Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що звідповідачем вона перебувала в шлюбі. У них є неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] . Дочка [PERSON] проживає з нею, з відповідача на її користь присуджені аліменти. Дитина часто хворіє захворюваннями органів дихання, неврологічними хворобами та хворобами органів зору. Вона лікує її, витрачаючи кошти на придбання ліків, окулярів для лікування органів зору. Вона самостійно оплачує витрати за відвідування дочкою дошкільної дитячої установи та занять в музичній школі. Вона претендує на відшкодування відповідачем їй 1/2 частки витрат, понесених нею. Вважає, що її вимога є правомірною, так як батько повинен брати участь в несенні додаткових витрат на дитину. Витрати на правничу допомогу складають 400 гривень. Просить стягнути з [PERSON] на її користь 5685 грн. додаткових витрат на дитину за період з 1 серпня 2017 року по 6 грудня 2018 року. Стягнути з [PERSON] на її користь 400 гривень на професійну правничу допомогу за підготовку позову до суду. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, подала суду заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заперечення проти позову, відповідно до якого позовні вимоги не визнав, просить відмовити в задоволенні позову [PERSON] , оскільки заявлені витрати не підтверджено фінансовими документами. Вважає документами, що стверджують додаткові витрати на дитину, лише квитанцію №17 від 20.02.2018 р - 135 грн., квитанцію №30703062 (63) - 125 грн. та квитанцію № 31476411(12) від 20.04.2018 - 125 грн., тобто за період з 01.09.2017 по грудень 2018 на дитину додатково витрачено 510 грн, по 30 грн на місяць, а такі додаткові витрати на дочку [PERSON] не мають істотного значення. Витрати на правничу допомогу не визнає, так як вони не направлені на користь дочки. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.3 Конвенції "Про права дитини", схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.89 N 44/25, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.91 N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 даної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» України та ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками чи проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (яку ратифіковано Україною 27.02.1991 року) Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між: батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Положеннями ст.150 СК передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до Правового висновку ВСУ №6-1489цс17 згідно із ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За ч.2 ст.185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі. Їхня неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] , проживає з позивачкою [PERSON] , з відповідача присуджено аліменти на її утримання (а.с.71). За період з 1 серпня 2017 року по 6 грудня 2018 року позивачка понесла додаткові витрати на утримання дитини на відвідування дитячого садка та музичної школи у сумі 2454 гривень, що стверджується квитанціями про оплату дитячого садка від 30.10.2018 р. та 8.11.2018 р за вересень та жовтень 2018 р. у сумі по 72 грн (а.с.5, 6); абонементами на зайняття танцями на суму 1800 грн (а.с.50-52); квитанцією №17 від 20.02.2018 р - 135 грн (а.с.55), квитанція № 30703062 (63) - 125 грн (а.с.56); квитанцією від 20.04.2018 р №31476411 (12) -125 грн (а.с.57), квитанцією від 31.05.18 № 32480980 (81) - 125 грн. (58). Дитина [PERSON] хворіє захворюваннями органів дихання, зору, неврологічними хворобами, що не оспорюється відповідачем. Позивачкою [PERSON] витрачено кошти у сумі 6871,35 грн на придбання ліків, що стверджується випискою з медичної карти дитини [PERSON] від 09.11 2018 р. (а.с.8, 47-48), відповідно до якої дитині встановлено діагноз: синдром Горнера, ротаційний підвивих С1; довідками лікаря КНП "Тиврівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги" Тиврівської АЗПСМ про отримання лікування (а.с. 9, 12, 14, 17, 21, 23, 27, 29, 31, 36, 38, 40, 42, 44), накладною від 9.11.2018 р. на суму 144 грн 40 коп. (а.с.7), накладною №98 від13.09. 2017 р -140, 85 грн. (а.с.10), накладною від 11.09.2018 р - 374 грн (а.с.13), накладною №349 від 05.07.2018 р - 433,40 грн. (а.с.15), накладною №351 від 6.07.2015 р - 264 грн (а.с.16), накладною №195 від 13.03.2018 р - 168 грн. (а.с.18), накладною №221 від 19.03.2018 р. - 163 грн. (а.с.19), накладною №298 від 21.05.2018 р - 219 грн.80 коп. (а.с.22), накладною № 256 від 19.04. 2018 р - 453 грн. 15 коп (а.с.28), накладною №8 від 04.01.2018 р - 720 .60 грн. (а.с.30), накладною №38 від 09.01.2018 року -218 грн (а.с.31), накладною №54 від 12.01.2018 р - 433 грн. (а.с.32), накладною № 175 від 15.12.2017 р - 290 грн. (а.с.34), накладною №180 від 28.12.2017 р. -160 грн (а.с.35), накладною №598 від 7.11.2017 р -676 грн (а.с.37), накладною №125 від 25.10 2017 р-173 грн (а.с.39), накладною №97 від 05.09.2017- 446 грн. (а.с.41), накладною №528 від 28.08.2017 р -365 грн (а.с.43), накладною №108 від 28.09.2017 р - 330 грн (а.с.45), накладною №28 від 14.02. 2018 р - 191 грн.50 коп (а.с.46), а також чеком від 5.09. 2018 р-59 грн 74 коп. (а.с.11), чеком аптеки № 2 від 18.03. 2018 р - 64.45 грн (а.с.20), чеком аптеки від 21.04.2018 - 43,65 грн. (а.с.24), чеком аптеки від 15.06.18 р-226.31 грн, (а.с.25), чеком аптеки від 15.06.18 р - 113.50 грн (а.с.26). Крім того, позивачкою придбано для дитини окуляри вартістю 695 грн., що стверджується відповідним рецептом та товарним чеком від 01.06.2018 р (а.с.59-61). Дані витрати були фактично понесені позивачкою на навчання і лікування дитини, а тому відповідач [PERSON] зобов`язаний брати участь у цих додаткових витратах на дитину і сплатити на користь позивачки половину вартості цих витрат. Заперечення відповідача ґрунтуються на невизнанні фінансовими документами, наданих позивачкою доказів понесення таких додаткових витрат, однак [PERSON] не заперечує стан здоров`я дитини та інші обставини справи. До заперечення відповідач [PERSON] долучив довідку виконкому Бушанської сільської ради №43 від 17.01.2019 (а.с.72), відповідно до якої земельної ділянки, паю не має, доказів щодо непрацездатності чи наявності інших утриманців суду не надано. Суд вважає, що надані довідки лікаря, відповідно до яких дитиною отримано лікування ліками та препаратами, зазначеними у наданих позивачкою накладних, товарних чеках, квитанціях, дати їх виписки лікарем та дати придбання позивачкою, у сукупності доводять понесення [PERSON] додаткових витрат на дитину на суму 10020,35 грн. (2454+6871,35+695). Суд враховує матеріальний стан відповідача, стан його здоров`я, відсутність інших утриманців, та вимоги статті 180 СК України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши обставини, що мають істотне значення, вважає за доцільне стягнути з відповідача половину вартості додаткових витрат, та визначає розмір участі відповідача у додаткових витратах на дочку [PERSON] у сумі 5010 грн (10020:2). Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачка від сплати судового збору у даній справі звільнена. Витрати позивачки на правничу допомогу складають 400 гривень, що стверджується квитанцією №97 від 11.12.2018 р. (а.с.49). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved