Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], та стягнення аліментів на кожну дитину щомісячно у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,починаючи від дня пред'явлення позову до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], однак за даною адресою не проживає з серпня 2016 року та її місцезнаходження не відоме. [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дітей не надавала, про їх духовний та фізичний розвиток не цікавилася тощо. Діти проживають разом із тіткою - [PERSON]Всі питання щодо виховання племінників нею вирішуються самостійно, без участі і підтримки відповідача, місце знаходження якої на даний час не відомо. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник третьої особи не заперечували проти задоволення позову. Відповідач, будучи своєчасно та належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася, клопотання про відкладення розгляду справи не надіслала, своєї думки щодо позову не висловила. Зі згоди позивача та її представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. За змістом ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п.п.1, 2, 4 ч.1 ст.164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками або наркоманами. Пленум Верховного Суду України у п.п.15, 16 постанови «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за №3 від 30 березня 2007 року роз'яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Так, у судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 12.02.2006 року Утконосівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, [INFO] народилася [PERSON], матір'ю якої записана [PERSON], батьком - [PERSON] (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 21.03.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, 28.02.2013 року народилася [PERSON], матір'ю якої записана [PERSON], батьком - [PERSON] (а.с.7). 10.05.2017 року комісією у складі: соціального працівника - [PERSON], громадського інспектора - [PERSON], юриста - [PERSON], проведено обстеження житлово-побутових умов проживання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] за адресою проживання їх матері - [PERSON], за результатами якого складено Акт, згідно з яким малолітні діти проживають разом із сестрою матері - [PERSON], а також зазначено, що для проживання та виховання дітей належних умов не має (а.с.20). [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проживають у [PERSON], яка разом з чоловіком займається їх вихованням та утриманням, що підтверджується довідками з місця проживання, з АЗПСМ та характеристикою Утконосівської ЗОШ І-ІІІ ступенів. За змістом висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської районної державної адміністрації за №Е-288-18-04 від 25.05.2017 року [PERSON] визнано за доцільне та в інтересах дітей позбавити батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.5). За таких обставин, суд вважає, що відповідач дійсно не виконує свої батьківські обов'язки, оскільки не приділяє увагу вихованню дітей, не здійснює за ними належний догляд та контроль, не піклується про їх духовний і фізичний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, не цікавиться здоров'ям, не створює умови для отримання ними освіти, а також не проявляє до них батьківської уваги та турботи. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позовну заяву [PERSON] до [PERSON], третя особа - орган опіки та піклування Ізмаїльської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав слід задовольнити, так як позбавлення її батьківських прав є доцільним та відповідає найвищим інтересам дитини. Статтею 168 СК України передбачено, що за рішенням суду особам, які позбавлені батьківських прав, може бути дозволено побачення з дитиною. Якщо поведінка такої особи щодо утримання та виховання своєї дитини зміниться, за правилами ст.169 СК України остання не позбавлена права звернутися до суду з позовом про поновлення у батьківських правах. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів суд виходить з наступного. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Стаття 180 СК України передбачає обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов'язку по утриманню дітей, враховуючи вимоги ст.182 СК України та виходячи зі встановленого ст.7 Закону України "Про державний бюджет України на 2017 рік" прожиткового мінімуму, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню та стягненню з відповідача аліменти на користь опікуна або державного закладу, в якому будуть перебувати діти, на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ст.88 ЦПК України та ст.9 Закону України "Про судовий збір", з відповідача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 640 гривень із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України. Частина 2 ст.367 ЦПК України передбачає, що рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved