Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

1.Позиція позивача. Позивачка звернулася із позовом до Кам`янської міської ради, третьої особи: Першої кам`янської державної нотаріальної контори «про встановлення факту прийняття спадщини, проживання разом зі спадкодавцем однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання спадкоємицею в порядку спадкування за законом», зменшив розмір позовних вимог просила: -Встановити факт, родинних відносин між померлим [INFO] [PERSON] та [PERSON] [INFO] . Визнати [PERSON] [INFO] спадкоємицею четвертої черги за померлим [INFO] [PERSON] . -Визнати померлого [PERSON] таким, що прийняв спадщину за померлою [PERSON] згідно заповіту від 05.07.2013 року на усе належне їй майно, рухоме та нерухоме, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обов`язки, які належали [PERSON] на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обов`язки, які належали на день смерті. 03.06.2020 року представником позивача адвокатом Чабаненко В.Т. змінено предмет позову, згідно до якого заявлено вимоги: - визнати померлого [PERSON] таким, що прийняв спадщину за померлою бабусею, [PERSON] , згідно заповіту від 05.07.2013 року на усе належне їй майно, рухоме та нерухоме, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обов`язки, які належали [PERSON] на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обов`язки, які належали на день смерті; - встановити факт проживання однією сім`єю та ведення спільного господарства без реєстрації шлюбу між померлим [INFO] [PERSON] та [PERSON] [INFO] , в період з 2013 року по [INFO] ; - визнати [PERSON] , [INFO] , спадкоємицею четвертої черги за померлим [INFO] [PERSON] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивачем зазначено, що вона разом із [PERSON] ми проживали однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство, мали спільний бюджет, фактично виконували права та обов`язки подружжя, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, та побут, мали почуття любові та поваги один до одного, без реєстрації шлюбу в період з 2013 року по момент смерті [PERSON] . Крім того, в період з 2013 року по [INFO], разом із нею та [PERSON] , за вказаною адресою проживала і бабуся [PERSON] , за якою вона доглядала як оскільки бабуся була людиною похилого віку, хворіла і потребувала сторонньої допомоги, яку їй надавали як вона, - [PERSON] так і [PERSON] . За своє життя, [PERSON] розпорядилася своїм майном, а саме склала заповіт на свого онука [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, та після смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме квартиру за адресою: [ADDRESS] , яку вона заповідала [PERSON] .. Так, як [PERSON] був юридично не обізнаний, проживав разом із бабусею у квартирі яка була заповідана йому, і продовжив в неї проживати по час своєї смерті, то вважав дану квартиру своєю особистою власністю, та після смерті [PERSON] не ходив до нотаріуса. Враховуючи ч. 3 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, [PERSON] за своє життя фактично прийняв спадщину, від неї не відмовлявся, так як на момент відкриття спадщини він постійно проживав з спадкодавцем [PERSON] .. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Про даний факт свідчить акт проживання без реєстрації № 2438 від 09 липня 2019 року затверджений директором КП КМР «УКОЖФ» та покази свідків, заяву подано окремо. Враховуючи що позивачка постійно проживала зі спадкоємцем [PERSON] , а саме з [PERSON] у зазначеній квартирі [ADDRESS] , по час його смерті, то фактично вона є спадкоємицею після смерті спадкодавця [PERSON] , так як віднесена до четвертої черги право на спадкування за законом бо проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, що узгоджується із приписами стаття 1264 ЦК України. А тому просить для здійснення нею права на спадкування, після смерті [PERSON] , за законом, на підставі статті 1264 ЦК України встановлення два юридичні факти, що заявлені у позові. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Дана правова позиція викладено в постанові ВСУ у цивільній справі № 61-38207ск18. [INFO] помер [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть. 05.07.2019 року мною [PERSON] , було подано заяву про відкриття спадщини за померлим [PERSON] , на належне йому майно, а саме квартиру за адресою: [ADDRESS] та квартиру за адресою: [ADDRESS] . Інших спадкоємців за заповітом чи за законом у померлого не було. 27.09.1019 року [PERSON] звернулась до Першої кам`янської державної нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом, але того ж дня їй було видано постанову про відмову у вчинення нотаріальної дії в зв`язку з тим, що факт родинних відносин із спадкодавцем [PERSON] , [PERSON] не підтвердила. Під час судового розгляду, представником позивача - адвокатом Чабаненко В.Т. підтримано позовні вимоги у повному обсязі з підстав та обґрунтувань зазначених в ньому. 2.Позиція відповідача. Кам`янська міська рада, будучи належним чином сповіщена про наявність цивільної справи у провадження суду, та про призначені дати, час та місце судового розгляду, відзив на позов не подала, представника для участі в судовому розгляді не направила, подав заяву про проведення судового розгляду за відсутності представника Кам`янської міської ради. 3.Позиція 3-ої особи. Перша кам`янська державна нотаріальна контора, будучи належним чином сповіщена про наявність цивільної справи у провадження суду, та про призначені дати, час та місце судового розгляду, відзив на позов не подала, представника нотаріальної контори для участі в судовому розгляді не направила, подав заяву про проведення судового розгляду за їх відсутності. 4.Свідки. [PERSON] , будучи допитана під час судового розгляду в якості свідка позивача, суду пояснила, що вона є сусідкою [PERSON] та [PERSON] , яких знає з 1980 років. [PERSON] та [PERSON] проживали разом, як подружжя але без реєстрації шлюбу, і всі знали що вони є подружжям. Також разом із ними проживала бабуся [PERSON] , яка все своє майно переписала на нього. Бабуся дуже любила [PERSON] , та довіряли лише їх піклування про себе. В сім`ї [PERSON] та [PERSON] все вирішували вони разом, вели спільне господарство. [PERSON] , коли помер [PERSON] поховала його. Дітей у [PERSON] не було, батьки його померли, а тому єдиною з його близьких людей була лише [PERSON] , яку він дуже любив. [PERSON] , в якості свідка суду надала покази, згідно до яких повідомила що з [PERSON] знайома як з сусідкою з 1997 року. [PERSON] спочатку підтримувала з [PERSON] дружні стосунки, а потім вони стали проживати разом, у цивільному шлюбі. Мати [PERSON] була її подругою, і після її смерті всі клопоти за [PERSON] та бабусею взяла на себе [PERSON] . [PERSON] і [PERSON] проживали приблизно з 2013 року разом, як подружжя, разом із бабусею і її квартирі. [PERSON] ніколи не був одружений та дітей не мав. 5.Заяви, клопотання, процесуальні рішення. 30.01.2020 року [PERSON] подано даний позов до провадження суду. 30.01.2020 року ухвалою судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області позовна заява [PERSON] прийнята до провадження. 18.05.2020 року з боку позивача заявлено клопотання про виклик свідків. 18.05.2020 року з боку позивача подано заяву про зменшення позовних вимог. 18.05.2020 року позивачем подано заяву про повернення коштів помилково сплаченого судового збору. 03.06.2020 року Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у задоволені заяви представника позивача [PERSON] , адвоката Чабаненко Валерії Тарасівни «про повернення коштів помилково сплаченого судового збору», - відмовити повністю. 03.06.2020 року представником позивача, адвокатом Чабаненка В.Т. подано клопотання про забезпечення доказів, шляхом витребування доказів. 03.06.2020 року Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, клопотання представника позивача [PERSON] , адвоката Чабаненко Валерії Тарасівни «про витребування доказів» - задоволено повністю, витребувано з Першої Кам`янської державної нотаріальної контори завірену належним чином копію спадкової справи, номер у спадковому реєстрі 64416141, номер у нотаріуса 503/2019, заведену 05.07.2019 року після смерті [PERSON] , померлого [INFO] ; та копію спадкової справи, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . 04.06.2020 року позивачем подано заяву про зміну предмету позову, відповідно до ст. 49 ЦПК України. 04.06.2020 року представником позивача адвокатом Чабаненко В.Т. подано клопотання про зняття з розгляду заяву про зменшення позовних вимог. 12.06.2020 року подано клопотання Першою Кам`янською державною нотаріальною конторою про проведення судового розгляду за відсутністю представника нотаріальної контори. 10.07.2020 року Першою Кам`янською державною нотаріальною конторою подані витребувані судом докази - копії спадкових справ. 