Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

23 березня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТДВ «СТ «МЕГАПОЛІС» фактичні витрати в сумі 33 251,92 (тридцять три тисячі двісті п`ятдесят одна) гривень 92 копійок; Стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТДВ «СТ «МЕГАПОЛІС» судові витрати у розмірі 2 270,00 (дві двісті сімдесят) гривень 00 копійок. Свої вимоги мотивував тим, що 30.04.2020 року між ТДВ «СТ «Мегаполіс» та ТОВ «Формаг» укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) № 01748/02/222, застрахований транспортний засіб: SKODA OCTAVIA А7. Зауважив, що 24.06.2020 р. о 15 год. 00 хв. [PERSON] , керуючи мопедом Honda МТХ, по вулиці Небесної Сотні в м. Одеса, не дотримався безпечного інтервалу, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем Skoda Octavia А7, д.н.з. [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів з матеріальними збитками, після чого, 24.06.2020 р. о 15 год. 00 хв. ТОВ «Формаг» повідомило ТДВ «СТ «МЕГАПОЛІС» про настання страхового випадку. Зазначив, що Постановою Київського районного суду м. Одеси, [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Позивач вказує на те, що оскільки з вини [PERSON] , який на момент подання позовної заяви був неповнолітнім, в результаті його протиправних дій було пошкоджено автомобіль, у зв`язку з чим позивачем за договором страхування власнику пошкодженого автомобіля було сплачено страхове відшкодування. Позивач також вказує, що здійснивши виплату страхового відшкодування потерпілій стороні, до позивача перейшло право вимоги, до винної особи - [PERSON] . Ухвалою суду від 01.04.2021 року було відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Представник позивача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «МЕГАПОЛІС» у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення сповіщений належним чином, звернувся до суду з заявою, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 30.04.2020 р. між ТДВ «СТ «Мегаполіс» та ТОВ «Формаг» укладено Договір № 01748/02/222 добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного), (надалі - «Договір»), застрахований транспортний засіб: SKODA OCTAVIA А7, свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] , 2018 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , об`єм двигуна 1 395 куб. см., номер кузова шасі (двигуна) [NUMBER] , білого кольору. Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 р. обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. 24.06.2020 року о 15 годині 00 хвилин [PERSON] , керуючи мопедом «Хонда», по вул. Небесної Сотні в м. Одеса, недотримався безпечного інтервалу, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем «Шкода», н/з [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів з матеріальними збитками. Працівниками патрульної поліції було кваліфіковано дії [PERSON] , як порушення п. 13.1 «Правил дорожнього руху України», за що передбачена відповідальність ст. 124 КпАП України. Вказана обставина встановлена постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 02.09.2020 року, по справі № 947/21387/20, якою [PERSON] винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу про адміністративні правопорушення України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 гривень. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Суд вважає, доведеним той факт, що відповідачем порушено вимоги п. 13.1 «Правил дорожнього руху України». 08 липня 2020 року ТДВ «СТ «Мегаполіс» складено акт № 980/20 та сплачено страхове відшкодування у розмірі 33 251, 92 гривень, шляхом перерахування коштів на рахунок ДП «Базіс Авто», що підтверджується копією платіжного доручення № 1233 від 08.07.2020 року. У відповідності до ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, що визначено п. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною 4 статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяння шкоди. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття "регрес" та "суброгація". Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. Таким чином, відповідно до вказаних норм закону від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов`язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року № 6-112 цс 13. З огляду на положення ст. 1192 ЦК України, розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Також у порядку суброгації страховик може стягнути із завдавача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування. Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач просив стягнути суму виплаченого страхового відшкодування в тому числі з підстав, передбачених ст. 993 ЦК України. Крім того відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке страхувальник, який отримав страхове відшкодування, мав до особи, відповідальної за завдані збитки, то вбачається, що до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «МЕГАПОЛІС» перейшло право вимоги у порядку суброгації, а відтак сума виплаченого страхового відшкодування у розмірі 33 251,92 гривень підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача саме в порядку суброгації та позовні вимоги є обґрунтованими. Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.1179 ЦК неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов`язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди. Таким чином, враховуючи що відповідач наразі є повнолітнім, суд вважає за потрібне стягнути з нього 33 251,92 гривень страхового відшкодування. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Аналізуючи викладене у сукупності, суд приходить до висновку, що позивач виконав всі покладені на нього зобов`язання, а тому у нього виникає повне право звернутися безпосередньо до відповідача з вимогою про стягнення страхового відшкодування. Пунктом 1 частини 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 2 270,00 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: approved