Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

15.08.2017 року представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування»», яке в подальшому перейменовано на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС», звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12.06.2016 року, близько 11 год. 00 хвилин, на 235-му кілометрі автодороги Київ-Харків сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті чого було пошкоджено застрахований у АТ «СК АХА Страхування» транспортний засіб «Ford Fiesta» днз [NUMBER] , який належить [PERSON] на праві приватної власності. Позивач вказує, що згідно постанови Хорольського районного суду Полтавської області від 16 листопада 2016 року [PERSON] є винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Позивач зазначає, що згідно Звіту №19/18/16 від 23.08.2016 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Ford Fiesta» днз [NUMBER] складає 298 991,34 грн., а згідно розрахунку страхового відшкодування розмір страхового відшкодування становить 183 614,28 грн. Вказана сума була перерахована [PERSON] на ремонт автомобіля відповідно до умов Договору страхування. У зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПАТ НАСК «ОРАНТА», - ПАТ «СК «АХА Страхування» звернулося до ПАТ НАСК «ОРАНТА» з вимогою про відшкодування шкоди, завданої автомобілю «Ford Fiesta», днз [NUMBER] . Відповідно до лімітів відповідальності по полісу ПАТ НАСК «ОРАНТА» відшкодувала в порядку регресу на користь ПАТ «СК «АХА Страхування» суму страхового відшкодування в розмірі 50 000 грн. шляхом безготівкового перерахування в позасудовому порядку, тому до позивача перейшло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача на суму 133 614,28 грн. Позивач просив суд стягнути з [PERSON] , відшкодування матеріальної шкоди в сумі 133 614,28 грн. та судові витрати в розмірі 2 004, 21 грн. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Хорольського районного суду Полтавської області Миркушіної Н.С. від 22.08.2017 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду. Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 31.10.2017 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для виправлення недоліків. Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 29.01.2018 року цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "АХА Страхування" до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування було вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 13.03.2018 року залучено третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача та відкладено підготовче судове засідання. Ухвалами Хорольського районного суду Полтавської області від 18.04.2018 року, 23.05.2018 року, 18.10.2018 року та 16.01.2019 року відкладено підготовче судове засідання. Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 11.07.2019 року у даній цивільній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 31.07.2019 року в даній справі призначено судову автотоварознавчу експертизу. Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 18.12.2019 року відновлено провадження у справі оскільки матеріали справи повернулися до суду без виконання експертизи. Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 30.01.2020 року відкладено відкрите судове засідання. В судове засідання представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» не з`явилася, подала заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність, вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Павелко Р.С. в судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин, хоча належним чином були повідомлені про місце, дату та час розгляду справи. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - [PERSON] в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча належним чином була повідомлена про місце, дату та час розгляду справи. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - ПАТ «Креді Агріколь Банк» в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про місце, дату та час розгляду справи. У відзиві на позов представник відповідача - адвокат Павелко Р.С. просив суд відмовити в задоволенні позову, оскільки позивачем не надано обґрунтування, того що сплачена сума в розмірі 133 614, 28 грн. страхового відшкодування є сумою завданого збитку власнику пошкодженого автомобіля; він вказує, що в порушення п.22.3.2 договору страхування наземного транспорту №28610а5д від 23.12.2015 року відповідач не був повідомлений та не був присутній при огляді транспортного засобу, про характер пошкоджень не знав, що призвело до безпідставного завищення суми страхового відшкодування, так як в довідці ДАІ вказано одні пошкодження, а оцінювачем у звіті інші. Крім того він вказує, що власник авто [PERSON] в повідомленні про настання страхової події прохала перерахувати кошти ТОВ Брістоль-Авто, але кошти позивачем були перераховані саме [PERSON] . У відповіді на відзив позивачем вказано, що викликати відповідача для огляду транспортного засобу є правом, а не обов`язком страховика. В довідці ДАІ вказано зовнішні пошкодження автомобіля, а страхове відшкодування виплачено згідно рахунку, виставленого СТО. Сума страхового відшкодування сплачена згідно реквізитів, узгоджених з вигодонабувачем, а не на рахунок страхувальника. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши позиції сторін, відповідно до вимог ст.89 ЦПК України з`ясувавши всі обставини справи та надавши їм правову оцінку, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно зі статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Виходячи із наведеного, страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває прав кредитора в частині фактично сплаченого страхового відшкодування. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Стаття 27 Закону України «Про страхування» та стаття 993 ЦК України передбачають перехід права вимоги до страховика, де перехід фактично означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика. Перехід права вимоги потерпілого (страхувальника) у деліктному зобов`язанні до страховика в порядку статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» є суброгацією. Суд вважає помилковим ототожнення права вимоги, визначеного статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України, із правом вимоги (регресу), визначеного статтею 1191 ЦК України, оскільки наведені норми регулюють різні за змістом правовідносини - суброгацію у страхових відносинах та регрес. Так, на відміну від суброгації у страхових відносинах, де, як уже зазначено вище, право вимоги переходить від потерпілого (страхувальника) до страховика, а деліктне зобов`язання продовжує існувати, при регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, яка виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи. Право зворотної вимоги (регресу) не переходить від однієї особи до іншої, як у випадку заміни сторони (кредитора) у вже існуючому зобов`язанні (при суброгації у страхових відносинах). При регресі право регресної вимоги виникає, тобто є новим правом кредитора за новим регресним зобов`язанням, що виникло внаслідок припинення основного (деліктного) зобов`язання шляхом виконання обов`язку боржника (винної особи) у такому деліктному зобов`язанні третьою особою. У деліктному зобов`язанні право вимоги до винної особи у особи, яка відшкодувала шкоду потерпілому, виникає в порядку статті 1191 ЦК України. У спірних (страхових) відносинах застосуванню підлягають норми статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України, які визначають спеціальний порядок переходу прав вимоги до винної особи від страхувальника (потерпілого) до страховика, що відшкодував шкоду потерпілому - суброгацію. Аналогічну правову позицію наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 910/2603/17. Відповідно до ч.3 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як видно із матеріалів справи, 17.08.2016 року невстановленою особою на прізвище [PERSON] було складено «АКТ осмотра транспортного средства (ТС)» автомобіля «Ford Fiesta», днз [NUMBER] , з зазначенням назв деталей та описом пошкоджень. Підписи учасників огляду транспортного засобу, а саме власника, учасника, представника відсутні, є лише підпис та прізвище особи, що його склала (т.1 а.с.15,16) Відповідно до пункту 22.3.2 договору добровільного страхування наземного транспорту №28610а5д від 23 грудня 2015 року (т.1 а.с.19) страховик має право як тільки стане відомо про настання страхового випадку, провести огляд пошкодженого ТЗ та скласти акт огляду ТЗ. За необхідності, при наявності другого учасника ДТП чи іншої особи, винної у скоєні збитків, повідомити їм про дату, місце та час проведення огляду. У випадку неявки вказаних осіб огляд проводиться без їх участі з відповідною відміткою про цей факт в Акті огляду. Згідно із п.12.10 Правил №003 добровільного страхування наземного транспорту, затверджених в.о. голови правління ЗАТ «СК АХА Страхування» від 13 березня 2009 року при пошкодженні транспортного засобу внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом складання кошторису вартості відновлення транспортного засобу (Кошторису збитків), в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання та матеріалів, що підлягають заміні, без урахування експлуатаційного зносу (умовами Договору страхування може бути передбачено відшкодування збитків за принципом «з урахуванням зносу», коли до Кошторису збитків включається вартість запасних частин, деталей, обладнання та матеріалів з урахуванням експлуатаційного зносу), а також ремонтних робіт, якщо інше не передбачено Договором страхування. Кошторис збитків складається Страховиком, виходячи з відновлення пошкодженого транспортного засобу на базі СТО на підставі рахунків з СТО. В окремих випадках, за згодою Страховика та Страхувальника (Вигодонабувача) розмір збитків може визначатися на підставі автотоварознавчої експертизи або безпосередньо Страховиком чи уповноваженою ним особою (аварійним комісаром). Вартість частин та деталей береться в розрахунок Кошторису збитків за умови, що вони шляхом ремонту не можуть бути приведені в стан, придатний для подальшого використання, або витрати на такий ремонт перевищують витрати по їх заміні на нові. При настанні страхових випадків за межами України та необхідності здійснення ремонту на місці страхового випадку трудовитрати на відновлення відшкодовуються, виходячи з розцінок, що діють в Україні. Як видно із «Акту осмотра транспортного средства (ТС)» автомобіля «Ford Fiesta», днз [NUMBER] від 17.08.2016 року, відповідач не був повідомлений та не був присутнім при огляді транспортного засобу, про характер пошкоджень не знав, відміток про цей факт немає. Характер пошкоджень, зафіксованих в довідці ДАІ та Повідомлення про настання страхової події від 02.08.2016 року, значно відрізняється від пошкоджень вказаних у вищевказаному Акті. Страховий акт № АХА2158402 від 08.09.2016 року (т.1 а.с.10) також готувався без повідомлення, узгодження та участі відповідача чи його повноважного представника, а наданий розрахунок страхового відшкодування не підписаний страхувальником (т.1 а.с.11). Крім того, в повідомленні про настання страхової події від 02.08.2016 року [PERSON] просила страховика виплатити страхове відшкодування ТОВ «Брістоль Авто» (ПП «Сінгл-Сервіс»), натомість виплату страхового відшкодування було здійснено безпосередньо [PERSON] . Обсяг вимог страховика має відповідати розміру заподіяним зобов`язаною особою збитків, що не були компенсовані страховою виплатою за договором страхування цивільно-правової відповідальності. При цьому розмір таких збитків має визначатись у встановлений Законом спосіб і у межах судового розгляду справи доводитись належними і допустимими доказами. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України: кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підтвердження завданої Страхувальнику ( [PERSON] ) матеріальної шкоди позивач надав суду «Отчет об оценке стоимости материального ущерба причененного владельцу колесного транспортного средства №19/09/16» від 23.08.2019 року (т.1 а.с.13, 14), на підставі якого було здійснено подальші розрахунки сум страхового відшкодування, який викладено російською мовою. У ч.1 ст.14 Закону України «Про засади державної мовної політики» зазначається, що судочинство в Україні у цивільних, господарських, адміністративних і кримінальних справах здійснюється державною мовою. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам частини третьої статті 8 цього Закону, за згодою сторін суди можуть здійснювати провадження цією регіональною мовою (мовами). В ч. 3 цієї ж статті зазначається, що сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам частини третьої статті 8 цього Закону, допускається подача до суду письмових процесуальних документів і доказів, викладених цією регіональною мовою (мовами), з перекладом, у разі необхідності, на державну мову без додаткових витрат для сторін процесу. З огляду на зазначені вище норми Закону «Акт осмотра транспортного средства (ТС)» автомобіля «Ford Fiesta» днз [NUMBER] від 17.08.2016 року, «Отчет об оценке стоимости материального ущерба причененного владельцу колесного транспортного средства №19/09/16» від 23.08.2019 року, суд вважає неналежним та недопустимим письмовим доказом в розумінні ст.ст. 77, 78, 95 ЦПК України. Відповідач, не погоджуючись з сумою матеріального збитку завданого власнику КТЗ «Ford Fiesta» днз [NUMBER] , подав до суду клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, яке судом було задоволено ухвалою від 31.07.2019 року (т.2 а.с.8, 9) та зобов`язано Приватне акціонерне товариство "АХА Страхування" та третю особу, без заявлення самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача [PERSON] , надати експерту для огляду: автомобіль «Ford Fiesta» днз [NUMBER] , пошкоджені в наслідок ДТП елементи ТЗ, які були замінені та оригінал свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER] . 22.10.2019 року надійшло повідомлення від судового експерта Сумцова Сергія Станіславовича про неможливість надання висновку №149 (т.2 а.с.13,14) у зв`язку з невиконанням вимоги щодо надання для експертизи автомобіля «Ford Fiesta», днз [NUMBER] . Відповідно до п.2,4 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. У свою чергу суд враховує ст.109 ЦПК України, якою визначено, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. З огляду на те, що позивач та третя особа, без заявлення самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача [PERSON] не надали експерту для огляду автомобіль «Ford Fiesta» днз [NUMBER] , пошкоджені в наслідок ДТП елементи ТЗ, які були замінені, а призначена за ухвалою суду від 31 липня 2019 року експертиза була, необхідною для встановлення розміру матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в контексті вказаної норми ст.109 ЦПК України, є свідомим ухиленням позивача від обов`язку підтвердити належними та допустимим доказами викладені в позовній заяві обставини. Суд приходить до висновку, що позивач документально не підтвердив розмір матеріального збитку, завданого [PERSON] внаслідок пошкодження автомобіля «Ford Fiesta» днз [NUMBER] . Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК). Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. 81, 82 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Отже, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч.1ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому судові витрати слід покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed