Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

[PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд із позовною заявою до [PERSON], третя особа на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору: Виноградівське РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим будинком та зняття з реєстрації. Свої позовні вимоги мотивують тим, що вони є власниками по 1/4 частині квартири [ADDRESS], а згідно свідоцтва про право на спадщину від 19.05.2010 року, [PERSON] є власником ще 1/4 частини квартири після смерті чоловіка. 04.09.2004 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після чого відповідач [PERSON] був прописаний в квартирі позивачів. Рішенням суду від 16.02.205 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідач прожив у вказаній квартирі близько 10 років і вже на протязі останніх двох 2 по місцю реєстрації відсутній. Вказане перешкоджає позивачам користуватися та розпоряджатися належним їм майном. На пропозицію позивачів відповідач [PERSON] категорично відмовляється від зняття з реєстрації за адресою [ADDRESS] Позивачі просять суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] та скасувати реєстрацію за вищевказаною адресою. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивачі подали до суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі, повністю підтримують заявлені позовні вимоги та просять такі задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, належним чином своєчасно повідомлений про час і місце розгляду справи. На підставі ст.ст.169, 224, 225 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів без участі відповідача. Представник третьої особи Виноградівського РВ ГУ ДМС в Закарпатській області в судове засідання не з'явився, повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв та клопотань не надходило. Розгляд справи проводиться без його участі, на підставі поданих доказів. Розглянувши доводи позову, дослідивши подані на їх підтвердження докази, суд встановив наступні обставини. В судовому засіданні встановлено наступні обставини. Як вбачається з Свідоцтва про право власності на житло від 25.04.2000 року квартира [ADDRESS] належить на праві приватної, спільної, сумісної власності [PERSON] та членам її сім'ї: чоловіку- [PERSON] синові - [PERSON], дочці - [PERSON]. Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.05.2010 року позивачка [PERSON], після смерті свого чоловіка [PERSON], успадкувала 1/4 частини квартири, що знаходиться в [ADDRESS] і право власності на цю частину зареєстровано належним чином. Рішенням Виноградівського районного суду від 16.02.2015 року у справі №299/184/15-ц, шлюб, укладений 04.09.2004 року між [PERSON] та [PERSON] у відділі ДРАЦС Виноградівського РУЮ за актовим записом №116 розірвано. Депутатом міської ради [PERSON] 02.09.2016 року було складено акт, з якого слідує, що [PERSON] за адресою [ADDRESS] не проживає більше двох років. З довідки Виноградівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області №27/915 від 29.09.2016 року [PERSON], [INFO], значиться зареєстрованим за адресою [ADDRESS] Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 р. Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо. Згідно приписів ч.1 ст.163 Житлового кодексу України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім"ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до положень ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, згідно із ст.72 Житлового кодексу України, провадиться в судовому порядку. З позовної заяви позивачів вбачається, що такі бажають розпоряджатися своїм власним майном на власний розсуд, однак реєстрація відповідача за вказаною адресою перешкоджає цьому. Разом з тим, розглядаючи вимогу позивачів про зняття відповідача [PERSON] з реєстраційного обліку суд враховує, що питання зняття з реєстрації місця проживання/перебування вирішується та така процедура здійснюється органом реєстрації, яким визначено виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. За змістом ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 р. № 1382-1V "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання може бути на підставі рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; визнання особи безвісно відсутньою; оголошення фізичної особи померлою. Таким чином рішення суду щодо права користування особи житловим приміщенням, що набрало законної сили, є підставою для порушення питання зняття її з реєстрації перед органами реєстрації. Відтак позов у частині зняття відповідача з реєстраційного обліку задоволенню не підлягає. Отже, розглянувши цивільну справу за позовом [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у межах заявлених вимог та на підставі поданих доказів, суд дійшов до висновку, що позов є огрунтованим та підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial