Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , за участю третьої особи - Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації ОМР, про позбавлення батьківських прав посилаючись в обґрунтування своїх вимог на наступне. [INFO] року у позивача та відповідача народилась дитина - [PERSON] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Першим відділом РАГС Приморського районного управління юстиції м. Одеса, актовий запис за № 263. Позивач вказує на те, що шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, серія [NUMBER] , виданого третім Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 71 від 13 березня 2008 року на підставі рішення суду від 13 грудня 2006 року. Позивач вказує, що дитина проживає із нею, відповідач на протязі 2018 року жодного разу не цікавиться дитиною, ніякої участі в утриманні та вихованні дитини не приймає, не піклується про її фізичний та духовний розвиток. Позивач просить суд позбавити батьківських прав відповідача відносно його дитини. Представник позивачв [PERSON] в судове засідання з`явилася, на задоволенні позову наполягала. Відповідач [PERSON] в судове засідання з`явився, в судовому засіданні прохав відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації ОМР в судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення свідка [PERSON] , [PERSON] . встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження серії про народження серії [NUMBER] , видане Першим відділом РАГС Приморського районного управління юстиції м. Одеса, актовий запис за № 263, позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] . В своїх поясненнях мати дитини, [PERSON] , повідомила, що батько [PERSON] з 2018 року ухиляється від здійснення батьківських обов`язків відносно фізичного, духовного та морального розвитку доньки, не проявляє щодо неї батьківської турботи та уваги. Неповнолітня [PERSON] , [INFO] , надала пояснення у суді, відповідно до яких батько, [PERSON] , участь у вихованні не приймає, матеріальної допомоги не надає,не цікавиться її духовним та моральним розвитком. Але на запитання головуючого відповіла, що мати проти її спілкування з батьком та його відвідування в іншому місті, де він проживає з новою сім`єю та двома дітьми. Відповідно до довідки від 06.03.2019 року № 8541 виданої Другим Київським відділом державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області заборгованість по аліментам [PERSON] становить 12550,50 грн. Згідно з довідкою реєстру досудових розслідувань віл 06.03.2019 року Портофранківським ВП Приморського ВП м. Одеси відносно [PERSON] порушено кримінальне провадження № 1201916200000553 г. 164 ч. 1 КК України (ухилення від сплати аліментів). На теперішній час, Другим Київським відділом державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області накладено штраф, тому сума заборгованості збільшилась на 20%, що становить 2510,10 грн. Крім того, [PERSON] , тимчасово обмежено у праві виїзду за межи України, праві керування транспортними засобами, користування зброєю. Висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] № 01-11/610/1 від 04.06.2019 року визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Суд критично оцінює висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] № 01-11/610/1 від 04.06.2019 року, оскільки даний висновок є недостатньо обґрунтованим, а тому не може бути беззаперечним доказом для підтвердженням факту ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, а також застосування до нього такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав. При цьому, суд враховує, що такий висновок має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду (ч.ч. 5, 6 ст.19 СК України). У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Жодної з цих обставин на час розгляду судом справи та ухвалення судового рішення не встановлено. Суд враховує процесуальну поведінку відповідача та вказує, що останній був присутній на судових засіданнях, давав пояснення по справі та доводив що не бажає втрачати зв`язок з донькою та як батько робить все для неї в межах своїх можливостей. Також суд звертає увагу, що відповідач є інвалідом дитинства, проживає з сім`єю в м. Чернівці та всіляко підтримує зв`язок з донькою та спілкуванню дітей від другого шлюбу. Позивач в підтвердження позовних вимог про позбавлення батьківських прав, посилається на те, що відповідач систематично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своїх синів, однак в судовому засіданні так і не було встановлено, що відповідач є особою, яка злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Не підтверджено належними доказами те, що до відповідача застосовувалися заходи впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст.164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні. Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не доведено, що поведінка відповідача відносно дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, не довела та не надала суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення батька по відношенню до неї батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дитини. ВССУ у справі №211/559/16-ц від 01.11.2017 року зауважив, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. В даній постанові суд касаційної інстанції підкреслив наступне, що при позбавленні батьківських прав суду слід не тільки встановити ухилення батька від виконання батьківських обов`язків, а також чи попереджувався батько офіційно про необхідність змінити ставлення до дитини. Позиція Верховного Суду у даній справі базується, серед іншого, на рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України». З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, не було достовірно доведено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не встановлено обставин, які є беззаперечними підставами для позбавлення відповідача батьківських прав, у зв`язку з чим, слід відмовити в задоволенні позову.

Outcome: dismissed