Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

30 квітня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивував тим, що 10 липня 2013 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої останній отримав кредит у розмірі 19 348 грн. 70 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Своїм підписом відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом із запропонованими Умовами та правилами, тарифами складають між ним та Банком кредитний договір. Відповідно до Умов договору погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: починаючи з « 1» по « 25» число кожного місяця відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Однак, в порушення умов договору відповідач свої зобов'язання щодо своєчасного погашення кредитних коштів належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 09 лютого 2014 року у нього виникла заборгованість по кредиту в сумі 22 877 грн. 30 коп., яка складається з наступного: 19 348 грн. 71 коп. - заборгованість за кредитом, 1 579 грн. 98 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 948 грн. 61 коп. - залишок за несплаченим штрафом, передбаченим п. 2.2 Генеральної угоди. Посилаючись на те, що [PERSON] у добровільному порядку не вчиняє дій, спрямованих на повернення кредитних коштів, процентів та штрафів, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіславши письмову заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує ( а.с. 56). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Відповідно до оголошення, опублікованого в газеті «Урядовий кур'єр» від 27 червня 2014 року № 115 ( 5244) відповідач [PERSON] сповіщений належним чином про виклик до суду через засоби масової інформації. Таким чином, відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач вважається повідомленим належним чином про час і місце розгляду справи (а. с. 57-58 ). Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити заочне рішення. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступних висновків. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1048 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на отримання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 1 статті 1049 та частиною 1 статті 1050 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього кодексу. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Зі змісту ч. 1 ст. 530 ЦК України випливає, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч. 1 ст. 536 ЦПК України за користування грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.. За змістом ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. На підставі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. У відповідності до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що 10 липня 2013 року [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою про видачу строкового кредиту у сумі 19 348 грн. 70 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Своїм підписом відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом із запропонованими Умовами та правилами, тарифами складають між ним та Банком кредитний договір (а. с. 6). Зі змісту п. 2.1 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт вбачається, що Банк надає позичальнику строковий кредит в сумі 19 348 грн. 71 коп. на строк 36 місяців, з 10 липня 2013 року по 31 липня 2016 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 19 348 грн. 71 коп. в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків в розмірі 1,5 % щомісячно на суму залишку заборгованості по кредиту в зазначених у заяві, Умовах та правилах строки. Відповідно до Генеральної угоди погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: починаючи з «1» по « 25» число кожного місяця відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 701 грн. 97 коп. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості по кредиту, відсотків, а також інших витрат відповідно з Умовами та правилами. Дата останнього погашення повинна бути не пізніше 31 липня 2016 року. Пунктом 2.2 угоди передбачено, що відповідно до ст.ст. 212, 611, 651 Цивільного кодексу України за порушення позичальником строків погашення заборгованості, вказаних у цій Генеральній угоді, Умовах та правилах, більше ніж на 31 день, по зобов'язанням, строк яких не настав. Сторони узгодили, що строк повернення кредиту вважається 32-гий день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 23-го дня порушення, вважається простроченим. Позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 1 948 грн. 61 коп. У відповідності до п. 2.3 вказаної угоди для надання послуг, Банк надає позичальнику платіжну картку відповідно до п. 2.1 Генеральної угоди. За змістом п. 2.5 позичальник зобов'язаний повернути суму кредиту, відсотків, винагороди згідно із Генеральною угодою, Умовами та правилами. На підставі п. 2.7 угоди, датою укладення кредитного договору є дата підписання даної Генеральної угоди. З п. 2.8 Генеральної угоди вбачається, що при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує Банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах та правилах за кожний день прострочення (а. с. 7-31). Згідно наданого ПАТ КБ "ПриватБанк" розрахунку, станом на 09 лютого 2014 року заборгованість за кредитом у [PERSON] становить 22 877 грн. 30 коп., яка складається з наступного: 19 348 грн. 71 коп. - заборгованість за кредитом, 1 579 грн. 98 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 948 грн. 61 коп. - залишок за несплаченим штрафом, передбаченим п. 2.2 Генеральної угоди (а. с. 5). Розмір заборгованості за кредитним договором б/н від 10 липня 2013 року підтверджується умовами договору та розрахунком позивача. Таким чином, у судовому засіданні доведено, що у добровільному порядку відповідач не вчиняє дій, спрямованих на повернення банку кредитних коштів, процентів та залишок за несплаченим штрафом. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» і стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача 22 877 грн. 30 коп., яка складається з наступного: 19 348 грн. 71 коп. - заборгованість за кредитом, 1 579 грн. 98 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 948 грн. 61 коп. - залишок за несплаченим штрафом. З огляду на положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, стягненню із відповідача на користь позивача підлягають витрати за опублікування оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» від 27 червня 2014 року № 115 ( 5244) в сумі 420 грн.( а. с. 59-60). Всього стягненню із [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають кошти в сумі 23 297 грн. 30 коп. Крім того, враховуючи, що при зверненні із позовом до Білопільського районного суду Сумської області представником позивача ПАТ КБ «Приват Банк» судовий збір помилкого було сплачено для звернення до Зарічного районного суду м. Суми, судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню із позивача на користь держави на відповідний рахунок одержувача у Білопільському районі Сумської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved