Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 05 листопада 2012 року між сторонами був укладений шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис. Від даного шлюбу у них народилася дитина: донька [PERSON], [INFO]. Фактично дитина перебуває лише на її утриманні. З 09 серпня 2014 року відповідач залишив її з дитиною і поїхав проживати до своїх батьків у село Красноволя, Маневицького району Волинської області, де проживає по даний час. Весь цей період він не приймав участі у матеріальному утриманні сім'ї, не цікавився дитиною. Сторони не спілкуються навіть по телефону. А тому позивачу невідоме місце роботи відповідача, а також чи він працює офіційно чи неофіційно. Вважає, що відповідач також зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Він здоровий, працездатний, інших дітей у нього немає. В даний час позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Тому вважає, що відповідач зобов'язаний підтримувати матеріально і її також. Добровільно відповідач надавати допомогу відмовляється, що змусило її звернутись до суду. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі 500 гривень щомісячно, та на своє утримання в розмірі 500 гривень щомісячно. Позивач в судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялася належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному об'ємі. Просить задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі 500 гривень, то вона підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно ч. 1-2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом при розгляді справи встановлено, що [PERSON] являється батьком малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] немає постійного доходу, його дохід є нерегулярним, за станом здоров'я є працездатний і спроможний сплачувати аліменти на утримання малолітньої [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Судом при розгляді справи встановлено, що відповідач не надає позивачу коштів на утримання дитини. При цьому матеріальне становище платника аліментів та його реальна спроможність сплачувати аліменти, його повна працездатність, вік, дозволяють сплачувати аліменти на утримання малолітньої [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи матеріальне становище відповідача та його реальну спроможність сплачувати аліменти, його вік, повну працездатність, а також звичайні потреби неповнолітньої дитини. А також те, що будучи батьком дитини, відповідач не надає позивачу матеріальної допомоги на її утримання, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище та залежність від відповідача щодо утримання дитини. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання позивача в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень, то вона підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Судом при розгляді справи встановлено, що з позивачем по справі проживає малолітня [PERSON], [INFO]. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Оскільки з позивачем проживає малолітня дитина - [PERSON], [INFO]. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень до досягнення [PERSON] трьох років. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд, вважає можливим допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судом при розгляді справи встановлено, що [PERSON] як позивач по справі звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" при подачі позовної заяви про стягнення аліментів. Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 80 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 80 ЦПК України ціна позову визначається у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог. Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року № 3674-VІ передбачено, що при зверненні до суду із позовною заявою майнового характеру, сплачується ставка судового збору в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, що в гривневому еквіваленті становить становить 243,60 - 3 654 гривень. Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду заявлено дві позовних вимоги майнового характеру. А тому до сплати підлягає судовий збір в сумі по 243,60 гривень за кожну з двох заявлених позовних вимог. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, тому він стягується з відповідача в дохід держави. При цьому мінімальний розмір судового збору за позовну вимогу майнового характеру становить 243,60 гривень. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави судового збору в сумі по 243,60 гривень за кожну з двох заявлених позовних вимог.

Outcome: approved