Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

31.08.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив: визнати за ним право власності на частину майна, що є об'єктом права спільної власності подружжя, а саме 1/2 частину житлового будинку №55 по вул. Широнінців м. Зміїв Харківської області та залишити у власності відповідачки 1/2 частину житлового будинку №55 по вул. Широнінців м. Зміїв Харківської області, з відповідною частиною надвірних будівель. \~ В обґрунтування позовної заяви зазначив, що 29.10.1983 року Готвальдівським районним відділом ЗАГС Харківської області було зареєстровано його з відповідачкою шлюб, який в подальшому було розірвано за рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 27.02.2015 року. Неповнолітніх чи малолітніх дітей від шлюбу вони не мають. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі ним та відповідачкою за взаємною згодою, за рахунок сімейного бюджету, на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажі, було придбано 26.03.2010 року житловий будинок №55 з господарськими будівлями по вул. Широнінців в м. Змієві Харківської області. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу [PERSON] 26.03.2010 року та зареєстрований в реєстрі під № 597 і зареєстрований на праві власності на імя відповідача [PERSON] в КП "Зміївське бюро технічної інвентаризації" 17.03.2011 року за № р-р 4-299. Оскільки зазначений будинок є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, просив визнати за ним право власності на 1/2 частину вказаного домоволодіння, а 1/2 частку залишити у власності відповідачки. Належним чином повідомлені сторони повторно в судове засідання не з'явилися. Позивач [PERSON] подав заяву про судовий розгляд справи за його відсутністю, підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] про причини повторної неявки не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи, про проведення судового розгляду за її відсутністю, а також заперечень проти позову не подавала. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідачки, повідомленої належним чином, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 69 СК України дружині і чоловікові надано право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. З рішення Зміївського районного суду Харківської області від 27.02.2015 року про розірвання шлюбу вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 29.10.1983 року, від шлюбу не мають неповнолітніх дітей. (а. с. 7). Даними довідки КП "Зміївське БТІ" від 27.08.2015 року, договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу [PERSON] 26.03.2010 року та зареєстрованого в реєстрі під № 597, підтверджується, що [PERSON] на підставі зазначеного договору належить в цілому житловий будинок №55 по вул. Широнінців м. Зміїв Харківської області. Дійсна інвентаризаційна вартість нерухомого майна станом на 18.03.2011 року складає 197666 грн., проіндексована вартість станом на 22.08.2015 року складає 332079 грн. (а. с. 8, 9, 30-31). Позивачем [PERSON] надано докази того, що спірний житловий будинок з надвірними будівлями був набутий під час його перебуванні у шлюбі з відповідачкою [PERSON], відповідно, вказаний житловий будинок з надвірними будівлями є їх спільною сумісною власністю, у разі поділу якої вони мають право на рівні частки зазначеного нерухомого майна. Відповідачкою не надано будь-яких доказів, які спростовують право позивача на частку у зазначеному спільному майні подружжя, виходячи з рівності часток. За таких обставин, позовна заява про визнання за позивачем права власності на 1/2 частку вказаного домоволодіння є обґрунтованою і підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved