Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він працював у філії публічного акціонерного товариства "Державна зернова корпорація України" "Кролевецький комбінат хлібопродуктів" водієм автобуса, в подальшому після того, як профспілковий комітет первинної профспілкової організація філії розглянув подання адміністрації підприємства і надав згоду на скорочення штатної одиниці водія автобуса, відповідно до наказу директора філії від 13 серпня 2014 року №147/ - п він був переведений на тимчасову посаду вантажника за його згодою і 13 жовтня 2014 року відповідно до наказу №197-п звільнений з роботи відповідно до п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України (у зв'язку з закінченням строку трудового договору). Вважає накази, за якими його було переведено тимчасово на посаду вантажника і звільнено з роботи у зв'язку з закінченням строку трудового договору незаконними, посилаючись на те, що з ним, як з фізичною особою трудовий договір обов'язково повинен укладатися в письмовій формі, підставою для укладення тимчасового трудового договору є прийняття працівника на тимчасову роботу, а не його переведення з постійного місця роботи на тимчасове. Також позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що за час його перебування на тимчасовій роботі, в філію за безстроковим договором був прийнятий слюсар, а на його усне звернення з приводу прийняття на вказану посаду, йому було відмовлено начальником відділу кадрів філії. Посилаючись на вказане позивач просить: - визнати незаконними та скасувати наказ 147-п від 13.08.2014 року «Про переведення [PERSON] на інше місце роботи» та наказ №197-п від 13.08.2014 року «Про звільнення [PERSON]; - зобов'язати філію публічного акціонерного товариства «Державна зернова корпорація України» «Кролевецький комбінат хлібопродуктів» поновити його на роботі, допустивши негайне виконання рішення суду в цій частині; - стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 1259 грн. 69 коп. за вимушений прогул та 1900 грн. судових витрат та правової допомоги. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю та надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник відповідача за довіреністю позовні вимоги не визнала, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість жодним нормативно-правовим актом у відповідності до чинного законодавства України. Свою позицію вона обґрунтовує тим, що позивач не навів жодних підстав і не вказав, які саме норми трудового законодавства порушені в цьому випадку; не зрозуміло, які саме обставини свідчать про незаконність переведення [PERSON] на тимчасову роботу вантажника виробничої дільниці «Елеваторно-заготівельна мережа» та подальшого його звільнення з Філії, і на підставі чого суд має прийти до висновку про незаконність та скасування наказів директора філії ПАТ «ДПЗКУ» «Кролевецький КХП» від 13.08.2014 № 147-п «Про переведення [PERSON] на інше місце роботи» та від 13.10.2014 № 197-п «Про звільнення [PERSON]». Процедура скорочення штатної одиниці водія автобуса, подальше переведення позивача за його згодою на тимчасову роботу і його звільнення у зв'язку з закінченням строку трудового договору були проведені з дотриманням вимог діючого трудового законодавства, у зв'язку із чим у задоволенні позову просила відмовити повністю. Третя особа [PERSON], який є директором філії публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Кролевецький комбінат хлібопродуктів» та який допитаний судом як свідок, з позовними вимогами [PERSON] не погодився, підтвердивши пояснення представника відповідача. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача і третю особу, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що згідно з наказом №01/а-п від 21.01.2011 року [PERSON] прийнятий на роботу у філію державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Кролевецький комбінат хлібопродуктів» на посаду водія автотранспортних засобів (автобуси) при габаритній довжині 6,5 - 7,5 метрів структурного підрозділу «Автотранспорт» з 21 січня 2011 року. (а.с.7, 88) Згідно з Положенням про Філію, затвердженим наказом Голови правління публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (Товариство) від 18.11.2014 року № 180 (а.с.68-73) філія публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Кролевецький комбінат хлібопродуктів» (Філія) є правонаступником всіх прав і обов'язків філії державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Кролевецький комбінат хлібопродуктів»), не має статусу юридичної особи, здійснює свою діяльність від імені Товариства і в межах повноважень, встановлених цим Положенням та Статутом Товариства (п. 3.1) (а.с.32-67). Управління поточною діяльністю Філії здійснює директор Філії, який є уповноваженим представником Товариства (п. 7.1). Відповідно директор Філії на ряду з іншими повноваженнями приймає на роботу, звільняє працівників Філії та накладає на них стягнення відповідно до законодавства, крім осіб визначених п. 7.7. Положенням; самостійно і на основі рішень Товариства видає накази, в тому числі з кадрових питань, підписує договори й інші документи та інші повноваження, передбачені п.7.6 цього Положення. 04.07.2014 на засіданні профспілкового комітету Первинної профспілкової організації філії публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Кролевецький комбінат хлібопродуктів» розглядалося подання директора Філії від 27.06.2014 № 560 про надання згоди на розірвання трудового договору з водієм автотранспортних засобів (автобуси) при габаритній довжині 6,5-7,5 метрів [PERSON] з 27.08.2014 року у відповідності до ст.43 КЗпП України. У присутності працівника - [PERSON] профспілковий комітет надав згоду на скорочення 1 штатної одиниці водія автотранспортних засобів (автобуси) при габаритній довжині 6,5-7,5 метрів та доручив адміністрації підприємства пропонувати [PERSON] наявні вакантні посади. Дані обставини підтверджуються протоколом №24 від 4 липня 2014 року (а.с.96-96) та показаннями свідка [PERSON] - голови профспілкового комітету Первинної профспілкової організації філії. Судом не приймаються доводи позивача про те, що директор філії упереджено до нього ставиться, а тому подав подання про скорочення саме його посади і звільнення, оскільки позивачем у даній справі не оспорюються дії директора щодо скорочення посади позивача. При цьому з показань директора філії [PERSON], допитаного в якості свідка вбачається, що на підприємстві склалася така ситуація, коли кількість працюючих більша, ніж необхідно для забезпечення прибуткового виробничого процесу, а тому згідно з вказівками ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» з метою оптимізації кількості штатних працівників на підприємстві приводиться у відповідність штатний розпис. При вирішенні питання про скорочення посади водія автобуса, яку займав позивач, ним враховувалися дані проведеного порівняльного аналізу завантаженості працівників структурного підрозділу Автотранспорт, які вказували на те, що водій автобуса завантажений роботою лише на 40%, що також підтвердив свідок [PERSON] - головний економіст філії. При цьому було взято до уваги, що [PERSON] за штатним розписом був водієм автобуса, а інші працівники структурного підрозділу - водіями інших автотранспортних засобів. З реєстру наказів по особовому складу працівників філії ПАТ ДПЗКУ «Кролевецький КХП» в період з 27.06.2014 року по 13.10.2014 року вбачається, що і інші працівники були звільнені у зв'язку зі скороченням чисельності та штату працівників та виводилися штатні одиниці. (а.с.82-85). 27 червня 2014 року позивач був ознайомлений з наказом №104-п від 27.06.2014 року про попередження його про звільнення з 27 серпня 2014 року у зв'язку із скороченням чисельності та штату працівників, згідно з п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.91), однак відмовився ставити підпис про ознайомлення, про що було складено відповідний акт працівниками кадрової служби (а.с.92). Вказані обставини підтвердила свідок [PERSON] під час допиту у судовому засіданні і не заперечував сам позивач, який, суд вважає, був згоден з вказаним наказом, зважаючи на те, що його не оскаржував. У відповідності до ч. 2 ст. 40 КЗпП України, звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Згідно з наказом №121/а-п від 18 липня 2014 року у зв'язку з початком приймання зернових культур врожаю 2014 року та необхідністю організації безперебійної роботи зерносушарок на виробничій дільниці «Елеваторно-заготівельної мережі» тимчасово, з 21.07.2014 року по час визначений окремим наказом, введено в штатний розпис двадцять одну одиницю. (а.с.89). На вказані посади або переводились працівники філії, або приймалися працівники за цивільно-правовими угодами (а.с. 116-117). 13 серпня 2014 року позивачу було запропоновано та надано письмову пропозицію про переведення на посаду вантажника виробничої дільниці «Елеваторно-заготівельна мережа», тимчасово, з 13.08.2014 по 13.10.2014 з посадовим окладом 2 062,00 грн. та доплатою 12% до посадового окладу за шкідливі і важкі умови праці (а.с.95) і [PERSON] надав письмову згоду, датовану 13 серпня 2014 року та не відмовився від запропонованої роботи (а.с.94). Відповідно до наказу директора філії ПАТ «ДПЗКУ» «Кролевецький КХП» від 13.08.2014 № 147-п «Про переведення [PERSON] на інше місце роботи» позивача було переведено на запропоноване місце роботи. З даним наказом позивач ознайомився і його підписав 13.08.2014 року (а.с.93). Згідно з наказом №147/а-п від 13.08.2014 року з 14.08.2014 року з штатного розпису виведено посаду водія автотранспортного засобу (автобуси) при габаритній довжині 6,5-7,5 метрів дільниці «Автотранспорт» (а.с.90). Частиною 3 ст.24 КЗпП України передбачено, що укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Таким чином судом встановлено, що був письмово укладений строковий договір з [PERSON], який надав письмову згоду на переведення його на інше місце роботи, а роботодавець, зі своєї сторони, видав відповідний наказ від 13.08.2014 року № 147-п «Про переведення [PERSON] на інше місце роботи», який підписав директор Філії та безпосередньо працівник. Крім того, на підставі вказаного наказу позивача фактично було допущено до виконання роботи, на якій він працював два місяці і отримував заробітну плату. Те, що [PERSON] дійсно погодився і бажав тимчасово працювати вантажником, підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] - провідний інженер з підготовки кадрів та [PERSON] При цьому під час розгляду даної справи позивач також підтвердив, що дав згоду на переведення на посаду вантажника саме тимчасово на два місяці з 13 серпня 2014 року до 13 жовтня 2014 року. Судом проаналізовані і вважаються безпідставними доводи позивача про те, що після того, як його перевели на тимчасове місце роботи, на підприємство приймалися нові працівники на постійні місця роботи, зокрема на посаду слюсаря. Як вбачається з показань свідків [PERSON] та [PERSON] і підтверджується реєстром наказів по особовому складу працівників філії ПАТ ДПЗКУ «Кролевецький КХП» в період з 27.06.2014 року по 13.10.2014 року (а.с.82-85), а саме з моменту, коли позивач був попереджений про звільнення у зв'язку зі скороченням чисельності та штату працівників і до моменту його переведення на іншу роботу, на підприємство було прийнято на роботу дві особи на посади: діловода, техніка-лаборанта 1 категорії. Жодна з цих посад не могла бути запропонована і зайнята позивачем у зв'язку з відсутністю у нього відповідних спеціальностей та кваліфікацій. Відповідно до п.2 ч.1 ст.36 КЗпП закінчення строку, на який укладався трудовий договір, є підставою для його припинення, крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна зі сторін не поставила вимогу про їх припинення. Інших обмежень для припинення трудового договору із цієї підстави законодавством не передбачено, і ніяких обов'язків із працевлаштування звільнюваних працівників на адміністрацію підприємства, установи, організації закон не покладає. Відповідно до наказу №197-п від 13.10 2014 року [PERSON] звільнено 13.10.2014 року у зв'язку з закінченням строку трудового договору, згідно з п.2 ст.36 КЗпП України (а.с.86). Згідно з наказом №197/а-п від 13 жовтня 2014 року з 14.10.2014 року з штатного розпису виведено двадцять одну одиницю, у тому числі і чотири посади вантажників виробничої дільниці «Елеваторно-заготівельна мережа», одну з яких займав позивач (а.с.87). Встановивши обставини та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що мало місце укладення з позивачем за його згодою строкового трудового договору з дотриманням вимог ч.2 ст.23 КЗпП, а звільнення позивача було проведено згідно з вимогами законодавства про працю, зазначеними в п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання незаконними та скасування наказів про його переведення на іншу роботу та про звільнення у зв'язку з закінченням строку трудового договору, а також вимог про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за вимушений прогул та судових витрат, у зв'язку з їх недоведеністю та необґрунтованістю. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У разі залишення без задоволення позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави. Зважаючи, що відповідачем не заявлено про наявність судових витрат та не надано відповідних підтверджень, немає підстав для їх стягнень на його користь. Відповідно до ст.ст. 23, 24, п. 2 ч.1 ст. 36, п. 1 ст. 40, ст. 43, 492 КЗпП України,

Outcome: dismissed