Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

25 серпня 2021 року Комунальне підприємство «Джерело» Новосанжарської селищної ради (надалі також - позивач, КП «Джерело») звернулося до Новосанжарського районного суду з позовом до [PERSON] (надалі також - відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості за послуги з водопостачання в розмірі 9025 грн 88 коп. Після отримання відповіді від Виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області на запит суду про зареєстроване місце проживання [PERSON] від 31.08.2021 № 1111/11-12 (а.с. 58), суд своєю ухвалою від 02 вересня 2021 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 59). Аргументи учасників справи В обґрунтування позовних вимог, КП «Джерело» посилалось на те, що підприємство надає послуги водопостачання споживачам, які повинні оплачувати дані послуги щомісяця. Позивачем вказано, що між КП «Джерело» та [PERSON] встановилися фактичні відносини з приводу надання комунальних послуг з централізованого водопостачання за адресою: [ADDRESS] . Станом на 29 липня 2021 року у зв`язку з несплатою за надані послуги з водопостачання виникла заборгованість, яка становить 9025 грн 88 коп., що складається із заборгованості по оплаті послуг - 3909 грн 29 коп., 3 % річних - 422 грн, пені - 3617 грн 60 коп. та інфляційних витрат - 1076 грн. На письмові вимоги позивача про повернення коштів, надіслані на адресу відповідача, останній не відреагував. Враховуючи наведене, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за послуги з водопостачання, а також судові витрати по справі. Своєю ухвалою від 02 вересня 2021 року суд встановлював відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копій даної ухвали для надання до суду відзиву на позов разом з усіма додатками, на яких ґрунтуються заперечення відповідача. Отримавши ухвалу суду про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження у справі 10 вересня 2021 року (а.с. 62), відповідач своїм правом надати до суду відзив на позовну заяву не скористався, обмежившись усними поясненнями в судовому засіданні. Зокрема, відповідачем в судовому засіданні підтверджено наявність боргу перед КП «Джерело» з оплати за послугу з водопостачання. Вказано на те, що не має можливості сплатити відповідний борг через скрутне фінансове становище. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у наданій до суду письмовій заяві просив справу слухати за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити (а.с. 63). Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про можливість проводити судове засідання за даної явки, а саме: за участю відповідача. Суд, заслухавши пояснення відповідача у судовому засіданні 29.09.2021, дослідивши письмові докази, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Обставини справи, встановлені судом З матеріалів справи вбачається, що 20 грудня 2016 року між КП «Джерело» Новосанжарської селищної ради та [PERSON] укладено договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води за адресою: [ADDRESS] , в якому міститься підпис зроблений від імені [PERSON] (а.с. 7-9). Відповідно до умов даного договору виконавець (КП «Джерело») зобов`язався своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної і гарячої води, а споживач зобов`язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Згідно з умовами, визначеними пунктом 8 договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. За цим договором застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим. Пунктом 29 договору визначено, що він укладається на один рік і набирає чинності з дня його укладання. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду. 23 листопада 2020 року між КП «Джерело» Новосанжарської селищної ради та [PERSON] укладено договір про розстрочення заборгованості за комунальні послуги станом на 23.11.2020 в сумі 5857 грн 03 коп. (а.с. 24). За умовами договору споживач [PERSON] зобов`язувався кожного місяця починаючи з 01.12.2020 сплачувати борг рівними частинами, а саме: за грудень 2020 року - 1952 грн 34 коп., січень 2021 року - 1952 грн 34 коп., лютий 2021 року - 1953 грн 34 коп. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] у добровільному порядку суму боргу не повернув. Позивачем направлене відповідачу досудове повідомлення від 31.03.2021 № 211 про повернення суми заборгованості за період з 2017 року по 31 березня 2021 року в сумі 3328 грн 32 коп., що складається з основного боргу - 2726 грн 57 коп., індекс інфляції - 331 грн 82 коп. та 3 % річних - 269 грн 93 коп. (а.с. 10). 29 липня 2021 року позивачем на адресу відповідача направлено претензію у зв`язку з невиконанням умов договору, про сплату заборгованості в сумі 3909 грн 29 коп. за період з грудня 2017 року по 29 липня 2021 року (а.с. 14-15). Однак, незважаючи на вчинені позивачем дії, до моменту звернення позивача до суду із вказаним позовом, відповідачем заборгованість не була погашена, з огляду на що, КП «Джерело» звернулося до суду із відповідною позовною заявою. Звертаючись до суду з позовом, КП «Джерело», як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов договору, за відповідачем [PERSON] рахується заборгованість у загальному розмірі 9025 грн 88 коп., що складається із заборгованості по оплаті послуг - 3909 грн 29 коп., 3 % річних - 422 грн, пені - 3617 грн 60 коп. та інфляційних витрат - 1076 грн. Надаючи оцінку позовним вимогам та поясненням відповідача, суд виходить з наступного Норми права, які підлягають застосуванню Відповідно до частин 1 та 2 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно зі статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини 1 статті 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно з частиною 1 статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Згідно з частиною 1 статті 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до статті 67 Житлового кодексу Української