Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

[PERSON] в листопаді 2020 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Ухвалою Київського райсуду м. Одеси від 13.11.2020 року відкрите спрощене позовне провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини і справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін про дату, час та місце розгляду справи. Позивач в судовому засіданні вимоги підтримала і просила суд винести рішення, яким стягнути з [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , 2011 року народження аліменти в розмірі 3000 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, стверджуючи, що відповідач ухиляється від утримання малолітньої дитини. Відповідач позов визнав частково і пояснив, що має можливість сплачувати на утримання дитини щомісяця аліменти в розмірі 1\\4 частини від своїх доходів. Суд вислухав сторони, вивчив матеріали справи і встановив наступне: Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з жовтня 2010 року актовий запис про шлюб № 680, вчинений 21 серпня 2010 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Від цього шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] актовий запис про народження № 1330, вчинений 04 серпня 2011 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Сторони спільно не проживають останні 4 місяці, батько не приймає участі в утриманні і вихованні дитини, яка проживає з матір`ю і знаходиться на її утриманні. Позивач доводить, що її доходи не дозволяють самотужки надати належний рівень матеріального забезпечення дитині, тому звернулась до суду з цим позовом і вимагає стягнути з відповідача на утримання сина 3000 грн. щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Як стверджує [PERSON] , зазначена сума грошових коштів є необхідною для утримання дитини, а відповідач має матеріальну можливість сплачувати цю суму. Відповідач, визнаючи позовні вимоги частково, стверджував, що він працює в робочим в ТОВ «Інтер`єр», має мінімальну заробітну плату, тому сплачувати аліменти в розмірі 3000 грн він не має можливості і згоден щомісяця надавати позивачу аліменти в розмірі 1\\4 частини від своїх доходів. Дослідивши наведені сторонами доводи і надані докази, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Стаття 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ, зобов`язує батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Частина 2 ст.59 Закону України "Про освіту" на кожного з батьків покладає однакову відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Стаття 180 СК України визначає « батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття». Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд встановив , що сторони не проживають разом, не мають спільного бюджету і після припинення сімейних відносин між батьками дитина проживає з матір`ю. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі, що передбачено ч.3 ст.181 СК України. Судом встановлено, що відповідач працює на посаді складальника виробів в ТОВ «Інтер`єр плюс комфорт» і має середньомісячний заробіток в розмірі 4000 грн., інших утриманців відповідач не має. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі 1\\4 частини від доходів батька, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня звернення до суду з цим позовом і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: partial