Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити юридичний факт, а саме, що [PERSON], [INFO], померла в м. Свердловськ Луганська область 05 березня 2016 року. В обґрунтування своєї заяви [PERSON] посилається на те, що вона є донькою [PERSON], яка померла 05 березня 2016 року в м. Свердловськ Луганська області внаслідок атеросклеротичного кардіосклерозу. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану заявник немає можливості, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України. Для отримання свідоцтва про смерть заявнику необхідно встановити вищевказаний факт смерті. Враховуючи вищевикладене заявник була вимушена звернутися з заявою про встановлення факту смерті до суду. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заяву про встановлення факту смерті підтримала та просила її задовольнити, посилаючись на обставини викладені в заяві. Представник заінтересованої особи [PERSON] районного у м. Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Харківській області в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги заявника обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про народження Серія І-ЯК № 1589037 виданого 23.06.1970 року міським бюро РАГС Ворошиловоградської області в м. Свердловськ, батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 18). Як вбачається з свідоцтва про розірвання шлюбу Серія ІІ-ЕД № 314266 від 06.03.1984 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 06.03.1984 року, актовий запис № 98, та після його розірвання [PERSON] присвоєне прізвище [PERSON] (а.с. 12). З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00011261929 від 25.10.2012 року вбачається, що [PERSON], [INFO] до державної реєстрації шлюбу 27.10.1995 року, актовий запис № 552, мала дошлюбне прізвище «Головачова» (а.с.7 ). Згідно до відмітки в копії паспорту Серія ЕН 962615 виданого Свердловським МВ ДМС України в Луганській обл., 24.12.2013 року [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO] років СРСР, 41, кв. 135 (а.с.14-15). Довідкою № 934006869 від 24.12.2014 року про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції підтверджується, що [PERSON], 14.03.1940 року перемістилася з тимчасово окупованої території в м. Старобільськ, пл. Богдана Хмельницького, 73, та зареєстрована за вказаною адресою (а.с.11 ). Як вбачається з довідки про причини смерті (до форми № 106/у №80) від 05.03.2016 року причина смерті [PERSON], [INFO], атеросклеротичний кардіосклероз. Однак вказана довідка посвідчена печаткою Луганської Народної Республіки (а.с. 8). З свідоцтва про поховання № 94 від 19.03.2016 року [PERSON], похована 06.03.2016 року на ділянці № 15, ряд № 10 місце №2 кладовища, розміщеного в м. Свердловськ на вулиці Северна (а.с.9 ). Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] І-ВВ № 010043 від 17.05.2016 року [PERSON], [INFO], померла 05.03.2016 року в м. Свердловськ Луганської Народної Республіки. Вищевказане свідоцтво посвідчене печаткою Луганської Народної Республіки (а.с.10 ). [PERSON] районного у м. Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Харківській області № 1398/12-04-05 від 20.07.2016 року [PERSON] відмовлено у проведнні державної реєстрації смерті [PERSON], яка померла 05.03.2016 року в м. Свердловськ Луганської області (а.с.6 ). Допитана в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є однокласницею заявника та товаришує з нею тривалий час. Їй відомо, що мати заявника [PERSON] тривалий час хворіла та померла 05.03.2016 року в м. Свердловськ Луганської області. Про смерть [PERSON] її повідомила заявниця. До своєї смерті мати заявника [PERSON] проживала в [INFO]. Її донька проживала разом з матірю деякий час до моменту її смерті 05.03.2016 року. Свідок пояснила, що вона була присутньою на похороні [PERSON], яку було поховано на міському кладовищі м. Свердловська 6 чи 7 березня 2016 року. Суд не має підстав для сумніву стосовно об'єктивності пояснень цього свідка, у звязку з тим, що вказана особа ніяким чином не зацікавлена в наслідках розгляду цієї справи і її пояснення об'єктивно співвідносяться з іншими доказами по справі. У відповідності до вимог ст. ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно ч. 1 ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі Постанова) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України визначені ст. 257-1 ЦПК України. Так, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану врегульовано Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану". Згідно ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. У відповідності до приписів Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом МОЗ України від 08.08.2006 N 545, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 р. за N 1152/13026, для забезпечення реєстрації смерті в органах реєстрації актів цивільного стану закладом охорони здоров'я видається лікарське свідоцтво про смерть (форма N 106/о). Лікарське свідоцтво про смерть видається такими закладами охорони здоров'я: лікарнями, амбулаторно-поліклінічними закладами, диспансерами, пологовими будинками, санаторіями, патолого-анатомічними бюро, бюро судово-медичної експертизи. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. У відповідності до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Враховуючи зазначене, а також приймаючи до уваги відсутність протиріч в місці та даті смерті [PERSON], померлої 05.03.2016 року в м. Свердловськ Луганської області,\~суд приходить до висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Факт, який просить встановити заявник, має для неї юридичне значення, оскільки встановлення факту смерті її матері є підставою для державної реєстрації смерті, отримання свідоцтва про право на спадщину та не суперечить вимогам Закону і відповідає законним інтересам заявника. На підставі викладеного і

Outcome: approved