Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

24 грудня 2020 року до Софіївського районного суду Дніпрпоетровської області звернулась позивач з вищевказаним позовом, згідно якого просила розірвати шлюб, укладений з відповідачем 16 лютого 2019 року та зареєстрований Софіївським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровської області, про що було вчинено актовий запис за №06. Позивач вказує, що одразу ж після реєстрації шлюбу спільне життя з відповідачем не склалося. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникали сварки, що тяжким чином впливає на її психічний стан та кожен раз спричиняє їй душевні страждання. Через те, що спільне життя з відповідачем не склалося, з початку 2020 року сімейні стосунки між ними фактично припинено, а з жовтня 2020 р. вони взагалі стали проживати окремо. Подружні стосунки сторони не підтримують, спільне господарство не ведуть, спільних дітей від шлюбу не мають . В зв`язку з викладеним вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим та суперечить її інтересам, які мають істотне значення. Позивач вказує, що відсутні перспективи для збереження шлюбу, але розірвати шлюб шляхом подання заяви до відділу РАЦС про розірвання шлюбу не може, оскільки відповідач не бажає особисто звертатися до відділу РАЦС з заявою про розірвання шлюбу. У зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду для вирішення цього питання. Спір щодо поділу спільно майна подружжя відсутній. Ухвалою від 28 грудня 2020 року відкрито провадження у справі та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка [PERSON] у судове не з`явилася направила до суду телефонограму про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Під час вирішення питання про розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище " [PERSON] ". Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, подав до суду письмову заяву про можливість розгляду справи без його участі, проти позову не заперечує. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши зміст позовної заяви та додані до неї матеріали, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 16 лютого 2019 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Софіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що цього ж дня було складений актовий запис за № 06. Від шлюбу сторони дітей не мають. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу, - не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності,поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. На стягненні з відповідача судових витрат, які позивачка понесла у зв`язку з розглядом справи, остання не наполягала, а тому суд не вирішує питання про їх розподіл між сторонами. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка виразила бажання залишити їй шлюбне прізвище " [PERSON] ".

Outcome: approved