Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

[PERSON], який діє в інтересах [PERSON], [INFO], звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи - Немишлянський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 06 грудня 2003 року [PERSON], уклав шлюб з [PERSON], який було зареєстровано у міському відділі реєстрації актів цивільного стану м. Харкова. Від проживання у шлюбі народилася донька [PERSON], [INFO]. 18 липня 2007 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, донька [PERSON] залишилася проживати разом з матір'ю. [INFO] року передчасно померла [PERSON] [PERSON] офіційно оформив опіку над неповнолітньою донькою. Квартира в якій вони мешкають, за адресою: [ADDRESS], - є не приватизованою. На сьогоднішній день в квартирі зареєстровані: [PERSON], [INFO] р.н.; Відповідач№1 - [PERSON], 1991р.н.; Відповідач №2 - [PERSON], 1999р.н. підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім*ї та реєстрацію. Відповідачі по справі - є дядьком та тіткою неповнолітньої [PERSON] Рішенням Фрунзенської районної ради м. Харкова від 19.09.2000р. №202/32 «Про влаштування неповнолітнього [PERSON], до школи- Інтернату для дітей сиріт, та [PERSON] до Будинку дитини» неповнолітній [PERSON], влаштований до школи-Інтернату для дітей сиріт, неповнолітня [PERSON], до будинку дитини. Пунктом 3 цього рішення було закріплено житлову площу по [ADDRESS] за неповнолітніми [PERSON], та [PERSON]. Їх матір [PERSON], - була позбавлена батьківських прав, померла у 2000 році. Рішенням Фрунзенської районної ради від 20 серпня 2001р. на [PERSON] було відкрито договір найму житлового приміщення на двокімнатну квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Фрунзенської районної ради від 16 листопада 2004 року №221/8 п.З, 4 рішення Фрунзенської районної ради м. Харкова від 19.09.2000р. №202/32 - визнано такими що втратили чинність. Відповідно до довідки виданої Люботинським обласним інтернатом для дітей сиріт рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 04.02.2003 року [PERSON] усиновлений громадянами США. Після усиновлення рішенням суду змінено прізвище та ім'я дитини на [PERSON], відрахований із інтернату 05.02.2003р. Згідно до довідки обласного спеціалізованого будинку дитини «Зелений гай» [PERSON] була усиновлена в 2003 році. Після смерті матері [PERSON], у [PERSON] виникла необхідність зміни договору найму житлового приміщення [ADDRESS] на своє ім'я для подальшого проживання у цій квартирі. У зв'язку з реєстрацією у зазначеній квартирі відповідачів центрі надання адміністративних послуг відмовляють у прийомі заяви, у зв'язку з тим, що всі зареєстровані у зазначеному житловому приміщенні мають надати письмову згоду на зміну договору найму житлового приміщення. Настільки відомо позивачу, відповідачі [PERSON] та [PERSON] - є громадянами США, в Україні не проживають з 2003 року, житловим приміщеннями квартири [ADDRESS], не користуються. їх місце проживання та контактна інформація на сьогодні - не відома. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надали суду пояснення, аналогічні викладеним вище. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, хоча про час, дату та місце слухання справи повідомлялися у встановленому законом порядку за місцем реєстрації, про що свідчать конверти, які повернулися на адресу суду із зазначенням причини повернення - за закінченням терміну зберігання, причини неявки суду не повідомляли, відзив на позовну заяву не надходив, а тому суд за згодою представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не з'явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Представники третіх осіб у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися заздалегідь і належним чином, причини неявки суду не повідомили. Допитані у судовому засіданні у якості свідків сусіда позивача - [PERSON], [PERSON], кожен окремо пояснили та підтвердили, що відповідачі більше 10 років не проживають в квартирі [ADDRESS], наскільки їм відомо вони виїхали на постійне місце проживання до США. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В ст.ст. 13,41 Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності. Відповідно до статті 13 Конституції України, власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. У такій редакції конституційна норма не лише покладає на власника обов'язки, а й орієнтовно вказує на його зобов'язання. Судом встановлено, що 06 грудня 2003 року [PERSON], уклав шлюб з [PERSON], який було розірвано 18 липня 2007 року Від проживання у шлюбі народилася донька [PERSON], [INFO]. (свідоцтво про народження [NUMBER]). [INFO] року [PERSON] померла, актовий запис № 14088 (свідоцтво про смерть серія [NUMBER]) [PERSON] офіційно оформив опіку над неповнолітньою донькою. Квартира в якій вони мешкають, за адресою: [ADDRESS], - є не приватизованою. На сьогоднішній день в квартирі зареєстровані: [PERSON], [INFO] р.н.; [PERSON], 1991р.н.; [PERSON], 1999р.н. (довідка з місця проживання про склад сім*ї та реєстрацію). Рішенням Фрунзенської районної ради м. Харкова від 19.09.2000р. №202/32 «Про влаштування неповнолітнього [PERSON], до школи- Інтернату для дітей сиріт, та [PERSON] до Будинку дитини» неповнолітній [PERSON], влаштований до школи-Інтернату для дітей сиріт, неповнолітня [PERSON], до будинку дитини. Пунктом 3 цього рішення було закріплено житлову площу по [ADDRESS] за неповнолітніми [PERSON], та [PERSON]. Рішенням Фрунзенської районної ради від 20 серпня 2001р. на [PERSON] було відкрито договір найму житлового приміщення на двокімнатну квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Фрунзенської районної ради від 16 листопада 2004 року №221/8 п.З, 4 рішення Фрунзенської районної ради м. Харкова від 19.09.2000р. №202/32 - визнано такими що втратили чинність. Відповідно до довідки виданої Люботинським обласним інтернатом для дітей сиріт рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 04.02.2003 року [PERSON] усиновлений громадянами США. Після усиновлення рішенням суду змінено прізвище та ім'я дитини на [PERSON], відрахований із інтернату 05.02.2003р. Згідно до довідки обласного спеціалізованого будинку дитини «Зелений гай» №438 від 05.10.2007 року, [PERSON] була усиновлена в 2003 році. Судом не було встановлено поважність причин не використання відповідачами права на проживання за місцем реєстрації. Відповідно до ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд Згідно п.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього право чи обмежений у його здійсненні. Згідно до ч.2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здісненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідачами не надано суду даних на підтвердження поважності причин не використання права користування житловим приміщенням в спірній квартирі, а також даних про звернення відповідачів із заявою про подовження строку зберігання за ним жилого приміщення. Згідно ст.. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. Відповідно до ст. 150 ЖК України - громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів своїх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди ) Відповідно до роз'яснень, викладених в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК України) необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Згідно пункту 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97~ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України, ст.48 Закону України "Про власність"). Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Існування домовленості між сторонами про право користування житловим приміщенням не встановлено. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved