Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

14.08.2015 року [PERSON] від імені та в інтересах [PERSON] та ТОВ "СКФ" звернулись до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про відшкодування витрат на утримання нежитлової будівлі, в якій просили суд стягнути з відповідачів солідарно на користь позивачів суми витрат на утримання нежитлової будівлі, а саме витрати на водопостачання, опалення, електроенергію та земельний податок у загальній сумі 89961,31 гривень. 17.03.2016 року позивачі звернулись до суду з заявою про зміну підстав позову про відшкодування витрат на утримання нежитлової будівлі, в якій доповнили склад учасників процесу відповідачем [PERSON] Леонідвіною та заявили до неї аналогічні позовні вимоги.\~\~\~\~ 19.05.2016 р. відповідачами [PERSON] та [PERSON] подана зустрічна позовна заява до ТОВ «СКФ», [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсним Договору оренди від 01.01.2013 р., укладеного між ФОП [PERSON] та ТОВ «СКФ», яка обєднана в одне провадження з первісним позовом [PERSON] від імені та в інтересах [PERSON] та ТОВ "СКФ" до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 22.07.2016 р. позивачі за первісним позовом звернулись до суду з заявою про зміну підстав позову про відшкодування витрат на утримання нежитлової будівлі, в якій частково зменшили суму позову, яка з урахуванням змін складає 88 441,57 гривень та зазначили інший розподіл сум, які підлягають стягненню з кожного відповідача. Представники позивачів за первісним позовом та відповідачів за зустрічним позовом в судовому засіданні первісний позов, з урахуванням уточнень, підтримали та просять суд його задовольнити у повному обсязі, проти задоволення зустрічного позову заперечували та просили суд відмовити у його задоволенні у повному обсязі. Відповідача за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON], який діє в своїх інтересах та за дорученням в інтересах відповідача [PERSON], в судовому засіданні первісний позов не визнав, просить суд у його задоволенні відмовити у повному обсязі, зустрічний позов підтримав та просить суд його задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, звернулась до суду з письмовими запереченнями на позов, відповідно до яких в задоволенні первісного позову просить суд відмовити у повному обсязі. \~\~ \~Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд вважає первісний позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі, а зустрічний позов таким безпідставним та таким, що задоволенню не підлягає у повному обсязі, з наступних підстав. Як вибачається з матеріалів справи та підтверджується письмовими доказами, заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25 травня 2011 року по справі № 2-413/11 проведено розділ цілісної нежилої будівлі за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, 68 літера Г, яка раніш цілком належала [PERSON] на дві частини і передано у власність гр. [PERSON] 1/3 частину зазначеної будівлі площею 342,1 кв. м., що складається з наступних площ: у підвалі - 62 кв.м., у тому числі: приміщення 9 площ. 44,7 кв.м., частина приміщення 5 площ. 17,3 кв.м; на 1-му поверху -76,07 кв.м., у тому числі: частина приміщення 16 пл. 44,59 кв.м., частина приміщення 17 пл. 26,28 кв.м., приміщення 18 пл. 5,2 кв.м.; по 2-му поверху 65,43 кв.м. в тому числі: частина приміщення 20 пл. 2,63 кв.м., частина приміщення 25 пл. 23,7 кв.м., частина приміщення 26 пл. 8 кв.м., частина приміщення 27 пл. 31,1 кв.м.; по 3-му поверху - 68 кв.м. у тому числі : частина приміщення 32 пл. 10,1 кв.м., приміщення 36 пл. 30 кв.м., приміщення 37 пл. 27,9 кв.м.; у мансарді - 70,6 кв.м., у тому числі: частина приміщення 47 пл. 34.2 кв.м., приміщення 48 пл. 36,4 кв.м. Таким чином, зазначеним рішенням визначені приміщення та площі по кожному поверху, які належать [PERSON], але будівля є однією архітектурною спорудою з невідокремленими частинами, розділ будівлі не здійснений та є недоцільним відповідно до висновку Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз № 1301/24 від 02.10.2013 р. (питання 8 та 9) за позовом [PERSON] до [PERSON] і [PERSON] та за зустрічним позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження майном. На підставі вищезазначеного судового рішення, [PERSON] на отриману 1/3 частину єдиної будівлі юридично оформила новий номер будівлі - 68-П по вул. Рішельєвській у м.Одеса. Таким чином, зазначене приміщення перебуває у спільній частковій власності [PERSON] з одного боку та [PERSON], в подальшому [PERSON] та [PERSON] з іншого боку відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України. При цьому, 02.05.2014 року відповідачі [PERSON], [PERSON] без звернення до органів Державної виконавчої служби здійснили реконструкцію нежилої будівлі, відокремлюючи на кожному поверсі по довільній межі частину шляхом будування фундаментальні перегородки. У судовому засіданні відповідач [PERSON] підтвердив, що органи ДВС не приймали участі у цих діях. 05.05.2014 р. між [PERSON] та [PERSON] укладений Договір дарування, відповідно до якого [PERSON] подарувала та передала безоплатно майно у власність, а [PERSON] прийняв в дар та безоплатно у власність нежитлову будівлю, що розташована за адресою: місто Одеса, вулиця Рішельєвська, будинок № 68-П. 22.05.2015 р. між [PERSON] та [PERSON] укладений Договір дарування № 248, відповідно до якого у власність [PERSON] перейшла ? від частки приміщення, що була отримана в дар [PERSON] від [PERSON] Таким чином, на момент розгляду справи [PERSON] та [PERSON] є спільним власниками різних частин однієї неподіленої будівлі. Відповідно до ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлене договором або законом. Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством; виробник житлово-комунальних послуг це суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги; виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до Ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2014 року, справа 6-31046св14: «Згідно до ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном». Дослідивши розрахунок суми позову, доданий позивачами до заяви про зміну підстав позову від 21.07.2016 р. суд погоджується із сумами, які визначені у розрахунку, оскільки до позовної заяви додані копії розрахункових документів, які підтверджують здійснення позивачами операцій з перерахування відповідних сум в якості сплати за водопостачання, опалення та сплати земельного податку з боку [PERSON] та в якості сплати за електроенергію з боку ТОВ «СКФ». Що стосується зустрічного позову, то предметом Договору, який позивачі за зустрічним позовом просять визнати недійсним, є оренда частини приміщення, власником якої був на момент укладення Договору та до теперішнього часу залишається [PERSON]. Судові рішення, на які посилаються позивачі у зустрічному позові (рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19.05.2009 р. по справі № 2-4331/09 та заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25.05.2011 р. по справі № 2-413/11) закріпляють за [PERSON] лише 1/3 частину будинку, в той час як власником 2/3 будинку залишається [PERSON] Таким чином, [PERSON] при укладенні Договору, який оскаржується позивачами за зустрічним позовом, здійснив розпорядження майном відносно якого у нього було та є право власності. Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою ст.203 ЦК України. Зазначений перелік підстав є вичерпним. Таким чином, Договір оренди між ФОП [PERSON] та ТОВ «СКФ» не може вважатись недійсним, оскільки при його укладенні були дотримані всі вимоги, додержання яких є необхідним. Крім цього, передача ФОП [PERSON] частини приміщення в оренду ніяким чином не завдає шкоди правам позивачів (слід зазначити, що у зустрічному позові не зазначено, у чому саме полягає порушення прав позивачів з боку ФОП [PERSON] та ТОВ «СКФ»), що в свою чергу взагалі свідчить про відсутність підстав для заявлення цього зустрічного позову, оскільки відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Передача в оренду [PERSON] частини приміщення, що належить йому, не порушує права позивачів за зустрічним позовом та докази таких порушень суду не надані. Всупереч ствердженню позивачів за зустрічним позовом про те, що вони не є разом з [PERSON] співвласниками нежитлового приміщення за адресою: м.Одеса, вул.Рішельєвська, 68, літера «Г», ця будівля є єдиним майновим комплексом з єдиною системою комунікацій та інженерних мереж. Обєкт, на який [PERSON] оформлено право власності та який у подальшому перейшов до власності [PERSON], а потім частково до [PERSON] є невідокремленою частиною єдиного комплексу зазначеної будівлі, тому порядок участі в утриманні цього приміщення підпадає під вимоги ст.360 ЦК України, яка встановлює обовязок співвласника брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна відповідно до його частки у праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Ст.257 ЦК України визначений загальний строк позовної давності, який складає три роки. Враховуючи те, що зустрічний позов був заявлений позивачами за зустрічним позовом 19.05.2016 р., слід зазначити, що передбачений законом трирічний термін позовної давності сплинув, при цьому позивачами не наведені будь-які обставини, які свідчили б про поважність причин пропуску зазначеного строку. Таким чином, позивачами за зустрічним позовом порушений строк у межах, якого вони мали звернутись до суду та не доведено порушення з боку [PERSON] та ТОВ «СКФ» їхніх прав або вимог законодавства. З урахуванням викладеного, в звязку з задоволенням первісного позову у повному обсязі та відмовою у задоволенні зустрічного позову у повному обсязі, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідачів за первісним позовом на користь позивачів за первісним позовом підлягають стягненню понесені позивачами та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору.

Outcome: approved