overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини усіх видів доходу щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на місяць з дня подачі позовної заяви до повноліття дітей. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що діти знаходяться на його (позивача) утриманні, а відповідач добровільно матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, В своїй письмовій заяві позов підтримав. Просить суд розглянути справу у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Про час і місце слухання справи повідомлена належним чином. Про причини неявки до суду не повідомила. Своїх заперечень суду не надала. Від неї не надійшла заява про відкладення розгляду справи. Справа розглянута у відсутності сторін на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав: У свідоцтві про народження дітей відповідач записана їх матір'ю. З довідки з місця проживання позивача видно, що діти живуть в його родині. Отже, позов підлягає повному задоволенню в розмірі 1/3 частини заробітку але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Розмір стягнення аліментів суд визначає виходячи з вимог ст.ст.182-183 Сімейного кодексу України. Крім того, у відповідності зі ст.70 Закону України "Про виконавче провадження" забороняється утримання з зарплати і доходів громадян при стягненні аліментів більш 50%. При визначенні розміру аліментів суд також враховує, що у відповідності зі ст.51 Конституції України кожний з подружжя має рівні права й обов'язки, а також батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття. Ст.180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки обоє зобов'язані утримувати дитину до повноліття. Суд у відповідності зі ст.88 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в доход держави в розмірі 243 грн. 60 коп. Відповідач не надала суду відомостей і доказів, котрі дають право суду звільнити її від сплати судового збору. Рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за 1 місяць підлягає негайному виконанню на підставі п.1 ст.367 ЦПК України, ст.191 СК України. На підставі ст.ст.180, 182-183, 191 Сімейного кодексу України, ст.70 Закону України "Про виконавче провадження",

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання. Позов мотивовано, тим, що його мати проживала з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання з відповідачем у них народився, [PERSON], [INFO]. В даний час йому 18 років, він повнолітній, навчається в Гайворонському професійному аграрному ліцеї на денній формі навчання. Термін його навчання по 30.10.2015 року. Він знаходиться на повному утриманні матері. У нього власного нерухомого та рухомого майна немає. Проживає в важких матеріальних умовах. Крім того, йому необхідні кошти на навчальне приладдя - книги, зошити, на одяг, харчі, на проживання. В зв'язку з викладеними обставинами, що пов"язані з його навчанням, потребує матеріальної допомоги. Відповідач як батько, відповідно ст..199 Сімейного кодексу України зобов"язаний утримувати його, оскільки він навчається, до досягнення 23 років за умови, що він може надавати матеріальну допомогу. За станом здоров"я і за своїм матеріальним становищем відповідач може надавати матеріальну допомогу, але ніякої допомоги на його утримання не надає. Інших утриманців у батька немає. В зв"язку з тим, що відповідач має не стабільний дохід, бажає, щоб розмір аліментів з відповідача на його користь на його утримання стягували в твердій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно до припинення ним навчання в ліцеї, тобто до 30.10.2015 року. Позивач в судовому засіданні позов підтримав повністю, просить його задовільнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав до суду телеграму з проханням розглянути справу без його участі, позов визнає повністю. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], навчається в Гайворонському професійному аграрному ліцеї на денній формі навчання. Термін навчання по 30.10.2015 року (а.с. 4). Знаходиться на повному утриманні матері. У нього власного нерухомого та рухомого майна немає. Йому необхідні кошти на навчальне приладдя - книги, зошити, на одяг, харчі, на проживання. Згідно ст. 199 СК України відповідач як батько зобов'язаний утримувати дитину матеріально до досягнення нею 23 річного віку на період навчання, якщо він може таку матеріальну допомогу надавати. Враховуючи матеріальне становище відповідача, суд вважає за необхідне позов задовільнити і стягти аліменти в сумі 400 грн. на місяць. Оскільки відповідач визнав позов і це не суперечить закону, не порушує права свободи чи інтереси інших осіб то позов може буди задоволений.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у зв'язку з продовженням навчання. В обґрунтування позову зазначив, що його батьками є [PERSON] та [PERSON], котрі перебували у шлюбі до 2010 року. На теперішній час позивач є студентом Краматорського вищого професійного училища № 14. Батько позивача працює в ПАО "НКМЗ" та має постійний заробіток. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку відповідача до досягнення двадцяти трьох років або до закінчення навчання. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, проте надав суду заяву, в якій просив справу розглянути у судовому засіданні за його відсутністю та задовольнити позовні вимоги, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився по невідомої суду причини, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, про що свідчить витяг з реєстру поштових відправлень в матеріалах справи. Відповідно до вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Всебічно та об'єктивно вивчивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, суд вважає за можливе ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Як вбачається із свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] є сином відповідача. (а.с. 2) Відповідно до довідки Краматорського вищого професійного училища № 14 [PERSON], [INFO] навчається за рахунок державного бюджету на 4-му курсі у групі ОМ 14-1. (а.с. 5) Згідно зі ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжує навчання і в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Як вбачається з позовної заяви [PERSON] працює машиністом ескалатора в ПАО "НКМЗ". У зв'язку з цим, суд вважає за необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки на його утримання в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку щомісяця починаючи з дня звернення до суду і до закінчення навчання, але не біль ніж до досягнення ним 23 річного віку. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягнення на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом зняття з реєстраційного обліку. Свої вимоги мотивує тим, що йому на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] - на підставі договору купівлі-продажу ? частин будинку по договору від 24.10.2013 року та ? частина цього будинку на підставі договору купівлі-продажу від 25.10.2013 року. Договори купівлі-продажу були укладені між ним та [PERSON], яка зареєструвала в спірному будинку з 28.08.2004 року свого сина - [PERSON], відповідача по справі. На час продажу будинку відповідач в будинку не проживав, а вироком Нікопольського міськрайонного суду від 12.12.2013 року був засуджений до 6 років 6 місяців позбавлення волі. Оскільки відповідач не являється членом його сім"ї, в спірному будинку не живе, речей його в будинку не має, участі в оплаті комунальних послуг він не приймає, просить усунути перешкоди в користуванні належному йому будинку шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку та зобов"язати Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти відповідача з реєстраційного обліку. В судове засідання позивач надав заяву просить справу розглядати у його відсутність, на задоволенні позову наполягає. 12.09.2014 року від відповідача надійшла заява, просить справу розглядати у його відсутність, проти позову не заперечує. Від Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області заперечень проти позову не надійшло. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як встановлено в судовому засіданні позивач являється власником будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу ? частин будинку по договору від 24.10.2013 року та ? частина цього будинку на підставі договору купівлі-продажу від 25.10.2013 року (а.с.5-8). Згідно довідки квартального комітету № 2 від 08.07.2014 року в будинку позивача значиться зареєстрованим [PERSON] (а.с.9), який являється сином колишнього власника будинку та після продажу будинку залишився в ньому зареєстрованим. Враховуючи, що відповідач позовні вимоги визнав, заперечень проти позову не має, суд вважає, що позовні вимоги в частині усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню. Позовні вимоги в частині зобов"язання ІІІ особи зняти відповідача з реєстраційного обліку, суд вважає передчасними, оскільки відповідно до вимог статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-ІУ „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду, тобто рішення, яке вступило в законну силу. На підставі наведеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] треті особи: Виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області, Комунальне житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство-1 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом в квартирі [ADDRESS]. Позивач вказує на те, що він проживає у [INFO]. Разом з ним проживав його син [PERSON], [INFO] З 2009 року [PERSON] поїхав до Російської Федерації, та за вказаною адресою реєстрації в м. Ізюмі він не проживає по сьогоднішній час. Точна адреса проживання відповідача на теперішній момент відома. Позивач мешкає в квартирі сам. Квартира не приватизована та відноситься до комунальної форми власності, перебуває на балансі експлуатуючої організації КЖРЕП-1. Дані обставини підтверджені КЖРЕП-1 довідкою від 14.07.2015 р. та актом від 10.07.2015 р. Представник позивача у судове засідання не з"явилася, надала до суду заяву, у якій просить справу розглянути у її відсутності, позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з"явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. Представник третьої особи КЖРЕП-1 не з"явився, надав до суду заяву, у якій просить справу розглянути у його відсутності, позов підтримав. Представник виконавчого комітету Ізюмської міської ради у судове засідання не з"явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. В судовому засідані встановлено, що позивач проживає у [INFO]. Разом з ним проживав його син [PERSON], [INFO] З 2009 року [PERSON] поїхав до Російської Федерації, та за вказаною адресою реєстрації в м. Ізюмі він не проживає по сьогоднішній час. Точна адреса проживання відповідача на теперішній момент відома. Позивач мешкає в квартирі сам. (а.с.6-7). Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідач порушує право власності позивача, володіння та користування її майном. Згідно ст. 71 ч. 1 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Статтею 72 ЖК України, встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа ПАТ "Дельта Банк" про розірвання попереднього договору купівлі продажу та усунення перешкод у праві власності шляхом виселення. [PERSON] подала до суду зустрічний позов до [PERSON], третя особа ПАТ "Дельта Банк" про внесення змін до попереднього договору купівлі-продажу. У відповідності до ч. 3 ст. 209 ЦПК України суд відкладає складання рішення в повному обсязі та вважає за можливе проголосити вступну та резолютивну частини рішення, повідомивши учасників процесу, що рішення в повному обсязі буде складено протягом п'яти днів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Братської селищної ради про виділ часток у майні, що є у спільній власності. У заяві позивач зазначив, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 23 червня 1999 року [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS]. Дана квартира отримана ними в порядку приватизації житла у відповідності до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". [PERSON], згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 22 грудня 1951 року, видане Козачо Лагерською радою Цюрупинського району Херсонської області, являється дружиною [PERSON] [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 23 грудня 2009 року, видане відділом РАЦС Братського РУЮ Миколаївської області. На даний час позивач має намір розпорядитися квартирою, однак не має можливості цього зробити, оскільки не виділені частки. У судове засідання позивач не з'явився, до суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, по телефону повідомив про визнання позову. Судом приймалось рішення за відсутності сторін на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, судом встановлено , що згідно свідоцтва про право власності на житло від 23 червня 1999 року [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS]. Дана квартира отримана ними в порядку приватизації житла у відповідності до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". [PERSON], згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 22 грудня 1951 року, видане Козачо Лагерською радою Цюрупинського району Херсонської області, являється дружиною [PERSON] [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 23 грудня 2009 року, видане відділом РАЦС Братського РУЮ Миколаївської області. На даний час позивач має намір розпорядитися квартирою, однак не має можливості цього зробити, оскільки не виділені частки. Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності, є спільною сумісною власністю. Статтею 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власноситі, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів про поділ часток у майні, що є у спільній власності. У заяві позивач зазначив, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 23.01.1998 року [PERSON] та відповідачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності будинок №5 по вулиці Чернишевського в селищі Братське Миколаївської області. Одноквартирний будинок отриманий ними в порядку приватизації житла у відповідності до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". На даний час позивач має бажання відчужити свою частку будинку на користь своєї доньки [PERSON], однак не має можливості цього зробити, оскільки не виділені частки. У судове засідання позивач не з'явилася, до суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, до суду надіслали заяву про визнання позову. Судом приймалось рішення за відсутності сторін на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, судом встановлено згідно свідоцтва про право власності на житло від 23.01.1998 року [PERSON] та відповідачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності будинок №5 по вулиці Чернишевського в селищі Братське Миколаївської області. Одноквартирний будинок отриманий ними в порядку приватизації житла у відповідності до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". На даний час позивач має бажання відчужити свою частку будинку на користь своєї доньки [PERSON], однак не має можливості цього зробити, оскільки не виділені частки. Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності, є спільною сумісною власністю. Статтею 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, а судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства "Кутське лісове господарство", третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: тимчасово виконуючий обовязки директора ДП "Кутське лісове господарство" [PERSON] про визнання незаконних наказів за № 12 від 13.03.2018 року, № 42-к від 06.04.2018 року, поновлення на роботі, стягнення втраченого заробітку за час вимушеного прогулу. Оскільки складання повного тексту рішення вимагає значного часу, суд обмежується складанням та оголошенням його вступної та резолютивної частини. На підставі наведеного ст.15 ЦК України, ст.ст. 40, 139-140, 142, 147, 149-150 КЗпП України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства "Нігинський кар'єр" про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 10853 гривні 06 коп. та моральної шкоди в сумі 5000 гривень. В судовому засіданні позивач позов підтримав і пояснив. що відповідач з вересня 2013 року не виплачує заробітну плату. Розмір моральної шкоди обґрунтовує тим, що він вимушений був позичати гроші в інших людей для придбання продуктів харчування , оплати житлово - комунальних послуг. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що на підприємстві в вересні 2013 року сталася аварія тепловоза в результаті чого єдиний тепловоз , який здійснював доставку вагонів від кар'єру до залізничної станції, подачу вагонів для завантаження зійшов з залізничної колії і був пошкоджений. Підприємство не могло відвантажувати свою продукцію іншим організаціям. Працівникам пропонувалось отримати заробітну плату продукцією. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи в повному об'ємі , суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню Судом встановлено, що позивач працює на Державному підприємстві "Нігинський кар'єр" охоронником підприємства з 28 вересня 2012 року , що підтверджується довідкою відповідача від 07 травня 2014 року за № 205. Заборгованість по заробітній платі за період з серпня 2013 року по квітень 2014 року включно становить 10853 гривень 06 коп., що підтверджується довідкою відповідача № 180 від 07 травня 2014 року. Відповідно до ст.. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст.. 237 - 1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи, що невиплата заробітної плати призвела до моральних страждань позивача , те що позивач повинен був вживати додаткових зусиль для організації свого життя, вимушений позичати кошти для оплати комунальних послуг . придбання продуктів харчування , суд вважає, що моральна шкода підлягає стягненню в сумі 1500 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial