Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, якою просить суд встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 1994 року по [INFO] . В обґрунтування заяви заявник зазначає, що він з 1994 року проживав з [PERSON] однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] , вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, фактично виконували права та обов`язки подружжя. [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті залишилось спадкове майно, зокрема, житловий будинок [ADDRESS] . Заявник звернувся до нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гаража Н.П. із заявою про прийняття спадщини як спадкоємець четвертої черги, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину або претендують на неї, немає. Після закінчення шестимісячного терміну з моменту відкриття спадщини нотаріус винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, якою відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не надано документу, що підтверджує факт проживання однією сім`єю не менше як п`ять років між заяником та [PERSON] , що і стало підставою для звернення [PERSON] до суду. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 04 травня 2020 року заяву [PERSON] , заінтересована особа: Височанська селищна рада Харківського району Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позову - 10 днів з дня вручення копії ухвали. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 травня 2020 року провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено здійснювати за правилами окремого провадження. Заявник [PERSON] в судовому засіданні просив суд встановити факт його проживання однією сім`єю з [PERSON] з 1994 року по [INFO]. Пояснив, що проживав з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет. В період спільного проживання придбали житловий будинок. [INFO] [PERSON] померла, після смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку. Він у встановлені строки звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва йому було відмовлено, оскільки не надано документ, що підтверджує факт проживання однією сім`єю як п`яти років до часу відкриття спадщини. Заявник зазначив, що [PERSON] окрім двоюрідного брата [PERSON] , родичів не має. Проте [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори не звертався. Представник заявника - адвокат Ольховський М.М. в судовому засіданні підтримав заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю, з підстав зазначених в заяві. Представник заінтересованої особи - Височанська селищна рада Харківського району Харківської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, вислухавши пояснення заявника, його представника, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, приходить до висновку, що заява про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 25 вересня 2019 року Виконавчим комітетом Височанської селищної ради Харківського району Харківської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, що розташований за адресою [ADDRESS] , який належав померлій [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу №1-575 від 28 березня 1994 року. Заявник [PERSON] у встановленому законом порядку звернувся до приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гаража Н.П. із заявою про прийняття спадщини як спадкоємець четвертої черги. Як вбачається із матеріалів спадкової справи № 113/2019 інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не звертались. Разом з тим, постановою приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області від 14 квітня 2020 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як не надано документу, що підтверджує між померлою [PERSON] та [PERSON] факт проживання однією сім`єю не менше як п`ять років до відкриття спадщини. У відповідності до ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як вбачається з акту депутата Височанської селищної ради по округу №10 [PERSON] від 21 листопада 2019 року та довідки Виконавчого комітету Височанської селищної ради Харківського району Харківської області №2607/02-31 від 22 листопада 2019 року, у будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , була зареєстрована та проживала до моменту своєї смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] . З 1994 року по день смерті [PERSON] разом з нею за адресою: [ADDRESS] , фактично проживав однією сім`єю та вів сумісне господарство [PERSON] , [INFO] . Під час судового засідання факт постійного проживання [PERSON] та [PERSON] підтвердили допитані свідки. Так, свідок [PERSON] , який є двоюрідним братом померлої [PERSON] , пояснив, що з 1988 року заявник проживав з [PERSON] однією сім`єю, вони вели спільне господарство. Після смерті [PERSON] він не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, на спадщину не претендує. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що знає заявника та померлу [PERSON] як сім`ю з 1988 року, товаришував з ними. Йому відомо, що у [PERSON] близьких родичів не має. Свідок [PERSON] пояснила, що знає померлу [PERSON] і заявника [PERSON] давно, з померлою разом працювала і живе по сусідству. [PERSON] проживав з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації приблизно з 1994 року по день смерті останньої. Свідок приходила до них у гості, спілкувались, сім`я [PERSON] та [PERSON] справляла на неї враження повної ідилії. На момент смерті [PERSON] інших близьких родичів вона не мала, похованням її займався [PERSON] . Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що знає заявника та померлу [PERSON] давно, останні разом проживали як сім`я з 1994 року, є його сусідами. На момент смерті [PERSON] інших близьких родичів вона не мала, похованням її займався [PERSON] . Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01 січня 2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Конституційний суд України у своєму рішенні від 3 червня 1999 року у справі № 1-8/99 зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто: наявність спільних витрат, спільний бюджет, спільне харчування, купівля майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інші обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Факт наявності спільних витрат, спільного бюджету та участі у витратах на утримання житла заявника [PERSON] та померлої [PERSON] підтверджується наданими до суду квитанціями про оплату за комунальні послуги та довіреністю від 12 жовтня 2007 року, якою [PERSON] уповноважила [PERSON] розпоряджатися та користуватися належним їй автомобілем ВАЗ2121, р.н. [NUMBER] . Довіреність видана строком на 30 років та дійсна до 2037 року. Відповідно до ч.2 ст. 3 Сімейного кодексу України та п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. Судом встановлено, що заявником отримано свідоцтво про смерть [PERSON] , проведено її поховання, що підтверджується показаннями допитаних свідків. Згідно вимог ч. 4 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом». Як вбачається з інформації Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків), актовий запис про шлюб за період з 1994 року по [INFO] на [PERSON] відсутній. Згідно копії паспорту серії [NUMBER] , виданого 26 вересня 2000 року Московським МВХМУУМВС України в Харківській області, померла [PERSON] у зареєстрованому шлюбі не перебувала. Згідно з пунктом 1 розділу VII Прикінцевих положень СК України цей Кодекс набирає чинності разом з набранням чинності ЦК України, тобто з 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на цю дату, норми СК України застосовуються лише в частині тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права та обов`язки визначаються на підставах, передбачених С К України. ЦПК України 1963 року з відповідними змінами не містить норм про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Цей порядок визначений у пункті 5 частини першої статті 256 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції), а також пункті 5 частини першої статті 315 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи судом апеляційної інстанції). Отже, факт саме проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу може бути встановлено судом лише з 01 січня 2004 року. За вказаних обставин, аналізуючи підстави заявлених вимог, норми цивільного права у їх застосуванні до правовідносин, що склалися між сторонами, всебічно та повно оцінивши наявні докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для встановлення факту, що має юридичне значення - проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 01 січня 2004 року по [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: partial