Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

18 лютого 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та стягнення на її утримання аліментів у розмірі 1/ 4 частини усіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 18 лютого 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та розпочате підготовче провадження, що завершене 08 квітня 2019 року. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 08 січня 2010 року її донька [PERSON] уклала шлюб із відповідачем [PERSON] [INFO] народилася їх донька та онука позивачки - [PERSON] . 29 травня 2015 року за рішенням суду шлюб між її донькою та відповідачем було розірвано. [INFO] донька [PERSON] померла. З того часу онукою опікується та виховує вона - позивач самостійно. Відповідач після розірвання шлюбу із її донькою, повністю усунувся від своїх обов`язків від участі у вихованні та матеріальному забезпеченні своєї доньки, дитиною не цікавився як до так і після смерті її матері, хоча про смерть матері його доньки був обізнаний. Після смерті доньки вони подала заяву до поліції про розшук відповідача та отримала дані про те, що відповідач перебуває у розшуку. 27.04.2017 року розпорядженням Вітовської районної державної адміністрації Миколаївської області за №176-р, вона призначена опікуном своєї онуки [PERSON] , яка позбавлена батьківського піклування. Посилаючись на байдуже ставлення відповідача до своєї доньки, її долі, виховання, утримання, забезпечення її належного розвитку та готування до самостійного життя, вважає, що наявні всі підстави для позбавлення його батьківських прав, та про доцільність такого, отримала позитивні висновки Вітовської РДА. Як бабуся та опікун малолітньої [PERSON] , також просить стягнути з відповідача на її користь на утримання онуки аліменти у вище вказаному розмірі. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала, пояснила, що відповідач погано ставився до її доньки, наносив їй тілесні ушкодження, що вплинуло на стан її здоров`я. Після розірвання шлюбу з її донькою, вона та онука залишилися проживати із нею. Відповідач до своєї доньки не приїжджав, матеріального утримання не надавав, не дзвонив, не цікавився її долею. За даними Вітовського відділу поліції, [PERSON]. перебуває у розшуку. Його місце перебування їй невідоме. Її онука позбавлена батьківського піклування, а тому вона вважає за необхідне, в інтересах своєї онуки позбавити відповідача, як такого, що нехтує своїми батьківськими правами, таких прав та стягнути аліменти. Відповідач [PERSON] до суду не прибув, про час та місце судового засідання повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання та з розміщенням оголошення на офіційному сайті вебпорталу Судової Влади України (а.с. 29-30, 40), тому, за вимогами ч.1 ст. 223 ЦПК країни, суд вважає можливим розгляд справи за відсутності відповідача. Представник служби у справах дітей Вітовської райдержадміністрації вважає, що заявлений позов відповідає інтересам малолітньої [PERSON] , батько якої самоусунувся від її утримання, виховання, долею дитини не цікавиться. Також, з урахуванням віку малолітньої [PERSON] , судом з`ясовано її думку щодо позбавлення батьківських прав її батька [PERSON] у відношенні неї. Малолітня [PERSON] повідомила суду, що про батька пам`ятає лише те, що він наносив тілесні ушкодження її матері. Жити з ним та бачитися не бажає, не заперечує щоб він був позбавлений батьківських прав у відношенні неї. Дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 29 травня 2015 року шлюб між її батьками було розірвано (а.с. 12). За даними копії свідоцтва про смерть [NUMBER] , мати дівчинки [PERSON] померла [INFO] (а.с. 11). Відповідно до довідок Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області від 13.03.2017 року, від 12.01.2018 р. та від 07.09.2018 р., [PERSON] перебуває у розшуку (а.с. 13-14). За розпорядженням від 17.03.2017 року Вітовської РДА, малолітній [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини позбавленої батьківського піклування (а.с. 16), а за розпорядженням від 27.04.2017 року - призначено її опікуном бабусю - [PERSON] , в родині якої проживає та виховується дівчинка (а.с. 17). 26 жовтня 2018 року виконавчий комітет Мішково-Погорілівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області прийшов до висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 18). Аналогічного висновку дійшла і Вітовська районна державна адміністрація (а.с. 19-20). Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у його постанові від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Враховуючи викладене, з пояснень учасників справи та досліджених письмових доказів, суд дійшов висновку, що вище вказані обставини свідчать про ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню, утриманню, забезпеченню здорових умов розвитку та життя своєї малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , який покинув дитину на виховання її бабусі, байдуже поставився до її долі, участі в її утриманні та вихованні не приймає, хоча знає про смерть її матері та своєї колишньої дружини [PERSON] і після її смерті до доньки не навідується, не спілкується, хоча перешкоди в цьому йому не чинилися і не чиняться, навпаки бабусею здійснено заходи щодо його розшуку. За такого, відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, є обґрунтовані підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, та що таке рішення відповідає інтересам малолітньої [PERSON] . Частиною 3 ст. 166 СК України зазначено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Як встановлено в ході розгляду справи, після смерті матері, малолітня [PERSON] проживає та перебуває на утриманні своєї бабусі - позивачки [PERSON] , у зв`язку з чим, відповідно до приписів ст.ст. 257, 258 СК України, суд вважає необхідним стягнути аліменти з відповідача на її користь на утримання його доньки [PERSON] . Щодо розміру аліментів, то позивачем заявлено їх мінімальний гарантований положеннями Сімейного кодексу України розмір, тому такі підлягають задоволенню в повному обсязі. У відповідності до частини 2 статті 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів суд допускає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 141 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір", на користь держави з відповідача підлягають стягненню судові витрати за кожною з вимог в сумі по 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved