Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, зазначивши, що [INFO] помер його брат [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно, що складається з житлового будинку з господарськими спорудами в [ADDRESS] Згідно заповіту, складеного 21.02.2017 року [PERSON] заповів належну йому земельну ділянку [PERSON], яка прийняла спадщину та оформила своє право на спадщину. Позивач являється спадкоємцем по закону до майна померлого брата, він вчасно прийняв спадщину, фактично вступивши в управління спадковим майном та згідно письмової згоди спадкоємця, яка прийняла спадщину, [PERSON], звернувся після шести місяців з дня смерті брата з відповідною заявою до нотаріальної контори. Станом на 15.04.1991 року домогосподарство відносилась до суспільної групи колгоспний двір, головою була мати [PERSON] та членом брат [PERSON] Після смерті матері [INFO] спадкоємцем до її майна 1/2 частини будинку являється [PERSON], який прийняв спадщину, оскільки був зареєстрований та проживав з матір'ю в одному будинку. Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області встановлено факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], як між матір'ю та сином. Таким чином [PERSON] став власником цілого житлового будинку з господарськими спорудами в [ADDRESS] Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 19.09.2017 року встановлено факт родинних відносин, а саме те, що позивач являється рідним братом [PERSON] Звернувшись до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [PERSON] отримав відмову, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Тому він змушений звернутись до суду з вимогою про визнання за ним права власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований в [ADDRESS] Позивач в підготовче судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій просив розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилась, однак надала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги визнає, не заперечує проти визнання права власності на житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] за [PERSON] та просить справу розглянути в її відсутності. Визнання позову відповідачем не суперечить чинному законодавству та не порушує чиїх-небудь прав, свобод та інтересів. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Беручи до уваги те, що особи, які беруть участь у справі, використали надане їм ч.3 ст.211 ЦПК України, право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, відтак суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності таких осіб, не здійснюючи фіксування процесу технічними засобами, що узгоджується з приписами ст.247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, визначив, дослідив та встановив наступні докази, обставини та відповідні правовідносини. Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 15.05.2017 року виконкомом Новоободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області [PERSON] помер [INFO](а.с.6). Після його смерті відкрилась спадщина. За життя 21.02.2017 року [PERSON] зробив заповітне розпорядження, котрим належну йому земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва заповів [PERSON] Заповіт посвідчений секретарем Новоободівської сільської ради Тростянецького району [PERSON] зареєстрований в реєстрі №35. [PERSON] прийняла спадщину, оформила своє право на спадщину, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину по заповіту. Позивач являється спадкоємцем до майна померлого [PERSON] другої черги за законом. Родинний зв'язок позивача з померлим встановлено згідно рішення Приморського районного суду міста Одеси від 19.09.2017 року, яке набрало законної сили(а.с.18,19). Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Оглянувши в судовому засіданні спадкову справу №378/2017р. до майна померлого [INFO] [PERSON] встановлено, що 02.12.2017 року позивач [PERSON] подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини зі згоди спадкоємця по заповіту [PERSON](а.с.13), яка дала письмову згоду на включення до списків спадкоємців по закону та оформлення братом покійного [PERSON] спадщини на своє ім'я на все майно, яке не входить до заповіту.(а.с.12). Довідкою №1341 від 27.11.2017 року виданою виконкомом Новоободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області встановлено, що [PERSON] за життя був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] До складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими спорудами в [ADDRESS], частину якого він успадкував після смерті матері [PERSON] За даними погосподарської книги Новоободівської сільської ради Тростянецького району станом на 15.04.1991 року господарство відносилось до суспільної групи колгоспний двір, головою була [PERSON], членами [PERSON] За даними земельно-шнурової книги №1 Новоободівської сільської ради запис №940 біля господарства за адресою [ADDRESS] числиться земельна ділянка площею 0,35га з правовим режимом: 0,25га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд та 0,08га для ведення особистого селянського господарства(а.с.8). Ксерокопією з погосподарської книги за 1991-1995 роки особовий рахунок господарства [NUMBER] житловий будинок [ADDRESS] станом на 15.04.1991 року відносився до суспільної групи колгоспний двір, головою була [PERSON], членами [PERSON].(а.с.21) Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 12.02.2017 року встановлено, що [PERSON] являється рідним сином померлої [PERSON](а.с.20). Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду не доказуються. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 04.02.2009 року(а.с.7). [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері, частину спадкового майна оформив на себе, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину на земельну ділянку(а.с.24-26). 1/2 частини житлового будинку з господарськими спорудами [PERSON] не встиг оформити на себе, оскільки були відсутні правовстановлюючі документи на майно колгоспного двору. Відповідно ст.120 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. Відповідно до п.п. "а" п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] відповідно до вимог законодавства, яке регулювало правовідносини щодо майна колгоспного двору, були наділені правом власності на майно колгоспного двору, а саме кожному з них належало по 1/2 частині житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований в [ADDRESS] Оскільки спадкодавець [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] отже до складу спадкового майна, що залишилось після смерті [PERSON] входить також цілий житловий будинок з господарськими спорудами, розташований в [ADDRESS] Згідно технічного паспорту виготовленого станом на жовтень 2013 року, будинок з погосподарськими спорудами, що розташований в [ADDRESS] який являється спадковим майном, має наступні технічні характеристики: житловий будинок - літера "А", загальною площею 62,9кв.м., житловою площею 41,0кв.м., допоміжною площею 21,9кв.м.(а.с.14-17). Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. З відповіді-відмови від 08.12.2017 року за №874/02-17, виданої завідуючою Тростянецької державної нотаріальної контори Середою Н.М. випливає, що позивач [PERSON] дійсно має право на визнання за ним право власності на спадкове майно після смерті [PERSON], однак за відсутності правовстановлюючих документів на житловий будинок не має змоги оформити це через нотаріальну контору(а.с.11). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Норма ст. 392 ЦК України вказує на те, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. З огляду на ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З огляду на зазначене, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за таких умов позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved