Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

25.05.2020 АТ КБ "Приват Банк", яке являється правонаступником ПАТ КБ "Приват Банк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 35332,65 грн. та судових витрат у розмірі 2102,00 грн., посилаючись на те, що з метою отримання банківських послуг [PERSON] підписав заяву № б/н від 15.04.2014, згідно якої згідно якої отримала кредит у розмірі 16000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач користувався послугами банку та кредитними коштами на власний розсуд, зобов`язання за кредитним договором порушив, продовжує ухилятись від їх виконання, заборгованість не погашає, у зв`язку із чим виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 12.01.2020 становить 35332,65 грн. 11.03.2020 суд прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, постановив, що справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалу суду від 11.03.2020, копію позовної заяви та доданих до неї документів відповідач не отримав у зв`язку із чим 21.08.2020 суд постановив ухвалу про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач у судові засідання не з`явився, станом на 10.11.2020 із клопотаннями чи заявами до суду не звертався, відзиву не подавав. Відповідно до ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Встановлено, що 11.02.2015 між ПАТ КБ «Приват банк» та [PERSON] було укладено договір кредиту, згідно якого банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується анкетою-заявою [PERSON] про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Крім цього, встановлено, що [PERSON] відповідно до укладеного договору № б/н від 15.04.2014, отримав можливість користуватися послугами банку, зокрема використовувати кредитні кошти згідно умов та тарифів банку. Згідно із розрахунком заборгованості відповідача станом на 12.01.2020 така становить 35332,65 грн., з яких: 20918,97 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 20918,97 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 5005,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит; 7249,98 грн. - пеня; 2158,70 грн. - штраф. При вирішенні даного спору суд виходить з того, що між сторонами спору виникли кредитні правовідносини, що врегульовані ЦК України. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 1055 ЦПК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений без недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Однак відповідач даного обов`язку не виконав. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві [PERSON] від 15.04.2014 процентна ставка не зазначена. Також Банк просить крім тіла кредиту, стягнути заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посиланням на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як на невід`ємні частини спірного договору. Оскільки судом встановлено відсутність у матеріалах справи доказів того, що підписана відповідачем заява підтверджує його ознайомлення із конкретними запропонованими йому Умовами та Правилами надання банківських послуг Приват Банку, зокрема з тими умовами, що стосуються права банку на підвищення відсоткової ставки за кредитом, збільшення кредитного ліміту, необхідності сплати пені та штрафів за невиконання зобов`язання за укладеним з ним кредитним договором, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, то у суду відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Таким чином, враховуючи відсутність підпису позичальника на Умовах і Правилах, які регулюють порядок нарахування та розмір відсотків за кредитним договором та відповідальність позичальника за неналежне виконання зобов`язання, суд позбавлений можливості перевірити, чи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів вказані документи містили наведені банком у позовній заяві умови. Роздруківки ж Умов та Правил, Тарифів із сайту банку не можуть бути належними доказами, оскільки не підтверджують того, що саме із зазначеними умовами та правилами погоджувалася відповідачка при укладенні кредитного договору. Отже, сторони не обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення частково, з відповідачки підлягає до стягнення заборгованість за тілом кредиту. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що суд задовольнив позов частково, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача у розмірі 1240,18 гривень.

Outcome: partial