Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

25 травня 2010 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернулись [PERSON], [PERSON], [PERSON] з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Одеський Коровай», Виконавчого комітету Одеської міської ради про визначення статусу будинку як житлового. [PERSON], [PERSON], [PERSON] просили суд ухвалити рішення, яким Визнати будинок [ADDRESS] таким, що має статус житлового будинку. В обґрунтування своїх вимог позивачі посилалися на те, що протягом двох десятків років мешкають у будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS]. У цьому будинку мешкають працівники 4-го хлібозаводу ВАТ „Одеський коровай" та колишні працівники цього заводу. Будинок [ADDRESS] був збудований у 1980 році і був державною власністю. До 1997 року будинок перебував у повному господарському віданні Державного підприємства хлібопекарної промисловості „Одесахліб", яке наказом Фонду державного майна України 29.07.97р. №17-АТ було перетворене у Відкрите акціонерне товариство „Одеський коровай". Адміністрація відповідача зазначає, що спірний будинок є гуртожитком, хоча підтверджень цьому немає. Мешканці, що проживають у вказаному будинку, зареєстровані в ньому, проживають відкрито і добросовісно, сплачуючи плату за користування житлом, перебуваючи з ВАТ „Одеський коровай" у правовідносинах житлового найму. Проте, жодних відомостей про реєстрацію будинку, як гуртожитку не існує. Таким чином, відсутні правові підстави вважати будинок [ADDRESS] гуртожитком, бо рішення про надання йому такого статусу виконавчим комітетом Одеської міської ради не приймалося. Невизначеність статусу житла, в якому позивачі мешкають практично позбавляє їх права на приватизацію свого житла, створює підґрунтя для порушення їх житлових прав, у зв'язку з чим вони змушені звернутись до суду із зазначеним позовом. У судовому засіданні представник позивачів та позивач [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити у повному обсязі, із підстав, зазначених у позовній заяві. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Одеський Коровай» у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, із підстав, викладених у письмових запереченнях проти позову. Представник відповідача Виконавчого комітету Одеської міської ради у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Заяв, клопотань про порядок розгляду справи, а також письмових заперечень проти позову до суду не надходило. Мотиви та додаткові доводи сторін, учасників процесу зафіксовано технічними засобами фіксації процесу. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що рішення у справі необхідно ухвалити із відмовою у задоволенні позову. Судом встановлені наступні фактичні обставини на підставі представлених доказів та пояснень осіб, які беруть участь у справі. Згідно виписки з Євиного Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії ААБ№706762 юридична особа Відкрите акціонерне товариство «Одеський Коровай» змінило назву на Публічне акціонерне товариство «Одеський Коровай». Будівля гуртожитку, розташована за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності Відкритому акціонерному товариству «Одеський Коровай», що вбачається із свідоцтва про право власності №017047, виданим Виконавчим комітетом Одеської міської ради 18.01.2002 року. Підставою для видачі свідоцтва є наказ Фонду державного майна України від 29.07.1997 року №17-АТ з додатком та Переліком нерухомого майна, що передається у власність Відкритого акціонерного товариства «Одеський Коровай». У пункті 2 цього Переліку під номером 36 і міститься будівля гуртожитку за адресою: [ADDRESS]. При цьому, як вбачається із позовної заяви, позивачі просять суд визнати таким, що має статус житлового будинку, будинок за адресою: [ADDRESS]. Згідно відповіді Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради №1145-11.1-31 від 28.05.2014 року, в перевірених документах виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів та виконавчого комітету Малиновської районної ради народних депутатів за 1981 рік рішення щодо реєстрації будинків [ADDRESS], як гуртожитків не знайдено. Приміщення гуртожитку, яке розташовано по [ADDRESS], не належить до об'єктів державної або комунальної власності, тобто воно не заходиться на балансі територіальної громади м. Одеси, на нього не нараховувалися амортизації, оскільки воно є власністю Публічного акціонерного товариства «Одеський Коровай»та знаходиться саме на його балансі. Таким чином до спірних правовідносин судом не може бути застосовано ст. 127 ЖК УРСР. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. При цьому власник, здійснюючи свої права, зобов'язаний не завдавати шкоди навколишньому середовищу, не порушувати права та охоронювані законом інтереси громадян, юридичних осіб і держави Згідно зі ст.ст. 317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 4 цієї статті, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Згідно п. 27 зазначеної Постанови, враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (ст. 58, 59 ЦПК України). Відмовляючи в задоволенні позову [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Одеський Коровай», Виконавчого комітету Одеської міської ради про визначення статусу будинку як житлового, суд виходить з того, що стороною позивача не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження викладених ним у позовній заяві обставин. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed