Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до Придніпровського районного суду м.Черкаси з позовом до начальника Центру телекомунікаційних послуг Черкаської філії ВАТ "Укртелеком" Фіалковського С.М., третя особа: Міський голова Черкаської міської ради Одарич С.О. про зобов'язання усунути пошкодження радіомережі та стягнення коштів, мотивуючи свій позов наступним. На початку вересня 2014 року вона отримала пам»ятку голови Черкаського міськвиконкому С.О.Одарич про те, як слід поводитися у надзвичайних ситуаціях. На с.3 цієї пам»ятки указано на необхідність відновлення роботи квартирної радіоточки мережі проводового мовлення, у її помешканні. Однак 1 вересня 2014 року робота цієї радіоточки була припинена працівникам ЦТП ЧФ ВАТ "Укртелеком". На вимогу її сина [PERSON] до ЧФ ВАТ «Укртелеком» від 05.09.2014 року усунути пошодження цієї радіомережі згідно укладеного з ним Договору про надання послуг електрозв'язку від 8 жовтня 2007 року (8507, пункт 2.1.4), він отримав офіційну відмову НКРЗІ (вих.№03/21-4123/В-3890 від 03.11.2014 р). У цій відповіді НКРЗІ стверджується, що робота цієї радіоточки проводового мовлення була припинена ще 19.08.2014 року, а саме дільничним електромонтером ЧФ ПАТ «Укртелеком». Таке самовільне відключення абонентської радіоточки від мережі проводового мовлення е фактом грубого порушення відповідачем п.400 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою КМУ №720 від 9 серпня 2005 року. Такі дії відповідача є також фактом порушення ст.360 КК України. До 19.08.2014 року радіомережа проводового мовлення у їх помешканні справно працювала. Тимчасове відключення її згідно п.400 вищезазначених правил могло бути здіснене відповідачем лише на підставі письмової заяви абонента. Але ж такої заяви ніхто з їх помешкання не подавав. На підставі вищевикладеного просить суд відповідно до вимог ст.ст.282,610, п.1, ч.1, ст.708 ЦК України зобов»язати відповідача усунути пошкодження радіомережі проводово\-го мовлення у її помешканні згідно п.2.1.4 вищеназваного договору; відновити роботу радіоточки проводового мовлення у її помешкані; стягнути з відповідача відшкодування у розмірі 30 000 грн. за неусунення загрози життю і здоров»ю мешканців [ADDRESS]. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні уточнюючий позов підтримав та просив задовольнити. Представник Черкаської філії ПАТ «Укртелеком» О.В.Майборода в судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити, як заявлений без законних підстав. Представник Черкаської міської ради Поліщук Ю.В. в судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи в їх відсутність, не заперечував, щодо задоволення позовних вимог. Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Як передбачено ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК). Відповідно до положень ст.ст.11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст.58 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.59 ЦПК). В судовому засіданні встановлено, що 08 жовтня 2007 року між [PERSON] та ВАТ «Укртелеком» було укладеного типовий договір №8507 про надання послуг електрозв»язку. 19.08.2014 року дільничним електромонтером Черкаської філії ВАТ «Укртелеком» було виявлено та в той же день усунено самовільне підключення до мережі проводового радіомовлення до квартири [ADDRESS]. Не погоджуючий з даним відключенням [PERSON] було подано даний позов. Відповідно до Постанови КМ України №295 від 11.04.2012 року «договір про надання послуг (далі - договір) - правочин, укладений між споживачем і оператором, провайдером, за яким оператор, провайдер зобов'язується на замовлення споживача надавати послуги, а споживач - їх оплачувати (якщо інше не передбачено договором);» Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про телекомунікації»: абонент - споживач телекомунікаційних послуг, який отримує телекомунікаційні послуги на умовах договору, котрий передбачає підключення кінцевого обладнання, що перебуває в його власності або користуванні, до телекомунікаційної мережі; споживач телекомунікаційних послуг (споживач) - юридична або фізична особа, яка потребує, замовляє та/або отримує телекомунікаційні послуги для власних потреб; Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив, що дані правовідносини виникли між Черкаською філією ВАТ «Укртелеком» та [PERSON], а позивач, [PERSON], ніколи не перебувала в договірних відносинах, а тому є неналежним позивачем і не може ставити вимогу про усунення пошкоджень радіомережі та стягнення відшкодувань. В судовому засідання представником позивача не надано жодних допустимих доказів, що [PERSON] є стороною договору про надання послуг електрозв»язку, сплачувала за надані послуги, що вона є споживачем послуг, оскільки при огляді квитанцій встановлено, що вони виписані на особовий рахунок [PERSON] На підставі вищевикладеного, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог, а тому прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Оскільки [PERSON] є ветераном війни, у відповідності до ст.88 ЦПК України, судові витрати необхідно віднести за рахунок держави. На підставі викладеного та ст.ст.11,15,16,626,627,630 ЦК України, Закону України «Про захист прав споживача», Закону України «Про телекомунікації», Постанови КМ України від 11 квітня 2012 р. № 295» Про затвердження Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг».

Outcome: dismissed