Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із указаним позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог від 17.10.2017 року ( а.с. 91-95) та 14.06.2018 року ( а.с. 215) просив поновити строк звернення до суду з вимогою про стягнення пені, визнати позивача споживачем фінансових послуг, стягнути 3% пені за незаконне утримання коштів, 3% річних за прострочення повернення коштів, збитки в сумі 2528,79 грн. та моральну шкоду 10000,00 грн., відсотки нараховані після закінчення строку дії договорів, при цьому зазначив, що зазначив, що: - 29 лютого 2016 року між позивачем та Роздрібним безбалансовим відділенням №114 Промінвестбанк був укладений Договір банківського вкладу, за умовами якого позивач розмістив у банку депозит на суму 17\~053,47 доларів США на строк 91 день зі сплатою 10,25 % річних; - 09.02.2016 року між позивачем та Роздрібним безбалансовим відділенням №114 Промінвестбанк був укладений Договір банківського вкладу, за умовами якого позивач розмістив у банку депозит на суму 3807,89 доларів США на строк 91 день зі сплатою 10,25 % річних; - 03.02.2016 року між позивачем та Роздрібним безбалансовим відділенням №114 Промінвестбанк був укладений Договір банківського вкладу, за умовами якого позивач розмістив у банку депозит на суму 200 000 гривень на строк 91 день зі сплатою 10,25 % річних. [PERSON]\~вказує,\~що він\~27.05.2016\~р.\~06.05.2016\~р.,\~02.06.216\~р.\~відповідно до\~ст.\~1060\~ЦК України\~та пункту\~Блоку 3 договорів банківського вкладу звертався до банку із заявами про дострокове повернення суми депозиту. Однак кошти не отримав з посиланням на встановлення обмежень на операції з видачі готівкових коштів в іноземній валюті в межах встановленого ліміту. Позивач просить визнати його споживачем фінансових послуг відповідача та стягнути пеню в розмірі 3% за кожний день прострочення повернення вкладу в сумі 41171,00 дол. США та 144421,00 грн. Крім того, зазначив, що протиправними діями банку щодо несвоєчасного повернення коштів йому завдано матеріальної шкоди, відповідач щоденно позбавляв відповідача трьох годин власного часу, що з розрахунку погодинної мінімальної заробітної плати на думку позивача становить 2528,79 грн. Позивач просить стягнути моральну шкоду, завдану душевними переживаннями, необхідністю здійснення додаткових зусиль для організації свого життя, неможливістю вчасно пройти лікування, які він оцінив в сумі 10\~000,00 грн. 29.01.2018 року в судовому засіданні відповідач наддав відзив на позовну заяву просив відмовити в задоволенні позовних вимог. У відзиві зазначив, зокрема, що на підставі\~постанов Правління НБУ\~від 01\~грудня 2014\~року №\~758 та від 03\~березня 2015\~року №\~160\~«Про врегулювання\~ситуації на\~грошово-кредитному\~та валютному\~ринках України» банк був обмежений у видачі готівкових коштів з поточних та депозитних рахунків клієнтів, а тому відсутня правова підстава для стягнення 3% пені за незаконне утримання коштів відповідача. Наголошував на тому, що після закінчення дії Договорів банківського вкладу від 29.02.2016 року, 09.02.2016 року та 03.02.2016 року відповідно між сторонами виникли правовідносини, що випливають з договору банківського рахунку і що за користування коштами відповідача банк повинен сплачувати проценти у розмірі, встановленому цим договором. Посилався на правову позицію Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі №6-1881цс16, відповідно до змісту якої на час дії постанов Правління НБУ від 1 грудня 2014 року № 758 та від 3 березня 2015 року № 160 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» не підлягає нарахуванню пеня в розмірі 3% вартості послуги за кожний день прострочення, що передбачена ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» у звязку з установленням обмеження щодо видачі банками коштів. У запереченнях на відзив позивач наголосив на тому, що всі вищевказані відповідачем постанови Правління НБУ суперечать законам України та Конституції України, а тому не підлягають застосуванню. У запереченнях відповідача, поданих останнім до суду на заперечення позивача, банк наголошував на тому, що всі вищевказані постанови Правління НБУ оприлюднені у належний спосіб і є обовязковими для виконання всіма банками України. Додатково просив суд застосувати позовну давність щодо вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу). (а.с.171). В судовому засіданні [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, зазначив, що банк виплатив йому основну суму вкладу та відсотки, але здійснив таку виплату з порушенням вимог законодавства та умов договору. Представник Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (по тексту ПАТ «АКПІБ») в судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Вважає, що банк виконав усі свої зобовязання перед позивачем, Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, вивчивши й дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що між [PERSON] та ПАТ «АКПІБ» були укладені договіри, а саме: - 29.02.2016 року про отримання банківського продукту «Депозит Стабільний», за умовами якого позивач вніс на депозитний рахунок банку грошові кошти в сумі 17\~053,47 доларів США на строк до 29.05.2016 року під 10,25% річних (а.с. 4-5). - 09.02.2016 року між позивачем та Роздрібним безбалансовим відділенням №114 Промінвестбанк був укладений Договір банківського вкладу, за умовами якого позивач розмістив у банку депозит на суму 3807,89 доларів США на строк 91 день зі сплатою 10,25 % річних( а.с.6); - 03.02.2016 року між позивачем та Роздрібним безбалансовим відділенням №114 Промінвестбанк був укладений Договір банківського вкладу, за умовами якого позивач розмістив у банку депозит на суму 200 000 гривень строк 91 день зі сплатою 10,25 % річних( а.с.7). Позивач свої зобов'язання за вище зазначеними Договорами банківського вкладу виконав належним чином та вніс через касу банку грошові кошти в розмірі 17\~053,47 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням від 29.02.2016 року (а.с. 8); платіжним дорученням від 09.02.2016 року на суму 3807,89 дол. США( а.с.9), платіжним дорученням від 03.02.2016 року на суму 200 000, 00 грн. ( а.с. 10). [PERSON] звернувся 27.05.2017 із заявою до ПАТ «АКПІБ», в якій просив банк видати вклад за договором від 29.02.2016 року повністю у валюті вкладу впродовж одного банківського дня та повернути проценти по вкладу через касу банку повністю у валюті вкладу впродовж одного банківського дня (а.с. 11). Крім того, 30.05.2016 року та 02.06.2016 року позивач звертався до відповідача із заявою та вимогою, у яких просив достроково розірвати договір банківського вкладу від 29.02.2016, закрити депозитний рахунок, повернути вклад в сумі 17\~053,47 доларів США та нараховані на суму вкладу проценти (а.с. 12.13). 06.05.2016 року, 12.05.2016 року позивач звертався з заявами про повернення вкладу за договором від 09.02.2016 року. 02.06.2016 року позивач звертався з заявою про повернення вкладу за договором від 03.02.2016 року ПАТ «АКПІБ» на вказані заяви та вимоги надав відповідь листами від 16.05.2016 року та 14.06.2016 року, у яких підтвердив свої зобовязання за укладеними договорами банківського рахунку та повідомив позивача про встановлені банком обмеження на операції з видачі готівкових коштів в іноземній валюті з поточних рахунків клієнтів через каси банку в межах встановленого денного ліміту. Судом встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи заявами [PERSON] на видачу готівки, випискою по особовому рахунку позивача та не заперечується сторонами, що ПАТ «АКПІБ» періодичними платежами, повністю видало позивачу суму вкладу разом із нарахованими на вклад процентами до сплину строку дії договору за ставкою визначеною в договорі, після спливу строку дії договору за ставкою на вимогу. - за договором від 29.02.2016 року зі строком повернення 29.05.2016 року, кошти повернуто 22.09.2016 року ; - за договором від 09.02.2016 року зі строком повернення 09.05.2016 року, кошти повернуто 22.09.2016 року ; - за договором від 03.02.2016 року зі строком повернення 02.06.2016 року, кошти повернуто 08.07.2016 року вказані обставини не заперечувались сторонами по справі. Щодо вимоги про стягнення відсотків за банківськими вкладами після закінчення строку дії депозитних договорів. Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. \~ \~ \~ \~ За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського строкового вкладу банк зобов'язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Відповідно до статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України\~для належного виконання зобовязання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобовязання є його порушенням. \~ \~ \~ \~ Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В частині\~ перші\~статті 1060 ЦК України,\~договір банківського\~вкладу укладається\~на умовах\~видачі вкладу\~на першу\~вимогу (вклад на\~вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Частиною 2 ст. 1060 ЦК України встановлено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до частини першої статті 1058 та частини другої статті 1060 ЦК України вкладник має право на одержання від банку процентів від суми вкладу, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1058 ЦК України про щомісячну виплату\~процентів до дня повернення вкладу у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку депозиту. Згідно частини п'ятої статті 1061 ЦК України, проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунку вкладника з інших підстав. Договором не передбачено автоматичної пролонгації та зміни умов в односторонньому порядку. Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов»язання банку щодо сплати відсотків в розмірі та на умовах, визначених договорами банківського вкладу(депозиту), припинилися у строк, установлений договорами. Згідно із частиною другою статті 1070 ЦК України, проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу. Відповідно до п. 2.4 додатку 2 до договору про комплексне обслуговування фізичних осіб в ПАТ "Промінвестбанк"( а.с. 118-120), зокрема у разі обмеження права вкладника розпоряджатись депозитом внаслідок чого депозит залишається на Депозитному Рахунку після дати повернення депозиту, визначеної відповідно до Договору банківського депозиту, проценти за депозитом з такої дати нараховуються за ставкою Депозитів на вимогу. Договіри банківського вкладу не містять визначеного розміру процентної ставки за користування грошовим вкладом у разі неналежного виконання зобов»язань за цим договором після закінчення терміну його дії. Зі змісту Блоку 3 договорів- анкет вбачається, що виплата процентів та повернення депозиту здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок, із спливом строку депозиту в Дату повернення депозиту та на умовах визначених законодавством України. \~ \~ \~ \~Відповідно до рішення Тарифного Комітету ПАТ «Промінвестбанк» № 33 від 24.06.2015 р. встановлено нарахування процентів на залишок коштів на поточному рахунку та по вкладам\~на вимогу в розмірі 0,10 % в іноземній валюті( а.с. 122 - 123). Після закінчення терміну дії депозитних договорів кошти були перераховані на єдиний поточний рахунок 26201620159307, який належить [PERSON] та на вказані кошти нараховувалися та були сплачені проценти за користування грошовим вкладом за ставкою для вкладів на вимогу0,1 % в сумі 2,97 дол. США.( а.с. 192-200 ). З огляду на те, що нарахування процентів на залишок коштів на поточному рахунку проведено з розрахунку за відсотками визначеними банком по вкладам\~на вимогу в розмірі 0,10 %, як то передбачено ст.1070 ЦК України та умовами договору про комплексне обслуговування, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, щодо стягнення відсотків в розмірі визначеному в договорах банківського вкладу. \~ \~ \~ \~Крім того, 02.06.2016 року [PERSON] укладено два договори (а.с 231-236) та відкрито рахунки № 2625050033838315 та 2625050058092137 на які 09.06.2018 року своїм платіжним дорученням позивач перераховує по 100 000,00 грн. на кожний( а.с.188), та згідно тарифної програми "ПІБ все в одному дохідний" на залишок коштів на поточному рахунку нараховуються 14% річних. \~ Щодо вимоги про стягнення 3% річних за прострочення повернення вкладів. За змістом ст. 625 ЦК України нарахування трьох процентів річних входить до складу грошового зобов'язання і вважається особливою мірою відповідальності боржника за його прострочення, та є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При цьому стаття 625 ЦК України унормовує питання відповідальності боржника за порушення грошового зобов'язання і з огляду на правову природу трьох процентів річних, передбачених частиною другою цієї статті, як особливої міри відповідальності, їх сума повинна бути визначена до стягнення виключно в національній валюті Україні - гривні. Зазначений правовий висновок був викладений Верховним Судом України у постанові від 22.03.2017 у справі № 6-2829цс16 та має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права в силу положень ч.4 ст.263 ЦПК України. З огляду на встановлене судом порушення ПАТ «АКПІБ» свого обов'язку видати позивачу депозит разом із нарахованими на суму депозиту процентами у визначений у договорі банківського вкладу строк, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON], стягнувши з відповідача на його користь 3% річних від суми несвоєчасно виданного вкладу, -\~за договором\~від 09.02.2016\~року в\~сумі 521,70\~грн. ( еквівалент 18,8 дол.США, за курсом НБУстаном на 22.11.2018 року), що відповідає розрахунку, наданому позивачем у заяві про збільшення розміру позовних вимог від 17.10.2017 року , який суд вважає вірним (а.с.92); - за договором від 03.02.2016 року в сумі 115,07 грн. ( 200 000,00х3% х 7 днів період з 22.06.2016 року( дата повернення депозиту) по 09.06.2016 року( дата перерахування коштів на поточний рахунок). Щодо позовної вимоги про стягнення 3% за кожний день прострочення. Згідно із частиною третьою\~статті 549 ЦК України\~пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов'язання, яка, крім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов'язання, передбачає додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов'язання. За положеннями статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів»\~споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; продукція це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб; послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; виконавець це суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги. Відповідно до частини пятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» \~у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі. Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що вкладник за договором\~\~банківського вкладу (депозиту) є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем і несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену частиною п'ятою\~статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме сплату пені в розмірі 3 % вартості послуги за кожен день прострочення. Аналогічний правовий висновок міститься й у постанові Верховного Суду України від 1 червня 2016 року. Однак, повертаючи частинами грошові кошти за договорами банківських вкладів , банк посилався на постанови Правління НБУ від 03.03.2016 року № 140 та від 07.06.2016 року № 342 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», у яких передбачено, що уповноважені банки зобовязані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 5\~000,00 грн на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ. Метою цих постанов Правління НБУ було недопущення використання фінансової системи України для відмивання грошей і фінансування терроризму та врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України, постановами встановлено обмеження щодо видачі банками коштів, тому на час дії Постанов Правління НБУ від 03.03.2016 року № 140, а саме з 05.03.2016 року до 08.06.2016 року та від 07.06.2016 року № 342 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», а саме з 09.06.2016 року до 14.09.2016 року ( а.с. 124-152) не підлягає нарахуванню пеня в розмірі 3% вартості послуги за кожний день прострочення, що передбачена ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Аналогічний правовий висновок міститься й у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1881цс16. Проте після закінчення строку дії Постанови Правління НБУ від 07.06.2016 року № 342 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», а саме з 15.09.2016 року з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі 3% річних за кожен день прострочення в сумі 26 817,60 грн. ( еквівалент 966,40 дол. США, станом на 22.11.2018 року). Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу. Спеціальна позовна давність, зокрема один рік застосовується, зокрема, до вимог) про стягнення неустойки (штрафу, пені)(ст. 258 ЦК України). Враховуючи, що відповідальність у вигляді 3% пені за кожен день прострочення настала починаючи з 15.09.2016 року, позивач звернувся до суду з даним позовом 21.06.2017 року, з урахуванням строку спеціальної позовної давності, суд приходить до висновку, що позивач звернувся до суду в межах визначеного законодавством строку, підстав для застосування строку позовної давності не встановлено, заява відповідача про застосування строку позовної давності є безпідставною та до задоволення не підлягає. Щодо вимог про стягнення збитків в розмірі 2528,79 грн., які виявились внаслідок того, що позивач щоденно був змушений з»являтись до відділення банку за отримання коштів частинами. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно \~ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Дії банку, враховуючи постанови Правління НБУ від 03.03.2016 року № 140 та від 07.06.2016 року № 342 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» були правомірні, вина банку як підстава відповідальності - відсутня, в зв'язку чим не підлягають до стягнення збитки в розмірі 2528,79 грн. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Вирішуючи питання про наявність підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно з розясненням в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди стягнення моральної шкоди можливо при порушенні зобовязань, які підпадають під дію Закону „Про захист прав споживачів. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Положенням п.5 ч.1 ст. 4 згаданого Закону, який передбачає право споживача на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Оскільки позивачу не заподіяні збитки внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції) суду не надано, крім того така відповідальність не передбачена умовами договору, суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди. Відповідно до ст.141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, за таких обставин суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

Outcome: partial