Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

11.03.2020 [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до територіальної громади в особі Зміївської міської ради Харківської області з вимогами: - встановити факт її постійного проживання однією сім`єю з вітчимом [PERSON] , у період з грудня 2013 року по день смерті [INFO] , тобто не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини; - визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на 1/4 частину житлового будинку «А-1», загальною площею 98,50 кв. м., житловою площею 64,90 кв. м., з надвірними будівлями: сараєм- літньою кухнею «Б», вбиральнею «В», літнім душем «Г», огорожею № 1,2, зливною ямою № 3, які розташовані за адресою: [ADDRESS] ; - визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на 1/4 частину земельної ділянки, кадастровий номер 6321710100:01:001 :0029 для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, яка відноситься до категорії земель: землі житлової та громадської забудови, вид використання - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1000 га., розташованої за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що народилася [INFO] в м. Харків, її батьками є: батьком - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . 05.11.1982 вона зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Рішенням Київського районного суду Харківської області від 03.03. 2016 року шлюб між нею та [PERSON] був розірваний. 10.11.2017 вона зареєструвала шлюб з [PERSON] , прізвище не змінювала. У 1969 році батьки розірвали шлюб, однак, мати не змінила прізвище та залишилась " [PERSON] ", а 21.04.2004 мати [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] . Мати [PERSON] була власником: - житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав їй на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого Зміївською державною нотаріальною конторою 23.08.1996, реєстр/№ 2-1596, зареєстрованого у Зміївському малому державному підприємстві технічної інвентаризації Харківської області 10.03.1999 у реєстрову книгу № 31, за реєстровим № 3226; - земельної ділянки, кадастровий номер 6321710100:01:001 :0029 для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, яка відноситься до категорії земель: землі житлової та громадської забудови, вид використання - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1000 га., розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка належала матері на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ЯБ № 618555, виданого 06.11.2008 року Зміївською міською Радою Зміївського району Харківської області, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 010869100174. [INFO] мати [PERSON] померла. На день смерті за адресою: [ADDRESS] , окрім неї, в будинку, разом з нею, проживав та був зареєстрований її чоловік [PERSON] , що підтверджується будинковою книгою. За життя, а саме, 26.03.1999, мати [PERSON] склала заповіт, тобто розпорядження на випадок своєї смерті, згідно якого все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом вона буде мати право, вона заповідала їй, [PERSON] 06.09.2019 приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушною Л.М. їй були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом: - на 3/4 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.09.2019, реєстр №1957, та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 180582208 від 11.09.2019; - на 3/4 частини земельної ділянки, кадастровий номер 6321710100:01:001:0029 для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, яка відноситься до категорії земель: землі житлової та громадської забудови, вид використання - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1000 га., розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.09.2019 року, реєстр №1958, та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 180583891 від 11.09.2019 року. Свідоцтво про право на обов`язкову частку у спадщині, на підставі ст. 1241 ЦК України, а саме, 1/4 частку вищевказаних житлового будинку та земельної ділянки видано не було. Право на обов`язкову частку у спадщині мав чоловік матері - [PERSON] , який спадщину фактично прийняв, однак юридично не оформив її. Після смерті матері [PERSON] її чоловік [PERSON] впав у депресивний стан, в нього різко загострились хронічні захворювання, він не став самостійно обслуговувати себе, а тому потребував стороннього догляду. Внаслідок такого стану здоров`я вітчим [PERSON] не склав заповіт на випадок своєї смерті і [INFO] помер. Відчим [PERSON] не мав дітей, родичів в нього не залишилось. На спадщину після смерті [PERSON] ніхто не претендує. Вона не перебувала з [PERSON] у родинних відносинах, однак останній відносився до неї як до рідної дитини. Окрім неї, у вітчима [PERSON] будь - які родичі відсутні. Вважає, що після смерті вітчима [PERSON] вона є єдиним спадкоємцем четвертої черги за законом, оскільки з грудня 2013 року фактично проживала за адресою: [ADDRESS] ) однією сім`єю з матір`ю [PERSON] та її чоловіком [PERSON] , вела з ними спільний побут, мала спільний бюджет, сплачувала комунальні послуги, робила косметичні ремонти, вирішувала питання їх лікування, опікувалась закупівлею продуктів та лікарських засобів для кожного з них, здійснювала догляд за матір`ю по день її смерті [INFO] , а потім доглядала за вітчимом [PERSON] до дня його смерті [INFO] . Кожного, і матір, і вітчима поховала за традиційним ритуальним обрядом. Вказані обставини підтверджуються актом обстеження матеріально - побутових умов від 23.09.2019 року. Після смерті вітчима, вона фактично прийняла спадщину у відповідності до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Листом приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушної Л.М. № 923/02-17 від 01.11.2019 року на її заяву щодо можливості видачі свідоцтв про право на спадщину після [PERSON] , який помер [INFO] , було запропоновано звернутись до суду за встановленням факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Вважає, що наявні підстави для встановлення факту постійного проживання однією сім`єю з вітчимом [PERSON] , у період часу з грудня 2013 року по день смерті останнього [INFO] , тобто не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Вказала, що не може відновити своє порушене право інакше, ніж зверненням до суду. На час відкриття спадщини після смерті [INFO] вітчима [PERSON] , вона проживала разом з останнім, а тому прийняла спадщину. Оскільки є спадкоємицею четвертої черги майна померлого вітчима [PERSON] , вважає, що я маю повне право на спадщину, яка відкрилась після смерті останнього. Ухвалою від 12.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі. Ухвалою від 27.03.2020 закрито підготовче провадження, призначено розгляд справи по суті. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі. Представник відповідача територіальної громади в особі Зміївської міської ради Харківської області у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляд справи повідомлений належним чином, будь-яких заяв чи відзиву на позов не надходило. У зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. [PERSON] , народилась [INFO] в м. Харків, батьками є: батьком - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Київським районним РАЦС м. Харкова 21.05.1963 серія [NUMBER] . (а. с. 12) 05.11.1982 [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] у зв`язку з чим змінила прізвище на " [PERSON] "; рішенням Київського районного суду Харківської області від 03.03.2016 по справі № 640/19759/15-ц шлюб розірвано, що підтверджується даними Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00022242185 від 28.02.2019 року. (а. с. 13). 10.11.2017 [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Зміївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 10.11.2017 року, актовий запис № 178. (а. с. 14). 21.04.2004 [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області 21.09.2004, актовий запис №109. (а. с. 22). Як вбачається із свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , [INFO] [PERSON] померла. (а. с. 23). За життя [PERSON] була власником: житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав їй на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого Зміївською державною нотаріальною конторою 23.08.1996, реєстр/№ 2-1596, зареєстрованого у Зміївському малому державному підприємстві технічної інвентаризації Харківської області 10.03.1999 року у реєстрову книгу № 31, за реєстровим № 3226 (а. с. 15-16) та земельної ділянки, кадастровий номер 6321710100:01:001:0029 для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, яка відноситься до категорії земель: землі житлової та громадської забудови, вид використання - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1000 га., розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка належала їй на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ЯБ № 618555, виданого 06.11.2008 року Зміївською міською Радою Зміївського району Харківської області, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 010869100174. (а. с. 21). На день смерті [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , окрім неї, в будинку, був зареєстрований її чоловік [PERSON] , що підтверджується будинковою книгою. (а. с. 18-20). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Зміївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 05.03.2019 року. (а. с. 28). За життя, а саме, 26.03.1999 року, [PERSON] склала заповіт, за яким все своє майно заповідала [PERSON] у зв`язку з чим 06.09.2019 приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушною Л.М. на ім`я спадкоємця [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом: на 3/4 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.09.2019 року, реєстр №1957, та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 180582208від 11.09.2019 року (а. с. 24, 25); та на 3/4 частини земельної ділянки, кадастровий номер 6321710100:01:001 :0029для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, яка відноситься до категорії земель: землі житлової та громадської забудови, вид використання - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1000 га., розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.09.2019 року, реєстр №1958, та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 180583891 від 11.09.2019 року (а. с. 26, 27). Листом приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушної Л.М. № 923/02-17 від 01.11.2019 року на заяву [PERSON] щодо можливості видачі свідоцтв про право на спадщину після [PERSON] , який помер [INFO] , було запропоновано звернутись до суду за встановленням факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менш як п`яти років до часу відкриття спадщини. (а. с. 29). Згідно акту обстеження матеріально - побутових умов від 23.09.2019, складеного депутатом Зміївської міської ради Бєляцьким О.А. в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] з грудня 2013 року фактично проживала за адресою: [ADDRESS] ) однією сім`єю з матір`ю [PERSON] та її чоловіком [PERSON] , вела з ними спільний побут, мала спільний бюджет, сплачувала комунальні послуги, робила косметичні ремонти, вирішувала питання їх лікування, опікувалась закупівлею продуктів та лікарських засобів для кожного з них, здійснювала догляд за матір`ю по день ЇЇ смерті [INFO] , а потім доглядала за вітчимом [PERSON] до дня його смерті [INFO] . І матір і вітчима поховала. (а. с. 30). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 р. № 7, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі статтею 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Таким чином, для одержання права на спадкування у зазначених осіб необхідне встановлення двох юридичних фактів: 1) проживання однією сім`єю; 2) на час відкриття спадщини має пройти принаймні п`ять років, протягом яких спадкоємець проживав зі спадкодавцем однією сім`єю. Ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. При цьому важливою, проте не основною, ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно зі ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю між їх учасниками. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Сімейні відносини регулюються лише у тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства. У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Правила статті 1264 ЦК не стосуються дітей, влаштованих у прийомні сім`ї та дитячі будинки сімейного типу. У пункті 6 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, тощо. На підставі наведеного, суд вважає встановленим та доведеним факт того, [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю більше як п`ять років до часу відкриття спадщини (до смерті [PERSON] ), були поєднані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. За інформацією завідувача Зміївської ДНК [PERSON] від 24.04.2020 вих. № 207/01-16 після смерті [INFO] [PERSON] із заявами про прийняття або відмову від спадщини до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний термін ніхто із спадкоємців не звертався. За змістом норм статей 1268-1269 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. У випадку, якщо спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, він має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Згідно з п. 3.21 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до абзацу 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. Судом встановлено факт проживання однією сім`єю спадкоємця [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] , при цьому, [PERSON] не була зареєстрована за однією адресою із [PERSON] , однак в розумінні ч. 3 ст. 1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину. У позивача наявні складнощі у зв`язку з викладеними вище обставинами в оформленні спадкових прав. З огляду на викладене, враховуючи, що судом встановлено факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] , та прийняття останньою спадщини після смерті [PERSON] , факт переходу права власності до [PERSON] на обов`язкову частку у спадщині, яка залишилася після смерті [PERSON] , на підставі ст. 1241 ЦК України, а саме, 1/4 частку вищевказаних житлового будинку та земельної ділянки,суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі. Оскільки позивач не вимагала відшкодування судових витрат, понесених по сплаті судового збору, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, питання щодо повернення судових витрат судом не вирішувалося.

Outcome: approved