Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-21 00:00:00

28.03.2018 року\~до Шполянського\~районного суду\~Черкаської області\~надійшов даний\~позов,\~в якому\~позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком №10, що розташований по вул. Макаренка в м. Шпола, Черкаської області, також просить зобовязати Шполянський районний сектор Управління Державної Міграційної Служби України в Черкаській області, зняти з реєстрації місця проживання за адресою [INFO]; [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO] (померла 27.12.2005 р.), [PERSON], [INFO] (померла). Свій позов позивач мотивує тим, що позивач є власником житлового будинку за адресою: вул. Макаренка, буд.10, м. Шпола, Черкаської області , що розташований по вул. відповідно до договору дарування від 16.09.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Шполянського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №2083. Відповідач по справі, колишній власник домоволодіння, зареєстрований в будинку, але фактично не проживає у вказаному будинку з серпня 2017 року і по теперішній час. Позивач звертався до відповідача з проханням, щоб він добровільно виписався з належного мені будинку, на що отримав відмову. Пунктом 3.1.4 Договору дарування житлового будинку обовязком Відповідача є забезпечення зняття з реєстраційного обліку осіб зареєстрованих за адресою: [INFO]. Згідно до довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому будинку осіб, виданою 22.03.2018 року в будинку зареєстровані: [PERSON], [PERSON] (померла 27.12.2005р.), [PERSON] (померла). Останнє відоме місце проживання відповідача це адреса розташованого житлового будинку: м. Шпола, Черкаської області, вул. Макаренка, буд.10. Звернення до суду із даною позовною заявою про позбавлення права користування житловим приміщенням є однією із форм захисту власником своїх прав. До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет та підставу позову і протягом усього часу розгляду справи не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред'явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. У суд представник позивача не з'явився, надав суду заяву в якій просив, справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач у суд не зявився, про час, дату та місце розгляду був належним чином повідомлений. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Шполянський РС УДМС в Черкаській області, не зявився, надав до суду листа, в якому звернув увагу суду, що згідно з набранням чинності 29.12.2015 року Закону України №888-VIII, від 10.12.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг», в Україні змінилася система реєстрації місця проживання. Відповідно до Закону з 04.04.2016, реєстрацію місця проживання здійснюють виконавчі органи місцевих громад(сільська, селищна або міська рада, сільський голова ( у разі, якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено). Тому просили повідомлення про судові засідання надсилати за належністю до органів місцевого самоврядування, при яких створено органи реєстрації. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 25.04.2018 року, відкрито провадження по справі. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 21.06.2018 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення на підставі наступного. У суді встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку №10 по вул. Макаренка в м. Шпола, Черкаської області, що підтверджується договором дарування житлового будинку укладеного 16.09.2017, між [PERSON] та [PERSON], який посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Шполянського районного нотаріального округу, Черкаської області. Зареєстровано в реєстрі за № 2083. (а.с. 8-9). Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 22368157, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна №1353648671257, що підтверджується витягом з Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.09.2017 року № 97522644. (а.с.10). В житловому будинку за адресою: вул. Макаренка, 10, м. Шпола, Черкаської області, зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується довідкою про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 22.03.2018 року № 1194. (а.с.11). В житловому будинку за адресою: вул. Макаренка, 10, м. Шпола, Черкаської області, фактично проживають без реєстрації [PERSON] та [PERSON], що зафіксовано в підтвердженні голови вуличного комітету вул. Макаренка [PERSON]. Підпис голови вуличного комітету [PERSON], стверджено секретарем Шполянської міської ради (а.с.12). Згідно з п. 3.1.4 договору дарування зазначеного вище, в день підписання договору, звільнити житловий будинок від речей і передати ключі від житлового будинку, господарських будівель та споруд. До 17.02.2018 (сімнадцятого лютого дві тисячі вісімнадцятого) року забезпечити зняття з реєстраційного обліку (виписку) осіб зареєстрованих за адресою: [INFO]. Згідно з ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтями 8, 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст.41, 55\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Конституція України\~у ст.47 проголошує , що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Згідно ч. 1\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ч. 1\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно абз.2 п. 34 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2914 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Згідно з ч.4 ст.9 ЖК УРСР, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Частиною 1 ст.71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно з ст.72\~ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст. 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності до норм ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які\~\~постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі №638/13030/13 від 25.07.2018 року, предметом розгляду якої було питання про усунення перешкод у користування житловим приміщенням, виселення. Відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" , зняття з\~реєстрації місця\~проживання особи\~здійснюється на\~підставі в тому числі і судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Така ж норма закріплена і в ч.2 п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 №207, зняття з реєстрації місця проживання особи, здійснюється на підставі в тому числі, рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Верховний суд України у справі від 16.11.2016 № 6-709цс16, предметом розгляду якої було (визнання особи такою, що втратила право на користування житловим\~ приміщенням та зняття з реєстрації), дійшов висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сімї, \~У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою, такий висновок міститься у рішенні Верховного суду України, від 01.03.2016 року у справі №825/1335/13-а. Оскільки відповідачем не був виконаний п. 3.4.1. договору дарування від 16.09.2017, зареєстрований в реєстрі за номер 2083, а також враховуючи надані докази, які підтверджується, той факт, що відповідач фактично з моменту дарування будинку 16.09.2017 року по день подачі заяви до суду, не проживає за адресою : [INFO], крім того судом з'ясовано, що між власником та відповідачем будь-якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності не було, тому суд, вважає, що відповідач у відповідності до вимог ст. 71 ЖК УРСР\~втратив право на користування цим житлом. Таким чином позов в частині, що стосується визнання [PERSON], [INFO], особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, розташованим за адресою: м. Шпола, Черкаської області, вул. Макаренка, буд.10, підлягає до задоволення. В іншій частині позову, яка стосується зобовязання Шполянського районного сектору Управління Державної Міграційної Служби України в Черкаській області, зняти з реєстрації місця проживання за адресою [INFO]; [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO] (померла 27.12.2005), [PERSON], [INFO] (померла), слід відмовити, з наступних підстав. Згідно до\~Закону України\~«Про внесення\~змін до\~деяких законодавчих\~актів України\~щодо розширення\~повноважень органів\~місцевого самоврядування\~та оптимізації\~надання адміністративних\~послуг» від\~10.12.2015\~№ 888-\~VIII,\~ органи\~місцевого самоврядування\~були наділені\~повноваженнями з\~формування та\~ведення реєстру\~територіальної громади.\~З 04.04.2016,\~повноваження щодо\~реєстрації/зняття\~з реєстрації\~місця проживання\~були передані\~органам місцевого\~самоврядування.\~Тому Шполянський\~районний сектор\~Управління Державної\~Міграційної Служби\~України в\~Черкаській області,\~є неналежною\~третьою стороною\~у даній\~справі,\~оскільки \~органом місцевого\~самоврядування в\~м Шпола,\~є Шполянська\~міська рада,\~обєднаної територіальної\~громади,\~Черкаської області.\~ У\~справі,\~що розглядається,\~відповідачі \~[PERSON],\~[INFO],\~ та\~[PERSON],\~[INFO],\~є померлими\~особами.\~Більше того\~ст.7\~ Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні",\~та п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207, передбачають, що зняття з реєстрації може бути здійснено в тому числі за свідоцтвом про смерть . Тобто ставити питання про вчинення дій, про які просить зобовязати позивач у позовній заяві, попередньо не звернувшись до даного органу, є передчасно, та в даному випадку, є не вірно обраним способом захисту прав власника житла. Про заміну неналежної третьої сторони, клопотань не заявлялося. За таких обставин, враховуючи вище викладене, в задоволенні даної позовної вимоги слід відмовити. Заходи забезпечення позову судом не вживалися. Підстав для звернення рішення суду до негайного виконання немає. При задоволенні позову суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ними судові витрати в справі, пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі ст.ст.41, 47, 55 Конституції України, ст.ст.16, 321, 389, 391, 405 ЦК України, ч.4 ст.9, ст. 72 ЖК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,\~п.\~26\~Правил реєстрації\~місця проживання,\~затвердженого постановою\~Кабінету Міністрів\~України від\~02\~березня 2016\~року №207,Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг»

Outcome: partial