Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-03 00:00:00

16 вересня 2020 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» з позовом до [PERSON] , в якому просив суд ухвалити рішення, на підставі якого стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №HAE1RX11240141 від 17.01.2007 року у розмірі 5092,91 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 2102 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 17.01.2007 року уклали договір № HAE1RX11240141. Згідно договору АТ КБ «Приватбанк» надав відповідачу кредит у розмірі 2902,90 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач свій обов`язок щодо надання коштів виконав у повному обсязі, відповідач в свою чергу належним чином зобов`язання не виконував, у зв`язку з чим за ним утворилася заборгованість. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.04.2015 року з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 36541,92грн., яка була нарахована станом на 04.04.2014 року. Винесення рішення судом, на думку позивача, не свідчить про припинення договірних правовідносин. Оскільки, з відповідача було стягнуто заборгованість за кредитним договором за період з дати укладання кредитного договору до дати поточної заборгованості, яка була вказана в заочному рішенні Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.04.2015 року, тобто за період з 17.01.2007 року по 04.04.2014 року, то за період після подання позовної заяви від 10.04.2014 року, з 11.04.2014 року по 04.05.2020 року відповідач має заборгованість у розмірі 5092,91 грн., яка складається з: -4564,50 грн. - індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання; -528,41 грн. - 3% річних від простроченої суми. Ухвалою суду від 17.09.2020 року відкрито спрощене позовне провадження, визначено проводити розгляд справи без виклику осіб. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, докази, надані в обґрунтування позову, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк`та [PERSON] укладено кредитний договір №HAE1RX11240141 від 17.01.2007 року, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 2902,90 грн. на строк 12 місяців (з 17.01.2007 по 16.01.2008 включно) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 39,19 грн. та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 263,9 грн. Погашення заборгованості за цим кредитом здійснюється в наступному порядку: Позичальник повинен в період з "20" по "25" число кожного місяця надавати Банку кошти в розмірі зазначеному в договорі (щомісячний платіж). В забезпечення зобов`язань [PERSON] за кредитним договором, між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» в особі філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» у Дзержинському районі міста Харкова укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель та позичальник відповідають перед банком як солідарні боржники. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2015 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором №HAE1RX11240141 від 17.01.2007 у розмірі 26541,92 грн. Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство ВЕРУС» в особі філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство ВЕРУС» у Дзержинському районі м.Харкова та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором №HAE1RX11240141 від 17.01.2007 у розмірі 10000грн. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 365,42 грн. (а.с. 9-11) Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості за вказаним договором за період прострочення грошового зобов`язання з 11.04.2014 до 04.05.2020, відповідач має заборгованість у розмірі 5092,91 грн., яка складається з наступного: 4564,50 грн. - індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання; 528,41 грн. - 3% річних від простроченої суми. (а.с. 12-14) Статті 526, 527, 530 ЦК України передбачають, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином та в установлений термін. Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. ( ст. 623 ЦК України) Наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за ч. 1 ст. 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення ст. 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч.2 ст. 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст.625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 також викладена правова позиція, у відповідності до якої, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Позивач скористався правом звернення з вимогою про дострокове повернення кредиту, звернувшись у 2014 році до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом, вимоги якого задоволено заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.04.2015. З ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора, припиняються правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, нарахування відсотків, разом із тим виникає грошове зобов`язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст. 625 ЦК України. Вказане узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом в постанові від 14.02.2018 по справі № 564/2199/15-ц. З матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлено вимоги про стягнення коштів саме на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. Розрахунок індексу інфляції за прострочення виконання зобов`язання та 3% річних від простроченої суми міститься в матеріалах справи та є обґрунтованим. (а.с.12-14) Враховуючи, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося зі зверненням до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, та з цього часу інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, а також аналізуючи викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2102, 00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved