Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, де просить визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири №49, розташованої за адресою [ADDRESS], що укладений 06 листопада 1998 року за №006/007-Ж Жовтоводським представництвом товарної біржі "Дніпродзержинська", між нею та [PERSON], [PERSON]. Одночасно, в своєму позові, позивачка просить визнати за нею право власності на зазначену квартиру. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказує, що 06 листопада 1998 року між нею та відповідачами укладено вказану угоду, що посвідчена Жовтоводським представництвом товарної біржі «Дніпродзержинська» і 16 листопада 1998 року зареєстрована КП «Жовтоводське МБТІ». Нотаріально договір купівлі-продажу не був посвідчений, оскільки вона була введена в оману працівниками біржі, за твердженнями яких нотаріальне посвідчення угоди не є обов'язковим. Посилаючись на те, що на час укладання вказаної угоди сторони досягли згоди з усіх істотних умов притаманних цьому роду угод, просить позов задовольнити. При цьому, вказує що не має можливості реалізувати свої права з володіння та користування майном як власник. Позивач, у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. У матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачі у судовому засіданні участі не приймали, повідомлені про час та місце розгляду справи з урахуванням положень ч.5 ст.74 ЦПК України,про поважність причин своєї неявки суд не повідомили, заяву про розгляд справи за їх відсутності та заперечень щодо позову не надали. Тому судовий розгляд справи проведено без участі відповідачів на підставі наявних доказів. Третя особа - Жовтоводське представництво товарної біржі «Дніпродзержинська», будучи також належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судове засідання свого представника не направила, поважних причин неявки суду не повідомила. Суд, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи вважає, позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. У відповідності до ч.1,2 ст. 4 Закону України «Про власність», що діяв на час виникнення спірних правовідносин, власник на свій розсуд, користується і розпоряджається належним йому майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати майно для здійснення господарської та іншої, не забороненої законом діяльності, зокрема передавати його безоплатно або за плату у володіння і користування іншим особам. Згідно ч. 1 ст.13 Закону України "Про власність" об'єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки ,насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення. Відповідно договору купівлі-продажу нерухомого майна, [PERSON], [PERSON] продали [PERSON] чотирьохкімнатну квартиру загальною площею 77.4 кв.м. житловою площею 49,8 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS], що належить продавцям, при цьому останні отримали від позивача за квартиру 12 000 гривень до підписання угоди. Даний договір зареєстрований за № 006/007-Ж 06 листопада 1998 року Жовтоводським представництвом товарної біржі Дніпродзержинська (а.с.7-8). 16 листопада 1998 року договір купівлі-продажу зареєстрований КП «Жовтоводське МБТІ» (а.с.6 на звороті). Нотаріально договір не посвідчувався, оскільки на час його укладення ст.15 Закону України «Про товарну біржу» передбачала, що договір укладений на торговій біржі не потребує свого подальшого нотаріального посвідчення. Сторони виконали передбачені договором умови угоди. Фактично позивач вступила у володіння і користування вказаним нерухомим майном з 06 листопада 1998 року. Із копії паспорта на квартиру вбачається, що [PERSON]. є власницею квартири за адресою [ADDRESS]. (а.с.7-8). На теперішній час позивач не має можливості розпоряджатися придбаним нерухомим майном та вчиняти щодо нього будь-які цивільно-правові угоди, оскільки договір купівлі-продажу не пройшов нотаріального посвідчення. Статтями 391, 392 ЦК України ( в редакції 2003 року) встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власник може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі викладеного, суд вважає, що позивач та відповідач виконали усі умови договору купівлі-продажу житлового приміщення, які не порушують інтереси держави чи третіх осіб, у зв'язку із чим суд приходить до висновку про можливість визнання договору купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою [ADDRESS], укладений 06 листопада 1998 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. дійсним, визнавши за останньою право власності на вказане нерухоме майно. Враховуючи наведене,

Outcome: approved