Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

21.05.2018 року до Краснолиманського міського\~суду Донецької\~областінадійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Донецька область, м. Лиман, вул. Чайковського, 8. Окрім неї у зазначеному будинку зареєстровані: [PERSON] колишній чоловік позивача, [PERSON] та [PERSON] діти позивача. 03 березня 2015 року рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області розірвано шлюб між позивачем та відповідачем. З 03 червня 2014 року відповідач [PERSON] забрав речі та виїхав із спірного будинку, 22 грудня 2014 року передав вказаний житловий будинок з земельною ділянкою у власність позивача [PERSON],\~про що\~свідчить договір\~дарування.\~До теперішнього\~часу відповідач\~не припинив\~реєстрацію у\~вказаному будинку.\~На теперішній\~часйого перебування позивачу не відоме. В добровільному порядку відповідач з реєстрації знятися не бажає, що порушує право власності позивача, а також право користування та розпорядження нерухомим майном у повному обсязі. За цих обставин позивач змушена звернутися до суду з позовом, оскільки рішення суду їй необхідне для зняття відповідача з реєстрації. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованим за адресою: Донецька область, м. Лиман, вул. Чайковського, 8. Позивач [PERSON], 08.10.2018 року до суду не прибула, надала заяву про розгляд справи без її участі (а.с. 57). У судовому засіданні 02.08.2018 року підтвердила факти викладені у позовній заяві, просила позовну заяву задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 53). Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень\~статті 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1\~статті 13 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено, що [PERSON] є власницею житлового будинку, розташованого за адресою: Донецька область, м. Лиман, вул. Чайковського, 8, що підтверджується наданими позивачем копією договору дарування житлового будинку та земельної ділянки від 11 грудня 2014 року, посвідченого державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори (а.с. 11), Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.12.2014 (а.с. 12-13) та рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 03 березня 2015 року про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9-10). Після розірвання шлюбу прізвище позивача - "Деордієва". Відповідач [PERSON],\~колишній чоловік\~позивача зареєстрований\~за адресою: [INFO], що підтверджується довідкою про склад сімї або зарєстрованих осіб у житловому будинку від 14.03.2018 року (а.с. 6), копією паспорта відповідача [PERSON] (а.с. 14), довідкою наданою 22.05.2018 року виконавчим комітетом Лиманської міської ради Донецької області (а.с. 28). Відповідно до\~акту обстеження\~від 30.03.2018\~року,\~що складений\~головою комітету\~м-ну\~"Комунальник",\~у присутності\~сусідів:\~[PERSON],\~та [PERSON],\~[PERSON] за\~адресою: Донецька область, м. Лиман, вул. Чайковського, б.8 не мешкає з 03.06.2014 року (а.с.8). Відповідно до ст.\~8\~[PERSON] України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. [PERSON] України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі [PERSON] України і повинні відповідати їй. [PERSON] України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі [PERSON] України гарантується. Ст.\~41\~[PERSON] України проголошує право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. При цьому право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Непорушність права власності проголошена і в низці міжнародних документів (ст. 17 Загальної декларації прав людини (ООН,10.12.1948 року), ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини\~\~і основоположних\~свобод (Рим, 1950). Відповідно до ст.\~17\~Закону України\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенції про\~захист прав\~людини\~\~і основоположних\~свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Аналізуючи право особи на мирне володіння своїм майном, Європейський суд з прав людини дійшов висновків, згідно з якими визнанням права кожного на мирне володіння своїм майном, по суті, гарантує право власності; право розпорядження є традиційним і фундаментальним аспектом права власності (рішення Суду у справі «Маркс проти Бельгії» від 27.04.1979 року, п. 63). Відповідно до ст.\~316\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Нормами ст.\~328\~ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За ч.1\~ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1\~ ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1\~ст. 383 ЦК України\~встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї. Вимогами\~ст. 386 ЦК України\~передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Як зазначено в\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. п. 34, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як вбачається із досліджених судом письмових доказів, позивач має право власності на житловий будинок, розташований за адресою: Донецька область, м. Лиман вул. Чайковського, б. 8. Відповідач протягом тривалого часу користувався вказаним житловим приміщенням, але з 2014 року відсутній за адресою реєстрації. Власнику належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Той факт, що [PERSON] з 2014 року по теперішній час за адресою: Донецька область, м. Лиман вул. Чайковського, 8 не проживає, особистих його речей в будинку не має підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які у судовому засіданні суду показали, що є сусідами родини позивача. До 2014 року відповідач [PERSON] проживав у будинку, з літа 2014 року він там не проживає. На теперішній час у вказаному будинку проживає позивач [PERSON] разом з дітьми. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню, а тому відповідач [PERSON] має бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки його право користування будинком перешкоджає позивачу, як власнику житла, розпоряджатися даним житлом на свій розсуд. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.

Outcome: approved