Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, мотивуючи тим, що з відповідачем вони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 16 вересня 2010 року за рішенням Старобільського районного суду розірвано. У період шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], який на даний час є повнолітнім і навчається на 1 курсі денного відділення Національного авіаційного університету м. Києва, що підтверджується довідкою від 11.09.2018 року за № 858. Форма навчання платна. Син [PERSON], ніде не працює, оскільки навчається на денній формі навчання, де постійно пов'язаний з навчальним процесом, отже перебуває на її повному утриманні. Їй важко одній в повній мірі забезпечувати дитину всім необхідним, а також оплачувати навчання сина. Відповідач, як батько дитини добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини, зокрема на її навчання не надає. Таким чином, зважаючи на те, що вона не взмозі повністю самостійно займатися забезпеченням оплати на навчання та утримання повнолітнього сина, а останній в свою чергу потребує додаткової матеріальної допомоги з боку відповідача, як батька, на якого законодавством покладено обов'язок утримувати свою дитину до повноліття, а в разі повноліття, за умови навчання, не пізніше, ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох річного віку, оскільки ніде не працює, не взмозі сам себе забезпечити, маючи прагнення здобути вищу освіту, й у звязку з тим що на даному етапі життя вона одна утримує дитину, має тяжке матеріальне, фізичне становище, просила винести рішення, яким стягувати з [PERSON], на її користь, щомісячно, аліменти на утримання повнолітньої дитини на період її навчання в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) до закінчення дитиною навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років. \~Позивачка [PERSON],в судове засіданні не зявилася, однак надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав зазначених у позові. \~Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що зазначену суму не взмозі сплачувати, оскільки у нього маленька заробітна плата. Заслухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. \~Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], який наразі являється повнолітнім, що стверджується свідоцтвом про народження, та навчається у вищому навчальному закладі. [PERSON] з 01.09.2018 зарахований студентом 1-го курсу на денну форму навчання факультету НН ІКІТ Національного авіаційного університету. Термін закінчення навчального закладу 30.06.2022 року. Зазначені обставини підтверджуються довідкою, виданою 11.09.2018 Національним авіаційним університетом за вих. № 858. Крім того, відповідно до договору від 09 серпня 2018 року про навчання [PERSON], навчається на контрактній формі навчання, де загальна вартість освітньої послуги за освітньо-кваліфікаційним рівнем "бакалавр" становить 8500 гривень за рік. Згідно\~ст.180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.\~\~Таким чином, за загальним правилом, батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, тобто, до 18 років. Проте, існують випадки, коли право на утримання мають також повнолітні діти, як це передбачено\~ст. 199 СК України. Підставою виникнення обов'язку батьків щодо утримання повнолітніх дітей в даному випадку є такий склад юридичних фактів: походження дітей, продовження повнолітніми дітьми навчання, потреба повнолітніх дітей у зв'язку з продовженням навчання в матеріальній допомозі, здатність батьків таку допомогу надавати. Сукупність цих фактів утворює юридичний склад, необхідний і достатній для виникнення зазначеного аліментного зобов'язання. У разі відсутності хоча б одного з наведених вище фактів аліментне зобов'язання, пов'язане з утриманням батьками своїх повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, не виникає. У випадку наявності зазначених підстав, батьки зобов'язані утримувати дитину, яка навчається, до досягнення нею 23 років. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу.\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Аналогічне роз'яснюється Постановою Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів, як досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі, наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Позивачкою [PERSON] заявлена вимога про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] на період його навчання у вищому навчальному закладі, але не більше як до 23 річного віку. Матеріальне становище платника оцінюється, виходячи з вартості приналежного йому майна, розміру його заробітку (доходу). Про матеріальне становище також свідчить розмір витрат, які здійснюються платником на утримання себе та членів його сім'ї. Згідно із довідки про доходи відповідача, він має стабільний заробіток, сума його сукупної нарахованої заробітної плати за період\~\~з січня 2018 року\~\~по грудень 2018 року становить 70034,59 грн. Також він несе витрати на утримання будинку, власником якого він є та в якому проживає, що підтверджується копіями квитанцій.\~\~Отже, суд приходить до висновку, зважаючи на матеріальне становище відповідача, що він може надавати допомогу сину, що навчається. Таким чином, враховуючи насамперед інтереси дитини, її матеріальне благополуччя, прагнення отримати освіту, а також приймаючи до уваги матеріальне становище позивача [PERSON], і матеріальне становище відповідача [PERSON], який є працездатним, має постійний доход та виходячи із принципу розумності та справедливості суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнувши з [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] до закінчення ним навчання у вищому навчальному закладі, але не більше ніж до 23 річного віку, у розмірі 1/6 частини доходів відповідача щомісяця. Отже на підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на його повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчання у розмірі 1/6 частини доходів відповідача щомісяця з дня пред'явлення позову, на період навчання дитини, але не більше, як до досягнення нею 23 років. Згідно із ч. 1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ст.141\~ЦПК\~України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: partial