Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

10 квітня 2014 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в розмірі 27 409,91 грн. з яких: 27 080,50 грн. при достроково погашенні кредиту становить зайво сплачені кошти за кредитним договором, 166,93 грн. три проценти річних від простроченої суми коштів; 162,48 грн. - інфляційне збільшення заборгованості. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25.11.2010 року між сторонами було укладено кредитний договір №ІКІРКG.2007.001 за яким позивач отримав кредит в розмірі 425 000,00 грн. строком до 24.11.2020 року зі сплатою 0,001% річних та 1,03% комісії від суми кредиту щомісяця в період оплати. Забезпеченням виконання зобов'язань позивача за кредитним договором виступила квартира позивача. Умови кредитного договору позивач виконував належним чином, заборгованість відсутня. Як зазначає позивач, він вирішив продати квартиру, що перебувала в іпотеці та 01.11.2013 року в день, коли він повідомив банк про намір продати квартиру, працівники банку повідомили про нарахований штраф в розмірі 165 500,00 грн. за неоформлення договору страхування заставного майна. Його повідомили, що у випадку виконання умов договору щодо страхування заставного майна, штраф буде списано повністю. Позивач зазначає, що відповідач не виконав свої зобов'язання за кредитним договором та не мав права списувати кошти ті, що були спрямовані на погашення кредиту на сплату штрафу та вони є надлишково сплаченими коштами за кредитним договором. На заяву про повернення коштів, відповідач відповіді не надав. Позивачу як він зазначає не надсилалось досудової вимоги про існування заборгованості за кредитним договором, зокрема штрафу в розмірі 165 500,00 грн. Так як відповідач без відповідної підстави користується коштами позивача, тому позивач просить стягнути з відповідача на підставі ст.625 ЦК України три відсотки річних та індекс інфляції за період з 23.01.2014 року по 07.04.2014 року. В судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали та просили задовольнити пояснивши, що відповідачем були порушені умови договору в частині розподілу коштів, які надійшли за договором. Представник відповідача в судовому засіданні заявлені вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні на тій підставі, що відповідач в межах договору нарахував штраф, а тому кошти, які сплачені позивачем є такими, що сплачені на виконання умов кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши позивача, представників позивача та відповідача, вивчивши та оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог за наступних підстав. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч.1 ст.509 ЦК України). Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України). Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В судовому засіданні встановлено, що 25.11.2010 року ПАТ «ВБР» (далі - Банк) та [PERSON] (далі - Позичальник) уклали Кредитний договір №ІКІРКG.2007.001. За умовами даного договору Банк надав Позичальнику кредитні кошти в розмірі 425 000,00 грн. на строк з 25.11.2010 року по 24.11.2020 року включно зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 0,001% річних на суму залишку, щомісячної комісії за надання кредитних ресурсів у розмірі 1,03% від суми Кредиту, щомісяця в період оплати. Договір підписаний сторонами, що свідчить про те, що вони погодились з його умовами. На виконання умов Кредитного договору, а саме: п.п.2.2.7 та 8.3, 25.11.2010 року між ПАТ "Всеукраїнський банк розвитку" та [PERSON] був укладений договір іпотеки квартири №ZX019521.2007.002. за даним договором [PERSON] передав ПАТ "Всеукраїнський банк розвитку" квартиру [ADDRESS] на забезпечення виконання своїх зобов'язань за кредитним договором №ІКІРКG.2007.001 від 25.11.2010 року. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з копії довідки №Р02/463 від 26.02.2014 року, [PERSON] достроково - 22.01.2014 року, сплатив кредит за кредитним договором №ІКІРКG.2007.001. від 25.11.2010 року, заборгованість відсутня. В судовому засіданні встановлено та не заперечувалось сторонами, [PERSON] належним чином виконував зобов'язання за Кредитним договором, що підтверджується розрахунком заборгованості. У відповідності з п.2.1.5 Договору Банк зобов'язувався направляти на погашення заборгованості Позичальника кошти, що надійшли на рахунок відповідно до п.8.2 цього Договору для зарахування відповідно до п.п.3.2, 8.1 даного Договору. Пунктом 2.1.6 Договору визначено обов'язок Банку направляти кошти отримані від Клієнта при достроковому погашенні кредиту в порядку встановленому п.3.2. Умовами п.2.3.3 Кредитного договору передбачено право Банку у випадку порушення Іпотекодавцем зобов'язань за договором іпотеки, укладеному для забезпечення виконання зобов'язань за даним договором змінити умови договору (дострокове повернення кредиту, сплати винагороди, комісії й відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за цим договором у повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення) або розірвати договір у судовому порядку або здійснити одностороннє розірвання договору. Пунктом 3.2 Договору визначено порядок зарахування коштів, які отримані від Позичальника для погашення заборгованості по Кредиту - насамперед кошти направляються для відшкодування витрат/збитків Банку згідно п.п. 2.2.9, 2.3.8 цього Договору, далі пені згідно розділу 5 цього договору, далі - простроченої комісії по Кредиту, далі - простроченої винагороди, далі - прострочених відсотків, далі - простроченої заборгованості за кредитом, далі - комісії, далі - винагороди, далі - відсотків, далі - кредиту, частина суми що залишилася (у т.ч. сума, надана Позичальником понад суму щомісячного платежу). направляється на погашення заборгованості за кредитом (якщо інше не передбачено п.7.8). Розділ 5 Кредитного договору передбачає відповідальність за невиконання умов Кредитного договору. Зазначеним розділом не передбачено відповідальність Позичальника за невиконання умов Договору іпотеки. Пунктом 18.1 Договору іпотеки встановлено обов'язок Іпотекодавця застрахувати предмет іпотеки на узгоджену з Іпотекодержателем суму на користь Іпотекодержателя від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування, в день укладення цього договору, а також надати в цей же термін Іпотекодержателю договір страхування та докази сплати страхового платежу. Не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії зазначеного договору страхування Іпотекодавець зобов'язаний продовжити строк його дії у встановленому законом порядку та надати Іпотекодержателю докази цього та сплати страхового платежу. Як пояснив представник відповідача в судовому засіданні, штраф в розмірі 165 500,00 грн. був нарахований позивачу в розмірі 25% від вартості Предмету іпотеки на підставі п.19.2 Договору іпотеки за порушення п.18.1 Договору іпотеки. Позивач в судовому засіданні не заперечував, що він не продовжив строк дії договору страхування предмету іпотеки в строки, встановлені договором іпотеки. Але він здійснив перестрахування квартири перед відчуженням квартири та повною сплатою кредиту. З копій Договорів добровільного страхування майна вбачається, що позивач застрахував предмет іпотеки 25.11.2010 року та 04.11.2013 року. Отже, як вбачається, Кредитний договір та Договір іпотеки передбачають окремі підстави відповідальності в даному випадку Позичальника/Іпотекодавця за невиконання умов Договорів. Також з розрахунку заборгованості вбачається, що 01.11.2013 року позивачу було нараховано штраф в розмірі 165 500,00 грн. 02.11.2013 року [PERSON] сплатив кошти в сумі 35 000,00 грн. на погашення кредиту, проте Банк в порушення положень п.3.2 Кредитного договору зарахував кошти в сумі 27 080,50 грн. на сплату штрафу, що нарахований на підставі положень Договору іпотеки. Інша частина штрафу, що становить 138 258,50 грн. на підставі Протоколу зборів малого кредитного комітету ПАТ «ВБР» №88 від 10.01.2014 року була списана (165 500,00 грн. - 27 080,50 грн. - 80,5 грн., - 80,5 грн.) 16.01.2014 року [PERSON] звертався до Банку із заявою про повернення коштів в сумі 27 080,50 грн., які не були направлені на погашення кредиту в порушення умов Кредитного договору. Представник відповідача надав суду копію повідомлення, яке 23.08.2013 року було направлено на адресу [PERSON], яка зазначена в договорах, про те, що ним порушено строки надання належним чином оформлених договорів страхування та доказів сплати страхових платежів та було попереджено, що у випадку невиконання зазначеного повідомлення в семиденний термін з дати одержання зазначеного повідомлення банк має право нарахувати штраф у розмірі 13 240,00 грн. Згідно із копією повідомлення, 10.09.2013 року [PERSON] отримав особисто лист. Як пояснив в судовому засіданні представник відповідача, сума штрафу в повідомленні зазначена не вірно. В той же час позивач пояснив, що він останніх три роки не зареєстрований за адресою, що зазначена в договорах, а тому відповідно повідомлення не отримував, батьки, які проживають за адресою, на яку було направлено повідомлення, також не отримували його, поскільки у випадку його отримання, вони обов'язково б його повідомили. Умовами Кредитного договору та Договору іпотеки не передбачено обов'язок Позичальника повідомляти банк про зміну місця проживання. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Отже, так як умовами Кредитного договору не передбачено право Банку стягувати штрафи, які нараховані на підставі Договору іпотеки. Хоча обидва договори є пов'язаними, але вони виконуються самостійно і в кожному з них передбачена відповідальність за невиконання умов договорів. А тому відповідно банк не мав права нараховувати та стягувати штраф з позивача в межах виконання умов Кредитного договору, які нараховані за невиконання умов Договору іпотеки. В той же час, Банк не позбавлений можливості звернутись до позивача із претензіями щодо неналежного виконання умов Договору іпотеки. Стаття 625 ЦК України визначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки Банк в порушення положень Кредитного договору списав штраф та безпідставно користувався коштами позивача, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача три відсотки річних за період з 23.01.2014 року по 07.04.2014 року, що становить 166,93 грн. (27 080,50 грн. х 3 х 75 : 365 : 100) та індекс інфляції за цей же період, що становить 162,48 грн. (27080,50 грн. - сума, 1,006 - індекс інфляції). А всього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 27 080,50 грн. + 166,93 грн. + 162,48 грн. = 27 409,91 грн. Стаття 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» визначає, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною … … не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Як вбачається з акту приймання-передачі виконаних робіт, у їх вартість враховані консультація щодо стягнення грошових коштів та підготовка позовної заяви, а тому оскільки зазначений представник ([PERSON]) не приймав участь у судовому засіданні та не ознайомлювалась з матеріалами справи, тому суд не вбачає законом передбачених підстав для стягнення витрат на правову допомогу. На підставі статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved