Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що позивач з 27.02.1992 року, разом із сімєю, перебував на квартирному обліку на позачерговій черзі для надання житла. Згідно бюджетної програми 2505050 «Забезпечення житлом воїнів-інтернаціоналістів» 2012 року, на засіданні громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті Тойкутської сільської ради була підтримана пропозиція про можливість придбання житла для сімї позивача за державні кошти. 12.09.2012 року Тойкутською сільською радою Ковельського району проведено конкурсні торги на придбання квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], та 02.10.2012 року, згідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], була придбана вказана квартира, де покупцем виступала Тойкутська сільська рада Ковельського району. 11.10.2012 року за Тойкутською сільською радою Ковельського району було зареєстровано право власності на придбане помешкання. Рішенням виконавчого комітету Тойкутської сільської ради за № 24/1.1 від 30.10.2012 року «Про розподіл квартири для воїна-інтернаціоналіста», вирішено придбану квартиру за рахунок коштів державного бюджету за бюджетною програмою «Забезпечення житлом воїнів-інтернаціоналістів» розподілити позивачу - [PERSON] та в той же день Тойкутська сільська рада Ковельського району направила листа до Ковельського міського голови із проханням видати ордер на жиле приміщення. На підставі рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради від 08.11.2012 року за № 452 позивачу було видано Ордер на квартиру на жиле приміщення за №7 (серія Е) від 13.11.2012 року. Вказана квартира була видана позивачу, як інваліду-війни ІІІ групи, учаснику бойових дій разом із сімєю. У 2016 році позивач вирішив приватизувати квартиру, тому звернувся до відділу обліку, розподілу та приватизації житла виконавчого комітету Ковельської міської ради. В липні 2016 році, позивачу видали Технічний паспорт на житло, а згідно розпорядження № 8964 від 05.09.2016 року, видали Свідоцтво про право власності на житло. В подальшому позивач та його син звернулись в сектор реєстраційної роботи виконавчого комітету Ковельської міської ради для проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно - квартиру № 111 за адресою: Волинська область, м. Ковель, вул. Володимирська, 81. Однак, уповноваженим реєстратором їм було відмовлено в проведенні державної реєстрації права власності, оскільки на відповідний обєкт нерухомого майна в реєстрі прав власності на нерухоме майно вже міститься запис про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за Тойкутською сільською радою Ковельського району Волинської області згідно договору купівлі-продажу від 02.10.2012 року. Державний реєстратор відмовив провести зняття реєстрації права власності з Тойкутської сільської ради Ковельського району, пославшись на те, що не має підстав в сільської ради зняти право власності і перереєструвати право власності на позивача неможливо. Позивач вважає, що така реєстрація права власності на квартиру за Тойкутською сільською радою порушує його права, а тому просив суд скасувати державну реєстрацію права власності від 11.10.2012 року, зареєстровану за Тойкутською сільською радою Ковельського району Волинської області та скасувати запис в реєстровій книзі в Реєстрі прав власності про державну реєстрацію речового права на квартиру №111 в м. Ковелі по вул. Володимирській, 81, здійсненої на підставі договору купівлі-продажу /1785/ від 02.10.2012 року посвідченим приватним нотаріусом [PERSON] Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15.03.2018 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачам визначено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Представник відповідача - Тойкутської сільської рада Ковельського району відзив на предявлений позов не подав. Однак до суду надійшла заява сільського голови про розгляд справи у їх відсутності. Позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення. Представник відповідач - Ковельської філії Комунального підприємства «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» відзив на предявлений позов не подав. Однак до суду надійшла заява начальник бюро про розгляд справи без участі представника, за наявними матеріалами справи. Треті особи та їх представники відзив на предявлений позов не подали, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового засідання. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з'ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Згідно ч 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України,права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Позивач та третя особа, його син, фактично здійснили приватизацію займаного житла та отримали правовстановлюючий документ на обєкт нерухомого майна, однак вони позбавлені можливості зареєструвати своє право власності відповідно до закону. Відповідно до ч. 1\~ч. 1\~ст. 2 Закону України\~\~«Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,\~державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - це єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх\~\~обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав. Таким чином, державна реєстрація права власності на нерухоме майно є за своєю суттю визнанням з боку держави публічно-правового інтересу у встановленні приналежності нерухомого майна конкретній особі. Державна реєстрація прав покликана служити забезпеченням стабільності обороту нерухомості, оскільки остання має не тільки майнову, а й соціальну значимість. Подібна стабільність досягається шляхом винесення операцій та інших дій з нерухомістю за рамки приватних інтересів сторін, а також створення особливої, єдиної інформаційної системи, дозволяє всім суб'єктам права отримувати виключно і єдино достовірні дані про правовий статус того чи іншого об'єкта. Фактично ж, реєстрація покликана надати відповідну силу правовстановлюючим документам і виступає формальною умовою подальшого захисту (у тому числі і судового) прав особи, що виникають з правовідносин, предметом яких є нерухоме майно. При цьому, вона ніяк не впливає на цивільно-правову рівність учасників обороту, автономію волі і свободу договору. Тобто, не надає публічно-правового характеру вказаним правовідносинам, що дозволяє зробити висновок про можливість розгляду спорів щодо державної реєстрації\~\~виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 2 ч. 1\~ст. 19 Закону України\~«Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться, зокрема, на підставі свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону. Відповідно до\~ст. 26 Закону України\~\~«Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,\~записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У даному випаду реєстраційні правовідносини спрямовані на встановлення, зміну, припинення прав на нерухоме майно і є визначеним організаційним заходом, що використовується власниками для впорядкування своїх основних відносин, предметом яких є нерухоме майно. Порядок скасування реєстраційного запису про власність визначено Порядком прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 2.6 та п. 2.10 Порядку для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає, зокрема, рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили. За результатами розгляду заяви та документів, що додаються до неї, державний реєстратор приймає рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав. Одним із конституційних прав громадян є право на житло. Гарантіями здійснення цього права є обов'язок створення державою умов, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду, а також надання державою та органами місцевого самоврядування відповідно до закону житла безоплатно або за доступну плату (частини 1 та 2 статті 47 Конституції України). Отже, право людини на житло є загальновизнаним. Згідно з Конституцією України це право, як і інші конституційні права, є невідчужуваним, непорушним і рівним для всіх без будь-яких обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (частина 1 статті 24 Конституції України). Воно не може бути скасоване і обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина 2 статті 22, частина 1 статті 64 Основного Закону України). Чинним законодавством передбачено, що власник володіє, користується і розпоряджається належним йому майном на свій розсуд. Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності гарантується Конституцією України і захищається способами, встановленими законодавством. Судом встановлено, що 12.09.2012 року Тойкутською сільською радою Ковельського району проведено конкурсні торги на придбання квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується протоколом про результати проведення процедури відкритих торгів, оголошенням про результати проведення торгів. 02.10.2012 року, згідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], вказана квартира була придбана, покупцем виступала Тойкутська сільська рада Ковельського району. 11.10.2012 року за Тойкутською сільською радою Ковельського району було зареєстровано право власності на придбане помешкання, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав, виданим 11.10.2012 року КП "Волинське обласне бюро технічної інвентаризації". Рішенням виконавчого комітету Тойкутської сільської ради за № 24/1.1 від 30.10.2012 року «Про розподіл квартири для воїна-інтернаціоналіста», вирішено придбану квартиру за рахунок коштів державного бюджету за бюджетною програмою «Забезпечення житлом воїнів-інтернаціоналістів» розподілити позивачу - [PERSON] та в той же день Тойкутська сільська рада Ковельського району направила листа до Ковельського міського голови із проханням видати ордер на жиле приміщення. На підставі рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради від 08.11.2012 року за № 452 позивачу було видано Ордер на квартиру на жиле приміщення за №7 (серія Е) від 13.11.2012 року. На підставі розпорядження органу приватизації виконкому Ковельської міської ради № 8964 від 05.09.2016 року, позивачу та третій особі [PERSON], як члену сім'ї позивача, було видано свідоцтво про право власності на вказану квартиру. В той же час, як вбачається з повідомлення КП "Волинське ОБТІ" від 14.12.2016 року, право власності на квартиру зареєстровано за Тойкутською сільською радою Ковельського району, згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] від 02.10.2012 року за р. № 1785. Таким чином позивач на законних підставах отримав житло, але при оформленні права власності на житло він не може до кінця реалізувати своє законне право, так як в державному реєстрі прав на нерухоме майно власником отриманого житла є Тойкутська сільська рада Ковельського району. Єдиним шляхом відновлення порушених прав позивача, є скасування державної реєстрації такого права власності. Аналізуючи в сукупності встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, суд повно, всесторонньо та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, а тому слід скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за Тойкутською сільською радою Ковельського району Волинської області та скасувати відповідний запис в реєстровій книзі в Реєстрі прав власності про державну реєстрацію речового права на цю квартиру. Зважаючи на обставини по справі, судові витрати суд залишає за сторонами.

Outcome: approved