Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача на його користь грошові кошти за договором банківського вкладу, який знаходиться на вкладному рахунку у відповідача. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 22.09.2014 року уклав з відповідачем договір-заяву банківського вкладу №313731/25548/7-14 „Стандарт", згідно якого розмістив в банку відповідача строковий вклад в розмірі 75 000 грн., на строк з 22.09.2014 року до 22.04.2015 року, зі сплатою процентів у розмірі 23% річних. 22.04.2015 року позивач звернувся до банку з заявою про повернення банківського вкладу. Однак відповідач суму банківського вкладу не повернув. Позивач просить суд стягнути з відповідача суму не повернутого банківського вкладу у розмірі 75 000 грн. В судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи завчасно повідомлявся, у встановленому законом порядку, заперечень до позовної заяви не надав. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. З'ясувавши обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлено наступне. 22.09.2014 року [PERSON] уклав з АТ „Банк „Фінанси та Кредит" договір-заяву №313731/25548/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) „Стандарт" на 7 місяців в національній валюті. Відповідно до умов договору позивач вніс, а відповідач прийняв грошові кошти в національній валюті на вкладний рахунок №313731/25548/7-14 у сумі 75 000 грн., на строк з 22.09.2014р. по 22.04.2015р., зі сплатою процентів за ставкою 23% річних. Внесення грошових коштів підтверджується меморіальними ордерами №10347109 від 22.09.2014 року на суму 40 000грн. та №10347107 від 22.09.2014 на суму 35 000грн. про перерахування [PERSON] коштів на депозитний рахунок згідно договору банківського вкладу №313731/25548//-14 від 22.09.2014р. Відповідно до п. 6 договору після закінчення строку, визначеного п. 1 Договору - заяви, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п. 5.2 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у АТ „Банк „Фінанси та Кредит" (в подальшому Основні умови). Відповідно до п. 5.2 Основних умов у випадку закінчення строку розміщення строкового вкладу, визначеного у договорі-заяві, вкладник зобов'язаний надати банку письмову вимогу, не пізніше дати закінчення строку строкового вкладу, у двох примірниках, з зазначенням способу повернення вкладу. Згідно п. 6.1.2 Основних умов вкладник має право після закінчення строку, визначеного договором-заявою та Основними умовами, отримати суму вкладу та суму нарахованих процентів згідно з умовами вкладу. Згідно п. 6.3.2 Основних умов банк зобов'язується при припиненні дії договору здійснити розрахунок, повернути вкладнику суму вкладу та нараховані проценти в дату повернення вкладу, та закрити вкладний рахунок. 22.04.2015 року позивач, [PERSON], звернувся до банку з письмовою заявою про повернення йому, у зв'язку з закінченням строку дії договору, грошових коштів за договором - заявою №313731/25548/7-14 від 22.09.2014 року. Заява прийнята банком 22.04.2015 року, про що свідчить відбиток штампу банку та підпис відповідальної особи банку. Однак грошові кошти за договором банківського вкладу позивачу повернено не було. Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) грошову суму (вклад), зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно із частинами 1, 2 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ст. 1066 ЦК України банк не має права встановлювати не передбачені договором або законом обмеження права клієнта розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Згідно ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, відповідно до вимог ст. 1074 ЦК України, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Таке ж застереження щодо обмеження прав клієнта або вкладника встановлено і ст. 59 Закону України «Про банки та банківську діяльність». Отже, відповідач зобов'язаний повернути суму вкладу на першу вимогу вкладника, а відмова від такої видачі є неправомірною. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, оскільки банк не виконав свого обов'язку з видачі вкладу на вимогу вкладника, вказану суму коштів слід стягнути з відповідача на користь позивача в судовому порядку. Судові витрати у справі складаються з судового збору, від його сплати позивач звільнений, тому його в силу ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved