Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що є власником житлового будинку, що заходиться в [ADDRESS] . Вказує, що даний житловий будинок належить їй на праві приватної власності, що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно №113920770 від 14.02.2018 року. Вказує, що у вказаному будинку зареєстровано четверо осіб, а саме: вона, її діти, [PERSON] і [PERSON] , та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] . Вказує, що з 2000 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] в будинку не проживають. Реєстрація відповідачів у даному будинку призводить до додаткових витрат по оплаті комунальних послуг, позивач не може отримати пільги зі сплати комунальних послуг передбачені чинним законодавством, у зв`язку з чим вимушений звернутись до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Пояснила, що проживає в будинку з 2000 року, до 1998 року там проживали відповідачі. Вказала, що з 2000 року там проживає, сплачує комунальні платежі, доглядає за житлом. Представник відповідача в судовому засіданні щодо заявлених позовних вимог заперечив. Вказав, у 1998 році, коли у відповідача помер батько він переїхав жити до матері у село Річки Корецького району. Зазначив, що відповідач, [PERSON] отримав житловий будинок коли працював у колгоспі «Перемога» с. Жадківка, Корецького району, а з 1988 року там є прописаний. Не заперечив що відповідачі дійсно з 1998 року в будинку не проживають і спірний житловий будинок зареєстрований за позивачкою, однак просив суд звернути увагу на те, що ухвалою Верховного суду від 14 січня 2019 року відкрито касаційне провадження на постанову Рівненського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року, якою скасовано рішення Корецького районного суду Рівненської області від 17 вересня 2018 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , Комунального підприємства "Реєстраційний офіс" Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення та запису про державну реєстрацію права власності. Відповідач, [PERSON] , щодо заявлених позовних вимог заперечив. Вказав, що дійсно у 1998 році переїхав жити у село Річки, Корецького району, однак з того часу і понині лишається разом з сімєю зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . Зазначив, що не вважає позивачку власником будинку, оскільки законність його оформлення за нею зараз є предметом розгляду в Верховному суді. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] показали, що є сусідками [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Вказали, що позивачка проживає з двома дітьми і з часу проживання по сусідству відповідачів за вищевказаною адресою вони не бачили. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, покази свідків, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Судом встановлено, що позивачу по справі, [PERSON] належить будинок по [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно №113920770 від 14.02.2018 року. Відповідно до довідки Жадківської сільської ради Корецького району №1058 від 01.08.2017 року у будинку, що за адресою: [ADDRESS] фактично проживають з 2000 року наступні особи: -позивач, [PERSON] , [INFO] ; -дочка позивача, [PERSON] , [INFO] ; -син позивача, [PERSON] , [INFO] ; Згідно з довідкою Жадківської сільської ради Корецького району №1057 від 01.08.2017 року у будинку, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані, однак, з 2000 року не проживають наступні особи: -[PERSON] , [INFO] ; -[PERSON] , [INFO] ; -[PERSON] , [INFO] ; -[PERSON] , [INFO] ; Згідно дослідженого в судовому засіданні акту обстеження матеріально-побутових умов від 01.08.2017 року у будинку, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані, однак, з 2000 року не проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а позивач та її діти, [PERSON] і [PERSON] . Судом встановлено, що рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 17.09.2018 року рішення державного реєстратора Комунального підприємства "Реєстраційний офіс" Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області Власенко Володимира Івановича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 9 з відкриттям розділу) від 14 лютого 2018 року, індексний номер 39665906, за яким за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок із погосподарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] - визнано протиправним та скасовано. Постановою Рівненського апеляційного суду від 04.12.2018 року рішення Корецького районного суду Рівненської області від 17.09.2018 року скасовано та в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , КП «Реєстраційний офіс» Бабинської сільської ради Гощанського району про визнання протиправними та скасування рішення і запису про державну реєстрацію права власності було відмовлено. Постанова суду апеляційної інстанції набрала законної сили. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З огляду на зазначене, факт відсутності прав відповідачів на спірний будинок не потребує доказування. Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст.405 ЦК України при відсутності члена сім`ї власника житла без поважних причин понад один рік, він втрачає право на користування цим житлом та у відповідності до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16 вбачається, що за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які тривалий час не мешкають у квартирі, усунення порушень свого права власності у будь-який час, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Разом з тим, відповідно до частини першої ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином відсутні підстави задоволення позовних вимог у частині зняття з реєстрації, оскільки наявність рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, відповідно до вищезазначеного закону є підставою для зняття особи з реєстрації. Таким чином, оскільки відповідачі за вказаною адресою не проживають більше 15 років, не оплачують плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несуть інших витрат, суд вважає, що вони вважаються такими, що втратив право користування ним. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Outcome: approved