Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

09 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 20 листопада 2013 року надав своєму знайомому [PERSON] кошти в сумі 18260,00 грн. зі сплатою 10 відсотків суми за місяць на строк до 20 грудня 2013 року. Однак в зазначений строк [PERSON] суму боргу не повернув. Посилаючись на вимоги ч. 2 ст. 625 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням індексу інфляції 67500 грн., за період прострочення виконання грошового зобовязання з 01 січня 2014 року по 09 листопада 2016 року та 3% річних за цей же період в сумі 547,80 грн., а всього 68047,80 грн. вирішити питання повернення судових витрат. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання. Будь-яких заяв, повідомлень чи заперечень проти позову від відповідача до суду не надходило. Зі згоди позивача, викладеній в письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що 20 листопада 2013 року [PERSON] надав письмову боргову розписку в тому, що 20 листопада 2013 року він отримав від [PERSON] гроші в сумі 18 260 грн. строком на один місяць, та зобовязався повернути вказану суму не пізніше 20 грудня 2013 року, в тому числі 10% від суми (а.с.7) Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Таким чином, згідно загальних умов виконання зобовязань, відповідно до ст.ст. 526, 530, 611 ЦК України, відповідач повинен виконати зобовязання належним чином та у встановлений строк, а в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних збитків з урахуванням встановленого індексу інфляції та стягнення трьох процентів річних, так як це прямо встановлено законом. Суд вважає вірним вказаний позивачем період прострочення виконання грошового зобовязання, а саме: з 01 січня 2014 року по 09 листопада 2016 року (день звернення до суду з позовом), однак з сумою розрахунку погодитися не може з таких підстав. Відповідні індекси розраховуються Державним комітетом статистики України (раніше - Міністерство статистики України), починаючи з серпня 1991 року щомісячно і публікуються, зокрема, у газеті "Урядовий кур'єр". Повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на Державний комітет статистики України ці показники згідно зі статтями 19, 21 і 22 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватись для визначення розміру завданих збитків. Місяць року за період розрахунку Індекс інфляції, % січень місяць 2014 100.2 лютий місяць 2014 100.6 березень місяць 2014 102.2 квітень місяць 2014 103.3 травень місяць 2014 103.8 червень місяць 2014 101.0 липень місяць 2014 100.4 серпень місяць 2014 100.8 вересень місяць 2014 102.9 жовтень місяць 2014 102.4 листопад місяць 2014 101.9 грудень місяць 2014 103.0 січень місяць 2015 103.1 лютий місяць 2015 105.3 березень місяць 2015 110.8 квітень місяць 2015 114.0 травень місяць 2015 102.2 червень місяць 2015 100.4 липень місяць 2015 99.0 серпень місяць 2015 99.2 вересень місяць 2015 102.3 жовтень місяць 2015 98.7 листопад місяць 2015 102.0 грудень місяць 2015 100.7 січень місяць 2016 100.9 лютий місяць 2016 99.6 березень місяць 2016 101.0 квітень місяць 2016 103.5 травень місяць 2016 100.1 червень місяць 2016 99.8 липень місяць 2016 99.9 серпень місяць 2016 99.7 вересень місяць 2016 101.8 жовтень місяць 2016 102.8 листопад місяць 2016 101.8 Період розрахункуСума боргу, грнСума боргу з інфляцією, грнІнфляційне збільшення боргу, грн. 01.01.2014 - 09.11.201618260.0036388.9218128.92 Суд частково погоджується з розрахунком позивача в частині суми інфляційних збитків, а саме: визначений індекс інфляції за 2014 рік 124,9%, за 2015 рік 143,3 %, за 2016 рік 110,8 % . Так, при сумі боргу 18 260,00 грн. та при сукупному індексі інфляції за вказані періоди, інфляційні збитки склали 18 128,92 грн. Перевірка судом розрахунку індексу інфляції за час прострочення проведено на підставі листа Верховного Суду України від 03 квітня 1997 року № 62-97р, яким надано рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ. Розрахунок 3% річних проведено наступним чином: Як вбачається з матеріалів справи, строк прострочення повернення боргу наступив 21 грудня 2013 року, однак позивач свої вимоги щодо нарахування та стягнення як інфляційних збитків так і трьох відсотків річних відраховує з 01 січня 2014 року, тому суд не виходить за межі позовних вимог. Борг в сумі 18 260,00 грн. відповідачем в цей строк не було повернуто, і не повернуто на день подачі позову до суду. Вказаний період, починаючи з 01 січня 2014 року по день звернення до суду становить 1043 дні. 3% річних від 18260,00 грн. за період 1043 днів становить 1565,00 грн., однак в своєму позові [PERSON] зменшив суму трьох відсотків річних до 547,80 грн., тому суд розглядає справу в межах позовних вимог. Відповідачем розрахунок боргу не оскаржувався. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню: борг у розмірі 18260,00 грн., інфляційні збитки за весь час прострочення в сумі 18 128,92 грн., три проценти річних від простроченої суми в сумі 547,80 грн., а всього 36 936,72 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, в звязку із частковим задоволенням позову, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 551,20 грн. На підставі ст.ст. 526, 530, 611, 625, 1048, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: partial