Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

31.05.2018 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Прилуцького міськрайонного суду з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 116 998 грн. 41 коп. Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що 14.04.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н згідно умов якого останній отримав кредит у розмірі 4263 грн. 04 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок . Банк свої зобов'язання виконав повністю, проте позичальник належним чином не виконує умов вищевказаного кредитного договору, в зв'язку з чим, станом на 28.02.2018 року, перед банком виникла заборгованість в розмірі 116 998 грн. 41 коп. Дана обставина й зумовила позивача звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою судді від 31.05.2018 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання також не з'явився, не подав відзиву на позовну заяву і не повідомив про поважні причини неявки в судове засідання, хоча про дату, час і місце судового засідання, з огляду на ч.11 ст.128 ЦПК України, був повідомлений належним чином,про належний виклик свідчить також конверт, що повернувся на адресу суду за закінченням терміну зберігання на поштовому відділенні з відміткою «через не запит» та оголошення Прилуцького міськрайонного суду про виклик до суду від 31 травня 2018 року розміщеного на офіційному веб-сайті судової влади України в мережі Інтернет pr.cn.court.gov.va. У зв'язку з цим суд на підставі ст.280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи 14.04.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н згідно умов якого останній отримав кредит у розмірі 4263грн. 04 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява разом з «Пам'яткою клієнта», "Умовами та правилами надання банківських послуг", та "Тарифами" становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Таким чином, судом вважається доведеним факт укладення між сторонами кредитного договору та отримання відповідачем кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. В зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору, станом на 28.02.2018 року, перед ПАТ КБ «ПриватБанк» виникла заборгованість в загальній сумі - 116 998 грн. 41 коп., яка складається з заборгованості по кредиту - 4221 грн. 37 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 112 777 грн. 04 коп.. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша кредитна установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов договору, який є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України), і вимог законодавства. Крім того, згідно із ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач, з огляду на положення ч.1 ст.612 ЦК України, станом на 28.02.2018 року порушив умови договору від 14.04.2011 року, належним чином не виконавши взяті на себе зобов'язання, що підтверджується розрахунком заборгованості, який міститься в матеріалах справи і правильність нарахування якого сторонами не оспорюється /а.с.6-8/. Протягом розгляду цивільної справи відповідач [PERSON], з огляду на вимоги ст.ст.12,81 ЦПК України, не скористався своїми процесуальними правами та не надав до суду жодного належного та допустимого доказу, який би містив інформацію щодо предмету доказування в підтвердження своєчасного виконання своїх зобов'язань за укладеним кредитним договором, а відтак несе ризик настання наслідків, пов'язаних із не вчиненням відповідних процесуальних дій, в даному випадку - ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи вище викладене, та з урахуванням того, що за приписами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, за умов відсутності інших обставин, що мають істотне значення, суд, приходить до переконання про необхідність стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, а саме: з заборгованості за кредитом - 4221 грн. 37 коп., заборгованості за процентами за користування кредитом -112 777 грн. 04 коп., Розподіл судових витрат між сторонами вирішити за правилами ст. 141 ЦПК України. Так, згідно платіжного доручення №BO900B1HUN від 10.04.2018 року (а.с.1) позивачем було сплачено 1762 грн. 00 коп. (одну тисячу сімсот шістдесят дві гривень 00 копійок) судового збору, який підлягає стягненню з відповідача /а.с.1/.

Outcome: approved