РСР, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно зі статтею 162 Житлового кодексу Української РСР, плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно з частиною 4 статті 23 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуга з централізованого водопостачання надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з централізованого водопостачання, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів; без додаткової оплати одержувати від виконавця житлово-комунальних послуг інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості. Згідно з частиною 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний, зокрема, 1) укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; 5) оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до статті 9 вищезазначеного Закону, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону. Споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів. Згідно зі статтею 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до статті 11 цього Кодексу, зобов`язання виникають з підстав зокрема з договорів та інших правочинів. Згідно з частиною 1 статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статей 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Висновки щодо правозастосування Надаючи оцінку викладеним обставинам з урахуванням зазначених норм чинного законодавства, суд виходить з наступного. Відповідач [PERSON] , будучи споживачем послуг з централізованого постачання холодної води, не виконував покладений на нього договором і законом обов`язок по оплаті цих послуг, внаслідок чого станом на 29 липня 2021 року виникла заборгованість в загальному розмірі 3909 грн 29 коп., що підтверджується наданим позивачем розрахунком. Заперечень проти такого розрахунку боргу відповідачем до суду не надано. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення/невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. В свою чергу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання і у разі прострочення на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Інфляційні витрати обраховуються шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на добуток індексів інфляції за період прострочення (сукупний індекс інфляції). Три проценти річних розраховуються по формулі: сума богу х 3 х кількість днів прострочення платежу/365/100. Відповідно до наданого позивачем розрахунку його витрати від інфляції складають 1076 грн, а три проценти річних від простроченої суми - 422 грн. Вказаний розрахунок був виконаний за вірними формулами з урахуванням статистичних даних про індекси інфляції за період прострочення та не спростований відповідачем. Пунктом 18 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз`яснюється, що за змістом ст. 552, ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три відсотка річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Формами неустойки є штраф і пеня. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 2 статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України). Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» № 211 від 11 березня 2020 року на всій території України з 12 березня 2020 року встановлено карантин. Пунктом 4 частини 3 розділу Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17 березня 2020 року, встановлено, що на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 1236 від 9 грудня 2020 року установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 року до 31 грудня 2021 року на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2". Отже, з наведеного вище, необхідно зробити висновок, що з 12 березня 2020 року нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги заборонено. Таким чином, при визначені розміру пені, суд не бере до уваги, період дії карантину, з огляду на що, пеня може бути нарахована і стягнута за період несплати платежів за оплату послуг з водопостачання з 25 грудня 2017 року по 11 березня 2020 року. Сума пені за вказаний період згідно з наданим позивачем розрахунком складає - 2871 грн 76 коп. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача має бути стягнута пеня в сумі - 2871 грн 76 коп. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що прийняті зобов`язання з оплати послуг з водопостачання холодної води, відповідач не виконав у строки, обумовлені договором про надання послуг з централізованого постачання холодної води, тому зобов`язаний сплатити позивачу нараховану суму боргу, 3 % річних, інфляційні витрати та пеню. Відповідачем [PERSON] жодних доказів на спростування доводів позивача, зазначених ним у позові, або ж доказів сплати останньому боргу за договором, до суду не подано. В судовому засіданні відповідач підтвердив наявність у нього заборгованості по оплаті за послуги з постачання холодної води. З огляду на викладене, враховуючи наявність у [PERSON] непогашеної заборгованості за договором про надання послуг з централізованого постачання холодної води, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача частково, а саме: стягнути заборгованість за послуги з водопостачання у розмірі 8279 грн 05 коп., що складається із заборгованості по оплаті послуг - 3909 грн 29 коп., 3 % річних - 422 грн, пені - 2871 грн 76 коп., інфляційного нарахування на суму боргу - 1076 грн, оскільки зазначені суми підтверджені наданим позивачем розрахунком та відповідачем не спростована. Розподіл судових витрат Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2379 грн. З відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволені на 91,73% з розрахунку: 8279 грн 05 коп. (сума задоволених позовних вимог) х 100% : 9025 грн 88 коп. (сума заявлених позовних вимог) = 91,73% (відсоток задоволених позовних вимог). Отже, сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 2182 грн 26 коп. з розрахунку: 2379 грн (сума сплаченого судового збору) х 91,73% (відсоток задоволених позовних вимог). На підставі викладеного,

Outcome: partial