Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

26 лютого 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Дунаєвецької міської ради Хмельницької області про визнання права власності на спадкове майно (ціна позову 64112 грн.), мотивуючи це тим, що [INFO] померла її мати [PERSON], постійна жителька м.Дунаївці. 15 квітня 1998 року мати склала заповіт щодо всього свого майна на користь неї та племінниці, дочки рідної сестри, [PERSON] в рівних частках. Цей заповіт не скасовувала і не змінювала. Племінниця своєчасно відмовилась від прийняття спадщини. Крім неї, спадкоємцями по закону є сестра [PERSON], яка спадщину не приймала, на частку в спадщині не претендувала. Батько, [PERSON], помер [INFO]. 20 лютого 2015 року позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку за реєстром № 170. Неоформлене спадкове майно складається з домоволодіння, розташованого в [ADDRESS], в якому проживає. До складу домоволодіння входить житловий будинок, сарай, гараж, огорожа. Будинок 1966 року забудови. Згідно довідки Дунаєвецького КП «Інвентарбюро» на ім'я матері не видавалося свідоцтво про право власності та акт завершення будівництвом житлового будинку. Через відсутність правовстановлюючих документів не може отримати свідоцтво про право на спадщину, а тому звернулася до суду. Позивачка [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити, пояснивши суду, що в 1965 році матері виділено земельну ділянку під будівництво житлового будинку, який побудовано в 1966 році. 09.07.2013 року мати померла і виявилося, що документи на підтвердження того, що будинок належить їй, відсутні. Оформити спадщину не може, а тому просить визнати за нею право власності на спадкове майно. Відповідач: представник Дунаєвецької міської ради Дунаєвецького району Хмельницької області в судове засідання не з'явився, однак подав заяву, в якій позов визнає повністю і просить справу розглядати без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши позивачку, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. До маси спадкового майна після смерті [PERSON] входить житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією технічного паспорту на будівлі особистої власності, інвентарною справою №42, заведеною в Дунаєвецькому КП "Інвентарбюро" на [PERSON], яка оглянута в судовому засіданні. Відповідно до ст.1223 ЦК України позивачка є спадкоємцем за заповітом, посвідченим нотаріусом Дунаєвецької державної нотаріальної контори 15.04.1998 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-378, яка прийняла спадщину, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.02.2015 року про отримання в спадщину після смерті [PERSON] земельної ділянки площею 0,0718 га. для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що знаходяться в [ADDRESS] витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 39682363 від 20.02.2015р. та копією спадкової справи № 95-2013 від 27 серпня 2013 року після смерті [PERSON]. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20 лютого 2015 року нотаріус Дунаєвецького районного нотаріального округу не може видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] який залишився після смерті [PERSON], померлої [INFO], на ім'я позивачки в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок. Згідно з довідкою Дунаєвецького КП "Інвентарбюро" від 07 серпня 2014 року акт про завершення будівництва житлового будинку в [ADDRESS] не складався, свідоцтво про право власності на домоволодіння Дунаєвецькою районною радою не видавалося на ім'я [PERSON]. Згідно копії рішення №20 виконавчого комітету Дунаєвецької міської ради від 28 жовтня 1965 року та копії договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності від 28.10.1965 року ,посвідченого нотаріусом Дунаєвецької нотконтори 30.11.1967 року видно, що [PERSON] відведено під будівництво земельну ділянку по [ADDRESS] площею 600 кв.м. та право безстрокового користування земельною ділянкою,на якій забудовник зобовязується побудувати жилий будинок площею 42 кв.м, сарай, санвузол, огородити садибу зі сторони вулиці штахетним парканом, посадити дерева. Згідно п.9 договору по закінченню будівництва, всі зведенні на земельній ділянці будівлі вступають в експлуатацію і стають особистою власністю забудовника після визнання приймальною комісією місцевої ради повної готовності зведених будівель, оформленого актом комісії. Судом встановлено, що [PERSON] надано Дунаєвецькою міською радою дозвіл на проведення робіт до 28 жовтня 1968 року, виготовлено план земельної ділянки, проект житлового будинку, а також 18 жовтня 1977 року Дунаєвецьким технічним інвентарбюро складено поетажний план будинку під [ADDRESS],зроблено відомість внутрішніх замірів житлового будинку, оціночний акт житлового будинку, в якому зазначено рік забудови будинку 1966, що підтверджується копією інвентарної справи №42, яка заведена в Дунаєвецькому КП « Інвентарбюро». Виникнення права власності у спадкодавця [PERSON] регулювалось зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Проте,померла [PERSON] своє право власності в БТІ не оформила. Однак вищезазначені матеріали інвентарної справи свідчать, що померла [PERSON] за життя набула право приватної власності на домоволодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] Дунаєвецького району Хмельницької області . Відповідно до ч.4 ст. 25, п. 11 ч. 4 ст. 346 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті; право власності припиняється у разі смерті власника, у зв'язку з чим позивач позбавлений можливості іншим чином, ніж у судовому порядку визнати за собою право власності на спадкове майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). За таких обставин позов слід задовольнити та визнати за позивачкою [PERSON] право власності на жилий будинок з належними до нього господарськими будівлями в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO].

Outcome: approved