Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить розірвати шлюб із [PERSON], який був зареєстрований 18.11.2005 року Селищенською сільською радою Сарненського району Рівненської області та стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 50% від заробітної плати відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Свою заяву обґрунтовує тим, що за час спільного проживання, між ними склалися негативні стосунки, відсутність взаємопорозуміння, довіри, чоловік зловживає спиртними напоями, на грунті цього відповідач влаштовує сварки, скандали, дебоші, спільне господарство їхньої сім'ї вона веде самостійно. Також в зв'язку з тим, що відповідач не виконує свого обов'язку по утриманню дітей, змушує її звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів в розмірі 50 відсотків від заробітної плати відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Позивач заявою від 12.06.2018 року просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги просить задоволити, та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. Суд, вважає можливим розгляд справи провести у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення у справі, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, дійшов до висновку, що позов обгрунтований та підлягає до повного задоволення, при цьому суд в становив, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 18.11.2005 року Селищенською сільською радою Сарненського району Рівненської області, актовий запис №30, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 18.11.2005 року. Від подружнього життя у них народилося двоє дітей. Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя. На підставі ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ст.109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Із позовної заяви, встановлено, що спільне подружнє життя у сторін не склалося, із -за неправомірної поведінки чоловіка в сім'ї, який зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки і дебоші в сім'ї. Відповідач не надав заперечень на позовну заяву, не навів доводів на спростування своєї поведінки. Суд відповідно до ст.111Сімейного Кодексу України вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Жодна із сторін не намагалася примиритися. Стосунки, які існують, між сторонами по справі, небажання примиритися, свідчить про те, що сторони не мають бажання перебувати у шлюбі. Шлюб існує формально, що суперечить інтересам обох сторін, а тому його необхідно розірвати. При вирішенні позову в частині стягнення аліментів, суд виходить із того, що відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . Так, із свідоцтва про народження дитини [PERSON],[INFO] року серія [NUMBER] від 04.01.2007 року, та свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON], [INFO] року встановлено, що їхніми батьками є сторони по справі. Частиною 3 статті 181 СКУ передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька i (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд виходить з фактичних обставин справи та враховує, що відповідач є повнолітнім, здоровим, працевлаштованим в ДП "Клесівський лісгосп", тому в змозі сплачувати аліменти в розмірі 50 відсотків від заробітної плати. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких заперечень щодо позовних вимог позивача - [PERSON] суду не надав. Частиною 1 статті 184 СК України встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Із позовної заяви вбачається, що неповнолітні діти перебувають на утриманні [PERSON], а тому вимога про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача є правомірною. На підставі встановлених і наведених судом фактів, суд із урахуванням, положень ст. 182, 184 СК України, приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення аліментів, а саме про доцільність стягнення їх у розмірі 50 відсотків заробітної плати відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до ч.1ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За ч.1 п.1 ст.430 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. На підставі наведеного,

Outcome: approved