Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

27 липня 2021 року представник позивача адвокат Капля А.С. звернулася до Гребінківського районного суду Полтавської області з вказаним позовом, яким просить суд\~ стягнути з [PERSON] , який проживає: [ADDRESS] , на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, м. Київ, Русанівський бульвар, будинок 8, ЄДРПОУ:2167131) 19 038 (дев`ятнадцять тисяч тридцять вісім) грн. 22 коп. витрат пов`язаних з регламентною виплатою, та судовий збір сумі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. На обґрунтування позову зазначає, що 13.09.2019 року близько 21 год. 10 хв. в м. Гребінка, Полтавської області, [PERSON] , який керував транспортним засобом «ВАЗ» д.н.з. [NUMBER] , допустив зіткнення з автомобілем «Опель», д.н.з. [NUMBER] . В результаті вказаної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Гребінківського районного суду Полтавської області від 29.10.2019 року по справі №528/914/19, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ ст. 124 КУпАП. На момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Потерпілий своєчасно звернувся до позивача із повідомленням про ДТП та з заявою про виплату відшкодування. Розрахунок та виплата страхового відшкодування проводилася на основі звіту про незалежну оцінку вартості відновлювального ремонту транспортного засобу від 22.10.2019 року, який становить 17758,22 грн. 06.12.2019 року позивачем проведено оплату страхового відшкодування у розмірі 17758,22 грн. на користь власника пошкодженого транспортного засобу, що підтверджується платіжним дорученням. Крім того, позивачем були сплачені послуги по залученню експерта в розмірі 1280,00 грн., що також підтверджується відповідним платіжним дорученням. Відповідачу надсилалася претензія щодо добровільного відшкодування шкоди порядку регресу, але відповіді від останнього не надійшло. У зв`язку з цим позивач змушений звернути до суду з даним позовом. Згідно довідки відділу ведення реєстру територіальної громади та реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Гребінківської міської ради від 04.09.2021, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 33). Ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області від 05.08.2021 року відкрито спрощене позовне провадження за вищевказаною позовною заявою і судовий розгляд справи призначений на 26.08.2021 року з викликом сторін (а.с.34-35). Копію позовної заяви з додатками направлено відповідачеві та встановлено строк для подання відзиву на позов. У встановлений в ухвалі строк, відповідачем відзив на позовну заяву не наданий. В судові засідання позивач та представник позивача не з`явились, вони належним чином сповіщені про день і час розгляду справи; в прохальній чатсині позову просили розгляд справи проводити за їх відсутності, не заперечували проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Так, в судові засіданні призначені на 26.08.2021 та 15.09.2021 року відповідач [PERSON] двічі не з`явився. За зареєстрованим у встановленому порядку місцем своєї реєстрації за адресою: [ADDRESS] , судові повістки він отримує, про що свідчать зворотні повідомлення (а.с.38,41). З огляду на положення ст.128 ЦПК України, він вважається таким, що належним чином сповіщений про день і час розгляду справи. За нормою ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч.1 ст.281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Згідно ухвали суду від 15.09.2021 року суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини 13.09.2019 року близько 21 год. 10 хв. в м. Гребінка, Полтавської області по вул.Магістральній сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля марки «ВАЗ» д.н.з. [NUMBER] , під управлінням водія [PERSON] та автомобіля марки «Опель» д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . В результаті настання дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Опель» д.н.з. [NUMBER] , зазнав механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Гребінківського районного суду Полтавської області від 29.10.2019 року по справі № 528/914/19, особою, винною в настанні вищевказаної ДТП, визнано водія автомобіля марки «ВАЗ» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с.5). На дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідач [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про що свідчить відсутність інформації щодо страхування даного транспортного засобу в Єдиній централізованій базі даних МТСБУ, що підтверджується відповідним витягом (а.с 6-7). 04.10.2019 року власник пошкодженого транспортного засобу, [PERSON] звернувся з заявою до Моторного (транспортного) страхового бюро України для відшкодування йому шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.с.10). З метою встановлення розміру заподіяння шкоди, МТСБУ залучило суб`єкта оціночної діяльності, вартість послуг якого складає 1280 грн. 00 коп., що було сплачено відповідно до платіжного доручення №1155732 від 02.12.2019 року (а.с.25). Згідно звіту про незалежну оцінку вартості відновлювального ремонту транспортного засобу № 0110 від 22.10.2019, складеного спеціалістом ФОП [PERSON] (а.с. 11-20), вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Опель» д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , з урахуванням зносу, складає 17758,22 грн. Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. У зв`язку із настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач здійснив регламенту виплату потерпілому в розмірі 17758,22 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1155909 від 06.12.2019 року (а.с.24). 01.12.2020 року позивачем на адресу відповідача було направлено лист-претензію про відшкодування збитків в порядку регресу на суму 19038,22 грн. (а.с.23), яка залишена останнім без уваги. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямовані на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України регулюються спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон). Відповідно до положень п. 22.1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Нормою ст. 29 цього Закону визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрали законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч. 6 ст. 82 ЦПК України). Згідно зі статтею 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 цього Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоду (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК України). Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 16.11.2016 у цивільній справі N 6-2188цс16. Крім того, згідно з пунктом 40.3. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. Відповідно до пункту 3 Порядку залучення Моторним (транспортним) страховим бюро України аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, для визначення причин настання страхових випадків та розміру збитків, затвердженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг від 23 лютого 2006 року № 5417, залучення представника МТСБУ для визначення причин настання страхових випадків, розміру збитків здійснюється на підставі договору з МТСБУ. Згідно з пунктом 41.4. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих здійснює оплату послуг аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, залучених відповідно до пункту 40.3 статті 40 цього Закону. За приписами частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно із положеннями ст. 94 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Надані позивачем докази суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з обставинами справи. Позивачем надано належним чином завірені копії відповідних документів. Оскільки на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, його вина встановлена постановою Гребінківського районного суду від 29.10.2019, а МТСБУ виконало своє зобов`язання 06.12.2019, тому наявні підстави для стягнення із відповідача витрат у порядку зворотної вимоги регресу. Враховуючи ту обставину, що відповідачем відшкодування шкоди не відбулося, будь-яких заперечень з приводу суми страхового відшкодування та її виплати не надано, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України). У порядку статті 141 ЦПК України, враховуючи задоволення позову в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним під час звернення з даним позовом до суду судовий збір у розмірі 2270,00 грн. ( а.с. 1).

Outcome: approved