Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Грабівської сільської ради Кодимського району Одеської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті баби [PERSON], померлої 04.12.1995 року, вказуючи, що спадкоємцем майна померлої був син спадкодавця, батько позивача [PERSON], який не прийняв спадщину та сам помер у 2012 році, однак позивачу не були відомі ці обставини, оскільки внаслідок пожежі згорів їх будинок з частиною документів і позивач залишилась без житла та засобів до існування. Позивач являється єдиною хто має родинний зв'язок з померлою. З вказаних причин позивач не звернулась до нотаріальної контори та вважає їх поважними, а також на підтвердження своїх доводів надала акт обстеження матеріально-побутових умов проживання. В судове засідання позивач не зявилася, надавши до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надавши до суду письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Оскільки всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], померла 04.12.1995 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Позивач являється онукою померлої [PERSON] та бажає прийняти спадщину. З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання позивача від 15.08.2017 року вбачається, що позивач проживає разом з матір'ю та дочкою в житловому будинку розташованому на території Грабівської сільської ради, власного житла не має. Будинок загальною площею 90 кв.м., але значна частина будинку зруйнована в результаті пожежі. Матеріальне положення сім'ї скрутне. Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцю з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.\~\~ Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщоу спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними. Стаття 17 Закону України "Про виконання рішення застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі "Ільхан проти Туреччини" від 27 червня 2000 року зазначив, що при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вказане, в сукупності з тим, що ніхто крім позивача на спадщину не претендує, вона до цього часу ніким не прийнята, відумерлою у встановленому законом порядку не визнана, представник відповідача не заперечує проти задоволення позову, що з урахуванням практики Європейського суду з прав людини та положень ст. 213 ЦПК України дає підстави суду дійти висновку, що позивачу слід визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved