Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Красноградської РДА Харківської області Литвиненко Л.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 45596505 від 19.02.2019 р., згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , за ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа -Банк», стягнути з відповідачів судові витрати. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 08.12.2005 р. між позивачем та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого став ПАТ «Укрсоцбанк»), було укладено іпотечний договір № 826/4-27/20/5-180 (далі - Договір іпотеки 1), згідно якого було передано в іпотеку квартиру позивача, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зазначений вище Договір іпотеки 1 було укладено для забезпечення виконання зобов`язання за Договором кредиту № 826/1-27/20/5-644 про надання кредиту на суму 33 300,00 дол. США, зі сплатою 13 % річних, строком до 07.12.2012 р., пізніше строк було продовжено до 07.12.2017 р. Також 27.04.2007 р. між позивачем та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено Іпотечний договір № 826/4-27/20/7-056 (далі - Договір іпотеки 2), згідно якого було передано в наступну іпотеку квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зазначений вище Договір іпотеки 2, було укладено для забезпечення виконання зобов`язання за Договором кредиту № 826/1-27/20/7-036, про надання кредиту на суму 11 500,00 дол. США, зі сплатою 13 % річних, строком до 10.04.2017 р. В подальшому відповідачем - державним реєстратором Красноградської районної державної адміністрації Харківської області Литвиненко Л.В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний № 45596505 від 19.02.2019 р., згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру позивача за відповідачем АТ «Альфа-Банк». Так, відповідно до інформаційної довідки № 168012395 від 26.05.2019 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, вбачається, що підставою виникнення права власності за відповідачем - АТ «Альфа-Банк» є вказані вище договір іпотеки 1 та договір іпотеки 2. Позивач категорично не погоджується з діями відповідача - державного реєстратора Красноградської районної державної адміністрації Харківської області Литвиненко Л.В. щодо проведення державної реєстрації та прийняття рішення про реєстрацію права власності на квартиру позивача, вважає, що реєстрація права власності відбулась з порушенням чинного законодавства України. Так, державним реєстратором були порушені положення п.п. 1 п. 1, п. 4 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", та не мала права проводити ніяких реєстраційних дій щодо квартири, оскільки вона є предметом іпотеки за договором іпотеки, укладеним з метою виконання умов кредитного договору, тобто споживчого кредиту у іноземній валюті. Вказана квартира є єдиним житлом позивача, будь-якого іншого житла у її власності не знаходиться, площа квартири не перевищує 140 кв.м. Також квартира є предметом іпотеки та є забезпеченням за споживчим кредитом, наданим банком в іноземній валюті. Відносно наявності заборгованості позивач зазначає, що відповідач - ПАТ «Укрсоцбанк» порушив чинне законодавство України, та незаконно позбавив позивача квартири, порушив норми права щодо процедури дострокового повернення кредиту, процедури звернення стягнення на предмет іпотеки, що свідчить про те, що жодних правових підстав для набуття у власність предмету іпотеки (її квартири) у відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» не було і спірна квартира перебуває у його володінні незаконно. Так, у 2016 р. відповідач - ПАТ «Укрсоцбанк» звертався до Фрунзенського районного суду м.Харкова з позовом до позивача та її чоловіка ( [PERSON] ) про стягнення заборгованості за кредитним договором, а також з позовом до позивача, [PERSON] , та [PERSON] (син), про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення з квартири та зняття з реєстраційного обліку. Справа розглядалась тривалий час та згідно ухвали Фрунзенського районного суду м.Харкова від 21.01.2019 р. була залишена без розгляду. Таким чином, станом на 19.02.2019 р. (дата проведення державної реєстрації права власності на спірну квартиру за відповідачем - ПАТ «Укрсоцбанк» ) у відповідача - ПАТ «Укрсоцбанк» не було рішення суду, яке набрало законної чинності, яким було би встановлено, що позивач має будь-яку заборгованість за Кредитним договором 1 та Кредитним договором 2 перед відповідачем - ПАТ «Укрсоцбанк». Також ПАТ «Укрсоцбанк» не мав рішення суду, згідно якому було б задоволено його позовні вимоги, та в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором 1 та Кредитним договором 2 було звернуто стягнення на квартиру позивача. Крім того, ніякої оцінки квартири позивача жодною особою не проводилось; за її проведенням до позивача ніхто не звертався. Таким чином вартість квартири на момент набуття власності на неї відповідачем - ПАТ «Укрсоцбанк» не була встановлена. Не маючи оцінки предмету іпотеки та не маючи дійсної суми начебто виниклої заборгованості, яка була б підтверджена рішенням суду, яке набуло чинності, державний реєстратор не могла встановити наявність законних підстав у відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» для реєстрації за ним права власності на квартиру позивача. Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 29.05.2019 року було частково задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову та накладено арешт на квартиру за адресою: [ADDRESS] ; Заборонено суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно здійснювати будь - які реєстраційні дії з відчуження квартири за адресою: [ADDRESS] ; Заборонено представникам ПАТ «Укрсоцбанк» виселяти та знімати з реєстрації мешканців квартири за адресою: [ADDRESS] , а також вселяти до квартири інших осіб. (а.с.44) За заявою представника АТ «Альфа-Банк» ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 20.01.2020 року у справі замінено первісного відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» на його правонаступника - Акціонерне товариство «Альфа-Банк». (а.с.183) Представник позивача - адвокат Захаров О.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовільнити. Представник відповідача АТ «Альфа - Банк» в судові засідання, призначені на 26.02.2020 р., 31.03.2020 р., 14.05.2020 р. тричі поспіль не з`явився, повідомивши про поважність причини неявки (а.с.188, 204, 208). У судове засідання, призначене на 11.06.2020 р. представник відповідача також не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, повідомив про поважність причини неявки (у зв`язку із запровадженням карантину). Враховуючи, що представник відповідача не надав суду даних про його перебування на самоізоляції або про незадовільний стан здоров`я, що могло б перешкодити йому брати участь у судовому засіданні, крім того, станом на 11.06.2020 р. карантинні заходи послаблено, враховуючи тривалість перебування справи в провадженні суду, суд визнає його неявку у судове засідання без поважних причин та ухвалює рішення у його відсутність, на підставі наданих суду матеріалів справи. Відповідач Державний реєстратор Красноградської РДА Харківської області Литвиненко Л.В. в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила, заперечень проти позову (відзиву) та заяви про розгляд справи без її участі не надала. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. У ході судового розгляду встановлено, що 08.12.2005 р. між [PERSON] та Акціонерно- комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого стало ПАТ «Укрсоцбанк», було укладено Іпотечний договір № 826/4-27/20/5-180, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гончаренко Н.Ю., згідно якого було передано в іпотеку квартиру позивача, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , для забезпечення виконання зобов`язання за Договором кредиту № 826/1-27/20/5-644 про надання кредиту на суму 33 300,00 доларів США, строком 07.12.2017 р. (а.с.20-21) 27.04.2007 р. між [PERSON] та Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого стало ПАТ «Укрсоцбанк», було укладено Іпотечний договір № 826/4-27/20/7-056, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гончаренко Н.Ю., згідно якого було передано в наступну іпотеку квартиру позивача, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , для забезпечення виконання зобов`язання за Договором кредиту № 826/1-27/20/7-036, про надання кредиту на суму 11 500,00 доларів США, строком до 10.04.2017 р. (а.с.24-25) Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 19.02.2019 р. державним реєстратором Красноградської районної державної адміністрації Харківської області Литвиненко Л.В. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 45596505, про проведення державної реєстрації права власності на квартиру позивача загальною площею 59,8 кв.м., розташованої за адресою [ADDRESS] , за ПАТ «Укрсоцбанк». (а.с.9-13). Таким чином, іпотекодержатель у позасудовому порядку набув право власності на предмет іпотеки, внаслідок чого нерухоме житлове майно вибуло з власності іпотекодавця без його згоди, як власника. Частиною першою статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 3 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. Згідно з частиною 2 цієї статті передбачено, що перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Згідно частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі;11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників. Згідно частини другої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень. Зміст процитованих правових норм вказує, що за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державний реєстратор може прийняти одне із рішень: про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або про відмову в державній реєстрації; у свою чергу рішення про державну реєстрацію прав приймається за умови подання заявником достатніх та належним чином оформлених документів, відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно, а також підстав для відмови у державній реєстрації. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно з частиною першою статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно положень статті 36 цього Закону сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлено заборону примусового стягнення (відчуження без згоди власника) нерухомого житлового майна, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. У свою чергу, мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільненням від його виконання. Тому установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Крім того, згідно з пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Оскільки зазначений Закон не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов`язань, тому є лише правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності. При цьому, положеннями цього Закону не встановлено, що іпотека припиняється, а лише передбачено заборону примусового стягнення нерухомого житлового майна. Таким чином, положеннями Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлена загальна заборона примусового стягнення такого майна без згоди власника (незалежно від суб`єкта, який здійснює таке стягнення), що фактично і було зроблено за результатами прийняття оскаржуваного у даній справі рішення. В даній справі судом встановлено, що фактично відбулося примусове стягнення зазначеного майна без згоди власника, незважаючи на заборону, встановлену Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», з огляду на те, що спірна квартира підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки виступає предметом іпотеки за споживчим кредитом в іноземній валюті, використовується як місце постійного проживання позичальника, про що, зокрема, підтверджується інформаційною довідкою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а загальна площа квартири не перевищує 140 кв. метрів. Статтею 26 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. За таких обставин суд вважає, що у державного реєстратора були наявні підстави для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на спірну квартиру за ПАТ «КБ «Приватбанк», тому дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог [PERSON] та задовольняє їх. Питання про розподіл судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст.141 ЦПК України. На підставівикладеного,

Outcome: approved