Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

30.10.2018 року позивач ТОВ «ГОРИНЬ АГРО» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , ТОВ «НАДІЯ-АГРО+» про визнання договору оренди землі недійсним. В обґрунтування позову вказує на те, що 15.01.2008 року між ТОВ «ГОРИНЬ АГРО» та спадкодавцем відповідача [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки строком на 10 років. Після смерті [PERSON] вказану земельну ділянку набув [PERSON] , із яким позивачем було укладено додаткову угоду від 19.10.2016. Разом з тим померла [PERSON] ще за життя вдруге уклала 01.09.2015 у період чинності раніше укладеного договору уклала новий договір оренди цієї ж земельної ділянки з ТОВ «НАДІЯ-АГРО+». Вважає, що відповідач не мала права передачі належної їй земельної ділянки в оренду іншій юридичній особі, оскільки таке право до 2018 року належало позивачу. В зв`язку з наведеним просив з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог визнати недійсним договір оренди землі №б/н від 01.09.2015, укладений між [PERSON] та ТОВ «НАДІЯ-АГРО Плюс» ( код ЄДРПОУ 39558722), строком на 7 років щодо земельної ділянки розміром 1,6196 га кадастровий номер 6823988800:04:007:0073, розташованої на території Хоровецької сільської ради Славутського району Хмельницької області з одночасним припиненням права оренди земельної ділянки кадастровий номер 6823988800:04:007:0073, зареєстрованого на підставі договору оренди землі №б/н від 01.09.2015, укладеного між [PERSON] та ТзОВ "Надія-Агро Плюс" ( код ЄДРПОУ 39558722), стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати . В судове засідання представник позивача подала заяву в якій просить проводити розгляд справи у її відсутність, позов підтримує. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання подав заяву про визнання позовних вимог, судовий розгляд просив проводити у її відсутності. Представник відповідача ТОВ «Надія-Агро+» в судове засідання не з`явився, про день та час судоовго розгляду повідомлені належним чином. Судом встановлено, що 15.01.2008 між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Горинь Агро» укладено договір оренди землі, відповідно до якого Орендодавець ( [PERSON] ) надає, а Орендар (ТОВ «Горинь Агро») приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 1,62 га, розташовану на території Хоровецької сільської ради строком на 10 років. Ще за життя 01.09.2015 [PERSON] вдруге уклала договір оренди цієї ж земельної ділянки з іншою юридичною особою ТОВ "Надія -Агро Плюс". Відповідно до додатково укладеної угоди від 19.10.2016 спадкоємцем [PERSON] - [PERSON] та ТОВ «Горинь АГРО» здійснили заміну сторони договору, а саме Орендодавця на його правонаступника, який набув вищезазначену земельну ділянку на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.09.2016 року. Надаючи правову оцінку відносинам, що склалися, суд враховує наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою визнання недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною третьою цієї статті передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною 4 статті 124 ЗК України, передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Статтею 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Одночасне існування двох договорів оренди одної земельної ділянки та їх державна реєстрація суперечить вимогам Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою речових та інших прав, які підлягають державній реєстрації, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна. Дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджується, що [PERSON] без дотримання чинного законодавства 01.09.2015 року уклала договір оренди цієї ж земельної ділянки, передавши її в користування ТОВ «Надія-Агро Плюс». Крім того, суд враховує позицію сторони відповідача [PERSON] , висловлену в поданій до суду заяві, де він позов визнає повністю. За таких обставин, суд вважає доведеними ті обставини, що оспорюваний правочин не відповідає вимогам ч. 1 ст. 203 ЦК України, а тому, на підставі ч. 1 ст. 215 ЦК України має бути визнаний недійсним. Питання про стягнення судового збору вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved