Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-14 00:00:00

23.09.2020 року Згурівська районна державна адміністрація, як орган опіки і піклування, звернулась до суду з вищезазначеною позовною заявою, посилаючись на те, що відповідачка [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , щодо якого відповідачка є одинокою матір`ю. Відповідачі в зареєстрованому шлюбі не перебували, проте проживали разом та вели спільне господарство. Сім"я відповідачів, з часу народження дітей, постійно знаходилась під соціальним супроводом, як така, що опинилась в складних життєвих обставинах через невиконання батьками батьківських обов`язків. За заявою батьків малолітній [PERSON] був влаштований до обласного будинку дитини, проте пізніше повернутий в біологічну сім`ю. Після народження [PERSON] та повернення в сім`ю [PERSON] , відповідачі продовжили ігнорувати виконання батьківських обов`язків. Кошти виплачені державою при народження дитини, відповідачі використали на власні потреби. Через загрозу для їх життя та здоров`я, діти були вилучені із сім`ї та влаштовані до КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярка». За час перебування дітей в спеціалізованому закладі, відповідачі їх жодного разу не відвідали, їх життям та здоров`ям не цікавляться, моральної та матеріальної підтримки не надають. Відповідачі свідомо самоусунулись від виконання батьківських обов`язків, а тому позивач просить суд позбавити відповідачів батьківських прав, передати малолітніх дітей органу опіки та піклування для подальшого влаштування, судовий збір покласти на відповідачів. В судове засідання учасники справи не з"явились. Представники позивача Згурівської районної державної адміністрації, як органу опіки і піклування - Лобода Т.О., Служби у справах дітей та сім"ї Згурівської районної державної адміністрації - Довженко М.С., Згурівського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді - Отцевич О.Ю., направили до суду заяви, в яких просили слухати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити. В судове засідання відповідачі [PERSON] , [PERSON] повторно не з`явились, про день, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки в судові засідання суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їхньої відсутності, відзиву та заперечень проти позову до суду не направили. Суд визнав можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, належно повідомлених про день, час і місце розгляду справи, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін, та неявка учасників справи не перешкоджає слуханню справи. Положеннями ст. 280 ЦПК України передбачається, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання, не з`явились в судове засідання без поважних причин, відзиву до суду не подали та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини, сина [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження - а.с.7, копія Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження - а.с.9). На час народження дітей відповідачка [PERSON] була неповнолітньою, а тому на підставі Розпорядження Згурівської районної державної адміністрації від 05 березня 2019 року за № 51, відповідачці надано повну цивільну дієздатність (копія Розпорядження - а.с.21). Відповідачка [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини, сина [PERSON] , [INFO] , щодо якої вона є одинокою матір`ю (копія свідоцтва про народження - а.с.7, копія Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження згідно з частиною першою статті 135 Сімейного кодексу України - а.с.10). За заявами відповідачів [PERSON] , [PERSON] від 06.10.2017 року, малолітній [PERSON] ,був тимчасово влаштований до КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярка». 23 вересня 2019 року малолітній був повернутий в біологічну сім`ю (копії заяв - а.с.11,12, копія Розпорядження Згурівської районної державної адміністрації від 04.10.2017 року № 529 про направлення малолітнього [PERSON] до обласного будинку дитини - а.с.20, копія акту про факт передачі дитини - а.с.13). На підставі Рішення виконавчого комітету Лизогубовослобідської сільської ради Згурівського району Київської області від 08 січня 2020 року № 1, малолітні діти [PERSON] , [PERSON] вилучені із сім`ї матері у зв`язку із виникненням загрози для їх життя та здоров`я (копія Рішення - а.с.18). Згідно Розпорядження Згурівської районної державної адміністрації від 08 січня 2020 року № 4 малолітні діти [PERSON] , [PERSON] направленідо КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярка». За період перебування дітей в спеціалізованому закладі, відповідачі їх жодного разу не відвідали, їх життям та здоров`ям не цікавились, не приймали участі у вихованні та утриманні (копія Рішення - а.с.18, копія Розпорядження - а.с.19, копії письмової інформації КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярка» - а.с.16,17, копії актів про факт передачі дітей - а.с.14,15). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , разом із своїм співмешканцем. Житла, земельних ділянок чи іншого майна на території сільської ради у власності відповідачки [PERSON] не має. Відповідач [PERSON] має у власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (довідки Лизогубовослобідської сільської ради - а.с.24,25). За місцем проживання відповідачів відсутні належні житлово-побутові умови для проживання дітей, в будинку брудно, відсутні всі необхідні дитячі речі, відсутній достатній запас продуктів (копії актів обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї - а.с.28,29). За місцем проживання відповідачі [PERSON] та [PERSON] характеризується негативно (характеристики - а.с.26,27). Відповідачі офіційно не працевлаштовані, до центру зайнятості з питання працевлаштування не звертались (довідки Згурівської районної філії Київського обласного центру зайнятості - а.с.22,23). На обліках у лікарів нарколога, психіатра та дерматовенеролога відповідачі не перебувають (копії медичних довідок - а.с.32,33). Згурівською районною державною адміністрацією затверджено висновок про доцільність позбавлення відповідачів [PERSON] , [PERSON] батьківських прав по відношенню до їхніх малолітніх дітей (копія висновку - а.с.34). Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. В силу положення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 (зі змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви про позбавлення батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року). Зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. При цьому звертає увагу на те, що позивач у цій справі намагався побачити дитину та оскаржував заяву про позбавлення батьківських прав і цей факт міг свідчити про його інтерес до дитини. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] свідомо не виконують батьківські обов"язки щодо своїх малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , не займаються їх вихованням, морально не підтримують та матеріально не утримують. Відповідачами не створені умови для виховання, проживання та утримання дітей. На даний час діти знаходяться в КЗ КОР «Спеціалізованому обласному будинку дитини м. Боярка». Відповідачі інтересу до долі дітей не виявляють та не відвідують їх. Відповідачі не вчинили жодних дій, які б свідчили про бажання виправитись та повернути дітей в біологічну сім`ю. З огляду на це, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для позбавлення відповідачів батьківських прав по відношенню до їхніх малолітніх дітей. Згідно ч. 5 ст. 167 СК України якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Після позбавлення батьківських прав відповідачів, суд вважає за необхідне передати малолітніх [PERSON] , [PERSON] для опікування органу опіки та піклування для її подальшого влаштування. На підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з кожного з відповідачів судовий збір в дохід держави в розмірі по 840,80 грн. Розмір судового збору визначається судом, виходячи із ставки судового збору на час звернення до суду з позовною заявою.

Outcome: approved