ї та прописку) КП «ЖКС ФОНТАНСЬКИЙ» №1044 від 28.11.2017 року. Позивач на разі здійснює належне утримання квартири та оплачує комунальні послуги за користування нею. На підтвердження цього факту суду надані фіскальні чеки за оплату комунальних послуг, видані на ім'я [PERSON], проте сплачені вже після її смерті. Також на підтвердження вказаного факту позивачем було надано акти сусідів по будинку [ADDRESS] [PERSON], [PERSON], [PERSON], які також підтвердили факт проживання позивача за вказаною адресою постійно та на момент смерті спадкодавця. Підписи вказаних осіб на акті завірені керівником дільниці №4 КП «ЖКС ФОНТАНСЬКИЙ». Ст.ст. 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового або немайнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК). За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця як малолітньої, неповнолітньої, недієздатної особи або ж особи, цивільна дієздатність якої обмежена. Так, відповідно до частини 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Зазначені особи вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків їхньої відмови від спадщини. Тому суд погоджується з тим, що Позивач фактично вступив у права спадкування шляхом фактичного проживання за адресою спадкового майна, сплачував та користувався комунальними та житлово-комунальними послугами у квартирі, яку успадкував, що підтверджується копіями квитанцій про оплату комунальних та житлово-комунальних послуг, він є таким, що прийняв спадщину в силу частини 3 ст. 1268 ЦК України. Як зазначається у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. У відповідності до п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст. 1268 ЦК України), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). У п. 3.3 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» звертається увага на те, що відсутність державної реєстрації нерухомого майна за спадкодавцем може бути підставою для звернення спадкоємців до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, якщо вони прийняли спадщину. В такому випадку належним захистом права спадкоємця є застосування ст. 392 ЦК України. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є наявність у спадкоємця преш за все саме «права на спадщину». Отже, у зв'язку з тим, що позивачем спадщина була прийнята шляхом фактичного її прийняття та продовження володіння та користування вказаною квартирою суд приходить до висновку, що в такому випадку належним захистом права спадкоємця є застосування ст. 392 ЦК України шляхом визнання такого права. Тому, позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved