Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

20 липня 2021 року заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про видачу обмежувального напису, визначивши заінтересованими особами - [PERSON] та Чечелівське відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУ НП в Дніпропетровській області (а. с. 1-4). В обґрунтування заяви зазначено, що заявник є власником квартири [ADDRESS] . В даній квартирі він проживає зі своєю дружиною, донькою та її дітьми. Його донька [PERSON] є зареєстрованою в даній квартирі, але не має права власності на неї. Натомість, [PERSON] , без згоди заявника, який є власником домоволодіння, почала проживати в даній квартирі зі своїм співмешканцем [PERSON] , який за час спільного проживання постійно вчиняє домашнє насильство відносно заявника та його дружини. Вказано, що [PERSON] прямо погрожує заявнику та його дружині тим, що зробить все, для того щоб вижити останніх із вказаної квартири, перетворивши їх життя на пекло. [PERSON] постійно провокує на конфлікти, вчиняє сварки, лається нецензурною лайкою на адресу заявника та його дружини, погрожує фізичною розправою. 12 січня 2021 року [PERSON] наніс заявнику тілесні ушкодження, про що складений судово-медичного висновок та за вказаним фактом здійснюється перевірка правоохоронними органами. [PERSON] вчиняє дії щодо приниження заявника як морально, так і фізично, а потім викликає поліцію та говорить, що це заявник на нього нападає. Заявник, в свою чергу, постійно викликає поліцію відносно [PERSON] , яка неодноразово виносила [PERSON] заборонні приписи та проводила з ним профілактичні бесіди з приводу не допущення в подальшому антигромадської поведінки. З тих підстав, що заявник є особою, яка зазнала домашнього насильства, просить суд винести обмежувальний припис відносно [PERSON] , [INFO] , (паспорт серії [NUMBER] , що виданий Індустріальним РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області10 грудня 2003 року; який зареєстрований у кв. [ADDRESS] ; тимчасово проживає у кв. [ADDRESS] ) на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав: заборонити [PERSON] перебувати в місці проживання (перебування) [PERSON] , [INFO] , у квартирі [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] , [INFO] , або контактувати із ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Ухвалою суду від 21 липня 2021 року у справі відкрито окреме провадження та призначено судове засідання на 10 годину 00 хвилин 23 липня 2021 року (а. с. 21). В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримав прохав її задовольнити. Пояснив, що [PERSON] проживає в його будинку без його згоди на те, комунальні платежі не сплачує. [PERSON] щоденно провокує його на конфлікти, вчиняє з ним сварки, висловлюється на його адресу та адресу його дружини нецензурною лайкою, показує матюки на пальцях рук, погрожує фізичною розправою, б`є його. В січні 2021 року [PERSON] його побив, підтвердженням чого є судово-медичний висновок експерта та за вказаним фактом, наразі поліцією здійснюється розслідування. Проживаючи в його домоволодінні, [PERSON] користується комунальними послугами, натомість їх вартість не сплачує, посилаючись на те, що заявник є власником домоволодіння, тому їх сплачувати повинен він. Зазначив, що [PERSON] намагається всілякими методами вижити його з дружиною з власного житла, про що неодноразово йому про це казав. Стверджує, що [PERSON] постійно принижує його гідність. Так, вказав, що мали місце випадки, коли [PERSON] заходив до вбиральні, в той час, коли там знаходився заявник та, висловлюючи образи, виштовхував його звідтіль, не давши справити фізіологічну потребу. Також був випадок, коли заявник відпочивав, лежачи на животі на дивані, у себе в кімнаті, до якої, без дозволу, зайшов [PERSON] та, скрутивши заявника, почав стягувати із нього штани, насміхаючись із останнього та висловлюючи бажання задовольнити свої сексуальні потреби. Заявник неодноразово звертався до правоохоронних органів із заявами на дії [PERSON] , на що останніми виносилися термінові заборонні приписи стосовно кривдника та проводилися з ним профілактичні бесіди. Вказує, що дані заходи безрезультатні, оскільки поведінка [PERSON] не змінюється, він продовжує вчиняти дії психологічного та фізичного характеру відносно нього та його дружини, що робить нестерпним їхнє життя. В судовому засіданні заінтересована особа [PERSON] вважав заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Пояснив, що він є цивільним чоловіком доньки заявника та батьком її дітей, тому проживає разом з ними у будинку заявника останні 10 років. Жили вони дружньо та без конфліктів всі ці роки доти, доки два роки тому не з`явився син заявника, який невідомо, де перебував останні 20 років та не спілкувався з батьками, після чого у них погіршилися стосунки. Вказав, що син заявника входить до секти, до якої він хотів долучити всю сімю, та заволодіти домоволодінням заявника, однак [PERSON] із [PERSON] відмовилися вступати до неї, тому він долучив до неї лише своїх батьків (заявника з дружиною), яких налаштував проти [PERSON] та [PERSON] . З цього часу у них погіршилися стосунки, а згодом зійшли нанівець. Син заявника разом із своєю матір`ю (дружиною заявника) намагалися заволодіти домоволодінням заявника шляхом його вбивства. Так, коли заявник хворів і йому ставили крапельниці, дружина заявника перекрила йому крапельницю та пішла на вулицю, де чекала його смерті, але в цей час [PERSON] покликав його ( [PERSON] ), який зайшов до кімнати заявника та побачив, що капельниця відключена, а система наповнилася повітрям, яке підходить до вени. Тому він вчинив всіх заходів щодо порятунку заявника, який йому був безмежно вдячний за це. Вказав, що на поклик заявника до кімнати також зайшла дружина останнього, яка сіла поряд та спостерігала за діями [PERSON] , не намагаючись йому допомогти. Пізніше, дружина заявника намагалася отруїти сім`ю [PERSON] , внаслідок чого [PERSON] перенесла складну, дороговартісну операцію, натомість сам він з дітьми майже не постраждав. З тих підстав, що позбавитися від сім`ї [PERSON] таким чином не вдалося, наразі заявник намагається вижити [PERSON] з будинку шляхом вчинення перепон у користуванні майном, приміщенням загального користування у будинку, вчиняючи сварки, конфлікти та бійки. Так, зазначив, що заявник його побив газовим ключем по голові, про що складено судово-медичний висновок, а працівниками поліції здійснюється розслідування за вказаним фактом. Зазначив, що до появи сина заявника вони жили дружньо цілих 15 років, та він для заявника був найкращим зятем, про що останній сам йому казав. Представник заінтересованої особи Чечелівського відділення поліції ГУНП в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, про розгляду справи повідомлений належним чином, будь-яких письмових заяв суду не надав, причини нявки суду невідомі. Дослідивши матеріали заяви, заслухавши пояснення учасників справи, приймаючи покази свідка, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви за наступних підстав. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що заявник є власником 70/100 домоволодіння буд. [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу № 2-1316 від 22 березня 1986 року (а. с. 18-19). [PERSON] є донькою заявника. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 35), та [PERSON] , [INFO] , підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 36). 03 липня 2020 року відносно [PERSON] винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 182758 від 03 липня 2020 року, строком на 20 діб, у зв`язку зі скоєнням ним 03 липня 2020 року о 06 годині 00 хвилин в кв. [ADDRESS] відносно [PERSON] та [PERSON] домашнього насильства (а. с. 6). 07 жовтня 2020 року відносно [PERSON] винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 235314 від 07 жовтня 2020 року, строком на 5 діб, у зв`язку зі скоєнням ним 07 жовтня 2020 року о 13 годині 00 хвилин в кв. [ADDRESS] відносно [PERSON] домашнього насильства (а. с. 7). Відповідно до копії термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА № 235801 від 07 січня 2021 року відносно [PERSON] , у зв`язку зі скоєнням ним 07 січня 2021 року о 16 годині 00 хвилин в кв. [ADDRESS] відносно [PERSON] домашнього насильства, та вжито заходи термінового заборонного припису стосовно кривдника строком на 10 діб (а. с. 8). Згідно копії термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА № 197209 від 19 травня 2021 року відносно [PERSON] , у зв`язку зі скоєнням ним 19 травня 2021 року о 15 годині 15 хвилин в кв. [ADDRESS] відносно [PERSON] домашнього насильства, та вжито заходи термінового заборонного припису стосовно кривдника строком на 5 діб (а. с. 5). Згідно з копією висновку спеціаліста СМЕ № 2689 від 30 серпня 2019 року та № 62 від 12 січня 2021 року, у [PERSON] виявлені тілесні ушкодження, які, з його слів, нанесені йому [PERSON] , та які відносяться до легких тілесних ушкоджень (а. с. 9-11). Відповідно до висновків про результати перевірки інформації, що надійшла до чергової частини Чечелівського ВП ДВП ГУ НП України в Дніпропетровській області, [PERSON] звертався до поліції із заявами на [PERSON] 13 січня 2021 року ЖЕО № 874 (а.с. 14), 21 серпня 2020 року ЖЕО № 20787 (а. с. 15), 05 січня 2020 року ЖЕО № 313 (а. с. 16), 07 лютого 2020 року ЖЕО № 2913 (а. с. 17). Також з вказаних висновків вбачається, що в ході перевірки заяв [PERSON] з [PERSON] було проведено профілактичні бесіди з приводу не допущення в подальшому антигромадської поведінки. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила факт переслідування та вчинення фізичного та психологічного насильства заявника з боку [PERSON] . Пояснила, що [PERSON] разом з [PERSON] , переслідують заявника, провокуючи його на сварки шляхом створення конфліктних ситуацій, ображаючи та висловлюючись нецензурною лайкою на його адресу, після чого здійснюють запис реакції заявника на них на свій телефон, без його повідомлення та згоди, а після цього викликають поліцію та надають дані записи як доказ їхніх образ заявником. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з вимогами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Так, розділом IV глави 13 ЦПК України визначений порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до вимог ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Пунктом 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що під домашнім насильством розуміються діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Згідно з вимогами п. 14 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Відповідно до вимог п. 15 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» сексуальне насильство - форма домашнього насильства, що включає будь-які діяння сексуального характеру, вчинені стосовно повнолітньої особи без її згоди або стосовно дитини незалежно від її згоди, або в присутності дитини, примушування до акту сексуального характеру з третьою особою, а також інші правопорушення проти статевої свободи чи статевої недоторканості особи, у тому числі вчинені стосовно дитини або в її присутності; Приписами п. 17 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до вимог п. п. 6, 8 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі, а особою, яка постраждала від домашнього насильства є особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 24 цього Закону, до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить, зокрема, обмежувальний припис стосовно кривдника. Відповідно до вимог п. 7 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Статтею 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» встановлено, що право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: постраждала особа або її представник; у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини - батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, серед яких: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 36 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Під час розгляду питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суді від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 та у постанові від 04 грудня 2019 року по справі № 607/10122/19. Відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. До таких висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 26 вересня 2019 року по справі № 452/317/19-ц. Порядок видачі судом обмежувального припису визначається Цивільним процесуальним кодексом України. За правилами ст. 350-5 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", на строк від одного до шести місяців. Разом із тим строк дії обмежувального припису має бути пропорційним і достатнім. Такий висновок викладений у постанові Верховного суду від 27 жовтня 2019 року у справі № 415/10120/18. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Нормою ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Приписами ч. ч. 1, 3 ст. 100 ЦПК України передбачено, що електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), вебсайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Досліджені судом докази вказують на наявність тривалого конфлікту між заявником та заінтересованою особою, а також на неодноразове вчинення [PERSON] стосовно [PERSON] домашнього насильства, як психологічного, так і фізичного характеру. До доводів заявника про вчинення [PERSON] відносно нього сексуального насильства суд відноситься критично, через те, що на підтвердження вказаного заявником не надано суду жодних доказів, у зв`язку із чим суд не знаходить підтвердженим факт вчинення [PERSON] відносно [PERSON] сексуального домашнього насильства. Надана [PERSON] характеристика не приймається судом до уваги, оскільки невідомо коли та яким органом вона видана, а зазначені в ній відомості спростовуються поясненнями заявника та свідка [PERSON] . З наданих у судовому засіданні [PERSON] копії термінових заборонних приписів стосовно кривдника, які складені відносно [PERSON] та його дружини [PERSON] вбачається, що складені вони відносно вказаних них в ті самі дні та години, що і термінових заборонних приписів стосовно кривдника [PERSON] , що аж ніяк не спростовує факту вчинення фізичного та психологічного насильства [PERSON] відносно заявника, а лише підтверджують наявність тривалого конфлікту між ними. Крім того, суд критично ставиться до пояснень [PERSON] , оскільки дані пояснення не узгоджуються між собою (не зрозуміло скільки (10 чи 15) років в будинку заявника проживає [PERSON] ), заперечуються заявником та спростовуються показами свідка [PERSON] . Стаття 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права (рішення ЄСПЛ у справі Chahal v. the UK , n. 145). З огляду на встановлені судом обставини щодо наявності психологічного та фізичного насильства, яке чинив [PERSON] щодо [PERSON] , суд вважає, що заявник, як жертва такого насильства, потребує захисту у порядку передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Вирішуючи цю заяву, суд виходить з того, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи, на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України, а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію, направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що [PERSON] є власником домоволодіння [ADDRESS] , та того, що [PERSON] не має права власності та користування вказаним житлом, в офіційному шлюбі з [PERSON] , (яка також права власності на вказане майно не має) не перебуває, з огляду на систематичність вчинення [PERSON] відносно заявника фізичного та психологічного домашнього насильства, що знайшло своє підтвердження під час розгляду справи, суд вважає, що є наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявника [PERSON] , який потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», і є підстави для видачі обмежувального припису стосовно [PERSON] та застосування заходів тимчасового обмеження прав кривдника у вигляді заборони [PERSON] перебувати у місці проживання [PERSON] та заборони [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] , або контактувати із ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Суд вважає що застосування вказаних заходів тимчасового обмеження прав кривдника є достатніми для забезпечення прав заявника. Крім того, з урахуванням оцінки ризиків, суд дійшов висновку, що максимальний строк дії обмежувального припису за обставин, встановлених у справі, є надмірним та вважає за доцільне видати обмежувальний припис строком на три місяці, оскільки заявником не доведено необхідність застосування такого припису на строк шість місяців. Враховуючи складність справи, відповідно до вимог ст. 259 ЦПК України, суд ухвалює вступну та резолютивну частини рішення,

Outcome: partial