Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON], в якій просив визнати [PERSON] неповнолітню дитину та [PERSON] втратившими право на користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він є власником квартири [ADDRESS]. За цією адресою зареєстрована його колишня дружина [PERSON] та син [PERSON] Відповідачі не проживають в зазначеній квартирі більше 6 місяців, а тому втратили право користування житловим приміщенням. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 27.05.2016 року задоволено клопотання позивача. Залишено без розгляду позовні вимоги [PERSON] в частині визнання неповнолітньої дитини [PERSON] втратившим право на користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] . Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися. Подали письмову заяву, в якій просили справу слухати без їх участі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи. Заперечень проти позову не надала. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Цей факт підтверджено договором купівлі - продажу серія ВМА №114397, посвідченим 06.10.2008 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночка О.В., витягом з державного реєстру правочинів від 06.10.2008 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.11.2008 року, технічним паспортом виданим 04.07.2008 року КП «КМБТІ», заявою посвідченою 06.10.2008року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О.В., якою [PERSON] підтвердила, що зазначена квартира придбана її чоловіком [PERSON] за його власні кошти і є його особистою приватною власністю. В квартирі [ADDRESS], яка належить позивачу, зареєстрована -- [PERSON] - колишня дружина, [PERSON] - син, що підтверджено довідками ТОВ "Добробит" від 01.03.2016 року, 18.12.2015 року. [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] з 2013 року, що підтверджено актами ТОВ «Добробит» про не проживання від 18.12.2015 року, 01.03.2016 року. Також рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 06.12.2011 року, яким розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], встановлено, що сторони проживають окремо. При вирішенні справи суд керувався такими вимогами закону. Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вимогами частини 2 статті 386 Цивільного кодексу України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 року №1382-ІV, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. В статті 71 ЖК України, встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] не проживає з 2013 року, без поважних причин в квартирі [ADDRESS]. Зважаючи на викладене, з врахуванням ст.71,72 ЖК України, суд приходить до висновку, що відповідачем [PERSON] втрачено право на користування зазначеним житлом. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею судові витрати.

Outcome: approved