Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

[PERSON] вернулася до суду із заявою, в якій вказує, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюб між ними розірвано рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області у 2017 році. Діти проживають разом з нею за вищевказаною адресою та знаходяться на її утриманні. Їй одній важко забезпечувати належний життєвий рівень проживання дітей та її життєдіяльність. Добровільно відповідач не допомагає в утриманні дітей, також не приймає участі у їх вихованні. Їй відомо, що відповідач має інших утриманців, однак це не є підставою для звільнення його від обов`язку утримувати їхніх спільних дітей. Відповідач працездатний, може працювати та допомагати їй утримувати дітей. Вона бажає, щоб він сплачував аліменти в частці від заробітку відповідно до ст.ст.181-183 СК України. Повідомляє, що нею був поданий позов до відповідача про стягнення аліментів у листопаді 2018 р., однак він був залишений без розгляду, більше з позовними вимогами про стягнення аліментів з відповідача вона не зверталася, іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав вона не подавала. Просить стягувати з [PERSON] , [INFO] , на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в частці від заробітку відповідача в розмірі 1/2 частки від усіх видів його доходу щомісячно, починаючи з дня пред`явлення даного позову до суду і до його повноліття. Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Ухвалою судді від 07.05.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Запропоновано відповідачу в п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали подати до суду відзив на позовну заяву. Справу призначено до розгляду по суті на 12.06.2019 року. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги змінила, просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти, в розмірі 1/3 частки з усіх видів його доходу, щомісячно, на утримання дочки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожного з дітей до їх повноліття. Пояснила, що вона власної нерухомості, транспортних засобів не має. Є будинок у с.Красне, однак він не оформлений. Вона не працює. Відповідач знаходиться на заробітках за кордоном. Вона та діти здорові. Відповідач [PERSON] в судове засідання 12.06.2019 року не з`явився, про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з судовою повісткою на 12.06.19 р. з ухвалою про відкриття провадження - 07.05.2019 року, з позовною заявою та додатками до неї. Заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечувала проти такого порядку вирішення спору. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних відстав. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тиврівського районного суду від 13.06.2017 року розірваний. Дане рішення набрало законної сили 04.07.2017 року, що стверджується копією рішення суду. [INFO] у них народився син - [PERSON] , [INFO] народилася дочка - [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про їх народження (а.с.2, 3). Діти проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні, що стверджується актом обстеження матеріально - побутових умов проживання від 25.04.2019 року та довідкою виконавчого комітету Новоміської сільської ради № 204 від 25.04.2019 року (а.с. 4,5). Відповідно до ст. 180 СК України утримання дітей до досягнення ними повноліття є обов`язком обох батьків. Як зазначено у статті 3 Конвенції "Про права дитини", схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблей ООН від 20.11.89 N 44/25, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.91 N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 даної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» України та ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками чи проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ЗУ "Про Державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років на даний час становить - 2027 гривні в місяць, з 1липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). Батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а відтак обоє з батьків зобов`язані спільно забезпечити отримання дітьми прожиткового мінімуму. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON] працездатний, молодого віку, а тому в змозі приймати участь в утриманні дітей. За наведених обставин, визначення розміру аліментів у частці в розмірі 1/3 частки з усіх видів доходу з урахуванням мінімального розміру аліментів є обґрунтованим. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка від сплати судового збору у даній справі звільнена. Відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог суд присуджує судовий збір з відповідача з врахуванням мінімального розміру судового збору.

Outcome: approved