Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив зменшити розмір аліментів, визначений рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 27.10.2017, що стягуються з нього на користь відповідачки на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , з 1/3 до 1/5 частини його заробітку (доходу) або стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову зазначав, що, згідно рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 27.10.2017, він сплачує на користь відповідачки аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу). Однак в подальшому не має фінансової можливості сплачувати аліменти у зазначеному розміру, оскільки з 12.06.2017 перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від цього шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON] , на утримання якого позивач, згідно рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 10.09.2019, сплачує на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу). У судове засідання позивач надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка у судове засідання надала заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність та в якій зазначила, що заперечує проти задоволення позову. До заяви долучила довідки з її місця роботи та про її доходи, довідку з КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги «ЗДОРОВА РОДИНА» Ріпкинської селищної ради, а також копію свідоцтва про шлюб. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно із рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 27.10.2017 з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 вересня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . 30.07.2019 [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище на « [PERSON] ». З довідок ТОВ «Мобіжук» від 20.10.2021 вбачається, що [PERSON] з 02.02.2021 працює продавцем непродовольчих товарів у ТОВ «Мобіжук», з графіком роботи - неповний робочий тиждень (20 год./тиждень) з оплатою праці в розмірі 0,5 посадового окладу та пропорційно до відпрацьованого часу. Середньомісячний її дохід зквітня по вересень 2021 року склав приблизно 2220 грн. З довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги «ЗДОРОВА РОДИНА» Ріпкинської селищної ради від 02.11.2021 вбачається, що дитини [PERSON] , [INFO] , з народження знаходиться в групі частохворіючих дітей. В той час, 12.06.2017 позивач [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] та від цього шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно із рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 09.08.2019 з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.07.2019 і до досягнення дитиною повноліття. Із довідки № 14 від 21.09.2021, виданої Чернігівським пунктом тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства,які незаконно перебувають в Україні ДМС України, вбачається, що позивач [PERSON] працює на посаді охоронника 1 кв.р. у даній установі, його середній щомісячний заробіток з вересня 2020 року по серпень 2021 року склав 10030,10 грн. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки чи інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок по утриманню батьками дитини до досягнення нею повноліття законом покладається на обох батьків у рівній мірі. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо утримання дитини (ст. 141 СК України). Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пленум Верховного Суду України у п. 17, 23 постанови № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням суду законної сили. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що після ухвалення рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 27.10.2017 про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у позивача, згідно рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 09.08.2019, виник ще один обов`язок по сплаті аліментів на утримання сина від іншого шлюбу, [PERSON] , [INFO] , суд вважає, що матеріальний стан та сімейний стан позивача змінився, що є підставою для зменшення розміру аліментів, присуджених за судовим рішенням від 27.10.2017. Згідно ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо. Таким чином, виходячи з положень чинного законодавства України, розмір аліментів, визначений у ч. 5 ст. 183 СК України, у тому числі, 1/4 частки від доходів платника аліментів на одну дитину резюмується як необхідний та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а стягнення аліментів відбувається у безспірному порядку. Враховуючи зміну сімейного та матеріального стану позивача - платника аліментів, матеріальний стан відповідачки, суд вважає за необхідне зменшити розмір аліментів, які стягуються з останнього на підставі рішення суду від 27.10.2017 на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , з 1/3 до 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. На думку суду, такий розмір аліментів відповідає вимогам норм матеріального права та засадам справедливості, розумності, а також є необхідним для забезпечення умов та рівня життя дитини, достатнього для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 454 грн.

Outcome: partial