Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

28.04.2021 року до суду звернулась заявниця [PERSON] , із заявою про видачу обмежувального припису, заінтересована особа: [PERSON] . Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28.04.2021 року відкрите провадження по справі. Справу призначено до розгляду за правилами окремого провадження з викликом учасників розгляду справи на 30.04.2021 року. 30.04.2021 року розгляд справи відкладений за заявою заінтересованої особи і його представника для ознайомлення з матеріалами справи. Справа призначена до розгляду на 06.05.2021 року. 06.05.2021 року розгляд справи відкладений за клопотанням заявниці до 25.05.2021 року. Заінтересованою особою надані письмові заперечення. 25.05.2021 року розгляд справи відкладений за клопотанням заявниці до 01.06.2021 року. 01.06.2021 року розгляд справи відкладений в зв`язку з неявкою в судове засідання заявниці до 31.08.2021 року. 31.08.2021 року в судовому засіданні оголошена перерва до 09.11.2021 року. 09.11.2021 року в судовому засіданні оголошена перерва до 07.12.2021 року Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки відповідно до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. В судовому засіданні 07.12.2021 року оголошена вступна та резолютивна частина рішення. Згідно заявлених вимог заявниця просить видати обмежувальний припис відносно [PERSON] , строком на шість місяців і встановити наступні обмеження: \~ \~-\~ заборони [PERSON] , наближатись на відстань ближче ніж 200 метрів до місця її фактичного проживання за адресою: [ADDRESS] в будь-який час доби. - заборонити [PERSON] , наближатись на відстань ближче ніж 200 метрів до неї в будь-який час доби. - заборонити [PERSON] , наближатись на відстань ближче ніж 200 метрів до місця перебування сина [PERSON] , [INFO] в будь-який час доби; - заборонити \~ [PERSON] ,\~ наближатись\~на \~відстань \~ближче \~ніж 200\~ метрів\~ \~до \~місця перебування\~ \~доньки \~-\~ [PERSON] ,\~ [INFO] в будь-який час доби; - заборонити [PERSON] , вести листування, телефонні розмови з нею та неповнолітніми дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В обґрунтування заявлених вимог заявниця посилається на наступне: в період з 2001 року по 2005 рік вона перебувала у шлюбі з [PERSON] . 25 квітня 2005 року шлюб між ними був розірваний. У травні 2008 року [PERSON] ,. запропонував їй знову жити разом як чоловік і дружина, вона прийняла [PERSON] , та вони почали разом проживати. На той час у неї у власності була квартира за адресою: [ADDRESS] , тому вона з дітьми почали проживати в зазначеній вище квартирі. В липні 2011 року вони змінили місце проживання, переїхавши в житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , який купили за сумісні з [PERSON] , кошти за договором міни. Крім неї у зазначеному будинку зареєстровані її діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . Відповідно до витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька дітей: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , записані відповідно до ст. 135 СК України, тобто з її слів. Таким чином у її дітей батька немає. Її з [PERSON] відносини тривали з травня 2008 року по грудень місяць 2020 року. Так, 06.12.2020 року [PERSON] , відлупцював її на очах у дітей, що змусило її тікати з дому. З того часу вона не має доступу до будинку та навіть не може забрати свої особисті речі і документи. Крім цього діти залишились із [PERSON] , та фактично стали його заручниками, так як він має дуже негативний вплив на неповнолітніх дітей. Крім цього [PERSON] , не випускає дітей з будинку, постійно їх контролює, не дає можливості їй побачитись із дітьми та поспілкуватись з ними. За цей період [PERSON] , налаштував дітей так, що вони почали вигадувати про неї різні історії, та навіть, що вона побила свого сина. Діти з початку 2021 року перестали відвідувати гуртки, ходять дуже неохайні та замурзані. За час, що вона не має можливості спілкуватись з дітьми, вони, якщо трапляється нагода зустрітись з ними, ховаються від неї, тікають, ображають, а син навіть лає її. З поведінки [PERSON] , . вбачається, що така поведінка дітей дуже тішить його та він навіть заохочує їх. Таким чином її діти проживають в будинку чужого дядька, який поступово ламає дитяче уявлення про матір, про цінності життя, налаштовує дітей постійно брехати, як то робить сам. Вона неодноразово намагалась потрапити до будинку, але [PERSON] , робить для цього перешкоди та навіть не пускає її на подвір`я та не дає спілкуватись з дітьми. Лише в моменти, коли [PERSON] , немає вдома, донька може зателефонувати їй та сказати щось лагідне. Вона дуже хвилюється за своїх дітей, що таке спілкування їх остаточно зламає. [PERSON] , погрожує їй фізичною розправою та чинить психологічне насильство. Це погрози різного характеру, в тому числі застосування фізичного насильства, залякування, приниження і образи нецензурними словами. Він постійно вчиняє сварки для чого використовує незначні приводи, не зважаючи на те, де це відбувається та хто там присутній. Станом на даний час існує реальна загроза продовження насильства з боку [PERSON] , тобто існують ризики настання більш тяжких наслідків для її та її дітей психічного, а можливо і фізичного здоров`я, що й стало підставою звернення до суду В судовому засіданні заявниця та представник заявниці заявлені вимоги підтримали в повному обсязі. Давши пояснення фактично установлені матеріалами справи та просили видати обмежувальний припис строком на 6-ть місяців. Також заявниця пояснила, що її співмешканець налаштував проти неї сина. І коли вона намагалась прийти до дітей, побачитись з ними та передати їм подарунки, її син за підбурюванням [PERSON] , взяв рушницю та стріляв в неї. [PERSON] , налаштовує дітей проти неї. Діти, з подачі [PERSON] , говорять проти неї образливі речі, не бажають спілкуватись з нею. Заінтересована особа, [PERSON] , та його представник в судовому засіданні проти задоволення вимог про видачу обмежувального припису заперечували, при цьому [PERSON] , пояснив, що між ним та заявницею виник конфлікт з приводу того, що заявниця вимагала від нього, у вихідний день, у неділю, занести важкі сейфи до будинку. Він сказав, що наступного дня прийде їхній родич, який допоможе йому занести дані сейфи до будинку. На що заявниця обурилась, вчинила скандал, а потім сама вдяглась та пішла з дому. Він думав, що заявниця заспокоїться та згодом повернеться додому, але заявниця додому не поверталась, почала на нього скаржитись в різні інстанції, намагається забрати з дому дітей. Він є біологічним батьком дітей. Заявниця не записала його батьком, щоб мати змогу отримувати допомогу на дітей. Але діти прив`язані до нього, він їх належно виховує та утримує, діти відвідують школу, гуртки, та не бажають жити окремо від нього. В свою чергу заявниця під час їхнього спільного життя неодноразово застосовувала фізичну силу до дітей, лаяла їх, обзивала. Таким чином він не чинив та не чинить ніякого насилля до заявниці, а діти самі бажають проживати з ним. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором \~ \~ При\~цьому,\~предметом позову\~(заяви)\~є матеріально-правова\~вимога позивача\~до відповідача,\~а підставою\~-\~посилання на\~належне йому\~право,\~юридичні факти,\~що призвели\~до порушення\~цього права,\~та правове\~обґрунтування необхідності\~його захисту Суд, заслухавши учасників розгляду справи, з`ясувавши зміст заявленої вимоги вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017№2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; Згідно з п.4 ч.2ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~\~дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб , зокрема, мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя). Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема,на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства . Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.\~24\~та п. 1 ч. 1 ст.\~26\~Закону № 2229-VIII\~до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Положеннями ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено,що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обовязків, зокрема:\~\~заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування),навчання,роботи,інших місць частого відвідування постраждалою особою;\~\~заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.\~\~Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 350-2 ЦПК\~України заява про видачу обмежувального припису може бути подана\~\~особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». З наданих доказів та пояснень учасників розгляду справи судом встановлено, що заявниця і [PERSON] , проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2008 року по 2020 рік, що ні заявницею, ні заінтересованою особою не заперечується В даний період у заявниці та [PERSON] , народились діти: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дітей записані відповідно до ст. 135 СК України, зі слів матері. Проте [PERSON] , зазначає, що саме він є біологічним батьком дітей. Будь-яких доказів на спростування даного факту заявниця не надала, оскільки сама посилається на той факт, що в період з 2008 року по 2020 рік проживала однією сім`єю саме зі [PERSON] , а не з будь-яким іншим чоловіком, який був батьком цих дітей. За доводами позивача встановлено, що протягом їхнього спільного проживання, відносини між нею та [PERSON] ,, погіршувались, що в результаті привело до припинення відносин між ними. В поданій заяві та в судовому засіданні заявниця зазначає, що 06.12.2020 року [PERSON] ,. відлупцював її на очах у дітей, що змусило її тікати з дому. З того часу вона не має доступу до будинку та навіть не може забрати свої особисті речі і документи. Крім цього діти залишились із [PERSON] , та фактично стали його заручниками, так як він має дуже негативний вплив на неповнолітніх дітей. Крім цього [PERSON] , не випускає дітей з будинку, постійно їх контролює, не дає можливості їй побачитись із дітьми та поспілкуватись з ними. За цей період [PERSON] , налаштував дітей так, що вони почали вигадувати про неї різні історії, навіть, що вона побила свого сина. Заінтересована особа не заперечує наявність цього конфлікту, але вказує, що заявниця сама прийняла рішення піти з дому і будь-яких перешкод для повернення додому він їй не чинив. З наданих заявницею доказів вбачається, що остання лише в квітні місяці 2021 року, тобто через чотири місяці після вказаного нею конфлікту, почала звертатись до різних органів з приводу вилучення її дітей від [PERSON] , а також звернулась до суду з заявою про видачу обмежувального припису. З повідомлення відділення поліції № Кам`нського РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 20.04.2021 року № 44.3-3695 вбачається, що факт нанесення тілесних ушкоджень [PERSON] ,. не знайшов свого підтвердження. [PERSON] , хоче спілкуватись зі своїми дітьми, але діти не бажають цього робити, так як з її слів батько настроює дітей проти неї. Допитані в судовому засіданні, в присутності педагога діти: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , пояснили, що вони проживають з батьком, батько ставиться до них добре, забезпечує їх продуктами харчування, купує їм одяг. Вони відвідують гуртки. Із заявницею, яку діти не побажали назвати мамою, вони проживати не бажають, оскільки остання, коли проживала разом з ними била їх, лаяла та ставилась до них дуже негативно, а батько захищав їх від неї. З наданих суду індивідуальних психологічних характеристик на дітей вбачається, що емоційний стан дітей в нормі, діти мають середній рівень тривожності. З наданих на дітей характеристик зі школи вбачається, що діти виявляють зацікавленість до навчання, забезпечені всім необхідним для школи. Школу відвідують чистими та охайними, є доглянутими. Будь яких змін у поведінці дітей в характеристиках не зазначено. З чого суд приходить до висновку про відсутність підстав для видачі обмежувального припису стовно дітей, оскільки заявницею не доведено факту насилля зі сторони [PERSON] , до дітей. З пояснень дітей вбачається, що діти люблять [PERSON] , знають його як свого рідного батька, який здатний забачити їм нормальні та безпечні умови для проживання. Негативні висловлювання дітей по відношенню до матері, суд не може розцінити, як психологічний вплив батька на своїх дітей. Оскільки суду невідомо відносини, які складались роками в даній сім`ї. Яке було ставлення дітей до своїх батьків раніше. Так, деякі висловлення дітей, на думку суду не відповідають їхньому віку, але стверджувати, що таке відношення дітей до заявниці відбулось лише під впливом заінтересованої особи, [PERSON] , суд не має можливості, оскільки заявниця не надала суду доказів, про те, якими були стосунки між батьками та дітьми раніше. Крім того судом враховується ще й та обставина, що після конфлікту, який виник між заявницею та [PERSON] , заявниця пішла з сім`ї не забравши дітей із собою. Таким чином сама сприяла тому, що діти залишились проживати із [PERSON] . Доказів того, що [PERSON] , побив заявницю, вигнав з дому, не пускав додому, не давав можливості взяти із собою дітей, суду не надано. Оскільки заявниця не надала суду ні доказів спричинення їй тілесних ушкоджень, ні будь-яких інших доказів, які б свідчили, що в день, коли вона залишила своє постійне місце проживання, вона не могла чинити іншим чином, і подальше перебування її в будинку загрожувало б її життю чи здоров`ю. Вирішуючи вимоги щодо видачі обмежувального припису відносно [PERSON] , та встановлення обмежень заінтересованій особі. Суд вважає, що вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, оскільки заявниця надала суду докази, що вона перебувала у КЗ «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» Дніпропетровської обласної ради»,. Я к постраждала від домашнього насилля, з червня місяця 2021 року. Перебувала на цілодобовому стаціонарі. В цей час до неї телефонував [PERSON] , після розмов з яким заявниця нервувала, була пригніченою, що свідчить про те, що насилля стосовно заявниці зі сторони [PERSON] ,. все ж таки відбувалось і заявниці навіть надавався притулок у відповідному спеціалізованому закладі. При цьому суд не вбачає підстав у застосуванні обмеження, щодо заборони [PERSON] , наближатись на відстань ближче ніж 200 метрів до місця фактичного проживання [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] в будь-який час доби, оскільки на час розгляду справи заявниця не довела, що вона проживає чи перебуває за даною адресою. Але в свою чергу наголошувала, що вона проживає у спеціалізованому закладі для жертв насилля. З чого суд вважає за можливе встановити обмеження у вигляді: заборони [PERSON] , наближатись на відстань ближче ніж 200 метрів до [PERSON] , в будь-який час доби, тобто незалежно від того де знаходиться заявниця. А також заборони [PERSON] , вести листування, телефонні розмови із [PERSON] , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. На думку суду даних обмежень буде достатньо для запобігання [PERSON] ,. чинити фізичне чи психологічне насилля відносно заявниці. Відповідно до ч. 6\~ст. 26 Закону № 2229-VIII\~про видачу обмежувального припису кривднику суддя у встановлений законом строк інформує уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) постраждалої особи для взяття кривдника на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад за місцем проживання (перебування) постраждалої особи. Ст. 350-6 ЦПК України передбачено,що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису,суд ухвалює рішення про задоволення заяви або в її задоволенні.\~\~У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"\~або Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців. Згідно ч. 4 ст. 350-6\~ЦПК України - рішення\~суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. Враховуючи всі вищевикладені обставини, а також тривалість застосування насилля до заявниці, суд вважає за можливе видати обмежувальний припис на максимальний строк. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи віднести за рахунок держави.

Outcome: partial