Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

16 січня 2016 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме спадкове майно. Свій позов мотивує тим, що після смерті її матері, [PERSON], яка померла 08 квітня 2016 року, відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вулиці Центральна, 84 в селі Рівне Любомльського району Волинської області. Позивач зазначає, що являється спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON]. Спадщину прийняла, оскільки подала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини в строки передбачені ст. 1270 ЦК України. Крім неї, спадкоємцями першої черги є син померлої [PERSON], проте він не претендує на частку у даному майні. Інших спадкоємців немає. Оформити свої спадкові права належним чином не має можливості, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Просить визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON], а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по вулиці Центральна, 84 в селі Рівне Любомльського району Волинської області. В судове засідання позивач не зявилась, в позовній заяві просила розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, про розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що він не заперечує щодо задоволення позову. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З довідки виданої виконкомом Рівненської сільської ради Любомльського району Волинської області №504 від 23.06.2016 року вбачається, що згідно запису в по господарській книзі №3 на 2016-2020 роки, за номером обєкта по господарського обліку № 020234 проживала і була прописана до дня смерті по вулиці Центральна, 84 в селі Рівне Любомльського району Волинської області [PERSON], яка померла 08.04.2016 року (а.с.4). Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 813032, стверджується, що [PERSON] була власником земельної ділянки площею 0,25 га, яка призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в с. Рівне Любомльського району Волинської області. [PERSON] померла 08 квітня 2016 року, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕГ №187761 (а.с.3). Отже, після смерті останньої, відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по вулиці Центральна, 84 в селі Рівне Любомльського району Волинської області. Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкодавець [PERSON] заповіту на випадок своєї смерті не залишила. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON], відповідно як дочка спадкодавця. Даний факт стверджується свідоцтвом про народження серії I-АГ № 752222 та свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЕГ № 295671 (а.с.4). [PERSON], у відповідності до ст. 1269 ЦК України спадщину прийняла, подавши заяву до нотаріуса в межах строку, передбаченого ст. 1270 ЦК України. Проте постановою державного нотаріуса від 26.11.2016 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вулиці Центральна, 84 в селі Рівне Любомльського району Волинської області останній було відмовлено, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Крім неї, спадкоємцями першої черги за законом є син спадкодавця [PERSON] Проте, як вбачається з матеріалів справи, останній спадщину після матері [PERSON] не прийняв, та із позовою заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини не звертався, у поданій до суду заяві вказав, що позов визнає. Згідно матеріалів спадкової справи №64/2016, інших спадкоємців немає. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Частиною 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 цього Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. З копії техпаспорта вбачається, що нерухомі обєкти, які знаходяться по вулиці Центральна, 84 в селі Рівне Любомльського району Волинської області були побудовані в 1951, 1955 роках. На час побудови спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами питання державної реєстрації права власності на нерухоме майно регулювалося Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР, і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, що передбачала державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Стаття 328 ЦК України вказує на те, що право власності набувається на підставах, які не заборонені законом. Відповідач у своїй заяві до суду позов визнав, що в силу ст.ст. 60,\~61 ЦПК України, дає підстави суду вважати доведеними обставини, на які посилається позивач, як такі, що не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4\~ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що слід визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно за законом, що залишилось після смерті [PERSON], яка померла 08 квітня 2016 року, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями\~\~та спорудами, які знаходяться по вулиці Центральна, 84 в селі Рівне Любомльського району Волинської області.

Outcome: approved