Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-11 00:00:00

12 грудня 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - орган опіки та піклування Фастівської міської ради про позбавлення батьківських прав, мотивуючи вимоги тим, що з 17.06.2011 року вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Так як спільне життя не склалося їх шлюб було розірвано рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08.02.2017 року. На даний час сторони проживають окремо, при цьому їхня спільна з відповідачем дочка, [PERSON] , проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач участі у вихованні та догляді за донькою не бере, її фізичним, духовним та моральним розвитком не займається, матеріальної допомоги не надає, хоча за рішенням суду повинен сплачувати аліменти. Позивач зазначає, що відповідач покладених законом на батьків обов`язків не виконує, всі питання щодо виховання вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. На підставі викладеного, позивач просить позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді від 11 січня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 19 лютого 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач в останнє судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі. В попередніх судових засіданнях, заперечував проти задоволення позову, так як має бажання спілкуватися, виховувати та утримувати свою доньку. Представник третьої особи- орган опіки та піклування Фастівської міської ради в судовому засіданні в судове засідання не з`явилась, про день слухання справи повідомлена належним чином, до канцелярії суду подала письмову заяву з проханням розглянути справу без участі їхнього представника та ухвалити обґрунтоване та законне рішення. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази у межах заявлених позовних вимог, встановив наступне. Судом встановлено, що від спільного подружнього життя [PERSON] та [PERSON] мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 06.11.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області /а.с.8/. 08 лютого 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, що підтверджується копією рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області, прізвище після розірвання шлюбу позивачці змінено на дошлюбне « [PERSON] » та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 січня 2017 року і до повноліття дитини /а.с.6/. Відповідно до довідки про склад сім`ї №1585 від 28.11.2019 року [PERSON] проживає у [ADDRESS] разом з нею проживає дочка [PERSON] , 2011 року народження та син [PERSON] ,1999 року народження /а.с.17/. Згідно характеристики голови будинкового комітету будинку № 4 за свідченням сусідів [PERSON] сама займається вихованням дітей та сама утримує сім`ю /а.с.19/. Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов від 17.11.2019 року вбачається, що батько [PERSON] - [PERSON] не приймає участі та вихованні дитини, аліменти не платить , з донькою не спілкується /а.с.18/. Згідно характеристики Фастівського академічного ліцею №2 [PERSON] , 2011 року народження за період навчання проявила себе, як вихована, дисциплінована, відповідальна учениця. Велику увагу навчанню і вихованню дитини приділяє одна мати, батько зовсім не спілкується з вчителями, не забирає дитину зі школи, участі у батьківських зборах не бере, успіхами та шкільним життям не цікавиться /а.с.29/. Відповідно до довідки-розрахунку Фастівського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області від 09.12.2019 вбачається, що заборгованість у [PERSON] станом на 01.12.2019 року становить 20673,10 грн. /а.с.7/. Відповідно до Висновку №06-23/5966 від 18.11.2019, комісія з питань захисту прав дитини вважає доцільним та такими, що відповідає інтересам дитини, позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] / а.с.10-11/. В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року № 3 зазначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як передбачено статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, яка відповідно до ст. 9 Конституції України діє як складова національного законодавства України, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчим органами, першочергова увага приділяються якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зазначений правовий висновок викладений і в постанові Верховного Суду у справі № 336/5845/16-ц від 16.05.2018 року, яка є обов`язковим для виконання судами України. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] має бажання спілкуватися та утримувати свою доньку, суду пояснив, що через неприязні стосунки з колишньою дружиною позбавлений фактичної можливості бачитися з дитиною, не відвідує дитину у школі через або зайнятість на роботі або з метою уникнення конфліктних ситуацій з позивачем. Зазначив, що після розлучення в 2017 році, намагався примиритися з дружиною, щоб проживати родиною, і протягом року жили разом і утримував сім`ю, хоча офіційно аліменти не платив, при цьому забезпечував належний розвиток дитини, проте постійні невдоволення дружини та скандали призвели до розпаду родини. Крім цього, на запит суду, Службою у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Фастівської міської ради від 11.06.2020, повідомлено, що до органу опіки та піклування в квітні 2017 року звертався гр. [PERSON] щодо визначення часу та порядку спілкування з малолітньою донькою [PERSON] , 2011 року народження, проте на засідання комісії був запрошений, але не з`явився. Відповідно до характеристики ТзОВ «Титан Торг» від 05.02.2020 року вбачається, що відповідач [PERSON] працює в ТОВ «Титан Торг» з 03.07.2019 року на посаді продавця продовольчих товарів, за період роботи зарекомендував себе, як добросовісна, порядна, врівноважена, ввічлива людина, до роботи і поставлених обов`язків відноситься належним чином, привітно і чемно ставиться як до покупців та і до колег по роботі, порушень трудової дисципліни не мав /а.с.31/. Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Фастівського міськрайонного ВДВС від 05.03.2020 вбачається, що 05.02.2020 року від відповідача [PERSON] до відділу надійшли кошти в сумі 7600,00 гривень, борг станом на 01.02.2020 року становить 20791,16 гривень. /а.с.37-38/. Отже, під час розгляду даної справи не знайшли свого підтвердження беззаперечними доказами винна поведінка та свідоме нехтування батьківськими обов`язками відповідачем, які б свідчили про ухилення ним від виховання дитини і, як наслідок, необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав відповідно до ст.164 СК України. Крім цього, відповідно до ст.171 СК України, малолітня донька сторін по справі - [PERSON] , в присутності представника органу опіки і піклування, висловила в судовому засіданні думку та повідомила, що свого батька бачить не часто, він приходив до неї на день народження та вітав її, подарував сумку, сережки та шоколадку, обіцяв ще прийти і не прийшов, також обіцяв що повезе її на море, однак цього не сталося. Окрім того, Європейський суд з прав людини у справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року також наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав та його емоційний стан в ході судового розгляду під час відстоювання заперечуючої позиції щодо позову, також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57,58). У відповідності до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем, усупереч вказаної норми не надано суду беззаперечних доказів, які б свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання його батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька, так і для дитини у відповідності до норм ст. 166 СК України. Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батька в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батька. Однак, матеріали справи не містять достатніх відомостей для застосування такої виключної міри як позбавлення відповідача батьківських прав. З огляду на викладене вище та оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, враховуючи, що відповідач, працює, має намір та бажання спілкуватися з дитиною, та добросовісно сплатив частину аліментів, тим самим намагається забезпечити дитину, в той же час не встановлено, що своєю винною поведінкою відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками, а тому з врахуванням встановленого в судовому засіданні, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позову про позбавлення батьківських прав відповідача без задоволення. На підставі викладеного та,

Outcome: dismissed