Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

19.04.2021 позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментних платежів на утримання дитини. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 28.10.2006 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що свідчить актовий запис №2025 зроблений Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції. Від даного шлюбу [INFO] у них народилась дитина - [PERSON] (свідоцтво про народження від 18.06.2008 Серія [NUMBER] ). 08.12.2016 між позивачем та відповідачем за рішенням суду шлюб було розірвано. Після чого їх спільна дитина проживає разом із матір`ю та перебуває на її утримані. Оскільки відповідач в добровільному порядку відмовився від надання матеріальної допомоги та ухиляється від обов`язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття, вона вимушена звернутися в суд з цією позовною заявою. Оскільки [PERSON] інших утриманців немає, є працездатним, його стан здоров`я дозволяє працювати, то на думку позивача він може сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в сумі 5 000,00 грн щомісячно. 19.05.2021 в судовому засіданні позивач підтримала свої заявлені вимоги та просила суд їх задовольнити у розмірі 5 000,00 грн. У свою чергу відповідач повідомив суду, що офіційного джерела доходу і постійної роботи у нього немає, тому зможе сплачувати аліменти в розмірі 2 900, 00 грн, а відтак з позовними вимогами згодний, але частково. Позивач у судовому засіданні погодилася з розміром аліментів у сумі 2 900,00 грн. Розглянувши матеріали справи та надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з огляду на наступне. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 28.10.2008 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, який рішенням Приморського районного суду м. Одеси 08.06.2016 було розірвано. Від даного шлюбу між позивачем та відповідачем народилися дитина [PERSON] (свідоцтво про народження від 18.06.2008 Серія [NUMBER] ). Станом на дату звернення до суду дитина проживає разом із матір`ю та перебуває на її утримані. Водночас судом встановлено, що відповідач є працездатним, його стан здоров`я дозволяє працювати та може сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Однак, офіційного джерела доходу і постійної роботи у нього немає, тому зможе сплачувати їх в розмірі 2 900 грн, що свідчить про часткове визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано. У ч. 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд враховує, що офіційного джерела доходу у [PERSON] немає. Поряд з цим він готовий сплачувати аліменти у розмірі 2 900,00 грн щомісячно. Зазначений розмір аліментів задовольнив позивача, про що ним було повідомлено суд у судовому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2021 рік" прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років з 01.01.2021 становить 2 395,00 грн. Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України При цьому суд враховує, що положення ст. 180 СК України зобов`язують обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Тобто, встановлений ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2021 рік" прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років з 01.01.2021 у розмірі 2 395,00 грн є таким, який відповідно до ст. 180 СК України підлягає розподілу між обома батьками. Разом з тим суд враховує те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що саме 5 000,00 грн на дитину є необхідним та достатнім розміром аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Встановивши викладені обставини справи, оцінивши всі зібрані у справі докази в їх сукупності, врахувавши часткове визнання відповідачем позову в сумі 2 900,00 грн та визнання зазначеного розміру аліментів позивачем, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в сумі 2 900,00 грн щомісячно до досягнення нею повноліття. При цьому суд зазначає, що сторони не позбавлені можливості згодом, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (ч. 1 ст. 192 СК України). Згідно зі ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. Таким чином, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави і складаються із судового збору, розмір якого відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» становить 908,00 грн.

Outcome: partial