Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

16 лютого 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі ПАТ КБ «Приватбанк») в особі свого представника (за довіреністю) Сафіра Ф.О. пред'явило вка- заний позов, посилаючись на наступні обставини. Відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєдна- ння до Умов та правил надання продукту кредитних карт без номеру від 09.08.2016 р., [PERSON] отримав кредит у розмірі 9351,27 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну кар- тку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,00 % на рік на суму залишку забор- гованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється починаючи з «1» по «25» число ко- жного місяця. Відповідач, підписавши Генеральну угоду разом з Умовами та правилами, підтвердив свою згоду на умови надання кредиту. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав у повному обсязі. Відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав, у зв'язку з чим станом на 25.01.2017 р. має заборгованість за кредитом в розмірі 12217,59 грн., яка складається з заборгованості: за кредитом в сумі 9351,27 грн.; по процентам за користування креди- том в сумі 574,05 грн.; пені та комісії в сумі 1122,15 грн. та штрафу в розмірі 1170,12 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надіслав заяву, в якій просив справу ро- зглянути у відсутність представника "Приватбанку", позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач двічі в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи за місцем реєстрації та проживання сповіщався належним чином - поштою з повідомленням (а.с.43, 45). Відомостей про поважність причин його неявки суд не має і вважає, що він не з'явився без по- важних причин. Також суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність, враховуючи наявність достатніх матеріалів про права та взаємовідносини сторін, з ухваленням заочного рішен- ня. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами укладено договір про надання кредиту у виді Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил на- дання продукту кредитних карт без номеру від 09.08.2016 р., за умовами якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 9351,27 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі спла- тою відсотків за користування кредитом у розмірі 13 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користуван- ня кредитом та інших витрат. Розрахунком (а.с.4) підтверджується заборгованість відповідача перед позивачем за кредит- ним договором без номеру від 09.08.2016 р. Так, станом на 25.01.2017 р. [PERSON] має заборгова- ність в розмірі 12217,59 грн., яка складається з заборгованості: за кредитом в сумі 9351,27 грн.; по процентам за користування кредитом в сумі 574,05 грн.; пені та комісії в сумі 1122,15 грн. та шт- рафу в розмірі 1170,12 грн. Відповідно до п.2.1.1.5.5, п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг (зворот а.с. 25), позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його викорис- тання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених даним договором. У разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повергнення кредиту, оплати винагороди Банку. Пунктом 2.1.1.7.6 згаданих Умов передбачено, що при порушенні позичальником строків пла- тежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позича- льник зобов'язується сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову (а.с.26). Згідно даних з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, ПАТ КБ «Приватбанк» пройшло останню реєстрацію у зазначеному реєстрі юридичних осіб 22.12.2016 р. і володіє банківською ліцензією на право надання банківських послуг (а.с.33,34). Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умо- вах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити процен- ти. За змістом ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника про- центів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одер- жання процентів встановлюється договором… У разі відсутності іншої домовленості сторін про- центи виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути пози- кодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином від- повідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за від- сутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичай- но ставляться. Згідно ст.530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як передбачено ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання грошового зобов'язання. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконан- ня з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, вс- тановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої від- мови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Частинами 1,3 ст.549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зо- бов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного гро- шового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не виконав зобов'язання у строк, встанов- лений договором. Відсутність своєї вини за порушення зобов'язання він не довів, як це передбачено ч.2 ст.614 ЦК України. За таких обставин, вважає суд, позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором мають бути задоволені в повному обсязі. Крім того, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем в сумі 1600 грн., відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved