Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

[PERSON] в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON]. про визнання договору купівлі - продажу дійсним та про визнання майна померлого за спадкоємцями. Свої вимоги позивачі мотивують наступним. Згідно договору купівлі-продажу нерухомості, який було посвідчено Первомайською філією Південної товарної біржі 27 березня 1998 року за №2603, [PERSON] придбав у відповідачів трикімнатну квартиру [ADDRESS]. Оскільки договір купівлі-продажу нерухомості було зареєстровано не в нотаріальній конторі, а на біржі, він не являється правовстановлюючим документом, хоча умови договору сторонами належним чином виконані і ніяких претензій не виникало. Дана квартира була зареєстрована у БТІ м. Южноукраїнська. Проте, [INFO] [PERSON] який є чоловіком [PERSON], батьком неповнолітніх [PERSON] та [PERSON]. та сином [PERSON] та [PERSON] помер, а після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі й на зазначену вище квартиру. Після звернення до державної нотаріальної контори м. Южноукраїнська із заявами про прийняття спадщини позивачі були повідомлені про неможливість видати їм свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки правовстановлюючі документи на майно померлого нотаріально не посвідчені та в судовому порядку не визнані дійсними, у зв'язку з чим вони і звернулися до суду. Позивачі у судовому засіданні просили визнати дійсним договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] посвідчений Первомайською філією Південної товарної біржі 27 березня 1998 року за №2603. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, причину неявки суду не повідомили. Свідок [PERSON] суду показала, що є сусідкою позивачів та підтвердила той факт, що останні придбали спірну квартиру та проживають у ній з 1998 року. Свідок [PERSON] суду показала, що була знайома із попередніми власниками квартири, які її продали позивачам. Жодних претензій з приводу продажу-купівлі квартири на той час у сторін не виникало. Позивачі проживають у ній з 1998 року. Свідок [PERSON] суду показала, що окрім позивачів також була знайома із попередніми власниками та наскільки їй відомо, останні продавши квартиру виїхали з країни до Москви. Через деякий час продавець квартири [PERSON] приїздив на Україну, проте жодних претензій з приводу продажу квартири з новими власниками у нього не виникало. Вислухавши позивачів, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки наданими позивачами документами підтверджується факт купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Згідно договору купівлі-продажу нерухомості №2603, зареєстрованого Первомайською філією Південної товарної біржі 27 березня 1998 року (а.с.11-13), [PERSON] придбав у відповідачів трикімнатну квартиру [ADDRESS]. Відповідно до копії технічного паспорту вищевказана квартира станом на 31.12.2012 року була зареєстрована в Южноукраїнському БТІ, і на даний час належить померлому позивачу на праві приватної власності (а.с.14-16). Відповідно до довідки Комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації" м. Южноукраїнська №452 від 22.12.2014 року балансова вартість квартири, в якій проживають позивачі станом на 22.12.2014 р. становить 54486,00 грн. (а.с.20). 09 серпня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу зареєстрованого у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, за актовим записом №41 (а.с.18). За час шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народились діти: неповнолітні [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.9,17). Як вбачається із свідоцтва про народження [PERSON], серії [NUMBER] виданого Гулянецькою сільською радою Врадіївського району Миколаївської області, за актовим записом №9 від 04.03.1972 року його матір'ю є [PERSON], а батьком [PERSON] (а.с.8). Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого виконавчим комітетом Гуляницької сільської ради Врадіївського району Миколаївської області, за актовим записом №3 від 11.03.2014 року (а.с.19). Відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно вимог ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що при укладені договору купівлі-продажу ні одна із сторін не порушила умов договору. Тому позовні вимоги про визнання договору купівлі - продажу нерухомого майна №2603 від 27 березня 1998 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON], посвідченого Первомайською філією Південної товарної біржі та зареєстрованого Южноукраїнським бюро технічної інвентаризації, є дійсним. 13 травня 2014 року позивачі звернулись до державної нотаріальної контори м. Южноукраїнська із заявою про прийняття спадщини після [PERSON], померлого [INFO], у результаті чого державним нотаріусом було заведено спадкову справу (а.с.45-49). Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до п.п. 4.15, 4.18 Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" від 22.02.2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання у судовому порядку. Згідно із ч.1 ст.1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Пунктом 3.29.Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, у разі заведення спадкової справи та встановлення складу спадкового майна нотаріус надає спадкоємцю письмову довідку щодо переліку документів, необхідних для оформлення спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину, із зазначенням розміру плати за вчинення відповідних нотаріальних дій. Така довідка має бути підписана нотаріусом та скріплена його печаткою. В судовому засіданні було встановлено, що окрім квартири до складу спадкового майна входить й інше нерухоме майно, тому, на думку суду для вирішення питання щодо встановлення часток спадкового майна позивачам необхідно звернутися до нотаріальної контори. Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів про визнання майна померлого за ними як спадкодавцями не підлягає до задоволення.

Outcome: partial