Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до ДП Український науково-дослідний інститут металургійного машинобудування "УкрНДІметалургмаш" про стягнення заборгованості по заробітній платі за період з жовтня 2010 року по серпень 2013 року в сумі 7454,47 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку в сумі 17763,02 грн., починаючи з 28 серпня 2013 року по день винесення судом рішення, та моральної шкоди у розмірі 5000 грн. Свої вимоги обґрунтувала тим, що працювала у відповідача з 09.02.2002 р. по 27.08.2013 р. На час звільнення підприємство заборгувало перед нею заробітну платню з жовтня 2010 року по серпень 2013 року в сумі 7454,47 грн. Однак при звільненні з нею не було проведено повний розрахунок. У зв'язку з цим вважає, що відповідач повинен сплатити заборгованість із заробітної плати, середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 17763,02 грн. та вважає, що оскільки відповідач порушив її права пов'язані зі своєчасною сплатою заробітної платні, їй спричинено моральну шкоду, оскільки вона втратила налагоджені і нормальні життєві зв'язки, через що була вимушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя, своєчасно не мала можливості розрахуватися за житлово- комунальні послуги, внести витрати по утриманню будинку, у якому вона мешкає, належним чином харчуватись та вдягатись, утримувати свою сім'ю. Внаслідок чого вона стала нервовою, роздратованою та пригніченою, стан її здоров'я погіршився, у зв'язку з чим просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 5000 грн. . У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Представник відповідача ДП Український науково-дослідний інститут металургійного машинобудування "УкрНДІметалургмаш" у судове засідання не з'явився, про місце та час судового засідання належним чином були повідомлений. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливим розглянути справу відповідно до вимог ст.224 ЦПК України, тобто провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши надані докази суд приходить до переконання, що даний позов підлягає частковому задоволенню. Так в суді з вірогідністю встановлено, що [PERSON] працювала у відповідача з 09.02.2002 р. по 27.08.2013 року, що сторонами не оспорюється та підтверджується довідками відповідача, записами в трудовій книжці. На час звільнення відповідач заборгував [PERSON] заробітну плату з жовтня 2010 року по серпень 2013 року в сумі 7454,47 грн., чим порушив вимоги ст. 115 КЗпП України, про своєчасну сплату заробітної платні. Ця обставина визнається відповідачем, що підтверджується наданою довідкою про заборгованість. Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідач порушив ці вимоги не розрахувавшись з позивачем в день звільнення, тому вимоги позивача стосовно стягнення заборгованості заробітної плати підлягають задоволенню. Згідно ст. 233 КЗпП України - Працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Рішенням Контитуційного суду України від 22.02.2012 року №4-рп/2012 визначено, що положення частини першої статті 233 КЗпП України у взаємозвязку в положенням статей 116, 117, 237-1 КЗпП України, слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудовогго спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цоьму моральної шкоди встановлено тримісячний срок, перебіг якого розпочинаеться з дня, коли звільнений працівник дізнається або повинен був дізнатися про те, що влансик або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Також позивач заявив вимоги про стягнення сререднього заробітку за весь час затримки розрахунку. Відповідно до ст. 117 КЗпП України- в разі невиплати з вини власника або уповноваженого органу належних звільненому робітникові сум у строки , зазначені в ст. 116 КЗпП України, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки. Судом встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем виникла у період з жовтня 2010 року по серпень 2013 року, позивачка була звільнена 27.08.2013 року і до теперішнього часу розрахунок по заробітній платі з нею не проведено. Таким чином встановлено, що відповідач порушивши строки розрахунку при звільненні працівника, у зв'язку з чим настають наслідки передбачені ст. 117 КЗпП України. Розрахунок середнього та середньоденного заробітку визначено Постановою КМУ №100 від 08.02.1995р. Таким чином розмір середньоденного заробітку позивача складає - 67,54 грн., що відповідач визнає та підтверджує довідкою. З часу звільнення до прийняття рішення судом минуло 288 робочих днів. Тобто відповідно до положень ст. 117 КЗпП відповідач повинен сплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі - 19451,52 грн. /67,54 х 288/. Окрім того позивач просить стягнути моральну шкоду. Така шкода відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодовується в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачка послалась на те, що вона втратила налагоджені і нормальні життєві зв'язки, через що була вимушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя, своєчасно не мала можливості розрахуватися за житлово- комунальні послуги, нести витрати по утриманню будинку, у якому вона мешкає, належним чином харчуватись та вдягатись, утримувати свою сім'ю. Внаслідок чого вона стала нервовою, роздратованою та пригніченою, стан її здоров'я погіршився. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що заявлений позивачем розмір завданої моральної шкоди не відповідає характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань позивача. А тому на думку суду розмір моральної шкоди має складати 500 грн.. Крім цього, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 274 грн. 05 грн. на користь держави, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial