Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

22.08.2018 р [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою №8 у будинку № 7 по вул. Церковній в м. Славута Хмельницької області, так як він з 2013 року не проживає в означеній квартирі без поважних причин. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала і пояснила, що проживає в [INFO], яка належить їй на праві власності. Також в квартирі зареєстрований, але не проживає з 2013 року її син - [PERSON] Відповідач добровільно відмовляється знятися з реєстрації за адресою [ADDRESS], що створює їй перешкоди в користуванні та розпорядженні житлом, оформленні субсидії, реалізації прав власника. Тому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом за адресою: Хмельницька область, м.Славута, вул. Церковна, 7/8. Відповідач в судове засідання не з'явився без поважних причин, повідомлений про дату, час і місце судового засідання належним чином, не повідомив про причини неявки, відзив на позов не подав. Позивач [PERSON] не заперечує проти ухвалення заочного рішення, наслідки якого їй роз'яснені. Відповідно до вимог ст. 280 ч. 1 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 05 вересня 2011 року (а.с.10-12). Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За даними довідки відділу з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області, за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [INFO], та її син [PERSON], [INFO] (а.с.14). Факт родинних стосунків між [PERSON] і [PERSON] стверджується свідоцтвом про народження відповідача та свідоцтвом про реєстрацію шлюбу позивачки (а.с.7, 8). Як вбачається з акта КП "Славутське ЖКО" від 16.08.2018 р, за адресою: [ADDRESS] з 2013 року по теперішній час не проживає [PERSON], [INFO] (а.с.13). Свідки [PERSON] та [PERSON], які є сусідами [PERSON], показали, що [PERSON] є сином позивачки, з 2013 року у квартирі позивачки не проживає, місце його перебування невідоме. Його речі у квартирі [PERSON] відсутні. Відповідно до ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Будь-які договори щодо порядку користування належною позивачці квартирою між сторонами відсутні. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу сторони справи на власний розсуд розпоряджаються наданими їм законом правами та обов'язками щодо предмета спору (стаття 13 ЦПК України ), а суд на засадах змагальності сторін може лише сприяти учасникам процесу в реалізації таких прав та виконанню обов'язків, ураховуючи при цьому принципи справедливості та рівності учасників процесу перед законом та судом. Відповідно до частин першої та другої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Вимогами частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Так, відповідачем [PERSON] не надано належних та допустимих доказів того, що в період з 2013 року він з поважних причин не проживає у квартирі №8, яка належить позивачці, по вул. Церковна, 7, в м. Славута Хмельницької області, а також, що його відсутність в указаний період була пов'язана з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього на вчинення дій щодо зняття з реєстрації за вказаною адресою. Тому, суд знаходить доведеним факт відсутності відповідача без поважних причин в квартирі [ADDRESS] понад один рік без поважних причин. Визнання відповідача втратившим право користування жилим приміщенням тягне за собою зняття з реєстрації за вказаною адресою відповідно до ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні. На підставі наведеного суд знаходить позовні вимоги підставними, законними та обґрунтованими, а тому їх слід задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved