Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

29.12.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» (далі - ТОВ «МДЛ Запоріжжя») в особі представника Соколової Н.І. звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на свою користь заборгованість по оплаті послуг з управління багатоквартирним будинком за період з листопада 2017 року по листопад 2020 року з урахуванням 3-х відсотків річних та інфляційних збитків в загальній сумі 10340,15 грн., а також понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102,00 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі Договору № 06/09/17-182 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 06.09.2017 р. На ім`я [PERSON] відкритий особовий рахунок № [NUMBER] для сплати послуг за управління багатоквартирним будинком. Як зазначено позивачем в позові, квартира [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належить відповідачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Послуги з управління багатоквартирним будинком, квартира яка належить відповідачам, надає позивач ТОВ «Місто для людей Запоріжжя». Відповідачі оплату послуг з управління багатоквартирним будинком не сплачують, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, за період з листопада 2017 року по листопад 2020 року, яку позивач просить стягнути з відповідачів з урахуванням 3-х відсотків річних та інфляційних збитків в загальній сумі 10340,15 грн., а також понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102,00 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн. Ухвалою судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27.01.2021 р. відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні. Представник позивача адвокат Соколова Н.І. була повідомлена про час та місце розгляду справи, до суду не з`явилась, подала клопотання про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача за наявними в справі матеріалами, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача. Відповідачі в судове засідання не прибули за невідомими причинами, про час та місце судового засідання повідомлялись своєчасно та належним чином за останнім відомим зареєстрованим у встановленому законом порядку за місцем проживання. Повідомлень щодо поважності причин їх відсутності, заяви про слухання справи за їх відсутністю та відзиву на позов, або зустрічного позову до суду не надходило. За даними Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської відповідачі зареєстровані за адресою зазначеною в позові , куди надсилались судові повістки, але поштовий конверт повернувся на адресу суду із зазначенням «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до вимог ст. 44 ЦПК України учасники судового розгляду повинні добросовісно користуватися своїми правами. Згідно з вимогами ст. 131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання, повістка вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає. Тому, суд вважає, що відповідачі не з`явились в судове засідання без поважаних причин. Відповідно до ст. 130 ч.9 ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Відповідно до ст. 131 ч.1 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Враховуючи рішення ЄСПЛ у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» ( № 12307/16), яким визначено, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб- сторінка суду, а тому права такої особи щодо розгляду справи у його відсутності, порушені не були. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Також, Рішенням Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Суд, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим відповідно до ст. ч.1 п.2 ст.280 ЦПК України провести заочний розгляд справи у відсутність відповідачів. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню за таких підстав. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши письмові докази, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу неналежного виконання споживачами - відповідачами зобов`язання по оплаті наданих послуг з управління багатоквартирним будинком. Відповідно до ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Судом встановлено, що Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 01.09.2017р. № 520 «Про призначення управителів багатоквартирних будинків міста Запоріжжя» згідно із Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» ТОВ «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЗАПОРІЖЖЯ» було визначено переможцем конкурсу на управителя багатоквартирних будинків за двома лотами в місті Запоріжжя. Згідно з рішенням виконкому міської ради №520 від 01.09.2017 року ТОВ «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЗАПОРІЖЖЯ» починаючи з 1 листопада 2017 року обслуговує багатоквартирні будинки в Олександрівському та Хортицькому районі, Південному мікрорайоні та Правобережній частини Дніпровського району міста Запоріжжя. За результатами цього конкурсу ціну послуги з управління багатоквартирним будинком було визначено на підставі конкурсних пропозицій ТОВ «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЗАПОРІЖЖЯ», як переможця конкурсу, що запропонував найнижчу ціну послуги. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 417-VІІІ управитель багатоквартирного будинку - фізична особа-підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб. 06.09.2017 р. Договір № 06/09/17-182 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком з ТОВ «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЗАПОРІЖЖЯ» від імені співвласників багатоквартирного будинку, розташованого за адресою : [ADDRESS] укладено заступником голови Запорізької міської ради Бородаєм О.М., уповноваженим на укладання цього договору пунктом 6 рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 01.09.2017 №520 (надалі Договір). Відповідно до Договору на співвласників багатоквартирного будинку покладено обов`язок сплачувати за надані управителем послуги з управління багатоквартирним будинком. Вартість послуг за Договором для житлових та нежитлових приміщень на 1 поверсі складає 3,13 грн. на місяць за 1 квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення в будинку. Для житлових та нежитлових приміщень на 2 та вище поверхах складає 4,15 грн. на місяць за 1 квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення в будинку. Квартира Відповідачів знаходиться вище першого поверху, у зв`язку з чим, вартість послуги за договором складає 4,15 грн. на місяць за 1 квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення в будинку. Загальна площа квартира становить 20,75 кв.м. Кожного місяця Відповідачі повинні сплачувати за надані послуги з управління багатоквартирним будинком по своїй квартирі 86,11 грн., дана сума розраховується за формулою: тариф Х загальну площу квартири, оскільки відповідно до статті 360 ЦК України, а саме співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Також даний обов`язок визначений у ч. 2 ст. 7 Закону № 417-VІІІ, а саме, кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Відповідно до ч. 6 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017р. № 2189-VIII, індивідуальний споживач це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Особовий рахунок № [NUMBER] відкритий на відповідача - [PERSON] .. Позивач надав відповідачам послуги з управління багатоквартирним будинком за Договором за період з листопада 2017 р. по листопад 2020 р. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначає Закон України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до вказаного закону, термін «житлово-комунальні послуги» визначається як результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування у жилих та нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно зі статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що договір між позивачем чи балансоутримувачем і відповідачами не укладались. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг з конкретним споживачем сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За вимогою ч.3 ст.815 ЦК України наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі усного договору про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, є зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Заборгованість по даних послугах відповідачів, за розрахунком позивача за період з листопада 2017 р. по листопад 2020 р. становить 10340,15 грн., яка складається : з боргу - 3089,54 грн., інфляційних збитків - 617, 91 грн., 3-х відсотків річних - 153,67 грн., електроенергії - 6479,03 грн. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Оцінивши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи та сукупність наданих сторонами доказів їх взаємозв`язку і достатності, їх належність та допустимість, суд вважає, що відповідачі як споживачі комунальних послуг в порушення вищевказаних норм діючого законодавства неналежним чином виконували своїх зобов`язання щодо оплати послуг з управління багатоквартирним будинком, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідачів в повному обсязі. При цьому, суд виходить з того, що з приводу неналежної якості послуг або їх відсутності відповідачі до позивача не звертались, факт отримання вказаних послуг ними не оспорений, за спожиті послуги нараховувалась помісячна плата, однак відповідачі здійснювали оплату нерегулярно та не в повному обсязі. Частиною 1 статтею 543 ЦК України передбачено, у разі солідарного обов`язку боржників(солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за спірний період складений з чітким зазначенням нарахованих і сплачених сум окремо по кожному виду послуг за кожен місяць, суми заборгованості наростаючим підсумком. Доказів, які б спростовували цей розрахунок, відповідачами не надано, тому суд приймає його за основу при ухваленні судового рішення. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що даний позов слід задовольнити повністю. В порядку ст.141 ЦПК України, з урахуванням повного задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2102,00 грн., сплачений позивачем під час звернення з даним позовом до суду. Крім того, згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до Договору про надання правової допомоги № 03/02 від 03.02.2020 р. позивачем за послуги адвоката сплачено 2000,00 грн. Частинами 2, 3, 8 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові втирати витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. За таких підстав суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 2000,00 гр.

Outcome: approved