Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

19 серпня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свій позов мотивує тим, що 17 травня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І. М. було вчинено виконавчий напис (реєстраційний номер 1410), яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно - господарські приміщення /А-2/ за адресою [ADDRESS] , що належать на праві власності [PERSON] . Вважає, що під час вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом не було дотримано вимог законодавства України, що регулює вчинення нотаріальних написів, не було з`ясовано питання щодо безспірності заборгованості, нотаріус не переконався у належному повідомленні боржника про суму заборгованості. Відповідач у відзиві на позовну заяву від 18.09.2020 року позовні вимоги заперечив, просив відмовити у задоволені позову, мотивуючи тим, що виконавчий напис нотаріусом вчинений з дотримання вимог чинного законодавства. На підтвердження суми заборгованості позивача було надано нотаріусу всі необхідні документи згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Зазначає, що на момент вчинення виконавчого напису банк мав право на звернення. Вказав, що виконавчі написи - це позасудовий спосіб задоволення вимог кредитора у випадку порушення виконання грошових зобов`язань з боку позичальника, а правовідносини, в яких застосовується позовна давність, мають місце виключно під час судового розгляду справи. Тому при вчиненні нотаріусом виконавчого напису давність застосовуватись не може. Зауважує, що на даний час позивач своїх боргових зобов`язань перед банком не виконав та досі має заборгованість за кредитним договором, та продовжує користуватися нерухомим майном, яке є предметом договору іпотеки. Ухвалою суду від 25 серпня 2020 року вказану справи прийнято до провадження суддею Присяжнюк Л.М., призначено судове засідання. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, при цьому, сторони просили проводити розгляд справи без їх участі, водночас представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача позовні вимоги заперечував. Дослідивши подані суду докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № 212/м від 10 січня 2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 130 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,50% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08 січня 2023 року. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] 10.01.2008 року уклали договір іпотеки, відповідно до якого останній надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: господарські приміщення /А-2/, загальною площею 198,9 м2, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Майно належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 грудня 2015 року у справі №161/5684/15-ц в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 212/м від 10.01.2008 року, в розмірі 444 320,75 доларів США, що відповідно до службового розпорядження НБУ від 30.03.2015 року становить 1 041 878,35 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: господарські приміщення /А-2/, загальною площею 198,9 м2, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу, в тому числі нотаріального укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем із встановленням початкової ціни продажу предмету іпотеки в розмірі 420 970,00 грн., будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. 17.05.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною було вчинено виконавчий напис (реєстраційний номер 1410), яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно - господарські приміщення /А-2/, що знаходяться за адресою [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] ; за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, задовольнити вимоги АТ КБ «ПриватБанк» шляхом перерахування коштів у розмірі заборгованості за кредитом - 127 736,83 доларів США, заборгованість за відсотками - 303 334,12 доларів США, пеня - 511 974,13 доларів США, всього - 943 045,08 доларів США; витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису - 3 500,00 грн. Строк, за який проводиться стягнення - 10.01.2008 року по 26.02.2019 року (а.с. 9). 27.04.2020 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №61921308 (а.с. 10). У ст. 88 Закону України "Про нотаріат" говориться, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Із оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що нотаріус керувався п. 19 ч. 1 ст. 34, ст. ст. 87, 88, 89 Закону України "Про нотаріат" та п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року. Відповідно до п.1 вказаного Переліку, для одержання виконавчого напису по виконанню іпотечних договорів, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання, додаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу. Пунктом 2.3. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Так, відповідачем не зазначено та не надано доказів у підтвердження надіслання позивачу письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання та намір звернутися до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, в матеріалах справи відсутні оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; довідки фінансової установи про ненадходження платежу. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Оскільки безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, то і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус здійснює виконавчий напис, мають бути однозначними, беззаперечними та підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі, тому за вказаних обставин, відсутні підстави вважати, що заборгованість була безспірною. Крім того, як вбачається з виконавчого напису заборгованість за кредитним договором стягується за період з 10.01.2008р. по 26.02.2019р., тобто поза межами строків визначених ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Вказані обставини свідчать про наявність спірної заборгованості, яка не була врахована приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису, а тому суд дійшов висновку про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 17 травня 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, зареєстрований в реєстрі за №1410, за яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно - господарські приміщення /А-2/, що знаходяться за адресою [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] ; за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, задовольнити вимоги АТ КБ «ПриватБанк» шляхом перерахування коштів у розмірі заборгованості за кредитом - 127 736,83 доларів США, заборгованість за відсотками - 303 334,12 доларів США, пеня - 511 974,13 доларів США, всього - 943 045,08 доларів США; витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису - 3 500,00 грн. Строк, за який проводиться стягнення - 10.01.2008 року по 26.02.2019 року. Решта доводів та заперечень відповідача не спростовують правових висновків суду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved