Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , про надання дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди та супроводу батька. Позов мотивувала таким. Не перебуваючи у шлюбі у позивача та відповідача народився син - [PERSON] , [INFO] . Позивач разом з дитиною у своєму супроводі має намір тимчасово в`їжджати в зону проведення операцій об`єднаних сил (на тимчасово неконтрольовану територію України Донецької та Луганської області) та виїзду з вказаної території та територію України, з метою оздоровлення, відпочинку її неповнолітнього сина. Крім того позивач просить надати багаторазовий дозвіл неповнолітньому [PERSON] виїзду за межі України та в`їзд до країни СНД, Шенгенської угоди, Європейського союзу тому числі - Італії і будь яких інших країн світу, а також в`їзд та територію України в супроводі позивача без згоди та супроводу батька, строком на три роки починаючи перебіг строку з часу постановлення рішення по справі. У судове засідання позивач не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Представник третьої особи пояснила, що не може надати висновок Органу опіки та піклування Павлоградської міської ради Дніпропетровської області про доцільність надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без супроводу та згоди батька, так як позивач не проживає на території міста Павлограда і не надала до служби усправах дітей відповідні документи. Але в інтересах дитини буде доцільно надати дозвіл на виїзд дитини за кордон без супроводу та згоди батька. Суд вважає можливим розглянути справу у заочному порядку. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи приходить до такого. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Вказане підтверджено копією свідоцтва про народження. /а.с.18/ Позивач разом з дитиною, у своєму супроводі, має намір тимчасово в`їжджати в зону проведення операцій об`єднаних сил (на тимчасово неконтрольовану територію України Донецької та Луганської області) та виїзду з вказаної території та територію України, з метою оздоровлення, відпочинку її неповнолітнього сина. Крім того позивач просить надати багаторазовий дозвіл неповнолітньому [PERSON] виїзду за межі України та в`їзд до країни СНД, Шенгенської угоди, Європейського союзу тому числі - Італії і будь яких інших країн світу, а також в`їзд на територію України в супроводі позивача без згоди та супроводу батька, строком на три роки починаючи перебіг строку з часу постановлення рішення по справі. Відповідач раніше надавав суду позивачці дозвіл на виїзд дитини без його супроводу. Відповідач з 2010 року переїхав жити до м. Модена, Італії з сім`єю відносин не підтримує, ігнорує її звернення з проханням надати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за кордон та в`їзд в зону проведення операцій об`єднаних сил (на тимчасово неконтрольовану територію України Донецької та Луганської області) та виїзду з вказаної території та територію України. Частиною 2 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною 2 статті 155 Сімейного Кодексу України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За правилами ст. 3 Конвенції про права дитини (прийнята Генасамблеєю ООН 20 листопада 1989 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 даної Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. ч. 7, 8 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Частиною 2 статті 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" передбачено, що оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Викладене свідчить, що діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду малолітньої дитини за кордон України, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Оскільки відповідач не надає згоду на виїзд дитини то вказане порушує права дитини та позивача. Викладене приводить суд до висновку те, що необхідно надати позивачу дозвіл в`їжджати в зону проведення операцій об`єднаних сил (на тимчасово неконтрольовану територію України Донецької та Луганської області) та виїзду з вказаної території та територію України та на багаторазовий дозвіл неповнолітньому [PERSON] виїзду за межі України та в`їзд до країни СНД, Шенгенської угоди, Європейського союзу тому числі - Італії в супроводі позивача без згоди та супроводу батька На підставі викладеного,

Outcome: approved