Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

12 березня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про надання дозволу на виготовлення її неповнолітньому сину - [PERSON], [INFO], проїзного документа для виїзду за кордон та на тимчасовий виїзд дитини за кордон без дозволу та супроводу батька, до досягнення дитиною шістнадцяти років. В обґрунтування позову зазначила, що її батько [PERSON] проживає в Росії і бажає бачити та спілкуватися з онуком. Крім того, вона має можливість відпочивати з сином за кордоном, що сприятиме розширенню світогляду дитини та добре позначиться на духовному та інтелектуальному розвитку дитини як особистості. Для виїзду сина за кордон потрібна згода відповідача як батька дитини. Втім, відповідач відмовляється надати таку згоду, що змушує її вирішувати спір у судовому порядку. У судовому засіданні позивач та її представник заявлені вимоги підтримали і наполягали на їх задоволенні, при цьому посилалися на обставини, викладені в позовній заяві. Будучи допитаною позивач в якості свідка показала, що вона з відповідачем проживає окремо. Відповідач має іншу сім"ю. Останні півтора, два роки відповідач з їх спільною дитиною не спілкується та не цікавиться її фізичним і духовним розвитком, не бере участі у вихованні дитини, не надає матеріальнї допомоги на її утримання. При останній розмові з нею дав зрозуміти, що не бажає спілкуватися з приводу будь-яких питань, пов"язаних з життям, здоров"ям, утриманням, розвитком дитини. Представник органу опіки та піклування Деснянської районної у місті Чернігові ради висловив позицію про доцільність задоволення позову та надання дозволу на виготовлення проїзного документа дитини для виїзду за кордон та на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітнього сина позивача без згоди та супроводу відповідача як батька дитини. Представник третьої особи Служби у справах дітей Чернігівської районної державної адміністрації в судове засідання не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. У зв'язку з цим суд, за згодою позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони мають спільного неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Сторони проживають окремо один від одного. 13 січня 2012 року за рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова, їх шлюб розірвано ( а.с.36). Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з позивачкою в [ADDRESS]. Відповідач жодного разу не відвідував батьківські збори, не спілкувався з учителями. Також відповідач не цікавиться фізичним і духовним розвитком сина, не бере участі у його вихованні, не надає матеріальної допомоги на його утримання. Вказане підтверджується актом про встановлення факту відсутності участі батька у вихованні дитини, довідкою зі школи дитини, довідкою вуличного комітету ( а.с.38-40) та показаннями свідка, які нічим по справі не спростовано, а тому вважається доведеним. Позивач зазначає, що її батько проживає в Росії, який бажає бачити онука та спілкуватися з ним, але для виїзду дитини за кордон потрібна згода відповідача як батька дитини. Втім, відповідач надати таку згоду відмовляється, чим фактично створює перешкоди в фізичному та духовному розвитку своєї дитини. Згідно ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року N 3857-XII оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно пунктів 20 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 2014 р. № 152 ( далі Порядок), оформлення, видача та обмін паспорта для виїзду за кордон здійснюється особі, яка не досягла шістнадцятирічного віку, - на підставі заяви-анкети одного з батьків (якщо батьки не перебувають у шлюбі - на підставі заяви-анкети того з батьків, з ким проживає особа), усиновлювачів, опікунів, піклувальників або інших представників. Заява від другого з батьків не вимагається, якщо він є іноземцем або особою без громадянства. Таким чином, для оформлення проїзного документа для дитини заява від другого батька не вимагається лише у двох випадках - якщо він є іноземцем або особою без громадянства. Відповідач, до таких осіб не відноситься. Оскільки у позивачки є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд малолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON] та надання дозволу на виїзд малолітнього [PERSON], [INFO], за кордон без згоди батька та оформленні документів для тимчасового виїзду. Враховуючи те, що тимчасовий виїзд малолітнього сина сторін за кордон відповідає його інтересам, заявлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved