Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

[PERSON] 12.02.2019 року звернулася до суду з цим позовом, вказавши, що відповідач є її батьком та за рішенням Жмеринського міськрайоного суду Вінницької області від 26.01.2018 року сплачував аліменти на її утримання в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 05.01.2018 року і до досягнення нею повноліття. 22.12.2018 року їй виповнилося 18 років. В даний час вона продовжує навчання у Чернятинському коледжі Вінницького національного аграрного університету на 3 курсі спеціальності "Облік і оподаткування" з 01.09.2016 року до 21.06.2019 року. Навчається на денній формі навчання і не має змоги влаштуватися на роботу аби утримувати себе. Як їй відомо відповідач працює неофіційно, сплачує аліменти на утримання її молодшої сестри, [INFO] н . , в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Інших утриманців відповідач не має, стан його здоров`я дозволяє йому працювати, а тому вважає, що він в змозі сплачувати аліменти на її утримання на період навчання. Усі її доходи - це лише те, що надає їй мати. тому просить стягнути із відповідача на своє утримання аліменти в розмірі 1500 грн. щомісячно на період навчання або до досягнення нею двадцяти трьох років, в залежності яка з цих обставин настане першою. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць просила допустити до негайного виконання. Ухвалою судді Жмеринського міськрайонного суду від 18.02.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд якої визначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Сторонами не подано заперечень щодо вказаного порядку розгляду справи. Відповідачу [PERSON] судом було надіслано ухвалу про відкриття за зареєстрованим у встановленому законом адресою його проживання у відповідності до положень ч.7,8 ст.128 ЦПК України. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав. З огляду на вказане вище суд на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Вивчивши доводи позивача, викладені у позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про народження відповідач [PERSON] є батьком позивачки [PERSON] , [INFO] (а.с.5). З копії судового наказу, виданого 26.01.2018 року Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області (а.с.7) з відповідача з 05.01.2018 року стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину, починаючи з 05.01.2018 року і до повноліття дітей. Відповідно до довідки Чернятинського коледжу Вінницького національного аграрного університету №615 від 20.12.2018 року позивачка [PERSON] є студентом 3 курсу спеціальності "Облік і оподатковування" денної форми навчання; стипендії не отримує (а.с.6). Згідно копії довідки про реєстрацію місця проживання особи №95 від 05.01.2019 року, виданої виконавчим комітетом Северинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, [PERSON] , [INFO] , з 19.08.2016 року зареєстрована в [ADDRESS] (а.с.8). Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків №2010 від 31.01.2019 року (а.с.9) [PERSON] за період ІІ-ІІІ квартали 2018 року інформація про доходи відсутня. Так, відповідно до статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно зі статтею 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до статті 200 СК суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, встановив, що заявлений розмір аліментів до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] , на її утримання як повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, в розмірі 1500 грн. вочевидь не відповідає принципам співмірності та справедливості. При цьому суд враховує повідомлені позивачем за змістом позову обставини щодо стягнення із відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . У відповідності до положень ч.1,2 ст.3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. За змістом ч.1 ст.27 Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Отже, з урахуванням наведених вище положень міжнародного закону, що є складовою національного законодавства, безумовний обов`язок відповідача стосовно надання ним належного утримання передусім неповнолітній дитині визначає істотне обмеження можливості надання ним утримання повнолітній дочці, яка продовжує навчання. Натомість саме можливість надання матеріальної допомоги батьками є визначеною законом умовою їх обов`язку надання оспорюваного за предметом позову утримання повнолітній дочці, сину, які продовжують навчання, до досягнення двадцяти трьох років. Позивачем не доведено належними та допустими доказами неможливості отримання нею самостійного доходу, зокрема у виді стипендії, з огляду на її навчання на денному відділенні вищого навчального закладу, а також відсутності відомостей про її непрацездатність чи певні її обмеження. Також всупереч власного обов`язку доказування позивачем не обгрунтовано особистої потреби витрат на її навчання в сумі, яка удвічі перевщує оспорюваний розмір аліментів, з огляду на сукупний обов`язок надання вказаного утримання обома батьками, а також наявність у відповідача необхідного доходу, лише за умови чого можливе присудження аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Відтак суд доходить висновку, що з наведених підстав стосовно наявності на утриманні відповідача неповнолітньої дочки, а також що відповідно до положень ст.199 СК України обов`язок надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітніх сина/дочки, які продовжують навчання, є спільним обов`язком обох батьків, та те, що позивачкою, якою заявлено вимогу про стягнення із відповідача аліментів в розмірі 1500 грн. щомісячно, не наданого обґрунтованого розрахунку саме такої суми аліментів, позов підлягає частковому задоволенню щодо присудження до стягнення з [PERSON] аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , яка продовжує навчання, у розмірі 500 грн. щомісячно, визнаючи можливим та достатнім надання відповідачем такого утримання в межах потреби придбання канцелярських товарів, проїзду до навчального закладу тощо, витрати суто на що підлягають врахуванню до розміру оспорюваних аліментів згідно правової позиції, яка міститься у постанові Верховного Суду від 29.01.2018 року в справі №622/373/16ц, оскільки відомостей щодо оплати позивачем навчання та витрат на проживання за місцем навчання суду не представлено. При цьому суд визначає за необхідне визначити кінцевою подією стягнення оспорюваних аліментів дату саме закінчення строку навчання позивачем у вказаному вищому навчальному закладі 21.06.2019 року, яка вочевидь передує даті досягнення нею віку 23 років, та за відсутності відомостей щодо продовження нею навчання на подальший період часу, оскільки судове рішення не може грунтуватись на жодних припущеннях. За правилами ст.141 ЦПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати із сплати судового збору в розмірі 768,40 грн., від сплати якого за цим предметом спору звільнена позивач. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed