Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

20.05.2015 року позивач звернувся до суду з позовом та просив ухвалити рішення про стягнення на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (рахунок №29090000000113 в АТ «УкрСиббанк», м. Харків, МФО 351005, код Банку 09807750) з [PERSON] (місце проживання: [INFO], гурт; дата народження: 10.10.1975 р; ідентифікаційний номер: [NUMBER]) на підставі договору поруки №165841 від 14.12.2007 року суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту № 11269364000 від 14.12.2007 року в розмірі - 80 073,17 (вісімдесят тисяч сімдесят три) долара США 17 центів, з яких: 71 833,68 дол. США - кредитна заборгованість; 8 239,49 дол. США - заборгованість по процентам, та заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит в розмірі - 35 229,75 (тридцять п'ять тисяч двісті двадцять дев'ять) гривень 75 копійок, з яких: 6 326,44 гри. - пеня за прострочення сплати кредиту; 28 903,31 грн. - пеня за прострочення сплати процентів; Звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором б/н від 14 грудня 2007 року, за реєстровим №4907, а саме: трикімнатну квартиру, загальною площею 68,7 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що є спільною частковою власністю: 1/5 частина квартири належить [PERSON] (місце проживання: [INFO]; дата народження: 26.01.1982 р; ідентифікаційний номер: [NUMBER]) на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого управлінням житло-комунального господарства виконкому Одеської міської [PERSON] 22.05.2000 р. згідно розпорядження органу приватизації № 150389 від 22.02.2000 р., зареєстрованого і записаного у реєстрову книгу за № 19-13397, зареєстрованого у Одеському МБТ1 14.06.2000 р. у реєстровій книзі 349пр на ст. 119 під р. № 283; 9/20 частин квартири належить [PERSON] (місце проживання: [INFO]; дата народження: 17.12.1954 р; ідентифікаційний номер: [NUMBER])на підставі: 1/5 - на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого управлінням житло-комунального господарства виконкому Одеської міської [PERSON] 22.05.2000 р. згідно розпорядження органу приватизації № 150389 від 22.02.2000 р.. зареєстрованого і записаного у реєстрову книгу за№ 19-13397, зареєстрованого у Одеському МБТІ 14.06.2000 р. у реєстровій книзі 349пр на ст. 119 під р. № 283; 1/10 - на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори 05.10.2004 р., р. № 3-2761, спадкова справа 627/2004, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 11.11.2004 р. за р. № 6746741, за номером запису 283 в книзі 517пр-32. 3/20 - на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори 05.10.2004 р„ р. № 3-2764, спадкова справа 585/2004, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 11.11.2004 р. за р. № 6746741, за номером запису 283 в книзі 517пр-33; 7/20 частин квартири належить [PERSON] (місце проживання: [INFO]; дата народження: 02.01.1949 р; ідентифікаційний номер: [NUMBER]) на підставі: 1/5 - на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого управлінням житло-комунального господарства виконкому Одеської міської [PERSON] 22.05.2000 р. згідно розпорядження органу приватизації № 150389 від 22.02.2000 р., зареєстрованого і записаного у реєстрову книгу за № 19-13397, зареєстрованого у Одеському МБТІ 14.06.2000 р. у реєстровій книзі 349пр на ст. 119 під р. № 283; 3/20 - на підставі мирової угоди між фізичними особами від 30.03.2006 р„ визнаної дійсним ухвалою Київського районного суду м. Одеси 30.03.2006 р., справа №2-1305/06, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 11.01.2007 р. за р. № 6746741, за номером запису 283 в книзі 608пр-101., для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк", що виникли на підставі договору про надання споживчого кредиту № 11269364000 від 14.12.2007 року в розмірі - 80 073,17 (вісімдесят тисяч сімдесят три) долара США 17 центів, з яких: 71 833,68 дол. США - кредитна заборгованість; 8 239,49 дол. С11ІА - заборгованість по процентам, та заборгованості по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит в розмірі - 35 229,75 (тридцять п'ять тисяч двісті двадцять дев'ять) гривень 75 копійок, з яких: 6 326,44 гри. - пеня за прострочення сплати кредиту; 28 903,31 грн. - пеня за прострочення сплати процентів; Встановити спосіб реалізації нерухомого майна - предмету іпотеки за іпотечним договором б/н від 14 грудня 2007 року, за реєстровим №4907, а саме: шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки, у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», та встановити початкову ціну, визначену на підставі оцінки майна здійсненої суб'єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства. Стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору у розмірі 3\~654 гривень. Свої вимоги мотивував тим, що 14.12.2007 року Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 112269364000 згідно з умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 80\~200 дол. США гривень з терміном повернення по 14 грудня 2028 року із сплатою 12,40 % річних. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 165841 від 14.12.2007 року. Крім того в забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань за Кредитним договором, Позивачем, на підставі Договору іпотеки б/н від 14 грудня 2007 року, за реєстровим №4907 прийнято від [PERSON], [PERSON], [PERSON] в заставу нерухоме майно - предмет іпотеки, а саме: трикімнатну квартиру, загальною площею 68,7 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка є спільною частковою власністю Іпотекодавців. Позивач стверджує, що на теперішній час відповідачі свої зобов'язання щодо погашення заборгованості по наданому кредиту належним чином не виконують, в результаті чого мають заборгованість за кредитом. Вищевказане і стало підставою, для звернення до суду з даним позовом 05 липня 2016 року до канцелярії суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON], про зобовязання виконати умови кредитного договору та визнання кредитного договору розірваним. Як вбачається з позовних вимог, [PERSON] просить суд ухвалити рішення, яким зобовязати відповідача ПАТ «УкрСиббанк» виконати умови кредитного договору № 11269364000 від 14 грудня 2007 року та додатки до нього зарахувати частину грошей із загальної суми (69\~300 дол. США) виплачених нею банку за період 2007-2014 рік, в рахунок погашення основного боргу за кредитом; визнати кредитора ПАТ «УкрСиббанк» таким, що прострочив. Заборгованість по процентах в розмірі: 8\~239, 49 дол. США; заборгованість по сплаті за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит в розмірі 35\~229, 75 гривень з яких: 6\~326, 44 пеня за прострочення сплати кредиту, 28\~903, 3 гривень пеня за прострочення сплати процентів такими, що не підлягають відшкодуванню; визнати Кредитний договір № 11269364000 від 14 грудня 2007 року (термін дії до 14 грудня 2028 року) розірваним. Ухвалою суду від 08.07.2016 року вказані позови були обєднані в одне провадження. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. У судове засідання зявився представник позивача за первісним позовом ПАТ «УкрСиббанк» - [PERSON], позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, проти задоволення зустрічного позову заперечував. Інші сторони по справі в судове засідання не зявились, про час та місце його проведення сповіщались належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від них до суду не надходило. Враховуючи, що справа перебуває в провадженні суду з травня 2015 року, що є недопустимим та порушує вимоги ч.1 ст. 157 ЦПК України, суд прийшов до висновку про можливість її розгляду у відсутності інших осіб, які приймають участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги банку підлягають задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити, виходячи з наступного. Правовідносини між сторонами врегульовані Цивільним Кодексом України, зобовязаннями щодо кредитного договору. В судовому засіданні встановлено, що 14 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11269364000. Відповідно до умов Кредитного договору, Позивач надав Відповідачу [PERSON] кредит (грошові кошти) в іноземній валюті у сумі 80 200,00 доларів США 00 центів, а Відповідач зобов'язалась повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 14.12.2028 року, якщо тільки не буде застосовано інший термін повернення кредиту відповідно до умов Договору, та сплачувати протягом 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 12,40% річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця, кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов Кредитного договору. У випадку, якщо Банк не повідомив Позичальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку передбаченому Кредитним договором, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим Договором в попередньому місяці. Також, сторони домовились, що за умовами Кредитного договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь - якої з обставин, передбачених Договором (п.п. 1.1.- 1.3.2. Кредитного договору). Сторони досягли згоди, що за користування кредитними коштами понад встановлений Договором строк. Банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі збільшеному вдвічі відставки визначеної за користування кредитом (п.1.4. Додаткової угоди №1 від 14.12.2007 року до Кредитного договору). Відповідно до умов Кредитного договору, Позичальник зобов'язався повертати кредит та сплачувати плату за кредит шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів в день сплати ануїтетного платежу. Розмір ануїтетного платежу складає - 900,00 (дев'ятсот) доларів США 00 центів. День сплати ануїтетного платежу 14 число кожного календарного місяця строку кредитування, розмір ануїтетного платежу може змінитися у випадку зміни процентної ставки відповідно до умов Договору. Відповідно до п. 1.5. Кредитного договору Банк надав Позичальнику кредит шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок Позичальника №262060770300 у Банку для подальшого їх використання за цільовим призначенням. Згідно до п.8.1. Кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту, та/або процентів за кредит, та/ або комісій, Відповідач [PERSON] сплачує Позивачу додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.І ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до 4.2. ст.1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умова, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 13.05.2015 року заборгованість Відповідача [PERSON] по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом становить - 80 073,17 долара США 17 центів, з яких: 71 833,68 дол. США - кредитна заборгованість; 8 239,49 дол. США - заборгованість по процентам Сума заборгованості Відповідача [PERSON] по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит станом на 13.05.2015 року становить : 35 229,75 (тридцять п'ять тисяч двісті двадцять дев'ять) гривень 75 копійок, з яких: 6 326,44 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 28 903,31 грн. - пеня за прострочення сплати процентів. Відповідно ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. В якості забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобовязань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] було укладено Договір поруки №165841 від 14.12.2007 року. Відповідно до умов Договору поруки Відповідач [PERSON] зобов'язався відповідати у повному обсязі за виконання Відповідачем [PERSON] усіх зобов'язань, що виникли з Кредитного договору. Відповідальність Відповідача [PERSON] та Відповідача [PERSON] є солідарною (п.1.4. Договору поруки). Статтею 554 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Крім того в забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань за Кредитним договором, Позивачем, на підставі Договору іпотеки б/н від 14 грудня 2007 року, за реєстровим №4907 прийнято від: [PERSON], [PERSON] [PERSON] [PERSON] в заставу нерухоме майно - предмет іпотеки, а саме: трикімнатну квартиру, загальною площею 68,7 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Предмет іпотеки спільною частковою власністю Іпотекодавців, зокрема: 1/5 частина квартири належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого управлінням житло-комунального господарства виконкому Одеської міської [PERSON] 22.05.2000 р. згідно розпорядження органу приватизації № 150389 від 22.02.2000 р., зареєстрованого і записаного у реєстрову книгу за № 19-13397, зареєстрованого у Одеському МЕТІ 14.06.2000 р. у реєстровій книзі 349пр на ст. 119 під р. № 283; 9/20 частин квартири належить [PERSON] на підставі: 1/5 - на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого управлінням житлово - комунального господарства виконкому Одеської міської [PERSON] 22.05.2000 р. згідно розпорядження органу приватизації № 150389 від 22.02.2000 р.. зареєстрованого і записаного у реєстрову книгу за № 19-13397, зареєстрованого у Одеському МБТІ 14.06.2000 р. у реєстровій книзі 349пр на ст. 119 під р. № 283; 1/10 - на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори 05.10.2004 р., р. № 3-2761, спадкова справа 627/2004, «реєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 11.11.2004 р. за р. № 6746741, за номером запису 283 в книзі 517пр-32.; 3/20 - на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори 05.10.2004 р., р. № 3-2764, спадкова справа 585/2004, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно і І.11.2004 р. за р. № 6746741, за номером запису 283 в книзі 517пр-33. 7/20 частин квартири належить [PERSON] на підставі: 1/5 - на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого управлінням житлово- комунального господарства виконкому Одеської міської [PERSON] 22.05.2000 р. згідно розпорядження органу приватизації № 150389 від 22.02.2000 р., зареєстрованого і записаного у реєстрову книгу за № 19-13397, зареєстрованого у Одеському МБТІ 14.06.2000 р. у реєстровій книзі 349пр на ст. 119 під р. № 283; 3/20 - на підставі мирової угоди між фізичними особами від 30.03.2006 р.. визнаної дійсним ухвалою Київського районного суду м. Одеси 30.03.2006 р., справа №2-1305/06, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 11.01.2007 р. за р. № 6746741, за номером запису 283 в книзі 608пр-101. Відповідно до п.4 Договору іпотеки у разі порушення Позичальником та/або іпотекодавцем будь- якого зобов'язання за договором або будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за Договором іпотеки, Банк має право на звернення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, позасудового врегулювання у відповідності до умов Договору іпотеки та інших підстав, передбачених законодавством України. Статтею 575 Цивільного кодексу України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язань, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. У ч. 2 ст. 590 Цивільного кодексу України зазначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ст. 7, п. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. У разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. З ст. 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя. Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення, в якій зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання не менш, ніж у тридцятиденний строк та попередження про стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Стаття 39 ЗУ «Про іпотеку» закріплює, що уразі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 р., з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цим норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. Суд звертає увагу на те, що позивачем було вжито усіх можливих та доступних заходів щодо кожного з відповідачів для досудового врегулювання проблеми, однак, це не призвело до повного погашення боргу. Відповідно до ст. 41 Закону України «Про іпотеку», реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження". При вирішенні справи по суті суд звертає увагу на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який набрав чинності 07.06.2014 року, яким встановлено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яка вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.метрів для квартири та 250 кв.метрів для житлового будинку; не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки). Враховуючи, що доказів того, чи є спірне іпотечне майно єдиним житлом відповідачів у судовому засіданні надано не було, суд вважає за доцільне позов задовольнити. Суд, вивчивши матеріали справи, доходить до висновку про те, що в справі міститься достатньо доказів для ухвалення рішення про задоволення позову Банку в повному обсязі. Також у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подані позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 3654 гривень. Що стосується зустрічного позову, суд зазначає наступне Згідно\~ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Аналізуючи викладене, суд зазначає, що договір може бути розірвано за вимогою однієї сторони лише у випадку істотного порушення договору другою стороною. Отже, згідно наведеної норми, ініціювати розірвання договору має право сторона, права якої порушено внаслідок невиконання договору іншою стороною, проте, в даному випадку кредитний договір порушено позивачем [PERSON] і вона ж просить розірвати договір, що є недопустимим з точки зору закону, а умовами кредитного договору № 11269364000 від 14.12.2007 року не передбачено права сторони договору в односторонньому порядку розірвати договір Відповідно до\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст.\~58,\~59 ЦПК України, на підтвердження того, що ПАТ «»УкрСиббанк» порушило умови договору внаслідок чого вона позбавилася того, на що розраховувала при укладенні договору, [PERSON] суду не надала, розрахунок заборгованості за кредитом не спростувала. За таких обставин правові підстави для розірвання кредитного договору № 11269364000 від 14.12.2007 року відсутні, відтак, позов в цій частині задоволенню не підлягає. Що стосується позовних вимог в частині зобовязання ПАТ «УкрСиббанк» виконати умови кредитного договору та визнання кредитора ПАТ «УкрСиббанк» таким, що прострочив заборгованість по процентам, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Перелік захисту цивільних прав та інтересів визначений ч. 2\~ст. 16 ЦК України. До таких способів віднесено: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обовязку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Частиною другою цієї статті передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Вказана норма\~Цивільного кодексу України\~носить імперативний характер, що передбачає виключний перелік способі захисту права, визначений законом на даний час. Однак, ані наведеною нормою, ані жодним іншим законом, не встановлена можливість позичальника захистити своє порушене право в обраний позивачем спосіб. Від так, з урахуванням вищевикладеного, вимог діючого законодавства, суд вважає, що підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] в цій частині немає, а тому у їх задоволенні необхідно відмовити. Враховуючи викладене вище, та

Outcome: approved