Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], про відшкодування моральної шкоди мотивуючи тим, що 16 травня 2012 року, приблизно о 11 годині, біля лісосмуги в с.Новотроїцьке Добропільського району Донецької області, під час мовного конфлікту [PERSON] вдарив його палицею у праве око, чим спричинив тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Вироком Добропільського міськрайонного суду від 25 липня 2013 року, який набрав чинності 24 серпня 2013 року, [PERSON] було визнано винним за ст.122 ч.1 КК України та призначено покарання у вигляді 1 року позбавлення волі з випробувальним терміном на 1 рік. Позивач обґрунтовує моральну шкоду тим, що шкода полягає у моральних стражданнях, яких він зазнав, а саме фізичного болю під час заподіяння тілесних ушкоджень, моральних переживаннях, порушилися його стосунки з оточуючими, зупинилася робота по господарству, довго лікувався, частково втратив зір на праве око. Моральну шкоду оцінює в 10000 гривень. В судовому засіданні позивач та його представник захисник [PERSON] позов підтримали в повному обсягу. Відповідач позов не визнав посилаючись на те, що він позивача палицею не бив. Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, також позов не визнала посилаючись на відсутність доказів в підтвердження вини відповідача в завданні тілесних ушкоджень позивачу. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Винуватість [PERSON] в скоєнні злочину у відношенні позивача встановлена вироком Добропільського міськрайонного суду від 25 липня 2013 року, яким його визнано винним та засуджено за ст.122 ч.1 КК України до 1 року позбавлення волі з випробувальним терміном на 1 рік. Вирок оскаржений не був та набрав законної сили 24 серпня 2013 року. Задовольняючи позов частково суд виходить з пояснень позивача, відповідача, представників сторін та досліджених у судовому засіданні матеріалів справи. Також суд приймає до уваги, що тяжких наслідків внаслідок завдання тілесного ушкодження відповідачем позивачу не настало, втрата професійної працездатності позивачу також не встановлена. Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року, з відповідними змінами та доповненнями від 25 травня 2001 року, обов"язковому з"ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають; наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв"язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з"ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат не майнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Безумовно позивачу були завдані фізичні страждання, що підтверджується вироком суду, та моральні страждання які полягали в тому, що позивач [PERSON] проходив лікування в умовах стаціонару з 16 травня по 24 травня 2012 року, був позбавлений домашнього затишку, на деякий час зупинилася робота по домашньому господарству, але розмір моральної шкоди підлягає зменшенню, так як позивач не надав суду доказів та не зміг пояснити з яких міркувань виходив встановлюючи її розмір. Посилання позивача та його представника на безповоротну втрату позивачем зору на праве око медичними висновками не підтверджено. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, ухвалюючи рішення суд виходить з пояснень сторін та наданих ними доказів.

Outcome: partial