Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення права користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог вказують, що квартира [ADDRESS] належить їм на праві приватної власності. [PERSON] який є колишнім чоловіком [PERSON], самовільно зареєструвався у вказаній квартирі у 2008 року без згоди співвласників, однак ніколи в ній не проживав. Реєстрація відповідача порушує право на вільне володіння, розпорядження належною їм власністю, а також вони несуть великі витрати, пов'язані з оплатою комунальних послуг. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач, будучи у встановленому порядку повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин. Суд, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України вважає можливим розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 21 січня 2001 року виданого ВК РМР, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] З будинкової книги для прописки громадян, проживаючих в будинку [ADDRESS], довідки виданої ЖКП «Сонячне» від 06.03.2014 року та відповіді адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Рівненській області від 25.03.2014 року вбачається реєстрація відповідача у вказаній квартирі з 16.01.2008 року. Відповідно до актів від 10 січня 2014 року, 03 лютого 2014 року, 08 березня 2014 року свідків-сусідів з будинку [ADDRESS] та засвідченого начальником ЖКП «Сонячне» вбачається, що [PERSON] [ADDRESS] не проживає. Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. На підставі ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою; 5) виселення. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). За таких підстав, позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON] позбавити [PERSON] права користування житловим приміщенням (квартирою) за адресою [ADDRESS] є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні",

Outcome: approved