Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

28.01.2021 року до Оржицького районного суду Полтавської області надійшла справа за заявою лікаря-психіатра Сікач Людмили Миколаївни КП "Лубенська лікарня інтенсивного лікування" Лубенської міської ради, заінтересована особа - [PERSON] , про надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку [PERSON] , 1980 року народження, без його згоди. В обґрунтування заяви посилається на те, що [PERSON] , 1980 року народження, який проживає в [ADDRESS] , перебуває на диспансерному обліку у лікаря-психіатра з серпня 2020 року, після звільнення з колонії № 64 (ІТК) м. Полтави, в якій знаходився після скоєння злочину (вбивство). [PERSON] мешкає разом з матір`ю [PERSON] в її будинку. По відомостях, що одержані стосовно [PERSON] , 1980 р.н., є достатні підстави для обґрунтованого припущення про погіршення у нього психічного стану до тяжкого психічного розладу, внаслідок чого він: 1) вчиняє реальні наміри, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих; 2) завдасть значної шкоди своєму здоров`ю у зв`язку з погіршенням психічного стану у разі не надання йому психіатричної допомоги. Припущення про наявність тяжкого психічного розладу у [PERSON] , 1980 року народження, ґрунтується на інформації про його поведінку отриманої від матері [PERSON] , яка мешкає разом з ним. Згідно заяви матері, у її сина ( [PERSON] ) наявні розлади психіки, які проявляються у сварках з матір`ю, неадекватній поведінці, безпідставних звинуваченнях матері, що вона навмисно зберігає вдома хімічні речовини, які травлять його, і він погрожує матері фізичною розправою. Мати змушена залишити будинок і піти жити до знайомих. У відсутність матері, він продовжує висловлювати хворобливі ідеї відношення на адресу сусідки, яка мешкає в сусідньому будинку, заявляє, що вона проникає в його будинок, коли його немає вдома. [PERSON] , 1980 року народження, було запропоновано амбулаторне лікування, від якого він категорично відмовився. На підставі статті 12 Закону України «Про психіатричну допомогу», прохає суд винести ухвалу про дачу санкцій на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку [PERSON] , 1980 року народження, без його згоди. Судове засідання проведене у режимі відеоконференції. В судовому засіданні заявник Сікач Л.М. підтримала заяву повністю, просила суд її задовольнити та надати амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку [PERSON] . В судовому засіданні заінтересована особа - [PERSON] прохала задовольнити заяву та надати амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку її сину [PERSON] . [PERSON] відмовився з`являтися до суду, про розгляд даної заяви повідомлений належним чином. Вислухавши думку прокурора Шури О.Л., який вважав за необхідне заяву задовольнити, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 Конституції України людина її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу доки наявність такого розладу не буде встановлена на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування, медичної, психологічної та соціальної реабілітації, надання освітніх, соціальних послуг. Нормою ст. 7 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлюються підстави діагностики психічного розладу та лікування особи, яка страждає на психічний розлад. Забороняється визначати стан психічного здоров`я особи та встановлювати діагноз психічних розладів без психіатричного огляду особи, крім випадків проведення судово-психіатричної експертизи посмертно. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] , 1980 року народження, який проживає в [ADDRESS] , перебуває на диспансерному обліку у лікаря-психіатра з серпня 2020 року. Згідно повідомлення закладу охорони здоров`я про рішення МСЕК від 13.02.2020 року встановлено відповідний діагноз відносно [PERSON] , який має 2 групу інвалідності. З висновку лікаря-психіатра від 15.01.2021 року, вбачається, що є достатні підстави для обґрунтованого припущення про погіршення у [PERSON] , 1980 року народження, психічного стану до тяжкого психічного розладу, внаслідок чого він вчиняє реальні наміри, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих. У зв`язку з відмовою [PERSON] від прийому підтримуючого лікування, лікар-психіатр, прийшов до висновку, що на даний час за своїм психічним станом [PERSON] , потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст.11 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатричний огляд проводиться з метою з`ясування: наявності чи відсутності в особи психічного розладу, потреби в наданні їй психіатричної допомоги, а також для вирішення питання про вид такої допомоги та порядок її надання. Рішення про проведення психіатричного огляду особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника приймається лікарем психіатром за заявою, яка містить відомості, що дають достатні підстави для такого огляду. Із заявою можуть звернутись родичі особи, яка підлягає психіатричному огляду, лікар, який має будь яку медичну спеціальність, інші особи. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу», амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої письмової згоди особи або без письмової згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров`ю у зв`язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. Згідно із ст. 341 ЦПК України, заява про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку розглядається судом у такі строки з дня її надходження до суду: про госпіталізацію особи до психіатричного закладу - протягом 24 годин; про психіатричний огляд - протягом трьох днів; про надання амбулаторної психіатричної допомоги, її продовження та продовження госпіталізації - протягом десяти днів. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 342 ЦПК України залежно від встановлених обставин суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні, яке підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Таким чином, суд вважає, що висновок лікаря-психіатра містить в собі чітке обґрунтування необхідності призначення амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, а зібрані по справі докази вказують на необхідність призначення амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, тому суд вважає за необхідне заяву лікаря-психіатра Сікач Людмили Миколаївни КП "Лубенська лікарня інтенсивного лікування" Лубенської міської ради задовольнити.

Outcome: approved