Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно дочки - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 15.02.2016 року припинено спільне проживання з відповідачем, з травня 2016 року відповідач повністю припинив спілкування з дитиною, матеріальної допомоги не надає, дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 20.01.2017 року шлюб між сторонами розірвано, з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 16.08.2016 року до досягнення нею повноліття. Відповідач аліменти на утримання дитини не сплачує, станом на 20.08.2020 року має заборгованість за аліментами у розмірі 48128, 87 грн., життям дитини не інтересується, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не надає жодної матеріальної допомоги, тривалість невиконання батьківських обов`язків [PERSON] змусила позивачку на звернення до суду з позовом. В судове засідання позивач не з`явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала. (а. с. 36). Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, був повідомлений про час та дату слухання справи своєчасно належним чином. Неявку відповідача в судове засідання суд розцінює як прояв байдужого ставлення до результатів розгляду даного позову. Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим постановити по справі заочне рішення. Представник третьої особи - Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про неможливість підготовки та надання до суду висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , оскільки мати з дитиною тривалий час не мешкають на території м. Харкова, в той час як висновок наданий Службою у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні правовідносини. 21.07.2007 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, свідоцтво про шлюб [NUMBER] , видане Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції (а. с. 10). Зі свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] та [PERSON] . (а. с. 11). Батько дитини, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . (а. с. 9). Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 20.01.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 16.08.2016 року до досягнення нею повноліття. (а. с. 12). Згідно розрахунку заборгованості по аліментам Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобоварському районах у м. Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) станом на 20.08.2020 року [PERSON] має заборгованість за аліментами на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON] у розмірі 48128, 87 грн. (а. с. 13). З довідки Комунального закладу «Навчально-виховний комплекс «Спеціалізована школа І ступеня - гімназія» № 143 Оболонського району м. Києва» № 151 від 25.11.2019 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , навчається у закладі з 03.09.2018 року, батько дитини [PERSON] протягом навчання з вчителями не спілкується, не відвідує батьківські збори, навчанням не цікавиться, не приводить дитину до НВК та не забирає її додому. (а. с. 14). Згідно довідки про фактичне місце проживання, виданої ТОВ «Інвестбудгаличина» від 12.12.2019 року, [PERSON] , [INFO] , фактично проживає з 01.08.2019 року по теперішній час в квартирі [ADDRESS] . (а. с. 15). З висновку Оболонської районної в м. Києві Державної адміністрації від 17.08.2020 року органом опіки та піклування визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно дитини [PERSON] , [INFO] (а. с. 31-32). Оцінивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі з таких підстав. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 150 ч.1,2,3 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини , її фізичний,духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання обов`язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України орган опіки та піклування має право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, а Управління Служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради є органом опіки та піклування. Відповідно до роз`яснення в пунктах 15, 16, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму та наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР №798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, статтею 12 Закону "Про охорону дитинства" передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватись про їх здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя та праці. Частиною 4 статті 155 Сімейного кодексу України встановлено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. В ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано, що держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно статті 12 цього ж Закону вказано, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до статті 15 цього ж Закону встановлено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею. Судом встановлено, що відповідач з дитиною не проживає, не піклується про фізичний та духовний розвиток дочки, про її здоров`я, не цікавиться її проблемами, навчанням, не спілкується з дитиною у обсязі їй необхідному для її нормального самоусвідомлення, не забезпечує її харчуванням та одягом. Вказане свідчить про те, що відповідач без поважних причин ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, тому позовні вимоги про позбавлення батьківських прав відповідача підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути судовий збір в сумі 840,80 грн., оскільки позовні вимоги задоволено. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved