Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

27.11.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що 10.02.2014 року в денний час в місті Вознесенську Миколаївської області в приміщенні орендованого офісу, розташованому по [ADDRESS], [PERSON], з метою заволодіння чужим майном, під приводом прийняття замовлення на виконання робіт по виготовленню та встановленню ПВХ - конструкцій, а саме метало-пластикових вікон та дверей, шляхом обману та зловживання його довірою заволодів належними йому грошовими коштами в сумі 5421 грн., які отримав шляхом безготівкового перерахунку на власний поточний рахунок після укладання позивачем кредитного договору, та в подальшому привласнив та витратив на власні потреби, чим заподіяв останньому матеріальну шкоду в розмірі 5421 грн. Вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 07.07.2014 року [PERSON] за вчинення цього злочину було засуджено за ч. 1 ст. 190 КК України. Оскільки обумовлені кошти відповідач у добровільному порядку не повернув, позивач у судовому порядку просив стягнути з нього заподіяну йому матеріальну шкоду в розмірі 5421 грн. Крім того, посилаючись на те, що протиправними діями відповідача йому завдано моральну шкоду, просив стягнути її компенсацію в розмірі 1000 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини справи, просив суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно, судом належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі. Суд вважає за можливе, згідно ст. 224 ч.1 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 10.02.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір № АА-86/1002к, предметом якого є замовлення на виконання робіт по виготовленню та встановленню ПВХ - конструкцій ( а.с. 8 ). Відповідно до п. 2.1 вищевказаного договору вартість виробів складає 5471 грн. З метою виконання взятих на себе зобов'язань, 10.02.2014 року між ПАТ "ОТП Банк" та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 2008020431, відповідно до якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 5421 грн. для придбання метало пластикових конструкцій у фізичної особи-підприємця [PERSON].( а.с. 9-10 ) 10.02.2014 року в денний час в місті Вознесенську Миколаївської області в приміщенні орендованого офісу, розташованому по [ADDRESS], [PERSON], з метою заволодіння чужим майном, під приводом прийняття замовлення на виконання робіт по виготовленню та встановленню ПВХ - конструкцій, а саме метало-пластикових вікон та дверей, шляхом обману та зловживання довірою [PERSON] заволодів належними йому грошовими коштами в сумі 5421 грн., які отримав шляхом безготівкового перерахунку на власний поточний рахунок після укладання останнім кредитного договору № 2008020431 від 10.02.2014 року, та в подальшому привласнив та витратив на власні потреби, чим заподіяв останньому матеріальну шкоду в розмірі 5421 грн. ( а.с. 8, 9-12 ). Відповідач свою провину щодо завдання [PERSON] матеріальних збитків визнав і вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 07.07.2014 року, [PERSON] за вчинення цього злочину було засуджено за ч.1 ст. 190 КК України. В результаті обумовленого злочину позивачу були спричинені матеріальні збитки (шкода) в розмірі 5421 грн., яка відповідачем у добровільному порядку не відшкодована. Вказані обставини повністю підтверджуються матеріалами справи. Згідно з ч. 4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свободпередбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені нормами ст.1166 ЦК України, відповідно до ч.1 якої шкода, завдана, неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За такого, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню завдані останньому матеріальні збитки у вищевказаній сумі. Також, відповідно до вимог ч.1 ст. 1167 ЦК України, підлягає відшкодуванню моральна (немайнова) шкода, завдана позивачу неправомірними діями відповідача, які полягали у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою щодо нього самого (п.2 ч. 2 ст. 23 ЦК України). Оскільки, визначення розміру відшкодування моральної шкоди є елементом цивільно-правового спору, що також вирішується судом, то, враховуючи положення, передбачені ст. 60 ЦПК України, право позивача на звернення до суду супроводжується обов'язком останнього довести ті обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог. З положень ч.ч. 3, 5 ст. 23 ЦК України вбачається, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні роз'яснення надав й Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови від 31 березня 1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди". Виходячи з наведеного, враховуючи, що позивачу в результаті протиправних дій відповідача було заподіяно моральну шкоду, яка полягала у стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з протиправним позбавленням його майна, а також з огляду на ті негативні емоції, які він переніс під час вчинення протиправних дій відповідачем відносно нього, суд вважає з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація моральної (немайнової) шкоди в розмірі 500 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.(виходячи з вимог майнового та немайнового характеру).

Outcome: partial