Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-28 00:00:00

28 квітня 2021 року адвокат Клінчиков Сергій Олександрович в інтересах свого довірителя [PERSON] звернувся до суду із позовом до приватного підприємства «ЗІС» про розірвання договору оренди земельної ділянки. В обґрунтування позову вказав, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,1813 га, з кадастровим номером 0523785000:02:002:0025, яка розташована на території Петрашівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказану земельну ділянку ним було передано в оренду ПП «ЗІС» на підставі договору оренди землі № 346 від 18.04.2006 року терміном на 10 років. В подальшому 07.05.2010 року у вказаний договір було внесено зміни, якими термін дії договору було продовжено до 2025 року та збільшено розмір орендної плати. Вказує, що з 2016 року і по даний час [PERSON] жодного разу орендної плати від ПП «ЗІС» не отримував. Зазначає, що ПП «ЗІС» неналежно виконує умови договору, а саме систематично не виконує обов`язку зі сплати орендної плати, що в свою чергу є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, а тому він змушений вимагати дострокового розірвання такого договору та стягнення з відповідача судових витрат в сумі 15908 грн 00 коп. 05 травня 2021 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження. Відповідачу запропоновано подати відзив на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження. Копію ухвали про відкриття провадження у справі відповідач отримав 17.05.2021 року та 01.06.2021 року подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд в задоволенні позову представника [PERSON] - адвоката Клінчикова Сергія Олександровича відмовити в частині дострокового розірвання договору оренди землі № 346 від 18.04.2006 року у зв`язку з безпідставністю та необгрунтованістю заявлених позовних вимог. Вказує, що ПП «ЗІС» доклало усіх можливих зусиль та вчиняло усі залежні від них дії для виплати [PERSON] орендної плати, зокрема систематично направляло рекомендовані повідомлення про дату, час та місце виплати орендної плати та запрошення для отримання такої, здійснювало поштові перекази, які повертались до ПП «ЗІС». На думку відповідача [PERSON] навмисно не отримував та не мав на меті отримувати орендну плату в ПП «ЗІС», оскільки вже в січні 2014 року уклав договір оренди вищевказаної земельної ділянки з кадастровим номером 0523785000:02:002:0025, яка розташована на території Петрашівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, з ТОВ «Теплик-Агро», а вподальшому з ФГ «Ташлик+», які в судовому порядку були визнані недійсними. В липні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про визнання спірного договору оренди землі №346, укладеного між [PERSON] та ПП «ЗІС», недійсним з підстав непідписання його позивачем, однак висновком почеркознавчої судової експертизи встановлено, що підпис у договорі вчинено саме [PERSON] . Рішення у даній справі на сьогоднішній день не прийнято. 01 серпня 2019 року [PERSON] знов уклав договір оренди на вказану спірну земельну ділянку з кадастровим номером 0523785000:02:002:0025, яка розташована на території Петрашівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, з ТОВ «Теплик-Агро». Таким чином дії [PERSON] були направлені не на отримання орендної плати в ПП «ЗІС» за договором оренди землі №346, а на навмисне ухилення від отримання такої та на умисне створення перешкод у її виплаті з метою в подальшому звернутись з даним позовом до суду та передати належну йому земельну ділянки іншому орендарю, зокрема ТОВ «Теплик-Агро». Представник відповідача вказує, що ПП «ЗІС» готове виплатити [PERSON] орендну плату за період 2018-2020 років в повному обсязі у будь-який зручний для [PERSON] час. Ухвалою Теплицького районного суду Вінницької області від 28 липня 2021 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 10.00 год. 1 вересня 2021 року. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Клінчиков С.О. позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві. Звернув увагу суду на те, що його довіритель жодним чином не ухилявся від отримання орендної плати та не створював ПП «ЗІС» перешкод для її виплати. Усіх належних дій щодо проведення нарахування орендної плати, її виплати [PERSON] з боку ПП «ЗІС» вчинено не було, не кажучи про внесення коштів на депозитний рахунок нотаріуса чи нотаріальної контори, як то передбачено вимогами ст. 537 ЦК України. Таким чином ПП «ЗІС» систематично не сплачувало [PERSON] орендну плату, чим грубо порушило умови договору. З посиланням на вимоги ст. ст. 532, 537, 611 та 614 ЦК України, просив такий договір достроково розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився по причині хвороби, що підтверджено довідками Комунального некомерційного підприємства Теплицької селищної ради «Теплицький центр первинної медичної допомоги». Надав суду письмові пояснення, в яких наголосив, що від отримання орендної плати у спосіб, передбачений договором та цивільним законодавством, він не відмовлявся, не ухилявся і жодних дій, які б заважали ПП «ЗІС» сплатити йому орендну плату, не чинив. Натомість ПП «ЗІС» напротязі 2018-2021 років безкоштовно використовує його земельну ділянку (а.с. 109). Представник відповідача - адвокат Притула В.Л. в судовому засіданні заперечив проти позову в частині розірвання договору оренди земельної ділянки, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві на позовну заяву. Представник відповідача - директор ПП «ЗІС» Зублевич Іван Станіславович в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] щорічно нараховувалась орендна плата у відповідності до умов договору оренди землі №346 від 18.04.2006 року та змін до нього від 07.05.2010 року. [PERSON] направлялись рекомендовані листи та запрошення для отримання орендної плати в конторі ПП «ЗІС», що по вул. Першотравневій, 58 с. Петрашівка Гайсинського району Вінницької області. Однак ТОВ «Теплик-Агро», скоріш за все, запропонувало [PERSON] більш вигідні умови оренди, тому він умисно ухилявся від отримання орендної плати від ПП «ЗІС». В телефонних розмовах [PERSON] погоджувався прийти для отримання такої, але на рівні чуток [PERSON] - бухгалтер ТОВ «Теплик-Агро» забороняла йому отримувати від ПП «ЗІС» орендну плату. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що працює бухгалтером-обліковцем в ПП «ЗІС». Вона особисто та її колега [PERSON] щороку повідомляють орендодавців про дату, час та місце виплати орендної плати. До 2014 року орендодавець [PERSON] отримував орендну плату зерном, жодних нарікань з його сторони з приводу неналежного виконання умов договору не було. А після 2014 року він перейшов в ТОВ «Теплик-Агро», відмовлявся отримувати кореспонденцію ПП «ЗІС» та грошові перекази з виплати орендної плати. Вона з [PERSON] ходили до [PERSON] додому, але він відмовлявся від спілкування, мотивуючи таку відмову тим, що [PERSON] сказала йому не отримувати орендну плату від ПП «ЗІС», оскільки за цю ж земельну ділянку він отримує орендну плату від ТОВ «Теплик-Агро». Свідок [PERSON] показала суду, що працює в ПП «ЗІС» завскладом. До 2014 року орендодавець [PERSON] отримував орендну плату зерном, жодних нарікань з його сторони з приводу неналежного виконання умов договору не було. В 2014 році [PERSON] стала агітувати мешканців с. Петрашівка передати свої земельні ділянки в оренду ТОВ «Теплик-Агро» і [PERSON] послухав її. Згодом пошкодував і хотів відновити співпрацю з ПП «ЗІС», але після спілкування з [PERSON] він знов віддає перевагу ТОВ «Теплик-Агро», отримує від них орендну плату, а отримувати таку в ПП «ЗІС» відмовляється. Свідок [PERSON] суду показала, що працює оператором АТ «Укрпошта» і особисто в період 2017-2018 років носила [PERSON] рекомендовані листи та грошовий переказ від ПП «ЗІС», однак він відмовлявся від отримання таких, мотивуючи таку відмову тим, що [PERSON] заборонила йому отримувати будь-яку кореспонденцію та перекази від ПП «ЗІС». Свідок [PERSON] суду показав, що особисто знає [PERSON] та усіх його працівників. ПП «ЗІС» орендує належну йому на праві приватної власності земельну ділянку. Щороку восени він вчасно отримує від орендаря орендну плату зерном. У 2015-2016 роках громадянка [PERSON] агітувала його надати свою земельну ділянку в оренду ТОВ «Теплик-Агро» та забороняла отримувати орендну плату у ПП «ЗІС», просила не розкривати поштову кореспонденцію від ПП «ЗІС», що ним і було зроблено. Однак з 2017 року він все ж таки дотримується умов договору оренди, укладеного з ПП «ЗІС». [PERSON] та [PERSON] щороку повідомляють його, як і інших орендодавців, про час і місце отримання орендної плати зерном, а у випадку незгоди - в грошовій формі. Щодо позиції [PERSON] відносно отримання орендної плати від ПП «ЗІС» йому нічого невідомо. Свідок [PERSON] суду показала, що працює в ТОВ «Теплик-Агро» з 2013 року, на даний час являється бухгалтером даного товариства і з 2016 року виплачувала орендну плату [PERSON] за договором оренди між ним та ТОВ «Теплик-Агро». До 2002 року працювала головою Петрашівської сільської ради, особисто знайома із [PERSON] , який орендує земельні паї мешканців с. Петрашівки. До 2014 року він виплачував людям орендну плату в сумі 476 грн. або зерном. У 2014 році вона з іншими орендодавцями прийшли на склад ПП «ЗІС» отримати орендну плату, звернулись до [PERSON] , щоб він виплатив її не зерном, а в грошовому вимірі. [PERSON] проігнорував прохання людей, поставився до них некоректно, письмових заяв від людей на отримання орендної плати в грошовій формі не прийняв, а своїм працівникам наказав нічого їм не виплачувати. У 2018 році вона доручила отримувати орендну плату від ПП «ЗІС» за користування її земельною ділянкою [PERSON] , однак [PERSON] відмовив і йому. Стверджувала, що ні на кого не впливала з приводу укладення договорів оренди з ТОВ «Теплик-Агро». На підставі письмових доказів судом встановлено, що 18 квітня 2006 року між [PERSON] та ПП «ЗІС» в особі директора [PERSON] було укладено договір оренди землі №346, за умовами якого [PERSON] передав в оренду ПП «ЗІС» належну йому згідно Державного акту серії ЯА № 104669 від 10 січня 2005 року (а.с. 12) земельну ділянку площею 2,1813 га, розташовану на території Петрашівської сільської ради, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, строком на 10 років. Договір зареєстрований в Теплицькому районному відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 09.08.2006 року за №040685000350 (а.с. 9-10). 07 травня 2010 року ПП «ЗІС» та [PERSON] було підписано зміни до договору оренди землі, зареєстрованого у Теплицькому районному відділі ДП «Центр ДЗК» за № 040685000350 від 09.08.2006 року, відповідно до яких термін дії договору було продовжено до 2025 року та збільшено розмір орендної плати (а.с. 12). З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків вбачається, що за 2018, 2019, 2020 роки [PERSON] нараховувалась ПП «ЗІС» орендна плата, однак виплачена не була (а.с. 13). Заслухавши пояснення та доводи сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких грунтуються вимоги і заперечення, суд прийшов до висновку, що позов представника позивача [PERSON] - адвоката Клінчикова Сергія Олександровича не підлягає до задоволення з огляду на наступне. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Свобода договору включає, серед іншого, право сторін змінювати, розривати або продовжувати чинність укладеного ними договору. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін, зокрема у випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст.792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Таким законом є Закон України «Про оренду землі» від 06.10.1998 року №161-ХІV, відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 31 якого, договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Статтею 32 Закону України «Про оренду землі» врегульовано правовідносини щодо припинення договору оренди землі шляхом його розірвання. Відповідно до п. 36 спірного договору оренди землі № 346 від 18.04.2006 року, дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін, рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Відповідно до п. 37 договору, розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. У статті 141 ЗК України серед підстав припинення права користування земельною ділянкою, зокрема в пункті «д» частини першої цієї статті передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати. Разом з тим згідно із частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Верховний Суд у своїй Постанові від 29.07.2020 року у справі № 277/526/18 виклав свою позицію, а саме : «Загальні положення щодо наслідків порушення зобов`язань визначені статтями 610-611 ЦК України. Зокрема стаття 610 ЦК України зазначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (статті 611 ЦК України). Отже, невиконання зобов`язань однією зі сторін договору має наслідком розірвання договору за ініціативою сторони, яка втратила інтерес до виконання та продовження правовідносин за договором. Згідно зі статтею 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. У пункті "д" частини першої статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою, як систематична несплата земельного податку або орендної плати. Згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановлених договором розмірі, строку та порядку. Систематична несплата орендної плати за користування земельною ділянкою, вказує на систематичне порушення умов договору оренди земельної ділянки і може бути підставою для його розірвання. За своєю правовою природою поняття «несвоєчасна сплата» означає несплату певної суми грошових коштів у певний строк, зокрема, у строк, передбачений договором оренди землі. У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року в справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У своїй постанові від 22.09.2020 року у справі № 327/163/17 Верховний суд дійшов висновку, що «згідно із частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Системний аналіз зазначених положень законодавства дає можливість дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди земельної ділянки з підстави, передбаченої пунктом "д" статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно з якою необхідна наявність істотного порушення стороною договору. Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Крім цього, в постанові Великої Палати Верховного Суду України від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18), вказано, що при розірванні договору оренди землі з підстав невиплати орендної плати позивачу доведенню підлягає наявність в сукупності двох умов: істотного порушення договору та шкоди, завданої цим порушенням. Суд вважає, що позивач не зазначив у позові та не довів у ході судового розгляду шкоду, яка йому була нанесена, як він вважає, в результаті неналежного виконання відповідачем умов договору оренди землі та не довів жодних обставин, які могли б бути підставою для розірвання договору оренди землі, укладеного між позивачем та відповідачем. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем докладено усіх можливих зусиль щодо виплати орендної плати [PERSON] , про що свідчить: рекомендований лист ПП «ЗІС» з повідомленням про дату, час та місце виплати орендної плати за 2016 рік адресований [PERSON] 21.12.2016 року та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 2146100016232, які повернулися до ПП «ЗІС» з відміткою про відмову [PERSON] отримувати вказаний лист (а.с. 67); рекомендований лист ПП «ЗІС» з повідомленням про дату, час та місце виплати орендної плати за 2015-2017 роки адресований [PERSON] 13.09.2017 року та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 2441200042593 від 13.09.2017 року, які повернулися до ПП «ЗІС» з відміткою про відмову [PERSON] отримувати вказаний лист (а.с. 68); квитанція про оплату рекомендованого листа [PERSON] від 13.09.2017 року та опис вкладення до вказаного рекомендованого листа від 13.09.2017 року, в якому вказано, що направляється запрошення на отримання орендної плати за 2015 - 2017 роки (а.с. 69); рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 2441200079454 від 14.12.2018 року з відміткою про його вручення [PERSON] , квитанція про оплату рекомендованого листа [PERSON] від 14.12.2018 року, в якому вказано, що направляється запрошення на отримання орендної плати за 2015-2018 роки (а.с. 70); опис вкладення до рекомендованого листа ПП «ЗІС» від 21.08.2019 року з відміткою «запрошення на отримання орендної плати за земельний пай за 2017-2019 рр.» (а.с. 71); рекомендований лист ПП «ЗІС» з повідомленням про дату, час та місце виплати орендної плати за 2015-2020 роки, адресований [PERSON] 21.12.2020 року та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 2441200010829, які повернулися до ПП «ЗІС» з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. а.с. 72, 73). Оригінали зазначених документів судом було оглянуто під час дослідження доказів. Крім того 15 грудня 2017 року ПП «ЗІС» направляло орендну плату [PERSON] за 2017 рік в сумі 2245,52 гривень шляхом поштового переказу, що підтверджується списком №4 «згруповані поштові перекази ЕЛЕКТРОННІ» (а.с. 61-63), проте кошти повернулися на рахунок ПП «ЗІС», що підтверджується звітом про дебетові і кредитові операції по рахунку [NUMBER] ПП «ЗІС» з 25.01.2018 по 26.01.2018 (а.с. 65-66). З огляду на вище викладене суд приходить до висновку, що [PERSON] своєю поведінкою фактично в односторонньому порядку відмовився виконувати умови договору оренди, а саме отримувати від ПП «ЗІС» орендну плату в розмірі, який визначений договором оренди землі та змінами до нього. Суд не бере до уваги докази, подані представником позивача під час розгляду справи по суті (звіт про виконання довіреності, довіреність, заява), оскільки довіреність, видана [PERSON] 24.09.2018 року, якою він уповноважив [PERSON] «отримати плату за використання земельної ділянки від ПП «ЗІС» не містить ні кадастрового номеру земельної ділянки, ні місця її розташування, а тому суд не може встановити належність таких доказів саме до спірних правовідносин у даній справі (а.с.123-126). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, а саме порушення умов договору та систематичної несплати орендної плати. А тому, суд, виходячи з принципу диспозитивності, закріпленого ст.13 ЦПК України, положень частини другої ст.264 ЦПК України, згідно якої при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог, вважає, що позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed