Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності йому правовстановлюючих документів. А саме: архівних довідок №Б-269/01.18 та № Б-270/01.18 від 22 липня 2020 року, виданих Об`єднаним трудовим архівом сіл, селища Старовижівського району та трудової книжки колгоспника серії [NUMBER] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що в отриманих архівних довідках та у трудовій книжці колгоспника його прізвище зазначено як « [PERSON] », що суперечить даним, зазначеним у паспорті, де його прізвище зазначено « [PERSON] ». Через цю розбіжність Старовижівським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Волинської області (далі - Пенсійний фонд) йому відмовлено у прийнятті документів для призначення пенсії за віком відповідно до\~Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Заявник у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій вказав, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та розглядати справу за його відсутності. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, подав до суду письмове пояснення, в якому вказав, що в разі встановлення судом факту належності правовстановлюючих документів заявник матиме право на розгляд питання щодо призначення пенсії за віком. Покладається на розсуд суду. Додав копію довіреності. Враховуючи, що в судове засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини 2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до частини 1\~статті 293 ЦПК України\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 6 частини 1\~статті 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до частини 2\~статті 315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз`яснень пункту 12\~постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Згідно з статтею 48\~КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації. Працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пунктів 4, 5, 6 постанови Ради Міністрів СРСР від 6 вересня 1973 року № 656 «Про трудові книжки робітників та службовців», яка набрала чинності 01 січня 1975 року (була чинною на момент влаштування заявника на роботу вперше), робітники і службовці, які влаштовуються на роботу, зобов`язані надати адміністрації підприємства, установи, організації трудову книжку, оформлену в установленому порядку. Прийом на роботу без трудової книжки не допускається. Особи, які приймаються на роботу в якості робітника або службовця вперше, зобов`язані подати адміністрації довідку про останнє місце роботи, видану за місцем проживання відповідним житлово-комунальним органом, сільським чи селищним Радою депутатів трудящих, вуличним комітетом (довідка, видана вуличним комітетом, повинна бути завірена райвиконкомом), а звільнені з лав Збройних Сил СРСР зобов`язані пред`явити адміністрації військовий квиток. До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу роботу, звільнення. Записи про найменування роботи або посади, на яку прийнято працівника, виробляються: для робітників відповідно до найменувань професій, зазначених в Єдиному тарифно-кваліфікаційному довіднику робіт і професій робітників; для службовців відповідно до найменуваннями посад, зазначених в Єдиній номенклатурі посад службовців, або відповідно до штатного розкладу; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; нагородження та заохочення за успіхи в роботі, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться. Питання щодо трудових книжок в Україні регулюються\~постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 р. № 301 "Про трудові книжки працівників"\~та Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, відповідно до яких, при влаштуванні на роботу працівники зобов`язані подавати трудову книжку, оформлену в установленому порядку. Без трудової книжки приймаються на роботу тільки ті особи, які працевлаштовуються вперше. Трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку. До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіхи в роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться. Отже, зі змісту зазначених нормативно-правових актів (які діяли у різні періоди роботи заявника) можна зробити однозначний висновок про те, що на одну особу заводиться (заводилась) одна трудова книжка, у яку вносяться (вносились) відомості про всю трудову діяльність особи. З дослідженої в судовому засіданні копії трудової книжки, заповненої 19 грудня 1985 року (а.с.14-16) встановлено, що вона видана на ім`я « [PERSON] », проте на підставі даних паспорта заявника серії [NUMBER] здійснено виправлення прізвища із « [PERSON] » на « [PERSON] ». Крім цього, судом встановлено, що 22 липня 2020 року Завідувачем Об`єднаного трудового архіву сіл, селища Старовижівського району заявнику видано архівні довідки № Б-269/01.18 та №Б-270/01.18 про те, що [PERSON] (так по документах) працював в колгоспі ім.Фрунзе, с.Седлище Старовижівського району в 1982-1995 роках та отримував заробітну плату помісячно (а.с.12-13). Відповідно до пунктів 10, 11, Порядку виконання архівними установами запитів юридичних та фізичних осіб на підставі архівних документів та оформлення архівних довідок (копій, витягів), затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 02 березня 2015 року N 295/5, невідповідність окремих відомостей, що містяться в документах архіву, даним, викладеним у запиті, не може бути перешкодою для внесення їх до тексту архівної довідки, якщо інша документна інформація не залишає сумніву у тотожності особи чи певних фактів. Прізвище, ім`я та по батькові особи, стосовно якої запитується інформація, подаються згідно з архівними документами. Різночитання, невідповідність їх написання в запиті та в архівних документах позначаються словами "так у документах". З матеріалів справи встановлено, що заявник, досягнувши пенсійного віку, подав документи до Старовижівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області для оформлення пенсії за віком. Однак, отримав відмову у прийнятті документів для призначення пенсії відповідно до\~Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~у зв`язку з тим, що прізвище у представлених архівних довідках та трудовій книжці колгоспника « [PERSON] » не співпадають з даними у паспорті « [PERSON] » (а.с.11). В судовому засіданні з копій паспорта, картки платника податків, свідоцтва про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, свідоцтва про шлюб встановлено, що прізвище заявника « [PERSON] » (а.с.6 -10). Аналіз змісту вказаних документів дає підстави для висновку, що зазначені в довідках місце та періоди роботи [PERSON] повністю співпадають із відомостями, вказаними у трудовій книжці заявника, що, своєю чергою, свідчить про належність цих документів одній і тій же особі. З врахуванням викладеного, оцінивши всі докази в сукупності, суд вважає доведеним, що вищезазначені архівні довідки та трудова книжка колгоспника, видані на ім`я « [PERSON] » належать заявнику [PERSON] . Встановлення факту належності вказаних документів необхідне заявнику для оформлення пенсії за віком, а враховуючи, що заявник не має іншої можливості, аніж в судовому порядку встановити факт, що має юридичне значення, за викладених обставин заяву слід задовольнити. Відповідно до частини 7статті 294\~ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved