Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-23 00:00:00

19.08.2021 позивач через свого представника звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з вищевказаним позовом. Поданий позов умотивований тим, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] в с. Мізяківські Хутори Вінницького району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 19 січня 2002 року. Вказує, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з різного майна, в тому числі з: права на земельну частку пай у землі, яка перебуває у колективній власності КСП с. Мізяківські Хутори Вінницького району Вінницької області, розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлому згідно сертифікату на право на земельну частку (пай), що видаються райдержадміністрацією Вінницького району Вінницької області по Мізякісько-Хутірській сільській раді за № 67 від 13.11.1997 року, серія ВН №0448907, що підтверджується листом Головного Управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 23.07.2021 за №16/456-21 про те, що громадянин [PERSON] отримав сертифікат на право на земельні частку (пай), що видаються райдержадміністрацією Вінницького району Вінницької області по Мізякісько-Хутірській сільській раді за №67 від 13.11.1997 року, серія ВН № 0448907. Однак оригінал даного правовстановлюючого документа втрачено, у зв`язку з чим, позивач не має можливості оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії Вінницької районної державної нотаріальної контори від 28 липня 2021 року за №1197/02-31. Зазначає, що спадкоємцем першої черги за законом після смерті [INFO] [PERSON] , який фактично прийняв спадщину є позивач [PERSON] - рідний син померлого. Вказує, що позивач спадщину після смерті [INFO] [PERSON] фактично прийняв, так як на момент смерті батька він постійно проживав та був зареєстрований з ним за однією адресою, що підтверджується довідкою Стрижавської селищної ради від 06 серпня 2021 року за №848, актом складеним у присутності сусідів від 06 серпня 201 року. Також зазначає, що ці дій позивача згідно норм ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року свідчать про фактичне прийняття ним спадщини, крім того, на момент смерті батька, позивач був неповнолітнім і згідно норм ст. 1268 ЦК України в редакції 2003 року це також свідчить про прийняття позивачем спадщини. Вказує, що інші спадкоємці першої черги за законом після смерті [INFO] батька [PERSON] , які прийняли спадщину - відсутні, а мати позивача - [PERSON] , не перебувала в зареєстрованому шлюбі з батьком [PERSON] . Також зазначає, що позивач рідних братів та сестер не має, а батьки батька позивача давно померли, цей факт підтверджується виписками з погосподарських книг, а також може бути підтверджено відомостями з Вінницької районної державної нотаріальної контори. Вказує, що той факт що за життя [PERSON] набув права власності на земельну частку пай у землі, яка перебуває у колективній власності КСП с. Мізяківські Хутори Вінницького району Вінницької області, розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлому [PERSON] згідно сертифікату на право власності на земельну частку (пай), що видаються райдержадміністрацією Вінницького району Вінницької області по Мізяківсько-Хутірській сільській раді за №67 від 13.11.1997, сертифікат серія ВН №0448907, що підтверджується листом Головного Управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 2307.2021 за №16/456-21; довідкою - випискою з членів КСП с Мізякіські-Хутори видана Мізяківсько-Хутірською сільською радою від 07.10.2010 за №1522; додатковим списком колгоспників в КСГП с. Мізяківські Хутори станом на 01.07.1997 року, у якому під № 7/214 значиться [PERSON] ; списком померлих власників сертифікатів, спадкоємцями яких державні акти на право власності на земельні ділянки будуть видані після оформлення спадщини по Мізяківсько-Хутірській сільській раді, в якому під №130 значиться - [PERSON] . Зазначає, що з метою вирішення спору в досудовому порядку позивач звертався до Вінницької районної державної нотаріальної контори, але отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28 липня 2021 року за № 1197/02-31, тобто досудове врегулювання спору не дало бажаних результатів, а тому позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду. Просить суд визнати за позивачем право в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] батька позивача - [PERSON] на земельну частку пай у землі, яка перебуває у колективній власності КСП с. Мізяківські-Хутори Вінницького району Вінницької області, розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частик в натурі (на місцевості), що належить померлому [PERSON] згідно сертифікату на право на земельну частку (пай), що видаються райдержадміністрацією Вінницького району Вінницької області по Мізяківсько-Хутірській сільській раді за №67 від 13.11.1997, серія ВН №0448907. 13.01.2022 у судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат Галіцина В.В. не з`явилися, через канцелярію суду представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять позов задовільнити. Представник відповідача [PERSON] також в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає. З урахуванням вимог ст. 206 ЦПК України судом установлено, що по справі відсутні підстави для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову, визнання відповідачем позову не суперечить закону та надані учасниками справи докази свідчать про те, що визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Тому, суд з урахуванням поданих сторонами письмових заяв, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін та задовольнити позов, виходячи з такого. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] в с. Мізяківські Хутори Вінницького району Вінницької області, як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на відповідне спадкове майно, в тому числі , і на земельну частку у землі, яка перебувала у колективній власності КСП с. Мізяківські Хутори Вінницького району Вінницької області розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало [PERSON] згідно сертифікату на право на земельну частку(пай) серія ВН №0448907, виданого райдержадміністрацією Вінницького району Вінницької області по Мізяківсько-Хутірській сільській раді за №67 від 13.11.1997 року, що підтверджується листом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 23.07.2021 року за №16/456-21, однак оригінал даного правовстановлюючого документа втрачено. Той факт, що [PERSON] за життя набув право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП с. Мізяківські Хутори Вінницького району Вінницької області, розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, підтверджується: листом ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області від 23.07.2021 за №16/456-21, з якого вбачається, що гр. [PERSON] отримав сертифікат на право на земельну частку (пай), що видавалися райдержадміністрацією Вінницького району Вінницької області по Мізяківсько-Хутірській сільські раді за №67 від 13.11.1997 р., серія ВН № 0448907 (а.с.9); довідкою - випискою із списку членів КСП с. Мізяківські-Хутори видана Мізяківсько-Хутірською радою від 07.10.2019 року за №1522, правонаступником якого є ТОВ «Мізяківські Хутори» (а.с.10); додатковим списком колгоспників №1 в КСГП с. Мізяківські Хутори станом на 01.07.1997 року, в якому під № 7/214 значиться [PERSON] (а.с.11); списком померлих власників сертифікатів, спадкоємцям яких державні акти на право власності на земельні ділянки будуть видані після оформлення спадщини по Мізяківсько-Хутірській сільській раді, в якому під №130 значиться [PERSON] (а.с.13-15). Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [INFO] [PERSON] , який фактично прийняв спадщину є його рідний син - [PERSON] , так як проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , робив у будинку поточний ремонт, фарбував вікна та двері, ремонтував дах, розпорядився речами померлого батька, що підтверджується довідками №848,849 від 06.08.2021, виданих Стрижавською селищною радою Вінницького району Вінницької області(а.с.17,18) та актом обстеження місця проживання від 06.08.2021 (а.с.19), випискою з погосподарських книг (а.с. 20-24). Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, інші спадкоємці, які прийняли б спадщину після смерті [PERSON] - відсутні, що підтверджується листом №1366/01-16 від 26.08.2021 з Вінницької районної державної нотаріальної контори. Оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі позивач не має можливості, оскільки у нього відсутній документ, який посвідчує право спадкодавця [PERSON] на земельну частку (пай), що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.07.2021 року №1197/02-31 (а.с.25). Застосовуючи норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного: Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Згідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», вбачається, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю (пункт 17 розділу Х "Перехідні положення" ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, вбачається, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Судом встановлено, [PERSON] помер [INFO] , тому при вирішенні даного спору суд, повинен керуватися відповідними нормами ЦК УРСР та Земельного кодексу України 1990 року (в редакції 1992 року). Згідно до положень ч.ч.1-4,9,10 ст. 5 Земельного кодексу України 1990 року (в редакції 1992 року). Земля може належати громадянам на праві колективної власності. Суб`єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Розпорядження земельними ділянками, що перебувають у колективній власності громадян, здійснюється за рішенням загальних зборів колективу співвласників. У колективну власність можуть бути передані землі колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств в тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, землі садівничих товариств - за рішенням загальних зборів цих підприємств, кооперативів, товариств. Кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. За відсутності спадкоємців переважне право на земельну частку мають члени цих підприємств, кооперативів і товариств. Відповідно до ч.1 ст. 524 ЦК Української РСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 549 ЦК УРСР, спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно аналізу положень ст. 392 ЦК України, вбачається, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В п. 23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно до п.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно до ст. 13 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до статей 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, що мають право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Вищим Спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Оскільки спір про визнання права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради. З роз`яснень п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що при наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки, матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, доведено, що [PERSON] за життя мав право власності на земельну частку пай у землі, яка перебуває у колективній власності КСП с. Мізяківські Хутори Вінницького району Вінницької області, розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості); інші особи, які мають право на обов`язкову частку в спадковому майні - крім позивача відсутні; позасудового шляху вирішити даний спір у позивача немає, оскільки спадкоємиць [PERSON] не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, після смерті [PERSON] , так як у нього відсутній документ, який посвідчує право спадкодавця [PERSON] на земельну частку (пай), що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.07.2021 року №1197/02-31 Вінницької районної державної нотаріальної контори (а.с.25); відповідач визнає позов у повному обсязі, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб. Тому проаналізувавши та оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved