Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

[PERSON] (надалі - позивач) звернувся до суду із позовом до Іноземного підприємства «Агро-Вільд Україна» (надалі - відповідач) про визнання договору оренди землі таким, що втратив чинність. 4 жовтня 2017 року позивач надав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив розірвати договір оренди землі від 20 грудня 2014 року, який уклав його покійний батько [PERSON] з відповідачем на оренду земельної ділянки, площею 2,5187 га., розташованої на території Литвинівської сільської ради Жашківського району Черкаської області, кадастровий № 7120984000:02:001:0551 та додаткову угоду до нього від 01.03.2015 та витребувати її з чужого незаконного володіння (арк. с. 26-30). Як зазначив позивач, його батько [PERSON], 20 грудня 2014 року уклав з відповідачем договір оренди землі, за яким земельна ділянка площею 2,5187 га, у тому числі ріллі 2,5187 га, кадастровий номер 7120984000:02:001:0551, передається в оренду строком на 6 років (арк. с. 7-8). Додатковою угодою від 1 березня 2015 року строк оренди продовжено до 29 грудня 2027 року (арк. с. 10). [PERSON] помер 24 жовтня 2015 року. Земельну ділянку площею 2,5187 га, кадастровий номер 7120984000:02:001:0551, успадкував його син [PERSON], про що 28 грудня 2016 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом (арк. с. 14). 17 серпня 2017 року позивач звернувся до відповідача з листом повідомленням, в якому пропонував відповідачу не обробляти його земельну ділянку та повернути її позивачу (арк.с.17). Листом від 19 серпня 2017 року відповідач повідомив, що підприємство має всі підстави для використання за цільовим призначенням земельної ділянки протягом строку дії договору оренди землі, тому не в змозі задовольнити прохання позивача (арк. с. 31). Позивач в судове засідання не зявився, при цьому подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі. Представник відповідача ІП «Агро-Вільд Україна» в судове засідання не зявився, при цьому подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Діючим законодавством визначено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», тощо. Відповідно до положень ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства є свобода договору, яка означає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору, тощо (ст. ст. 6, 627 ЦК України). Відповідно до ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. В статті 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України "Про оренду землі". Законом України "Про оренду землі" визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України. Статтею 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Аналогічна норма міститься у п. 41 договору оренди землі від 20 грудня 2014 року. Припинення дії договору шляхом його розірвання передбачено п. 39 вказаного договору, зокрема, дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодженню орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. З урахуванням вищевикладеного, позивач, як спадкоємець, має право вимагати розірвати договір за рішенням суду за умови порушення орендарем умов договору. Суд зазначає, що в позовній заяві, заяві про уточнення позовних вимог, а також в листі повідомленні не міститься жодних посилань на такі порушення з боку відповідача. Відповідно до положень ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проаналізувавши доводи позивача, вищевикладені норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, щодо відсутності підстав для розірвання договору оренди земельної ділянки в судовому порядку. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed