Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON], [INFO] та стягнення аліментів на її утримання у розмірі 1/3 частки від заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.10.2016 року до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на той факт, що відповідач з вересня 2012 року проживає окремо, долею та життям сина не цікавиться, жодним чином не бере участь у вихованні, спілкуванні та утриманні дитини, зовсім не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, син перебуває на повному утримані позивача. Позивач в судове засідання не з`явилась, надіславши на адресу суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечувала, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надіславши на адресу суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував, просив прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини. Враховуючи інтереси позивача, суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Як вбачається з копії свідоцтва про народження дитини - [PERSON], [INFO], його матір'ю є [PERSON], батьком - [PERSON]. (а.с. 8). Батьки у зареєстрованому шлюбі не перебували, реєстрація народження проведена відповідно до статті 126 Сімейного кодексу України. Малолітня дитина, [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю - [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Виховання, контроль та матеріальне забезпечення дитини здійснює мати. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України" від 12.06.1998 року № 16, складання письмових висновків органів опіки і піклування та їхню участь у судових засіданнях покладено на відділи й управління освіти районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій і виконавчих комітетів міських чи районних у містах рад. Згідно з висновком Служби у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав від 13.09.2016 року №102/03/31-8277 вважається за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітнього сина [PERSON], [INFO], оскільки відповідач свідомо нехтує своїми обов'язками, ухиляється від виховання та навчання сина, не проявляє щодо нього батьківської турботи, не цікавиться життям та здоров'ям, не утримує матеріально (а.с. 11-12). Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових умов № 405, малолітня дитина [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], умови проживання відповідають вимогам, для виховання, розвитку та проживання дитини створено всі необхідні умови (а.с. 13). Згідно з вимогами ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до ч. 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав від 30.03.2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце,коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З урахуванням викладеного суд дійшов до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до [PERSON], [INFO], а саме не цікавиться його вихованням, здоров'ям, не надає йому матеріальної та іншої допомоги, не спілкується з дитиною, а тому суд приходить до висновку про можливість позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до [PERSON], [INFO]. Суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини, підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно до ч. 2 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами деяких норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочок, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до матеріалів цивільної справи, позовна заява була подано до суду 29.12.2016 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції. Відповідно до вимог ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. З урахуванням викладеного та враховуючи, що немає підтверджуючих документів про офіційне працевлаштування відповідача, що може свідчити про його мінливий дохід, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO], щомісячно в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.12.2016 року до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial