Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавитити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO] та зміну розміру аліментів. В обґрунтування позову вказує, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі від якого мають сина. Спільне життя з відповідачем не склалось, шлюб між сторонами було розірвано 20 жовтня 2014 року. Вказаним рішенням з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини, яка проживає з позивачем. З часу розірвання шлюбу, відповідач участі у вихованні сина не приймає, матеріальної допомоги не надає, аліменти на утримання сина не сплачує. Вказує, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, свідомо ними нехтує. У зв'язку з тим, що змінилось сімейне законодавство України, змінився сімейний та матеріальний стан позивача, зросли ціни на продукти харчування та промислові товари і послуги, у зв'язку з чим визначений судом розмір аліментів не може забезпечити гармонійного утримання дитини на мінімальному рівні від її потреб. Всі зазначені обставини зумовлюють прохання позивача про збільшення розміру аліментів до 1000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, з підстав викладених в позовній заяві, просила їх задовольнити Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] в судовому засіданні висновок органу опіки та піклування підтримала, вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно сина. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату і час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю. Згідно зі ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 2008, батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 жовтня 2014 року шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] - розірвано та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1000 грн., але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, з 10 вересня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду набрало законної сили. Відповідно до вимог частини першої статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно ст. 182 СК України, п. 17 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.99 р. № 966-XIV) прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного Кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини, суд прийшов до висновку, що за встановлених по справі обставин заявлені позивачем вимоги про збільшення розміру аліментів на утримання сина є обґрунтованими, справедливими. Вказаний розмір аліментів відповідає вимогам законодавства з врахуванням можливостей обох батьків щодо утримання сина, та є таким, що не поставить в тяжке матеріальне становище сторони. Позивач з сином зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS], що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи, виданої Регіональним ЦНАП Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради та копією паспорта позивача. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Законодавство України, яке регулює сімейні відносини визначає, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15 та 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (далі - постанова Пленуму) роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не проявляє належної турботи та любові до сина, не спілкується з ним, не цікавиться його здоров'ям та матеріально не забезпечує. За Висновком органу опіки і піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради № 08-1963 від 14 грудня 2017 року вважається доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Зважаючи на викладене суд, приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved