Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

11 жовтня 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Житомирської області про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити дії. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що в провадженні [PERSON] міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області знаходиться виконавчий лист № 2-4493/2010, виданий 21.12.2010 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області про стягнення з [PERSON], [INFO], аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 1 листопада 2010 року і до повноліття дітей, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В позовній заяві зазначає, що у зв`язку із внесеними змінами до чинного законодавства, а саме до ст.182 Сімейного Кодексу України, де вказано, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не можу бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку, є підстави для зміни розміру стягуваних аліментів з урахуванням вищевказаних змін. При зверненні до [PERSON] міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області що перерахунку аліментів відмовлено, посилаючись на те, що з приводу даного питання їй слід звернутися до суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, які просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, пояснивши, що сплачує аліменти вчасно, заборгованості по аліментам не має. Крім того, зазначив, що має малолітню дитину від іншого шлюбу. Представник відповідача [PERSON] міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Житомирської області [PERSON]в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, пояснила, що відповідач [PERSON] аліменти сплачує самостійно у добровільному порядку, заборгованість по аліментах відсутня. Перерахувати аліменти [PERSON] в розмірі 50 % від прожиткового мінімуму не мають можливості, оскільки розмір аліментів визначений рішенням суду. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з'ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 02 листопада 2010 року, позов [PERSON] задоволено, постановлено стягувати з [PERSON], [INFO], аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 1 листопада 2010 року і до повноліття дітей, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Згідно рішення суду позивачці видано виконавчий лист, який нею здано на виконання до [PERSON] міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Житомирської області. Постановою від 02 жовтня 2013 року відкрито виконавче провадження (а.с.15). У зв`язку із внесеними змінами до чинного законодавства, а саме до ст. 182 Сімейного Кодексу України, де вказано, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не можу бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку позивачка звернулася до [PERSON] міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Житомирської області із заявою про перерахунок аліментів, однак їй було відмовлено. Відмова мотивована тим, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути змінений лише за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів (а.с.4). Відповідно до ст.141 ч.1 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. У відповідності до\~ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Вимогами ст.12 ч.3, ст.81 ч.1 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 Сімейного кодексу України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Згідно ст.182 ч.2 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.\~ Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Абзацами 3, 4, 5п. 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3\~Про застосування судами окремих норм\~\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів вСімейного кодексу Українистановлено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ст.182 ч.2 Сімейного кодексу України, а саме - 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи визначений\~Законом України "Про державний бюджет України на 2017 рік" розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, суд приходить до висновку, що відповідач зобовязаний сплачувати аліменти в розмірі, що буде відповідати інтересам дитини. При визначенні розміру аліментів суд виходить з фактичних обставин справи та враховує, що відповідач є повнолітнім, працездатною особою, що здатна своєю працею заробляти собі на життя. Посилання відповідача на неможливість надавати допомогу на утримання дитини в більшому розмірі, оскільки він має малолітню дитину від іншого шлюбу, не звільняють його від визначених законом обовязків щодо утримання синів [PERSON] та [PERSON] З урахуванням обовязку обох батьків утримувати свою дитину, суд вважає, що аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дітей, є сумою, що відповідає обовязку\~батька дитини забезпечити частину витрат на її утримання, з урахуванням\~мінімальних життєвих потреб дитини. Що стосується вимоги позивача про визнання дій [PERSON] міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Житомирської області щодо перерахунку аліментів в розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку незаконними, суд відмовляє, оскільки розмір аліментів зазначається у рішенні суду, а державний виконавець не має права змінювати суть рішення. Крім того вимога позивача щодо повернення з державного бюджету коштів сплачених нею при подачі позову до суду є безпідставною. Відповідності до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі задоволення позову - на відповідача. Вимоги про стягнення з відповідача судового збору у позовній заяві позивачем не ставиться. Отже із наданих сторонами доказів та доведеними перед судом їх переконливості, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial