Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 12 січня 1996 року. Позивач вказує, що протягом останніх двох років вони не знаходить спільної мови, мають різні погляди на життя, в сім'ї відсутнє взаєморозуміння. Склалися особисто неприязні відносини. Припинені шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного господарства, поновлювати які вони не бажають. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], який проживає разом із нею. Посилаючись на вищевказані обставини просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Позивач у судовому засіданні на задоволенні позову наполягала, вказуючи на обставини які викладені в позовній заяві. Повідомила, що шлюб у неї другий, у відповідача - перший. Проти проживання разом із нею неповнолітнього сина відповідач заперечень немає. Спору про поділ спільного майна не виникає. На подану нею раніше письмову заяву про залишення позову без розгляду просить не зважати оскільки вони не помирилися. На примирення не погоджується. Відповідач, будучи належним чином та своєчасно повідомленим про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву в якій просить розглядати справу у його відсутність, шлюб просить розірвати. Вказав що з примиренням не згоден категорично. Позивач просить клопотання відповідача задовольнити, справу розглянути у його відсутність. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. За таких обставин суд розглядає справу за відсутності відповідача. Вислухавши пояснення позивача, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, суд приходить до висновку про необхідність повного задоволення позову, виходячи із наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що передбачено ч.1 ст.24 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст.112 цього ж Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 12 січня 1996 року Кам'янською сільською радою Каховського району Херсонської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження. Актовий запис №1 (а.с.3). Вбачається, що сімейно-шлюбні стосунки між ними припинені. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується фотокопією свідоцтва про його народження (а.с.10). Згідно довідки Софіївської сільської ради Близнюківського району Харківської області №72/02-30 від 03.01.2015 року [PERSON] разом зі своїм чоловіком [PERSON] та синами [PERSON] та [PERSON] проживають [ADDRESS] (а.с.11). Спору про місце проживання неповнолітньої дитини та поділ майна, яке є їх сумісною власністю, не виникає. Вбачається, що сім'я сторін розпалася остаточно і зберегти її неможливо у зв'язку із небажанням сторін за вказаних обставин зберегти шлюб, особисто - неприязними стосунками, що склалися. Наведене свідчить, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Отже, підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї неможливе, шлюб фактично розпався та існує формально, а тому позов і підлягає задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивач надалі бажає іменуватися шлюбним прізвищем "[PERSON]", про що вказала в позовній заяві. Таким чином, позивач має право після розірвання шлюбу на прізвище -"[PERSON] ". Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Клопотання про стягнення на свою користь понесених судових витрат позивачем не заявлене. А тому,

Outcome: approved