Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

20.02.2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про стягнення з відповідачки [PERSON] грошових коштів в сумі 32\~213,00 грн. за договором позики, посилаючись на те, що 24.02.2011 року вона передала відповідачці 185 доларів США та 870 євро, які остання зобовязалася повернути згідно розписки до 01.12.2012 року. Однак у зазначений термін відповідачка свої зобов'язання не виконала, грошові кошти не повернула, тому позивачка просить ухвалити судове рішення, за яким стягнути з відповідачки вказаний борг та судові витрати по справі. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце слухання справи, що стверджується розпискою яка мається в матеріалах справи, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без її участі, в попередньому судовому засіданні відповідачка надала суду пояснення, суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить наступного висновку. В силу ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Матеріали справи вказують на те, що згідно розписки від 24.02.2011 року [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти у розмірі 185 доларів США та 870 євро, взявши на себе зобов'язання повернути суму позики до 01.12.2012 року ( а.с.5). Зважаючи на те, що на час розгляду справи в суді грошові кошти в сумі 185 доларів США та 870 євро, отримані позичальником [PERSON] від позикодавця [PERSON], останній не повернуті, відповідачка [PERSON] зобов'язана повернути зазначені кошти позикодавцеві. В судовому засіданні відповідачка пояснила, що вона дійсно брала у позивачки кошти в борг, але невеликими частинами все ж таки віддавала [PERSON] кошти. Однак жодних доказів, які б могли підтвердити заперечення відповідачки, остання суду не надала. Позивачка по справі надала суду письмові записи, про те, що [PERSON] віддавала [PERSON] 120 грн. ( а.с.16), та 200 грн ( а.с.17), однак пояснила, що таким чином відповідачка повертала позивачкі борг, відповідно до розписки від 06.02.2007 року ( а.с.18). Згідно ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли цивільні права та обов'язки, за не виконання яких виникає відповідальність яка передбачена діючим законодавством України. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. ст. 1048, 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1 ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 р. № 496 офіційний курс гривні до іноземних валют та банківських металів установлюється щоденно - для вільно конвертованих валют та розраховується до долара США - як середньозважений курс продавців і покупців, що склався за даними Системи підтвердження угод на міжбанківському валютному ринку України Національного банку України в день установлення офіційного курсу. Відповідно до довідки ПАТ "Державний ощадний банк" філія Миколаївського обласного управління АТ "Ощадбанк" на 20.02.2015 року встановлено офіційний курс гривні до долара США на рівні 2740,0000 гривень за 100 доларів США, офіційний курс продажу гривні до Євро складає 3120,0000 грн за 100,00 Євро. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором позики у розмірі 32213,00 ( 870 Євро * 31,20 грн = 27144,00 грн; 185 доларів США * 27,4 грн = 5069,0 грн) грн. знайшли своє підтвердження при судовому розгляді справи, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім цього, відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачки [PERSON] підлягає стягненню на користь позивачки [PERSON] понесений останньою та документально підтверджений судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved