Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Суботцівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області про визнання за нею права власності на квартиру за набувальною давністю. Вимоги обґрунтувала тим, що з 25 січня 2006 року і по теперішній час вона добросовісно, безперервно та відкрито проживає в житловій квартирі [ADDRESS] , підтримує її в належному стані, здійснює поточний та капітальний ремонт, сплачує комунальні послуги, яка на праві приватної власності належала [PERSON] , яка померла [INFO] . Просить суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS] , що належала [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач та її представник - адвокат Осіпова Ю.Ю. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила проводити розгляд справи без участі позивача та представника. Представник відповідача у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала суду відзив та заяву про розгляд справ за відсутності учасника судового процесу, в яких визнала позов та не заперечувала проти його задоволення, просила проводити розгляд справи без участі представника. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що власником житлової квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого 25.09.1996 року Знам`янським відділком Одеської залізниці, є [PERSON] (а.с.7). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.04.2003 року (а.с.8). 19 січня 2006 року [PERSON] звернулася до Голови профспілкового комітету Суботцівської ЗОШ І-ІІІ ступенів із заявою про надання дозволу на придбання квартири [ADDRESS] . Позивачем, з метою оформлення правовстановлюючих документів на квартиру, було здійснено ряд запитів та отримано довідки, необхідні для приватизації житла. 08 лютого 2006 року дирекція Суботцівської ЗОШ І-ІІІ ступенів повідомила начальника управління освіти Знам`янської райдержадміністрації, що не заперечує проти придбання [PERSON] квартири [ADDRESS] . Як вбачається з довідки №924 від 13.02.2006 року (а.с.12), виданої виконавчим комітетом Суботцівської сільської ради Суботці Знам`янського району Кіровоградської області, житловий будинок [ADDRESS] на балансі сільської ради не перебуває, даними про спадкоємців після смерті [PERSON] сільська рада не володіє, заповіт від імені [PERSON] в сільській раді не складався та не посвідчувався. Відповідно до листа Знам`янської районної державної нотаріальної контори №130/2-27 від 03.03.2006 року (а.с.11) було роз`яснено порядок переходу квартири у власність територіальної громади у випадку відсутності спадкоємців. Згідно з довідкою №501 від 03 липня 2006 року, відділ освіти Знам`янської райдержадміністрації звернувся із заявою до БТІ Знам`янського району з проханням виготовити документи на приватизацію квартири [ADDRESS] [PERSON] . 18.09.2006 року позивач отримала довідку та технічний паспорт на квартиру і одразу звернулася із заявою до Суботцівської сільської ради з проханням надати можливість оформили належним чином правовстановлюючі документи на квартиру, однак отримала лише дозвіл на проживання без документів у вищевказаній квартирі зважаючи на неможливість повторної приватизації. На обґрунтування позовних вимог позивач також вказує, що з моменту смерті власника, тобто з 07.04.2003 року і по 25 січня 2006 року у вказаній квартирі ніхто не проживав, в квартирі був відсутній ремонт, а також відсутні системи газопостачання та водопостачання, які [PERSON] провела за власні кошти, на доказ чого надано робочий проект газопостачання (а.с.20). Весь час, починаючи з 25.01.2006 року [PERSON] безперервно, відкрито та добросовісно володіє та користується житловою квартирою [ADDRESS] , підтримує її в належному стані, сплачує комунальні послуги, здійснює поточний та капітальний ремонт, на доказ цих обставин позивачем надано копії чеків на оплату ЖКП (а.с.22). Цей факт підтверджується також і письмовими поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] , справжність підписів яких засвідчено секретарем Суботцівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області Стрельцовою Т.М. (а.с. 23,24). В порядку підготовки справи до розгляду, ухвалою Знам`янського міськрайонного суду від 19.10.2020 року у Знам`янської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області було витребувано інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), а також копію спадкової справи, заведену після смерті [INFO] [PERSON] . Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру після смерті [INFO] [PERSON] , наданої Знам`янською районною державною нотаріальною конторою 25.11.2020 року за №62610696, із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкові справи не заводилися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Зі звіту про оцінку квартири [ADDRESS] , виготовленого 16.09.2020 року вбачається, що ринкова вартість об`єкту оцінки становить 47 000 (сорок сім тисяч) гривень. Окрім того, 25 листопада 2020 року до суду надійшло клопотання представника позивача про приєднання до матеріалів справи копії довідки Суботцівської сільської ради №1701 від 16.11.2020 року та копії довідки відділу освіти, культури, молоді та спорту Знам`янської районної державної адміністрації Кіровоградської області за №40 від 24.11.2020 року. Згідно довідки Суботцівської сільської ради №1701 від 16.11.2020 року (а.с.58) вбачається, що квартира [ADDRESS] з 1978 року і до дня приватизації її гр. [PERSON] перебувала на балансі Знам`янського районного відділу освіти Знам`янської районної ради. Згідно довідки відділу освіти, культури, молоді та спорту Знам`янської районної державної адміністрації Кіровоградської області за №40 від 24.11.2020 року (а.с.59) вбачається, що всі квартири житлового фонду були приватизовані відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" до 1997 року. На балансі відділу освіти, культури, молоді та спорту Знам`янської районної державної адміністрації перебуває лише приміщення будівлі без урахування житлової площі приватизованих квартир. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини у справі, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи з точки зору їх достатньості та допустимості, ґрунтуючись на засадах справедливості, виваженості та законності, суд дійшов висновку, що вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч. 1 ст. ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного чи окремого провадження. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права не встановлена судом. Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Верховний суд України в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду України у справі №286/1652/18 сформулював позицію щодо набувальної давності. Норми права інституту набувальної давності регулюють один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередньому титулі права власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). Аналіз категорії добросовісності заволодіння майном як умови набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України дає підстави для висновку, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного права означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно реалізовувати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки. При вирішенні таких спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном). Добросовісний володілець майна у момент заволодіння ним не знає (не може і не повинен знати) про неправомірність такого заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для набуття права власності на нього. Звідси йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка у подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном, то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном. Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю, якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію. Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх наведених умов у сукупності. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18). У постанові від 27 червня 2019 року у справі № 175/2338/16-ц (провадження № 61-2017св18) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду визначив, що за набувальною давністю може бути визнано право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, а також на майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Відповідно до ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"), (п. 14 Постанови). Таким чином, на підставі викладеного, оцінивши всі докази по справі: як кожен окремо, так і в їх сукупності, виходячи з засад справедливості, виваженості та законності, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] вже майже 15 років відкрито, безперервно, добросовісно володіє вищевказаним нерухомим майном, відповідачем до суду надано заяву про відсутність заперечень щодо визнання за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] і така заява з боку відповідача не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача. При цьому, позивачем не заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача понесених в процесі розгляду справи судових витрат, а тому суд вважає за можливе залишити судові витрати по фактично понесеним.

Outcome: approved