Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], у якості третій особи зазначила виконавчий комітет Бердянської міської ради, у якому просила: визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим будинком 92 по вулиці Л. Українки в місті Бердянську Запорізької області. В обґрунтуванні позову в позовній заяві [PERSON] зазначила, що їй належить на праві приватної власності житловий будинок 92 по вулиці Л. Українки в місті Бердянську Запорізької області. (Підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.06.1995 року). У будинку зареєстрована [PERSON] (колишня дружина її сина) та [PERSON]. (Підтверджується довідкою вуличного комітету від 26.07.2016 року). З 2014 року [PERSON] не проживає у будинку, свого особистого майна та речей у будинку не тримає, грошових коштів на оплату комунальних послуг не надає. Витрати по утриманню будинку несе позивач. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22.04.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (Підтверджується копією рішення суду). Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 31.10.2014 року [PERSON] відмовлено у задоволенні позову про вселення у спірний будинок. (Підтверджується копією рішення суду) Вона бажає зняти відповідача по справі з реєстраційного обліку у житловому будинку по вулиці Л. Українки, 92 в місті Бердянську Запорізької області. Писати заяву про зняття з реєстрації у добровільному порядку відповідач по справі не бажає і тому позивач змушена звернутися до суду. Статтею 150 ЖК України, визначено, що власник житла користується ним для особистого проживання і проживання членів своєї сімей і має право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, позивач, як власник спірного будинку, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, в тому числі і шляхом зняття з реєстрації місця проживання. За правилами ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Просила задовольнити позов. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник, адвокат [PERSON], просили задовольнити позов на підставах викладених в позовній заяві. При цьому позивач [PERSON] не заперечувала, що раніше відповідач була дружиною її сина. Шлюб розірваний у 2014 році. Після розірвання шлюбу вона, коли відповідач була на роботі, зібрала її речи, та вивезла їх в село до сестри відповідача. З того моменту відповідач у домі не проживає. Відповідач [PERSON] позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні. Вона не проживає у [INFO] з поважних причин, так як її речи вивезли без її згоди, а у будинок для проживання ані її, ані її неповнолітню дочку не допускають. Представник третій особи, виконавчого комітету Бердянської міської ради, за довіреністю [PERSON], просила розглянути справу відповідно до закону за її відсутністю. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. \~На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.06.1995 року позивач [PERSON] є власником житлового будинку №92 по вулиці Л. Українки в місті Бердянську Запорізької області. (а.с. 7) \~Відповідач [PERSON] з 28.11.1998 року зареєстрована в [INFO], що підтверджено повідомленням Бердянського МВ управління державної міграційної служби в Запорізькій області від 01.08.2016 року та довідкою вуличного комітету №3 м. Бердянська від 26.07.2016 року (а.с.13,19). Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 31.10.2014 року по справі №310/3569/14-ц відмовлено в задоволенні позову [PERSON] в своїх інтересах та інтересах малолітньої [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету Бердянської міської ради про вселення до житлового будинку №92 по вулиці Л. Українки в місті Бердянську Запорізької області (а.с.9-12). При цьому у судовому засіданні встановлено, що у [PERSON] та у [PERSON] відсутнє право на користування житловим будинком по вулиці Л. Українки,92 в місті Бердянську за ч.4 ст 156 ЖК України, так як вона не є членом сімі власника будинку. (а.с.11). Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 22.04.2014 року розірваний шлюб між [PERSON], якій є сином [PERSON], та [PERSON] (а.с.8). Сторони по справі не заперечували, що відповідач [PERSON] разом з дочкою [PERSON], дійсно не проживає у [INFO] з 2014 року, тому дані обставини не підлягають доказуванню на підставі ч.1 ст. 61 ЦПК України. Свідок, колишній чоловік відповідача [PERSON], пояснив суду, що у 2014 році, він у присутності своїй матері [PERSON], зібрав речи відповідача [PERSON] та вивіз їх до житла її батьків. При цьому [PERSON]В присутня не була. Зараз у нього інша родина. Він проживає за іншою адресою, хоча залишився зареєстрованим у [INFO]. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на рішення Бердянського міськрайонного суду від 31.10.2014 року [PERSON] не є членом сімі власника спірного будинку, тому до ній не можна застосовувати ст. 405 ч.2 ЦК України. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Таким чином, під час вирішення питання про втрату членом сім'ї наймача права на користування жилим приміщенням з'ясуванню підлягають термін його відсутності та поважність причин такої відсутності. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Відповідно до п. 39 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (ст. 405 ЦК України), таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК України. В порушення вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України, ані позивач [PERSON], ані її представник, адвокат [PERSON] не надалі суду жодного доказу, що реєстрація відповідача заважає позивачу користуватися своїм будинком, наприклад, що вона сплачує комунальні послуги з урахуванням наявності реєстрації [PERSON], але реєстрація відповідача заважає позивачу отримувати субсидію. Судом встановлено, що [PERSON] через поважні причини не проживає у спірному будинку, так як його власник, позивач по справі [PERSON] заважає їй та її дочки в цьому. Враховуючи надані докази суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed