Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що Волочиським районним судом 06 грудня 2017 року видано судовий наказ про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на її, позивачки, користь на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO], у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 листопада 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначає, що син є інвалідом 1 групи, він хворіє та не може обійтися без стороннього догляду, у зв'язку з чим вона доглядає сина та не може працевлаштуватися. Вказує, що їй недостатньо коштів для забезпечення потреб сина і це негативно впливає на рівень життя, необхідний для розвитку дитини. Зазначає, що відповідач є здоровим та працездатним, їздив на роботу за кордон, інших осіб на утриманні не має, тому просить суд стягувати з нього аліменти у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує. У відповіді на відзив позивачка заперечує обставини надання відповідачем додаткових коштів на лікування сина та щодо утримання відповідачем своїх батьків. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечують, просять суд відмовити в позові. Зазначають, що позивачка не довела того, що у відповідача змінився розмір заробітку. Просять врахувати те, що відповідач офіційно не працевлаштований, а робота в Польщі є тимчасовою і зароблених коштів вистачає на його потреби та на оплату аліментів на утримання та лікування сина. На даний час відповідач проживає з батьками, які хворіють та потребують додаткових витрат на лікування. Матір та вітчим позивачки офіційно працюють в Польщі. Крім цього, позивачка отримує допомогу від держави на утримання сина. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками дитини - сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Відповідно до судового наказу від 06 грудня 2017 року, виданого Волочиським районним судом Хмельницької області, з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на користь позивачки [PERSON] на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO], у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 листопада 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Встановлено, що син сторін хворіє дитячим церебральним паралічем, йому встановлена І група інвалідності, у зв'язку з чим він потребує стороннього догляду. Позивачка не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною, та перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Волочиської районної державної адміністрації . Дані обставини підтверджуються даними паспортів сторін, свідоцтвом про шлюб, свідоцтвом про народження, довідкою про склад сім'ї позивачки, копією судового наказу і не оспорюються сторонами. Відповідач проживає разом з батьками: [PERSON], 1961 року народження, інвалідом 3 групи, та [PERSON], 1963 року народження, яка хворіє, що підтверджується довідкою від 29.10.2018 року № 448 про склад сім'ї відповідача, виданою Соломнянською сільською радою, актом обстеження умов проживання від 01.11.2018 року та медичними довідками, виданими КП "Центр первинної медико-санітарної допомоги" . Як вбачається із довідки про доходи, виданої Волочиським управлінням головного управління ДФС у Хмельницькій області, відповідач за період з 1 кварталу 2017 року по 2 квартал 2018 року доходів не отримував. Згідно з даними трудової книжки [NUMBER], відповідач з 01.04.2015 року не працює. Відповідно до відомостей, наданих головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 19.10.2018 року, відповідач з 01.01.2017 року здійснює періодичні виїзди за кордон. Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України. Частинами 2 і 3 статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У силу положень статей 183, 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України. Як передбачено ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тобто, зазначена норма СК України імперативно визначає, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Такий розмір аліментів кореспондується з пунктом 4 частини першої статті 161 Цивільного процесуального кодексу України, якою передбачено видачу судового наказу за вимогою про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Отже, законом визначено мінімальний та максимальний розмір аліментів на одну дитину у випадку стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу), який підлягає стягненню за рішенням суду у безспірному порядку. А також визначено, що право змінити порядок сплати аліментів належить стягувачу. З врахуванням викладеного, суд вважає правомірною вимогу позивачки про зміну способу стягнення аліментів, що визначений судовим наказом Волочиського районного суду Хмельницької області від 06 грудня 2017 року у справі №671/1914/17, з твердої грошової суми на розмір у частці від заробітку (доходу). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, тому суд вважає за необхідне задовольнити позов, змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набранням рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Задовольняючи позов, суд враховує стан здоров'я, матеріальне, сімейне становище дитини, відповідача та позивачки. Зокрема, судом враховано, що відповідач є працездатним, крім сина [PERSON], інших осіб на утриманні не має, позивачка не працює та здійснює догляд за дитиною з інвалідністю. Судом не приймаються до уваги пояснення відповідача про наявність у його батьків хвороб та необхідності їхнього тривалого лікування, оскільки відповідачем не доведено, що батьки потребують матеріального утримання саме з його боку. Також не можуть бути підставою для відмови в позові доводи відповідача про те, що позивачка отримує допомогу від держави та те, що її матір та вітчим працюють в Республіці Польща. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved