Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

16 жовтня 2020 року [PERSON] звернулася до відповідача з позовною заявою, в якій просить стягнути на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 2000 грн. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що на даний час шлюб фактично припинив існування, між ними втрачені подружні стосунки і вона має намір після досягнення дитиною одного року розірвати вказаний шлюб. На даний час відповідач офіційно непрацевлаштований, але заробляє немалі кошти на будівництві та на утримання сім`ї надає їх в малій сумі і періодично, що стало підставою для звернення до суду про стягнення аліментів. На даний час значно зросла вартість продуктів харчування, одягу для дитини, а тому на дитину витрачає приблизно 2500 грн. в місяць. 20 жовтня 2020 року\~відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, подали заяви, в яких просять засідання проводити у їх відсутності, зокрема відповідач вказав, що позов визнає в повному обсязі (а.с.19-20). Такі дії не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, згідно якої учасник справи\~має право\~заявити клопотання\~про розгляд\~справи за\~його відсутності. Так, згідно\~ст. 206 ЦПК України, відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, повно та всебічно з"ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, вважає, що позов належить задовольнити, так як він обґрунтований, доведений позивачем, відповідає матеріальному закону, визнаний відповідачем і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Як вбачається з матеріалів справи, спір виник з приводу сімейних відносин щодо розміру витрат на утримання дитини. Так, згідно\~ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ч.8 ст.7 СК України), а також зобов`язує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст.142 СК України) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин (ч.9 ст.7 СК України). Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до роз`яснень, що надані у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Встановлено, що за час перебування сторін в шлюбі, в них народився син [PERSON] , [INFO] (а.с.5-6). На даний час сторони проживають окремо, а син [PERSON] , стан здоров"я якого задовільний,\~\~ перебуває на утриманні позивача, проживаючи з нею (а.с.7). Відповідач, проживаючи окремо, на даний час офіційно не працює, має задовільний стан здоров"я, та немає інших осіб, окрім сина [PERSON] , яких би мав утримувати за законом. Частина 3 ст. 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в долі від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається судом за заявою платника або одержувача, якщо платник аліментів м>ає нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ст.184 СК України). Не маючи достовірної інформації про постійні доходи відповідача, суд прийшов до висновку про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Виходячи із віку дитини сторін, такий прожитковий мінімум в розрахунку на місяць повинен бути не меншим -1859 грн. Разом з тим, при визначенні розміру аліментів в даному спорі суд, з додерженням вимог ст.182 СК України, враховує загальний матеріальний стан відповідача, який немає постійного заробітку, рухомого та нерухомого майна, відсутність в нього інших осіб, яких він зобов`язаний утримувати, стан здоров"я дитини та фактичного приділення позивачем більше сил та засобів на його виховання та розвиток через проживання дитини з нею, а також згоду відповідача на сплату аліментів в розмірі 2000грн. На підставі наведеного, суд приходить до висновку про стягнення аліментів з відповідача в розмірі 2000 грн. Такий розмір аліментів не є надмірним, визнаний відповідачем та є об`єктивним з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та принципу рівності батьків у утриманні дітей, відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України. При цьому суд зауважує, що сторони не позбавлені можливості згодом, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (частина 1 статті 192 СК України). Згідно\~ст. 123 ЦПК України\~перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Оскільки позивач звернулася до суду з вимогами 16 жовтня 2020 року, тому з 17 жовтня 2020 року слід присудити стягнення аліментів і до досягнення дитиною повноліття. Позивач звільнений від сплати судового збору, тому відповідач у відповідності до вимог ч.6 ст. 141 ЦПК мав би сплатити судовий збір в сумі 840.80 грн в дохід держави. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з наведеного, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, а відповідач подав заяву про визнання позову до початку розгляду справи по суті, то з відповідача підлягає стягненню в дохід держави 50 відсотків судового збору, тобто 420.40 грн. \~ \~ \~ \~Позивач, окрім того, просить стягнути з відповідача на її користь 1000 грн. витрат на правову допомогу за складання позовної заяви адвокатом. На підставі наведеного, ст.180-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved