Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~30 жовтня 2019 року позивач - Воскресенська селищна рада Вітовського району Миколаївської області звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення недоотриманих доходів у вигляді орендної плати за використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів в розмірі 175569,17 грн. В обґрунтування позову вказувала, що [PERSON] на праві власності належить нежитловий об`єкт, що знаходиться на земельній ділянці по [ADDRESS] , площею 5309 кв.м, яка віднесена до категорії земель для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови. Фактичним користувачем даної земельної ділянки є відповідач, який використовує її без правовстановлюючих документів, як наслідок безоплатно. В порушення вимог законодавства договір оренди земельної ділянки відповідачем з Воскресенською селищною\~радо Вітовського\~району Миколаївської\~області не укладено, земельний податок (орендна плата) за землю не сплачується. Згідно з Актами комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам на території Вітовського району, розмір недоотриманих доходів за 2015-2018 роки становить 175569,17 грн. Вітовська районна державна адміністрація Миколаївської області направляла відповідачу листи про необхідність укладення договору оренди з пропозицією добровільно відшкодувати кошти. Однак відповідач вказані кошти на користь Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області, не сплатив, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення її в судовому порядку. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач -Воскресенська селищна рада Вітовського району Миколаївської області свого представника не направила, від її представника надійшла заява з проханням здійснити заочний розгляд справи за її відсутності, а позов задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, відповідно до п. 3ч.8 ст.128 ЦПК УКраїни, причини неявки в судове засідання не повідомив, відзив не подав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Вітовська районна державна адміністрація Миколаївської області в судове засідання свого представника не направила, від її представника надійшла заява з проханням розглянути справу на розсуд суду. Ухвалою суду від 18 лютого 2020 року постановлено розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами загального позовного провадження. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих доказів, встановив наступні обставини та взаємовідносини сторін та дійшов до такого висновку. Згідно Інформації\~ з\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно,\~ Реєстру\~прав власності\~на нерухоме\~майно,\~Державного реєстру\~Іпотек,\~Єдиного реєстру\~заборон відчуження\~об`єктів\~нерухомого майна\~щодо суб`єкта [PERSON] \~на праві\~власності належить\~нежитловий об`єкт,\~по [ADDRESS] ,\~на підставі\~договору купівлі-продажу\~нежитлового об`єктувід 03 липня 2009 року. Згідно даного договору [PERSON] роз`яснено його обов`язок укласти з відповідною сільрадою договір оренди земельної ділянки, на якій розташоване відчужуване нерухоме майно (а.с. 21, 60-62). Як вбачається з копії рішення Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області № 21 від 11 січня 2012 року було вирішено запропонувати [PERSON] укласти договір оренди на земельну ділянку площею 0,545 га, розташовану в [ADDRESS] на якій розміщені об`єкти нерухомого майна (а.с.65-66). Відповідно до листа начальника Вітовської ДПІ Очаківського управління ГУ ДПС у Миколаївській області від 03 жовтня 2019 року, надходження коштів до бюджету Воскресенської селищної ради від [PERSON] за рахунок сплати земельного податку з фізичних осіб та сплати орендної плати з фізичних осіб за земельну ділянку площею 0,5309 га, за період з 2015-2019 роки, відсутні (а.с.28). З листа Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області від 25 вересня 2019 року вбачається, що протягом 2015-2019 років до бюджету селищної ради не надходили кошти по сплаті орендної плати або земельного податку від [PERSON] (.а.29). Згідно з Актами №№1-8 від 26 квітня 2019 року комісії по визначенню та відшкодуванню збитків власникам землі та землекористувачам на території Вітовського району, затвердженої розпорядженням голови районної державної адміністрації від 05 березня 2029 року, розмір збитків у вигляді неодержаного доходу, коштів, які відповідач мав би сплачувати як орендну плату за користування земельною ділянкою за 2015 рік складає 32091,10 грн., за 2016 рік 45986,55 грн., за 2017 рік 48745,74 грн., за 2018 рік становить 48745,74 грн. (а.с.8-18). Вказані акти затверджені розпорядженням першого заступника голови Вітовської райдержадміністрації від 03 травня 2019 року № 99-р (а.с.20). Також Вітовською районною державною адміністрацією направлялися листи до [PERSON] про необхідність добровільно відшкодувати кошти, які зазначені в Актах про визначення розміру збитків №№1-8 від 26 квітня 2019 року (а.с.22-26). Однак до цього часу відповідач договір оренди земельної ділянки з позивачем не уклав та отриманий дохід від майна без правових підстав позивачу не відшкодував, хоча земельна ділянка використовуються для розміщення об`єкта нерухомого майна. Відповідно до\~статті 13 Конституції України\~земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією\~Конституцією. Відповідно до\~ст.\~2\~Закону України\~«Про місцеве\~самоврядування з\~Україні» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах\~Конституції\~і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст. Згідно з\~ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» одним з основних принципів місцевого самоврядування є судовий захист прав місцевого самоврядування. Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому\~ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно частини 3\~статті 41 Конституції України\~громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Відповідно до змісту частини 2\~статті 93 ЗК України\~земельні ділянки можуть передаватися в оренду, зокрема, громадянам та юридичним особам України. Згідно з частиною 3\~статті 124 ЗК України\~передання в оренду земельних ділянок комунальної власності громадянам у разі розташування на цих ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), які перебувають у їх власності, здійснюється у порядку, встановленому\~статтею 123 ЗК України. Надання земельних ділянок комунальної власності в користування здійснюється на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, зокрема, у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу й об`єднання) та в інших випадках, якщо ділянка не зареєстрована в Державному земельному кадастрі, і право власності на неї не зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни меж і цільового призначення такої земельної ділянки (частина перша\~статі 123 ЗК України). Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний із переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентований у\~ЗК України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина друга\~статті 120 ЗК України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт "е" частини першої\~статті 141 ЗК України). За змістом\~глави 15 ЗК України\~ право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується через право постійного користування або право оренди. Частина перша\~статті 93 ЗК України\~встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини першої\~статті 96 ЗК України). Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 ЗК України). За змістом вказаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Оскільки договірні відносини між сторонами не виникли, суд зазначає, що відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права, є предметом регулювання\~глави 83 Цивільного кодексу України. Відповідно до частин першої та другої\~статті 1212 Цивільного кодексу України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення\~глави 83 Цивільного кодексу України\~застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Відповідно до правової позиції, висловлено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 року у справі №629/4628/16-ц, до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої\~статті 1212 ЦК України.\~ Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно (частина перша\~статті 1212 ЦК України). Статтею 206 ЗК України\~визначено, що використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. Відповідно до ст. 287.1\~Податкового кодексу\~України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році. Таким чином, з моменту виникнення права власності на нерухоме майно, у відповідача виник обов`язок укласти договір оренди вищезазначеної земельної ділянки. Розміри збитків, у тому числі неодержані доходи відповідно до п. 2 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого\~постановою КМУ від 19.04.1993 року №284, визначаються комісіями, створеними Київською та. Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. Положення\~глави 83 Цивільного кодексу України\~застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Отже, фактичний користувач земельних ділянок, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цих ділянок зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування ділянками, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельних ділянок на підставі частини першої\~статті 1212 ЦК України\~(аналогічні висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню та з відповідача на користь Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області підлягає стягненню недоотриманий дохід у вигляді орендної плати за використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів в розмірі 175569 грн. 17 коп. Відповідно до статті 141 ЦПК України та Закону України Про судовий збір, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений ним при поданні позову. Відповідно до\~ст.284 ЦПК\~України відповідачу\~роз`яснюється,\~що заочне\~рішення може\~бути переглянуте\~судом,\~що його\~ухвалив,\~за письмовою\~заявою відповідача. Заяву\~про перегляд\~заочного рішення\~може бути\~подано протягом\~тридцяти днів\~з дня\~його проголошення. Учасник\~справи,\~якому повне\~заочне рішення\~суду не\~було вручене\~у день\~його проголошення,\~має право\~на поновлення\~пропущеного строку\~на подання\~заяви про\~його перегляд\~-\~якщо така\~заява подана\~протягом двадцяти\~днів з\~дня вручення\~йому повного\~заочного рішення\~суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Outcome: approved