Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

28.01.2016 року представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на наступні обставини. 21.12.2011 року між позивачем та [PERSON] був підписаний кредитний договір без номера, згідно якого відповідач отримав кредит в сумі 6 900 /шість тисяч девятсот/ грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на вказані умови підписом у заяві, де вказано, що заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та "Тарифами банку" складає між ним та банком договір. При укладенні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. ПАТ КБ ПриватБанк свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п.2.1.1.5.5 умов надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.6 умов надання банківських послуг, у разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п.2.1.1.7.6 умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Тому, станом на 30.11.2015 року заборгованість відповідача перед ПАТ КБ ПриватБанк складає 12 371 грн. 20 коп., у тому числі заборгованість за кредитом 6 867 грн. 29 коп.; заборгованість за відсотками 3 838 грн. 61 коп.; заборгованість за пенею та комісією 600 грн. 00 коп.; а також, відповідно до п.2.1.1.7.6 умов надання банківських послуг, штраф (фіксована частина)- 500 грн.; штраф (процентна складова)- 565 грн. 30 коп. Представник ПАТ КБ ПриватБанк в судове засідання не зявився, направив до суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримав і заявив клопотання про винесення заочного рішення у разі неявки в судове засідання відповідача (а.с.38). Відповідач в судові засідання неодноразово не з'явився. Відповідно до довідки Татарбунарського РС ГУ ДМС України в Одеській області від 29.01.2016 року № 71 [PERSON], [INFO], зареєстрований в [INFO] (а.с.40). Судові повістки, відповідно до вимог абз.3 ч.5 ст.74 ЦПК України надсилалися відповідачу за адресою його місця проживання, зареєстрованому у встановленому законом порядку, а тому в силу абз.5 ч.5 ст.74 ЦПК України вважається, що судові виклики вручені йому належним чином. [PERSON] причини своїх неявок суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність або заперечення проти позову суду не надав. Оскільки не має відомостей про причину неявки відповідача, на підставі ч.4 ст.169 та ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність та ухвалити по справі заочне рішення згідно наявних доказів, на що позивач згоден. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.1050 ч.2 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором… У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 625 ч.1 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. У разі порушення зобовязання, як передбачено ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобовязання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Судом з достовірністю встановлено, що між сторонами був укладений кредитний договір на підставі заяви від 21.12.2011 року (а.с.5), якою відповідач підтвердив свою згоду на те, що вказана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та "Тарифами банку"(а.с.6-31) складає між ним та банком договір, відповідно до якого відповідачу були надані кошти в сумі 6 900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на укладення вищезазначеного договору, оскільки підписав заяву (а.с.5) разом з Умовами та правилами надання банківських послуг (а.с. 6-31), що складає між ним і банком Договір. ПАТ КБ ПриватБанк свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Однак, відповідач належним чином умови договору не виконував, на 30.11.2015 року заборгованість по кредиту становила 12 371 грн. 20 коп., що має відображення у розрахунку заборгованості (а.с.4-4 зв.), яка останнім до теперішнього часу не погашена, що змусило позивача звернутись до суду про примусове стягнення заборгованості. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. На день розгляду справи з боку відповідача відповідно до вимог ст.60 ЦПК України не надано доказів на підтвердження відсутності заборгованості за кредитним договором. Враховуючи зазначене та принцип диспозитивності цивільного судочинства, закріплений ст.11 ЦК України, приймаючи до уваги те, що на день розгляду справи з боку відповідача відповідно до вимог ст.60 ЦПК України не надано доказів про виконання своїх обов'язків щодо сплати заборгованості за договором кредиту, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором без номеру від 21.12.2011 року в сумі 12 371 грн. 20 коп., у тому числі заборгованість за кредитом 6 867 грн. 29 коп.; заборгованість за відсотками 3 838 грн. 61 коп.; заборгованість за пенею та комісією 600 грн. 00 коп.; а також, відповідно до п.2.1.1.7.6 умов надання банківських послуг, штраф (фіксована частина)- 500 грн.; штраф (процентна складова)- 565 грн. 30 коп. - мають бути задоволені в повному обсязі, як основані на законі. При цьому суд приходить до висновку про можливість покладення в основу рішення розрахунку заборгованості, здійсненого позивачем. Також, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем відповідно до платіжного доручення №PROM7B3A6Z від 17.01.2016 року (а.с.1) в сумі 1 378 грн. 00 коп., згідно вимог ч.1 ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved