Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

19.03.2019 позивач Моторно (транспортне) страхове бюро України звернулося в суд з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування завданої майнової шкоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 11.11.2015 на автодорозі Львів-Краковець Яворівського району Львівської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Renault Master», державний номерний знак [NUMBER] під управлінням [PERSON] .. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди. На час ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована. Підставою для позову стала регламентна виплата МТСБУ за відшкодування витрат на поховання, спорудження надгробного пам`ятника та шкоду, заподіяну внаслідок смерті годувальника для неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , батьком якого є померлий [PERSON] . МТСБУ визначило розмір заподіяної шкоди та здійснило регламентну виплату потерпілій особі [PERSON] 19798 грн. Виплата була здійснена на підставі свідоцтва про смерть [PERSON] від 13.01.2015, заяви про виплату страхового відшкодування від 10.03.2016, розрахунку розміру відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника від 22.03.2018 та розрахунку розміру відшкодування шкоди, пов`язаної із витратами на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника від 20.03.2018. У зв`язку з тим, що [PERSON] на момент настання ДТП не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності транспортних засобів, тому після виплати суми страхового відшкодування на користь потерпілої особи у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу. З метою досудового врегулювання спору МТСБУ зверталося до відповідача з вимогою про повернення сплачених коштів, однак така вимога була залишена поза увагою останнього. Ухвалою судді від 12.04.2019 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження. В судове засідання позивач не з`явився однак, представник позивача [PERSON] подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов заперечив, пояснив, що потерпілим відшкодував шкоду в розмірі 110000 грн. про яку вони домовлялися. Просив в позові відмовити. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.\~ Судом встановлено, що 11.11.2015 о 20:30 год. на 39 км+500 м автодороги Львів-Краковець [PERSON] керував автомобілем «Renault Master», державний номерний знак [NUMBER] та рухаючись ним у напрямку до м.Львова, здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , який від отриманих травм помер на місці пригоди. Постановою ст.слідчого СУ ГУ НП у Львівській області майора поліції Клебанюка Т.Ю. від 31.08.2017 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12015140000000524 від 12.11.2015 закрито, у зв`язку з відсутністю у діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. З матеріалів справи вбачається, що 10.03.2016 до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в інтересах [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернувся їхній представник генеральний директор ТОВ «Відшкодування» Ганджа А.А. Як вбачається з наказу МТСБУ №2862 від 28.03.2018 "Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] ", відповідно до ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 №1961-IV та довідки №1 від 22.03.2018 про розмір відшкодування шкоди, [PERSON] визначено розмір шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 19798 грн. Згідно з платіжним дорученням №903271 від 29.03.2018 МТСБУ здійснило виплату [PERSON] 19798 грн. в рахунок відшкодування витрат на поховання, спорудження нагробного пам`ятника та шкоду, заподіяну, внаслідок смерті годувальника. Також судом встановлено, що 24.09.2016 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до якого сторони домовились, що [PERSON] в строк 30.12.2016 відшкодовує [PERSON] матеріальну шкоду, заподіяну ним в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 80000 грн. Згідно з письмової розписки від 30.10.2016 [PERSON] отримала від [PERSON] гроші в сумі 20 тис.грн., як відшкодування шкоди завданої під час ДТП, внаслідок якої загинув її батько [PERSON] . Як вбачається з письмових розписок, наданих відповідачем, [PERSON] отримала від [PERSON] , 25.11.2016 десять тисяч грн., 23.12.2016 п`ять тисяч грн., 09.02.2017 п`ять тисяч грн., 10.03.2017 п`ять тисяч грн., 11.04.2017 п`ять тисяч грн., 08.06.2017 п`ять тисяч грн., 18.09.2017 п`ять тисяч грн., 28.11.2017 десять тисяч грн., 30.12.2017 п`ять тисяч грн., 11.04.2018 п`ять тисяч грн., як відшкодування шкоди завданої під час ДТП, внаслідок якої загинув її батько [PERSON] . Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частиною другої статті 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом. Відповідно до частини п`ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно з ч. 1 ст. 1200 ЦК України в разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Відповідно до ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується. Згідно з частиною третьою\~статті 1193 ЦК України\~вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою\~статті 1195 цього Кодексу\~(витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо), у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, та у\~разі відшкодування витрат на поховання. Згідно з ч. 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст. 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до ч. 27.4. ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Згідно з підпунктом «а» пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застраховував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до п.п. 38.2.1. п. 38.2. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного особу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Частина 1 статті 1191 ЦК України передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Суд зауважує, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди, а у випадках, визначених законом\~МТСБУ. Цей страховик (МТСБУ), хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком (МТСБУ) замість завдавача шкоди. За умов, передбачених у\~ст. 38 вказаного Закону\~та\~ст. 1191 ЦК України, цей страховик (МТСБУ) набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Подані відповідачем [PERSON] договір про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та розписки, свідчать про відшкодування заподіяної шкоди, спричиненої смертю потерпілого [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Водночас МТСБУ сплатило [PERSON] витрати на поховання, спорядження нагробного пам`ятника та шкоду, заподіяну внаслідок смерті годувальника, для неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , батьком якого був померлий [PERSON] . Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд дійшов обґрунтованого переконання, що майнові права позивача порушені, оскільки ним виплачено потерпілим суму страхового відшкодування і наявна підстава, передбачена\~ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для регресного позову позивача (МТСБУ), а відповідач зазначену суму (виплачену МТСБУ суму страхового відшкодування потерпілим) позивачу не відшкодував і відсутні будь-які фактичні дані, які б свідчили про протилежне, тому позов слід задовольнити повністю. Відповідно до вимог\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у сумі 1921 грн 00 коп.

Outcome: approved