Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

[PERSON] \~в особі\~представника \~ [PERSON] звернулася\~\~до\~ Ужгородського\~міськрайонного суду\~\~\~з позовною\~заявою до\~ [PERSON] про\~визнання особи\~такою,\~що втратила\~право користування\~жилим приміщенням\~та зняття\~з реєстрації місця проживання. Мотивуючи\~свої позовні\~вимоги тим,\~що [PERSON] \~є власником\~житлового буд\~по [ADDRESS] на\~підставі договору\~дарування житлового\~будинку та\~земельної ділянки\~від 19.09.2017\~року,\~посвідченого приватним\~нотаріусом Ужгородського\~міського нотаріального\~округу Малинич\~Н.А. зареєстрованим в реєстрі №1690. Вказане також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 97785268 і будинковою книжкою. За твердженням позивача, відповідач [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання\~ фактично не проживає вже тривалий час. Більш того, відповідач має у власності власний будинок, що знаходиться поруч з будинком позивача за адресою: [ADDRESS] , де він і проживає вже тривалий час. Позивач \~ зазначає,\~ що відповідач постійно приходить до неї до дому та вчиняє сварки погрожує фізичним насильством і при цьому проживає в іншому місці. Представник позивача\~у позовній\~заяві \~ зазначив,\~що в\~своїх поясненнях\~гр.\~ [PERSON] \~ повідомив\~працівників поліції,\~що проживає\~поруч з\~відповідачем. Оскільки відповідач в добровільному порядку не бажає знятись з реєстраційного обліку, позивач змушена звернутись до суду з метою захисту порушених прав. З посиланням на викладене, а також на те, що відповідач [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання\~ фактично не проживає вже тривалий час, але залишається зареєстрованим за вказаною адресою, що перешкоджає позивачу в реалізації прав як власника користуватися та розпоряджатися своєю власністю, просить суд ухвалити рішення яким визнати [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим будинком по [ADDRESS] [ADDRESS] ) та зняти його з реєстраційного обліку з даного житлового будинку. Позивач та її представник в судове засідання не зявилися, представник позивача 09.07.2020\~року подав\~до суду\~заяву,\~відповідно до\~якої позов підтримують в повному обсязі та просять його задовольнити. Також просять врахувати лист Виконавчого комітету Ратівецької сільської ради, яким повідомлено, що [PERSON] , [INFO] дійсно більше двох років не проживає за адресою: [ADDRESS] (лист додається). В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи, а також заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, відзив на позовну заяву не надіслав. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що стверджується\~ зворотніми\~\~ повідомленнями про вручення за\~№ 8800025099538, № 8800025099546, № 8800024563109. Відповідно до ч.4\~\~ст.12\~\~ЦПК\~\~України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.4\~\~ст.223\~\~ЦПК\~\~України у\~разі\~повторної\~неявки в\~судове\~засідання\~відповідача,\~\~повідомленого належним\~чином,\~суд\~вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Приймаючи\~до\~уваги,\~що \~відповідач,\~який\~вважається\~належним\~ чином\~повідомленим\~про\~ наявність\~у\~провадженні\~суду\~справи\~з\~позовними\~вимогами\~до\~нього,\~у\~строк, \~встановлений\~ЦПК України ,\~не\~подав\~до\~суду\~\~відзив\~на\~позов,\~ а\~відтак\~не\~скористався\~наданими\~ йому\~ процесуальними\~ правами,\~ повідомлений належним чином повторно не з`явився до суду без повідомлення причин, тому, при відсутності заперечень зі сторони позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України 13.11.2019 року представником позивача через канцелярію суду подано клопотання про проведення пдготовчого засідання у їх відсутності. 17.12.2019 року представником позивача через канцелярію суду подано клопотання про розгляд справи у їх відсутності. 09.07.2020 року представником позивача [PERSON] через канцелярію суду подано клопотання про розгляд справи у їх відсутності. В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії: 10.05.2019 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. 13.11.2019 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принципи рівності сторін, суд дійшов до наступного. Згідно ст. ст. 13, 81\~ЦПК\~України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Судом встановлено,\~що [PERSON] \~є власником\~житлового будинку\~по [ADDRESS] ,\~що стверджується\~ договором\~дарування житлового\~будинку та\~земельної ділянки\~від 19.09.2017\~року,\~посвідчений приватним\~нотаріусом Ужгородського\~міського нотаріального\~округу Малинич\~Н.А зареєстровано в реєстрі №1690, даними Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 97785268. Як вбачається з будинкової книги, в будинку за адресою [ADDRESS] » також зареєстрований [PERSON] . Факт непроживання відповідача [PERSON] у вищевказаному будинку підтверджується даними довідки від 01.11.2018 року за № 337 Ратівецької сільської ради, згідно якої [PERSON] тривалий час проживає в будинку за адресою: [ADDRESS] , а зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ). Згідно довідки виданої сільським головою Ратівецької сільської ради Андрусь Т.М. від 09.07.2020 за №233 [PERSON] , [INFO] дійсно більше двох років не проживає за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо права користування жилим приміщенням,яке на праві власності належить позивачеві. Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Згідно вимог ст.41\~Конституції\~України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. \~\~ Відповідно до вимог ч.3 ст.\~41\~Конституції\~України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. В чинному законодавстві закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди,відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб(ст.ст.316,317,319,321ЦКУкраїни). Відповідно до вимог ч.1 ст.317\~ЦК\~України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно вимог ч.1 ст.319\~ЦК\~України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.321\~ЦК\~України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 391\~ЦК\~України визначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника,у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом,який власник вважає прийнятним.Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Статтею 150\~ЖК\~України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ними (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей. Аналогічне положення закону передбачено і ст. 383 ЦК України. Відповідно до ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч.4 ст. 156, ч.2 ст. 64\~ЖК\~України до членів сім"ї власника будинку (квартири) належать дружина власника, їх діти і батьки. Членами сім"ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом із власником і ведуть з ним спільне господарство. Ч.2 ст. 405ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд приймає до уваги твердження позивача про те, що відповідач не проживає за місцем реєстрації, має інше власне помешкання, де проживає тривалий час. Відповідачем не спростовано вказані доводи позивача, хоча такий процесуальний обов`язок передбачений ст.ст. 12, 13 ЦПК України. Суду не представлено доказів, що підтверджують право власності відповідача на частку в домоволодінні, чи право відповідача [PERSON] на збереження права на житло при його відсутності за місцем проживання. За змістом ч.1 ст.16\~ЦК\~України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Відтак\~за\~порівняльним \~аналізом\~статей\~383,\~391,\~405\~ЦК\~України\~та\~статей\~150,\~156\~ у\~ пєднанні\~ зі\~статтею\~64\~ЖК\~України\~слід\~дійти\~до\~висновку,\~що\~ положення\~ статей 383,\~391\~ЦК\~ України\~ передбачають\~право\~вимоги\~ власника\~ про\~захист\~ порушеного\~ права\~ власності\~на\~жиле\~ приміщення,\~ будинку,\~ квартиру\~тощо,\~від\~будь\~ яких\~ осіб,\~у\~тому\~числі\~ осіб,\~які\~не\~є\~і\~не\~були\~ членами його\~сім`ї, \~а\~положення\~статей\~405 ЦК\~України,\~ статей 150,\~156\~ЖК\~України\~ регулюють\~ взаємовідносини\~ власника\~жилого\~ приміщення\~ та\~членів\~ його\~сім`ї,\~у\~тому\~ числі\~у\~випадку\~ втрати\~ права\~власності власником,\~припинення\~ з\~ним\~ сімейних\~ відносин\~або\~відсутності\~ члена\~ сім`ї\~ власника\~ без\~ поважних\~ причин\~понад\~ один\~рік. Приймаючи до\~уваги,\~що в\~судовому засіданні\~знайшов підтвердження\~факт відсутності\~відповідача \~ [PERSON] \~в будинку\~за адресою\~ [ADDRESS] » понад\~ \~один рік\~без \~поважних причин, участі\~в\~\~оплаті\~ за\~комунальні\~послуги\~\~не\~приймає,\~\~майно\~ не\~\~утримує,\~належних\~та\~безспірних\~доказів\~ того,\~що\~йому\~\~чинилися\~перешкоди\~у\~ \~користуванні\~ житловим\~\~приміщенням\~е\~надано,\~ суд приходить до переконливого висновку, що вимога позовної заяви в частині позбавлення [PERSON] права користування житловим приміщенням ,підлягає задоволенню. Що стосується позовної вимоги про зняття з реєстрації місця проживання відповідача, суд вважає що така не підлягає до задоволення з огляду на наступне. Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється зокрема на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, тощо. Реєстрація місця проживання є похідним правом від права користування житлом, а тому зняти відповідача з реєстрації місця проживання можна лише за умови втрати ним права користування цим житлом чи у зв`язку з його виселенням (добровільно чи у примусовому порядку). Таким чином, рішення суду по справам даної категорії є окремою безпосередньою підставою зняття з реєстрації місця проживання особи, яка за рішенням суду позбавлена права користування житловим приміщенням . Відповідно до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові, зокрема, для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування. Згідно зіст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Орган реєстрації,

Outcome: partial