17.07.2020 року ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до Кам`янська міська рада, третя особа: Перша Кам`янська державна нотаріальна контора «про встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання факту прийняття спадщини, призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 6.Фактичні обставини встановлені судом. 6.1.Щодо родинних стосунків. [PERSON] , [INFO] , мала батьків [PERSON] , та [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 11). [PERSON] , знаходилась у шлюбі із [PERSON] , та шлюб був розірваний 19.10.1982 року про що було зроблено актовий запис № 789 від 19.10.1982 року відділом РАГЗ Дніпровського районного виконавчого [PERSON] народився [INFO] , та його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим міським РАГЗ м. Дніпродзержинська від 13.07.1983 року, про що зроблено актовий запис № 2997 (а.с. 10) Мати [PERSON] , - [PERSON] , [INFO] померла, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 638 від 21.06.2006 року (а.с. 12). Батько [PERSON] , - [PERSON] помер [INFO] , що підтверджено реєстрацією його смерті у книзі реєстрації актів про смерть за 2007 рік, актовий запис № 1609 від 16.11.2007 року, проведений Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану (а.с. 13). [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що зроблено актовий запис № 274 Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 14). [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що зроблено актовий запис № 735 Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 20.06.2019 року (а.с. 15, 121). 6.2.Склад спадщини, майнові права. 11.07.1995 року [PERSON] , набула право власності на квартиру [ADDRESS] , одноособово вцілому, з підстав розпорядження від 11.07.1995 року № 6599, на підставі свідоцтва про права власності на житло видане ВАТ «Дніпроцемент» (а.с. 16). Право власності [PERSON] на зазначену квартиру, зареєстровано в БТІ м. Дніпродзержинська, у реєстраційній книзі за № 22726 кн.183. 05.07.2013 році [PERSON] складено заповіт на ім`я [PERSON] , [INFO] , на усе належне їй майно, рухоме та нерухоме, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обов`язки, які належать заповідачу на час посвідчення заповіту, а також та мінові права та обов`язки, які належатимуть заповідачу не день смерті. Зазначений заповіт посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Татарець Т.К. 05.07.2013 року, зареєстрований в реєстрі за № 278 (а.с. 19-20). Після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , спадкова справа не заводилася, що підтверджено витягом з реєстру спадкових справ та відповіддю Першої кам`янської державної нотаріальної контори за № 807/01-16 від 22.06.2020 року (а.с. 131). Щодо квартири [ADDRESS] , то на підставі договору купівлі-продажу від 16.05.2007 року, [PERSON] набув право власності на зазначену квартиру вцілому, право власності якого зареєстровано у реєстрі права власності на нерухоме майно приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Татарець Т.К. від 29.05.2007 року, номер запису 21123 у книзі № 120 (а.с. 22, 26-27). 05.07.2019 року [PERSON] звернулася до Першої кам`янської державної контори із заявою за № 1246 про прийняття спадщини відкритої після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , на підставі якої заведена спадкова справ за № 503/2019 (а.с. 118-119). Згідно до інформаційних довідок із спадкового реєстру від 05.07.2019 року (а.. 119-120), спадкова справ після смерті [PERSON] , до звернення із заявою [PERSON] , не заводилася, та заповіту померлим за життя не складалося. 27.12.2019 року постановою державного нотаріуса Першої кам`янської державної нотаріальної контори Новіковою Л.В. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дій, з підстав не встановлення права на спадкування за законом, не підтвердження факту родинних відносин зі спадкодавцем [PERSON] (а.с. 39). 6.3.Щодо факту спільного проживання сім`єю. Згідно до довідки ТОВ «ЄРЦ КП» № 3/11112 від 05.07.2019 року [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою [ADDRESS] , з 17.12.1974 року по день її смерті - [INFO] . Знята з реєстрації 04.07.2019 року (а.с. 30). Згідно до довідки ТОВ «ЄРЦ КП» № 3/11117 від 05.07.2019 року [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресою [ADDRESS] , з 11.11.2014 року по день її смерті - [INFO] . Знятий з реєстрації 04.07.2019 року (а.с. 32). Згідно до акту про проживання без реєстрації № 2438 від 09.07.2019 року складеного комісією Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду», за адресою [ADDRESS] , - дійсно мешкала [PERSON] , разом зі своїм онуком [PERSON] , та його цивільною дружиною [PERSON] , які доглядали за нею з 2013 року по день її смерті, тобто по [INFO] . [PERSON] мешкав у квартирі до дня своєї смерті - до [INFO]. [PERSON] мешкає у квартирі з 2013 року по теперішній час (а.с. 35). Згідно до договору-замовлення № 000264 від 06.03.2017 року замовник [PERSON] уклав договір на організацію та проведення поховання [PERSON] (а.с. 36). 7.Норми права застосовані судом. Цивільний Кодекс України. Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ст. 41 Конституції України, Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Ст. 55 Конституції України, Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Згідно до ст. 15 ЦК України: 1.кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 2. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦК України, Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Ч. 1 ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ч. 1 ст. 1217 ЦК України, - спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ч. 1 ст. 1218 ЦК України, - до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ст. 1220 ЦК України. 1. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. 2. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Ч. 1 ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Ст. 1258 ЦК України. 1. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. 2. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Стаття 1264 ЦК України. Четверта черга спадкоємців за законом 1. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Ст. 1268 ЦК України. 1. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. 2. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. 3. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. 4. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. 5. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Стаття 1269 ЦК України. 1.Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Ст. 1296 ЦК України. 1. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. 2. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. 3. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Стаття 1297 ЦК України. 1. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. 2. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Сімейний Кодекс України (01.01.2004 року). Ч. 2 ст. 3 Сімейного Кодексу України, - Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Ч. 4 ст. 3 Сімейного Кодексу України, - Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Ч. 1 ст. 21 Сімейного Кодексу України, - Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Ч. 2 ст. 21 Сімейного Кодексу України, - Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. 8.Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Щодо позовних вимог про встановити факт проживання однією сім`єю та ведення спільного господарства без реєстрації шлюбу між померлим [INFO] [PERSON] та [PERSON] [INFO] , в період з 2013 року по [INFO] , суд приходить до наступного. Факт спільного проживання [PERSON] разом із [PERSON] , за його життя, починаючи із 2013 року по час його смерті, - [INFO] , та ведення ними спільного господарства, наявності між ними подружніх взаємних прав та обов`язків, наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю, підтверджено належними та допустимими доказами, в розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України, а саме показами свідків [PERSON] , [PERSON] , актом про проживання без реєстрації № 2438 від 09.07.2019 року складеного комісією Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду», за адресою [ADDRESS] (а.с. 35). Так, згідно до правової позиції викладеної у постанові КЦС ВС від 28 серпня 2019 року № 588/350/15-ц, належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Поняття ж сім`ї в розумінні ч. 2 ст. 3 СК України, як сім`ї що складається із осіб, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, набуло свого значення з часу набуття законної чинності Сімейним Кодексом України. Так, як згідно до ч. 4 ст. 3 СК України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. А тому, зазначені позовні вимоги, як вимоги що обґрунтованими та підтверджені належними та допустимими доказами, підлягають задоволенню, що узгоджується із правовим висновком Верхового Суду, викладеного у Постанові від 24.01.2020 року справа № 546/912/16-ц. Судом враховується також правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 згідно до якої, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, встановив, що після смерті спадкодавця позивача відкрилась спадщина, яка складається в тому числі із квартири. Позивач проживав зі спадкодавцем по день його смерті. За законом спадкодавцями першої черги є позивач та його брат. Відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» відсутність реєстрації місця проживання не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Касаційний цивільний суд погодився щодо встановлення факту постійного проживання позивача разом із спадкодавцем по день смерті останнього, що підтверджує наявність у позивача можливостей для вирішення його спадкових прав. Аналогічна позиція сформульована у постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц. Враховуючи, що на час своєї смерті спадкодавець [PERSON] , [INFO] , а саме станом на [INFO] не перебував у зареєстрованому шлюбі, дітей як народжених до часу його смерті так і після не мав, родичів не мав, проживав разом із [PERSON] однією сім`єю, з якою вів спільне господарство, але без реєстрації шлюбу, в період який обраховується з 2013 року, померлим [INFO] , а тому суд приходить до висновку щодо доведеності факту проживання однією сім`єю та ведення спільного господарства без реєстрації шлюбу між померлим [INFO] [PERSON] та [PERSON] [INFO] , в період з 2013 року по [INFO] , тобто по день смерті [PERSON] . Враховуючи приписи ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. На підставі зазначеного, судом встановлено, що [PERSON] , як особа що проживала з померлим [PERSON] більш п`яти років однією сім`єю, має підстави для визначення її як спадкоємиці четвертої черги в порядку спадкування за законом. Щодо позовних вимог про визнання померлого [PERSON] таким, що прийняв спадщину за померлою бабусею, [PERSON] , згідно заповіту від 05.07.2013 року на усе належне їй майно, рухоме та нерухоме, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обов`язки, які належали [PERSON] на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обов`язки, які належали на день смерті, суд виходить з наступного. На час смерті [PERSON] як встановлено в ході судового розгляду, у померлої був лише один спадкоємець - її онук [PERSON] , що підтверджено як відповіддю Першої кам`янської державної нотаріальної контори за № 807/01-16 від 22.06.2020 року (а.с. 131), так і показами свідків [PERSON] , [PERSON] , та відсутністю спадкової справи яка після її смерті не заведена. Як встановлено за час свого життя, померла [PERSON] 05.07.2013 році було складено заповіт на ім`я [PERSON] , [INFO] , на усе належне їй майно, рухоме та нерухоме, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обов`язки, які належать заповідачу на час посвідчення заповіту, а також та мінові права та обов`язки, які належатимуть заповідачу не день смерті. Зазначений заповіт посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Татарець Т.К. 05.07.2013 року, зареєстрований в реєстрі за № 278 (а.с. 19-20). На час своєї смерті [PERSON] проживала разом із онуком [PERSON] , що підтверджено як актом про проживання без реєстрації № 2438 від 09.07.2019 року складеного комісією Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду», за адресою [ADDRESS] , - дійсно мешкала [PERSON] , разом зі своїм онуком [PERSON] , та його цивільною дружиною [PERSON] , які доглядали за нею з 2013 року по день її смерті, тобто по [INFO] . [PERSON] мешкав у квартирі до дня своєї смерті - до [INFO]. [PERSON] мешкає у квартирі з 2013 року по теперішній час (а.с. 35). Відповідно до ст.1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилом ст.1218 ЦК, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Як вбачається із матеріалів цивільної справи, та доказів наданих стороною позивача, на час смерті [PERSON] мала майнові права, а саме право власності на квартиру [ADDRESS] , одноособово вцілому, з підстав розпорядження від 11.07.1995 року № 6599, що підтверджене свідоцтвом про право власності на житло видане ВАТ «Дніпроцемент» (а.с. 16). Право власності [PERSON] на зазначену квартиру, зареєстровано в БТІ м. Дніпродзержинська, у реєстраційній книзі за № 22726 кн.183. Суд враховує, що під час судового розгляду встановлено, та підтверджено, що померла [PERSON] була зареєстрована та фактично проживала по день своєї смерті - [INFO] , за адресою реєстрації, а саме у квартирі [ADDRESS] , що підтверджено, як показами свідків, так і довідкою ТОВ «ЄРЦ КП» № 3/11112 від 05.07.2019 року (а.с. 30). Також як встановлено судом, її онук [PERSON] разом із [PERSON] постійно проживали разом із нею за вказаною адресою в період з 2013 року, що також підтверджено як показами свідків, так і актом про проживання без реєстрації № 2438 від 09.07.2019 року складеного комісією Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» (а.с. 35). А тому суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування положення ч.3 ст.1268 ЦК, згідно з якою спадкоємець - [PERSON] , який постійно проживав разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, - 06.03.2017 року, вважається таким, що прийняв спадщину, так як протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Данна позиція узгоджується із правовим висновком викладеним у Постанові Верховного Суду від 02.10.2019 року у справі № 636/2726/16-ц, згідно до якої визначено, що спадкування - це вольовий акт (окрім деяких винятків), яким спадкоємець свідомо приймає рішення про прийняття спадщини або свідомо не користується правом відмовитися від такого прийняття спадщини, тобто безпосереднє волевиявлення або презюмується, якщо особа проживала зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини і не відмовилася від її прийняття. Виходячи з існування вольового критерію, у цивільних правовідносинах заведено вважати, що кожен спадкоємець діє добросовісно, як добрий господар, який є зваженим, передбачливим і розсудливим під час прийняття юридично значимих рішень та обранні варіанта власної поведінки. Дотримання наведених норм забезпечуватиме стабільність цивільного обороту. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК). Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст.1296 ЦК). Суд враховує, що за своє життя [PERSON] прийняв спадщину відкриту на час смерті [PERSON] , але не оформив таке право, та свідоцтво про прийняття спадщини не отримав. Згідно до правової позиції Верховного Суду від 14.08.2019 року у справі № 523/3522/16-ц, відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч.3 ст.1296 ЦК (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Тлумачення вказаних норм свідчить, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини» й пов`язує з виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення в спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державної реєстрації права. При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Тобто, на час смерті [PERSON] , померлого [INFO] , спадщина включає окрім майнових прав, належних спадкодавцю на час його смерті, так і права на спадкування спадщини за заповітом, відкритої на час смерті [PERSON] померлої [INFO] . А тому в цій частині, позовні вимоги [PERSON] , щодо визнання померлого [PERSON] таким, що прийняв спадщину за померлою бабусею, [PERSON] , згідно заповіту від 05.07.2013 року на усе належне їй майно, рухоме та нерухоме, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обов`язки, які належали [PERSON] на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обов`язки, які належали на день смерті, є такими що знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, та підлягають задоволенню. 9.Судові витрати. Позивачем при зверненні із позовом сплачено 1191 гривню 00 копійок - в оплату судового збору (а.с. 1), та 1114 гривень 20 копійок - в оплату судового збору (а.с. 2). 03.06.2020 року позивачем сплачений судовий збір за подання клопотання про витребування доказів, у розмірі 420 гривень 40 копійок. Так, згідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи приписи ч. 1 ст. 141 ЦПК України, та задоволення позовних вимоги позивача вцілому, наявні підстави для застосування стягнення таких витрат на користь позивача. Щодо інших витрати які понесені стороною позивача, в тому числі щодо надання правової допомоги, то суду не надано доказів фактичного понесення таких витрат позивачем, а тому суд застосовує вимоги ч. 8 ст. 141 ЦПК України, згідно до якої розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Outcome: approved