Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

17 листопада 2014 року Брусилівська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про відібрання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у [PERSON] та [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що 08 листопада 2014 року до дитячого відділення Брусилівської центральної районної лікарні із закритим переломом правого стегна доставлений [PERSON] та малолітні [PERSON], [PERSON] за відсутності недбалого ставлення з боку матері, яке гарантується ст.19 Конвенції ООН про права дитини. 11 листопада 2014 року рішенням виконкому Новоозерянської сільської ради Брусилівського району Житомирської області №82 «Про вилучення малолітніх дітей у [PERSON]» вирішено відібрати малолітніх [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у матері [PERSON] Батько дітей [PERSON], [INFO], проживає окремо від дітей, участь у вихованні бере частково. Враховуючи житлові умови зазначеного та спосіб життя, позивач вважає, що перебування малолітніх дітей в сім'ї батька є недоцільним та суперечить ст.27 Конвенції ООН про права дитини. Посилаючись на висновок органу опіки, піклування та усиновлення дітей Брусилівської районної державної адміністрації про доцільність відібрання малолітніх дітей у [PERSON] та [PERSON], п.2ст.164, ст.ст.170, 180 Сімейного Кодексу України, ст.3 ЦПК України позивач просить винести рішення щодо відібрання малолітніх дітей у відповідачів [PERSON] та [PERSON] без позбавлення батьківських прав, передати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] органу опіки та піклування Брусилівської райдержадміністрації, стягнути аліменти на утримання дітей з відповідачів у твердій грошовій сумі 100 гривень на кожну дитину щомісячно. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених в позовній заяві, просив задовольнити. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала, просила не відбирати у неї дітей, пояснила, що періодично вживає спиртне, мати і брат, з якими вона проживає, теж вживають спиртне, але вона бажає створити належні умови для проживання та виховання дітей. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, пояснив, що вже близько року з відповідачкою та дітьми не проживає, не зміг пояснити яким чином він приймав участь у вихованні дітей, створенню належних умов для їх проживання. Представник третьої особи виконкому Новоозерянської сільської ради Брусилівського району сільський голова Проць О.В. вважала, що позов слід задовольнити, оскільки батько дітей взагалі не приймає участі у вихованні дітей, мати схильна до вживання спирних напоїв, що в умовах, які існують на даний час, становить загрозу для малолітніх дітей. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши докази, суд вважає, що задоволення позову найбільше відповідає інтересам дітей, в інтересах яких пред'явлено позов, з наступних підстав: Згідно до ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог ст.8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною шостою статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Частиною 1 статті 164 СК України визначено вичерпний перелік підстав, за наявності яких мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. При цьому, згідно із ч.1 ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Копіями свідоцтв про народження підтверджується, що матір'ю дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], є відповідачка [PERSON], батьком є відповідач [PERSON] Факт ухилення відповідачів від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітніх дітей підтверджується наступними доказами: - Характеристиками з місця проживання відповідачів, згідно з якими [PERSON] зловживає спиртними напоями, трапляються випадки, що діти цілий день перебувають під доглядом бабусі, батько дітей з сім'єю не проживає, участі у вихованні дітей не приймає. [PERSON] власного житла не має, офіційно не працевлаштований, часто вживає алкогольні напої, діти з батьком не проживають. - Довідкою Брусилівського РВ УМВС України в Житомирській області підтверджується, що протягом 2014 року [PERSON] чотири рази притягувалася до адміністративної відповідальності за ст.ст.173-2, 184 КупАП. - Згідно з копією рішення виконавчого комітету Новоозерянської сільської ради від 11 листопада 2014 року виконкомом з метою захисту життя та здоров'я малолітніх дітей вирішено відібрати малолітніх дітей [PERSON], 2011 року народження, [PERSON], 2012 року народження, у матері [PERSON]. - В акті обстеження матеріально-побутових умов проживання за місцем проживання відповідачки [PERSON] зазначено, що вона неналежним чином займається вихованням своїх джітей, зі слів її матері [PERSON] вона часто залишає дітей без догляду. - В акті обстеження матеріально-побутових умов проживання за місцем проживання відповідача [PERSON] зазначено, що він вихованням дітей не займається. - З повідомлення КП «Центральна районна лікарня» вбачається, що 08 листопада 2011 року до приймального відділення була доставлена дитина [PERSON], [INFO], у якої при обстеженні виявлено закритий перелом правого стегна. У супроводі працівників міліції в Брусилівську ЦРЛ доставлені ще двоє дітей з цієї сім'ї. - Згідно з висновком органу опіки і піклування Брусилівської районної державної адміністрації у відповідачів [PERSON], [PERSON], які ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, доцільно відібрати малолітніх дітей без позбавлення батьківських прав. Таким чином, сукупністю наведених доказів, які не були спростовані відповідачами, іншими належними доказами, підтверджується, що відповідачі не створювали достатніх умов для проживання дітей, залишали в ситуаціях, що становили загрозу для їх здоров'я, не виявляли щодо дітей належного батьківського піклування, ухилялися від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, що є підставою для відібрання дітей без позбавлення відповідачів батьківських прав. Відповідно до ч.4 ст.170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Відповідно до ч.2 ст.193 Сімейного кодексу України якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням обставин, вказаних у ст.182 Сімейного кодексу України, та зважаючи на те, що відповідачі офіційно не працевлаштовані, мають нерегулярний, мінливий дохід, суд вважає, що розмір аліментів, які належить стягнути з відповідачів на утримання трьох малолітніх дітей, слід визначити в твердій грошовій сумі в розмірі по 100 гривень щомісячно на кожну дитину з кожного відповідача. У відповідності до ст.88 ЦПК України з кожного з відповідачів слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 487,20 гривень за розгляд позовних вимог майнового та немайнового характеру.

Outcome: approved