Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

21.08.2018 року позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з цим позовом та просять постановити судове рішення, яким визнати за ними право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташований по [ADDRESS] в таких частках: - за [PERSON] на 1/14 частку, як за спадкоємцем після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]; - на 5/14 часток після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]; - на 1/7 частку, як за членом колгоспного двору; - за [PERSON] на 1/7 частку, як за членом колгоспного двору; - за [PERSON] на 1/7 частку, як за членом колгоспного двору; - за [PERSON] на 1/7 частку, як за членом колгоспного двору. При цьому позивачі посилаються на те, що цей житловий будинок станом на 14 квітня 1991 року відносився до типу колгоспного двору, вони - позивачі та померлі [PERSON], [PERSON], [PERSON],входили до його складу та придбали кожний право власності на 1/7 частку цього будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому. Після смерті [PERSON], яка померла [INFO], її частку успадкував рідний брат померлої [PERSON] Після смерті [PERSON], яка померла [INFO], її частку в рівних частках успадкували чоловік [PERSON] та дочка [PERSON], позивач по справі. Після смерті [PERSON], який помер [INFO], його частку успадкувала дочка [PERSON], позивач по справі Але рішеннями державного реєстратора прав на нерухоме майно їм - позивачам відмовлено в проведенні реєстрації права власності на їх частку будинку через відсутність правовстановлюючого документу на будинок. А позивачу [PERSON] постановою приватного нотаріуса відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину будинку через відсутність правовстановлюючого документу на будинок. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до суду надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та наполягають на їх задоволенні. Представник відповідача Дмитрівської сільської ради Болградського району Одеської області до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], належав до типу колгоспного двору та до його складу входили члени цього двору: [PERSON] (помер [INFO]), [PERSON] (померла [INFO]), [PERSON] (померла [INFO]) та позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. На підставі ст. 123 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла станом на 14 квітня 1991 року, кожен член колгоспного двору придбав право власності на майно цього колгоспного двору в рівних частках, тобто по 1/7 частки будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами. Це підтверджується довідкою Дмитрівської сільської ради Болградського району Одеської області № 590 від 26.07.2018 року (а.с.47). Відповідно до абз.2 п.6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, яка втратила чинність в 1996 році, не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння , що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. У сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних будинків) станом на 1991 рік здійснювалось шляхом внесення відповідного запису у погосподарській книзі сільської ради та відкриття особового рахунку на ім'я власника. Згідно ч.1 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року зі змінами та доповненнями, державна реєстрація прав є обов'язковою. В ч.4 ст.3 цього ж Закону визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Згідно із абз. 3 частини 3 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав власності , з подальшою видачею свідоцтва про право власності на об'єкти ( індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них) , що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року, щодо яких раніше не здійснювалась державна реєстрація прав власності для осіб, за якими закріплені особові рахунки в погосподарських книгах відповідних сільських рад, здійснюється на підставі поданої заяви та виписки із зазначених книг, наданої виконавчим органом сільської ради ( у разі, якщо такий орган не створений, - сільським головою) або відповідною архівною установою, а також інших документів, визначених у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Рішеннями державного реєстратора прав на нерухоме майно № 42065792, № 42065247, № 42065468, № 42064777 від 16.07.2018 року позивачам відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності на вищевказаний житловий будинок через відсутність у них правовстановлюючого документу на цей будинок (а.с.41, 43, 44, 45). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Також судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть № [NUMBER] від 09.10.2004 року, виданого Дмитрівською сільською радою Болградського району Одеської області, а/з №31 [PERSON], померла [INFO] (а.с.24). Спадщину після її смерті прийняв рідний брат [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про їх народження серії [NUMBER] від 08.05.1955 року (а.с.28) та серії [NUMBER] від 15.10.2004 року (а.с.29), тобто відповідно до ст. 1262 ЦК він є спадкоємцем за законом другої черги, який прийняв спадщину фактом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини відповідно до ст. 1268 ч.3 ЦК України, що підтверджується довідкою Дмитрівської сільської ради Болградського району № 590 від 26.07.2018 року (а.с.47), що підтверджується матеріалами спадкової справи №336/07, заведеної державним нотаріусом Болградської районної державної нотаріальної контори, тобто частка [PERSON] в житловому будинку склала - по 2/7. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08.06.2011 року, виданого виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Болградського району Одеській області, а/з № 21 [PERSON], померла [INFO] (а.с. 23). Спадщину після її смерті прийняли в рівних частках чоловік [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про одруження серії [NUMBER] від 06.02.1958 року (а.с.34) та дочка - позивач по справі [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04.11.1964 року (а.с.25), а також свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 19.07.1985 року (а.с.33), тобто відповідно до ст. 1261 ЦК вони є спадкоємцями за законом першої черги, які прийняли спадщину фактом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини відповідно до ст. 1268 ч.3 ЦК України, що підтверджується довідкою Дмитрівської сільської ради Болградського району № 590 від 26.07.2018 року (а.с.47), тобто частка [PERSON] в житловому будинку склала - по 5/14. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.10.2012 року, виданого виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Болградського району Одеській області, а/з № 42 [PERSON], помер [INFO] (а.с. 22). Позивач по справі [PERSON] являється дочкою спадкодавця, що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04.11.1964 року, а/з № 87 відповідно до якого її батько на російський мові - «[PERSON]» (а.с.25) та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 19.07.1985 року, а/з № 52, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб та після цього дружині присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.33); тобто відповідно до ст. 1261 ЦК вона є спадкоємцем за законом першої черги, яка прийняла спадщину фактом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини відповідно до ст. 1268 ч.3 ЦК України, що підтверджується довідкою Дмитрівської сільської ради Болградського району № 164 від 21.02.2018 року (а.с.47). Постановою приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Станєвої В.Б. № 459/02-31 від 15.05.2018 року, позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, який підтверджував би належність житлового будинку спадкодавцю [PERSON] Інших спадкоємців не має, що підтверджується довідкою Дмитрівської сільської ради Болградського району № 164 від 21.02.2018 року (а.с.47), з якої вбачається, що на день смерті [PERSON] з ним в одному будинку була зареєстрована дочка [PERSON], позивач по справі, а також копією спадкової справи № 81/2018, заведеною приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Станєвою В.Б., з якої вбачається що до нотаріальної контори звернулася тільки [PERSON] та на деяке спадкове майно вона вже отримала відповідне свідоцтво (а.с.67-76). Вищезазначене також підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру №53130903 від 30.08.2018 року з якої вбачається що інформація щодо [PERSON] спадковому реєстрі відсутня (а.с.64), свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 15.05.2006 року, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] уклали між собою шлюб та після цього дружині було присвоєно прізвище «[PERSON]» (а.с.35). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 82 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved