Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

16 листопада 2017 року представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 11873 грн. 14 коп, та судових витрат у розмірі 1600 грн. 00 коп. Позовні вимоги мотивує тим, що 31.01.2011 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримала кредит в сумі 5000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення умов кредитного договору відповідач заборгованість не сплатила, тому станом на 24.10.2017 року відповідач має заборгованість - 11873 грн. 14 коп. В зв'язку з чим ПАТ КБ "ПриватБанк" був змушений звернутись до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості. Заочним рішенням Світловодського міськрайонного суду від 27.12.2017 року позовні вимоги банку задоволено. Ухвалою суду від 14.02.2018 року скасовано заочне рішення справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження до першого судового засідання на 14.03.2018 року. Перше судове засідання 14.03.2018 року було відкладено на 30.03.2018 року в зв'язку з відсутністю доказів отримання представником позивача відзиву на позовну заяву та заяви відповідача про застосування строків позовної давності. Представник позивача, повноваження якого належним чином підтверджені в судове засідання не з'явився, надав до суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. (а.с. 2-4, 28, 86, 99) Відповідач та її представник до судового засідання подали письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, просили розглянути справу із врахуванням позиції відповідача, висловленої у відзиві на позов та у заяві про застосування строків позовної давності. Судом, в порядку ч.8 ст. 279 ЦПК України досліджено докази які містяться в матеріалах справи, письмові пояснення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву та встановлено наступні обставини і відповідні ним правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] 31.01.2011 року підписала Анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку та виявила бажання оформити платіжну картку Кредитка «Універсальна». В даній заяві зазначено, що вона разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають договір про надання банківських послуг. (а.с.9) Відповідно до довідки Про умови кредитування із використанням кредитки «Універсальна 30 днів пільгового періоду», [PERSON] ознайомлена із фінансовими умовами надання Кредитки «Універсальна 30 днів пільгового періоду» та застосування розрахунку суми плати за використання кредитних коштів, що підтверджується підписом відповідача. (а.с. 10, 98) З огляду на викладене суд приходить до висновку, що відповідач ознайомлена із Правилами та Умовами надання їй кредитних коштів. Позивач 01.09.2014 року отримала нову картку за умовами вищевказаного договору, тобто відбувся перевипуск кредитної картки на новий строк, який станом на день звернення Банку до суду не закінчився. (а.с. 102) Відповідно до наданого Банком розрахунку заборгованості, відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконала належним чином, а тому, станом на 24.10.2017 року заборгованість відповідача перед Банком становить: 11873 грн. 14 коп., яка складається з: 830 грн. 28 коп. - тіло кредиту; 3737 грн. 38 коп. - нараховані відсотки за користування кредитом; 6263 грн. 90 коп. - нарахована пеня; 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 541 грн. 58 коп. - штраф (процентна складова).(а.с. 5-6, 7-8) У відзиві на позовну заяву від 12.03.2018 року відповідач зазначила, що при оформленні кредитної картки вона із Умовами та Правилами Банку надання кредиту не ознайомлена, тому їх не можна вважати складовою частиною укладеного договору. В даній частині просила застосувати правову позицію, висловлену Верховним Судом України у постановах від 11.03.2015 року у справі № 6-16цс15 та від 22.03.2017 року у справі № 6-2320цс16. Також, відповідно до заяви від 13.02.2018 року просила застосувати строк позовної давності до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), оскільки останній платіж відповідачем по сплаті кредиту здійснено 24.09.2016 року, отже на день звернення Банку до суду сплив річний строк для стягнення неустойки. При вирішенні даного спору суд враховує наступне. Частиною 1 статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Із змісту ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або дострокова зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Отже, сторони кредитного договору встановили строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі цього договору. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина п'ята статті 261 ЦК України). Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки. Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік. Отже аналіз наведених норм ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Разом з тим, спеціальна позовна давність застосовується за умови подання стороною у спорі відповідної заяви, зробленої до винесення судом рішення. Судом установлено, що відповідач припинила оплату чергових платежів з 24.09.2016 року, а кредитор звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом у листопаді 2017 року. При цьому відповідач заявила про застосування позовної давності у спорі в частині стягнення з неї неустойки, тому суд приходить до висновку, що в частині стягнення з відповідача неустойки (штрафу та пені) необхідно відмовити через пропуск позивачем позовної давності. Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом України у справі № 6-1138цс15. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України умовами кредитного договору є обов'язок кредитодавця надати грошові кошти позичальнику, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки. Судом із достовірністю встановлено, що відповідач при укладенні кредитного договору ознайомлена із Правилами та Умовами надання їй кредиту, що підтверджується вищеописаними доказами, тому посилання [PERSON] на те, що вона із ними не ознайомлена не заслуговують на увагу. З огляду на викладене, суд приходиь до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення зі [PERSON] тіло кредиту в сумі 830, 28 грн. та відсотків за користування кредитом в сумі 3737, 38 грн. підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial