Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

13.06.2019 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просила стягнути з [PERSON] на своє утримання аліменти в розмірі 2000 грн. щомісячно. Сплату аліментів проводити на користь [PERSON] з дня звернення з позовом до суду. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що досягла 65 років, не працює, отримую пенсію за віком у розмірі 2022,59 грн. щомісячно, інших джерел доходів не має. З 22.05.2019 року є інвалідом 3 групи через онкологічне захворювання. Останні роки вона неодноразово знаходилася на стаціонарному лікуванні у медичних закладах м.Харкова: у 2016 році з приводу ревматоїдного артриту в поєднанні з первинним поліостеоартрозом з ураженням суглобів; у березні 2017 року було зроблено хірургічне видалення лівої долі щитовидної залози; у квітні та липні 2017 року через запалення щитовидної залози; у листопаді 2018 року через онкологічне захворювання середньої долі легенів; у грудні 2018 року через синдром, ателектаз середньої долі легенів, підозру на рак; 21 грудня 2018 року хірургічне видалення середньої долі легенів; у березні та у квітні 2019 року через ускладнення після хірургічного втручання. Лише у грудні 2018 року було витрачено на дослідження, операцію та ліки 67 036 грн., тому її матеріальне становище є досить нужденним. Разом з нею, в одному домоволодінні, мешкає її єдина донька - [PERSON] з чоловіком [PERSON] та донькою [PERSON] Більше дітей у неї немає, чоловіка та батьків не має, допомоги чекати ні від кого. Відповідач [PERSON] працює диспетчером у КП «Харківводоканал», отримає заробітну плату понад 4 000 гривень, має можливість надавати матеріальну допомогу, але добровільно не бажає цього робити. Більше того, останнім часом [PERSON] зі своєю родиною неодноразово вчиняє сварки та бійки з нею. Вищезазначене стало підставою для звернення з даним позовом. Ухвалою від 08.07.2019 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі. 31.07.2019 року від [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що позовні вимоги [PERSON] не визнає у повному обсязі. Проживаючи з матір`ю, вона, по мірі можливості, надає їй допомогу та піклується про неї. Останнім часом мати стала вести себе агресивно, влаштовує сварки, погрожує розправою. Її матеріальне становище не дозволяє сплачувати аліменти у розмірі 2000 грн. щомісячно, оскільки середній розмір заробітної плати складає 4399,21 грн., дочка навчається за контрактом на 1-му курсі денного відділення медичного коледжу Харківського національного медичного університету, щомісячно вона несе витрати на оплату навчання у розмірі 1720 грн. та інші витрати, пов`язання з навчанням (оплата проїзду, придбання продуктів харчування). Крім того, вона працює за 60 км., від місця проживання, вимушена витрачати кошти на проїзд, сплачувати комунальні послуги, придбавати елементарні речі та засоби особистої гігієни, має боргові зобов`язання та щомісячно сплачує по 400 грн. на погашення боргу, перебуває також на обліку в обласному центрі онкології та проходить регулярні обстеження. Мати в свою чергу отримує пенсію, оформила субсидію, має пільги, має у власності успадкований будинок, займалась вирощуванням свиней. З огляду на викладене, просить врахувати відсутність можливості надавати матеріальну допомогу матері та відмовити у задоволенні позовних вимог. 06.08.2019 від [PERSON] надійшли пояснення на відзив в яких зазначено, що вона заперечує проти викладених відповідачем фактів. Визнала той факт, що дочка сплачує за навчання онуки, однак у зазначеному нею розмірі лише з червня 2019 року. Щодо боргових зобов`язань дочки, то розписку просить визнати недопустимим доказом, оскільки в ній відсутня дата, на які цілі бралися кошти та вона не завірена нотаріально. Щодо стану здоров`я [PERSON] , то негаразди почалися ще з дитинства і вона її вилікувала, після чого дочка не зверталася за обстеженням та лікуванням до онкологів. Щодо твердження про витрати на проїзд до місця роботи, то зазначила, що дочка працює за графіком доба/троє і щоденно до роботи не їздить. Крім того, вказала, що у зв`язку з скрутним матеріальним становищем та операцією вона взяла у борг у [PERSON] 30000 грн. 16.08.2019 року від [PERSON] надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких, фактично, повторено викадене у відзиві. 25.09.2019 року від [PERSON] надійшли додаткові пояснення, де позивач вказала, що відповідач не несе витрат на оплату комунальних послуг, тобто надає недостовірну інформацію. На даний час вона потребує додаткового платного обстеження та лікування. Стан здоров`я погіршився. 03.10.2019 року від [PERSON] надійшли додаткові заперечення на додаткові пояснення на відзив. Позивач в судовому засідання наполягала на задоволенні своїх вимог, посилаючись на обставини, викладені у позові та заявах з процесуальних питань. Відповідач у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Заслухавши учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Сторонами визнаються, а тому, у відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню те, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] ; [PERSON] є пенсіонером, отримує пенсію у розмірі 2022,59 грн.; є інвалідом 3 групи; має ряд захворювань у зв`язку з чим неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні; у зв`язку виявленим у [PERSON] онкозахворюванням, було проведено дві хірургічні операції. Між сторонами склалися неприязні відносини. Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. Як роз`яснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК ( 2947-14 ), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК). Згідно з ч. 2 ст. 205 СК ( 2947-14 ) при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків. Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Частиною 1 ст. 205 СК України передбачено суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Згідно ч. 2 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Судом встановлено, що [PERSON] є непрацездатною особою, інвалідом 3 групи, тяжко хворіє, в зв`язку з чим потребує додаткових втрат на придбання ліків, а отже потребує матеріальної допомоги від своєї повнолітньої дочки. Факту ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дочки [PERSON] не встановлено. Інших осіб, які б мали обов`язок надавати матеріальну допомогу [PERSON] , також не встановлено. Відповідач [PERSON] працює машиністом насосних установок КП "Харківводоканал", має регулярний дохід, середній розмір якого складає близько 4400 грн. щомісячно, що підтверджується копією довідки від 10.07.2019 №129. (а. с. 54). Однак, при визначенні розміру аліментів, суд приймає до уваги, що [PERSON] має на утриманні дочку [PERSON] , [INFO] , яка навчається за контрактом на 1-му курсі денного відділення медичного коледжу Харківського національного медичного університету, щомісячна оплата за навчання складає 1720 грн., що підтверджується копією договору №4 від 10.08.2018 року та додатковою угодою до договору від 10.06.2019 року. (а. с. 52, 52); перебуває на обліку в Обласному Центрі онкології (а. с. 55); має боргові зобов`язання перед [PERSON] відповідно до розписки (а. с. 56); [PERSON] має у власності житловий будинок [ADDRESS] на підставі договору дарування від 04.07.1992 року. (а. с. 64, 65) [PERSON] отримує житлову субсидію на оплату житлово-комунальних послуг (а. с. 69). З огляду на повідомлені сторонами обставини, які підтверджені відповідними доказами, суд дійшов висновку, що розмір аліментів, які слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] повинен відповідати 50% прожиткового мінімуму на одну особу, встановленого з 01 липня Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік", тобто 968 грн. Такий розмір аліментів, на розсуд суду, відповідає засадам розумності, справедливості та забезпечить баланс інтересів сторін, виходячи з характеру спірних правовідносин. Позивачем [PERSON] не надано доказів на підтвердження можливості [PERSON] сплачувати аліменти на її утримання саме у розмірі 2000 грн. щомісячно. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Таким чином, враховуючи, що позивач у даній справі звільнена від сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 768,40 грн. У відповідності до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved