Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із указаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що у період з 2006 року по червень 2018 року він проживав у цивільному шлюбі з [PERSON] . За період спільного проживання у них народилося двоє дітей, а саме: дочка [PERSON] [INFO] та син [PERSON] [INFO] . У зв`язку з юридичною необізнаністю, при реєстрації народження дочки [PERSON] відомості про батька дитини були вказані зі слів матері [PERSON] , оскільки вони не перебували у зареєстрованому шлюбі і ніхто їм не роз`яснив, що за заявою позивача та відповідача батьком дитини мав бути вказаний [PERSON] . У свідоцтві про народження [PERSON] в графі по батькові вказано « [PERSON] », а в графі батько зазначено " [PERSON] ", тобто зазначені у документі ім`я та по батькові дитини повністю збігаються з іменем та по батькові з позивача, що додатково підтверджує факт наявності кровної спорідненості між позивачем та [PERSON] . Також у період спільного проживання у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] та у його свідоцтві про народження батьком вказано позивача, а матір`ю [PERSON] , що вказує саме на те, що між сторонами були довготривалі подружні стосунки без реєстрації шлюбу, вони мали спільний бюджет, вели спільне господарство. Від самого народження дочки [PERSON] позивач піклувався про неї, забезпечував усім необхідним та приймав участь у її вихованні. На даний час діти проживають із позивачем та перебувають на повному його утриманні, оскільки відповідач зловживає спиртними напоями та веде аморальний спосіб життя, участі у матеріальному забезпеченні та духовному розвитку дітей не приймає. У червні 2018 року [PERSON] залишила дітей із позивачем у с. Побірка, а сама виїхала (з її слів) у м. Кагарлик Київської області, де проживає на даний час, проте, вказувати свою точну адресу проживання відмовляється. Крім того [PERSON] у присутності двох свідків, а саме: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] власноручно написала позивачу розписку, про те, що вона добровільно віддає йому дітей і не буде звертатися в поліцію. Для підтвердження законності проживання дочки [PERSON] з ним позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Вказав, що відповідач спільно з позивачем проживали без реєстрації шлюбу у селі Побірка з 2006 року. У них народилося двоє дітей. Відомості про батька дочки [PERSON] при реєстрації дитини записано [PERSON] , відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Позивач від народження доньки приймає участь у її вихованні, виконує свої батьківські обов`язки. Місцезнаходження відповідача наразі невідомо. У 2018 року вона поїхала до м. Кагарлик, точної адреси не повідомляє, не спілкується з дітьми навіть у телефонному режимі, написала розписку про те, що не заперечує проти того, щоб діти проживали з батьком. Вихованням дітей займається позивач та його мати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи через оголошення на сайті «Судова влада», відзив суду не надала. Представник заінтересованої особи - Теплицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) в судове засідання не з`явився, надіславши на адресу суду заяву, в якій просять справу розглядати за відсутності їх представника. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що у матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе за згодою представника позивача провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що в період з 2006 року по червень 2018 року позивач проживав у цивільному шлюбі з [PERSON] за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Побірської сільської ради Теплицького району № 295 від 10.12.2020 року (а.с. 14). За період спільного проживання у них народилася двоє дітей, а саме: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серія [NUMBER] від 03.11.2009 та [NUMBER] від 09.11.2018 р. (а.с. 10-11). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України [PERSON] народилася [INFO] у с. Побірка Теплицького району Вінницької області, відомості про батька [PERSON] записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 12). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] в графі по батькові вказано « [PERSON] », у графі батько зазначено " [PERSON] ", (а.с. 10). Тобто крім прізвища, ім`я та по батькові повністю збігаються з іменем та по батькові позивача, що додатково підтверджує факт наявності кровної спорідненості між позивачем та [PERSON] . Також судом встановлено, що за період спільного проживання у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син [PERSON] , у свідоцтві про народження якого батьком вказано позивача, а матір`ю [PERSON] (а.с. 11). Відповідно акту обстеження від 10 грудня 2020 року діти знаходяться на утриманні батька [PERSON] та бабусі [PERSON] та проживають у с. Метанівка (а.с. 13). [PERSON] у присутності двох свідків, а саме: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] власноручно написала позивачу розписку, про те, що вона добровільно віддає йому дітей і не буде звертатися в поліцію (а.с. 15). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] надала показання про те, що вона є матір`ю позивача, а відповідач невістка. З березня 2006 року син проживав з [PERSON] , яку він привіз із [PERSON] . Вони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, тому що вона була неповнолітньою. [INFO] у сина та невістки в смт. Теплику народилася дівчинка [PERSON] . При реєстрації народження дитини батько вказаний зі слів матері, оскільки відповідач хотіла отримувати соціальну допомогу. У 2015 році у них народився син [PERSON] . Потім невістка почала зловживати спиртними напоями. У 2018 році мати забрала дітей та поїхала в Кагарлик. 05.08.2018 року [PERSON] разом з сином поїхали та забрали дітей додому, оскільки там за ними ніхто не дивився. Невістка написала розпизку про те, що вона добровільно віддає йому дітей і не буде звертатися в поліцію. Понад 6 місяців мати взагалі не цікавиться дітьми, не спілкується з ними та не приїжджає. Невістка є сиротою. З 2006 року по 2018 рік нікуди не виїжджала з Теплика, проживала з сином постійно. Свідок [PERSON] надала показання про те, що вона є сусідкою сторін. У 2006 року до [PERSON] приїхала у с. Побірка відповідач [PERSON] . Вони спільно проживали, у 2009 році у них народилася дівчинка , яку мати записала на себе. Разом сторони проживали до 2018 року, потім вона забрала дітей та поїхала в Кагарлик. У серпні бабуся [PERSON] та батько дітей [PERSON] забрали дітей додому, оскільки їм зателефонували та повідомили, що мати дітей залишила самих. Дітей привезли назад у Побірку, де вони три роки живуть. У сторін ще є спільний син. Відпоідач нікуди не виїжджала з села під час спільного проживання з позивачем. Поводилася вона нормально, а з яких причин поїхала у 2018 році їй невідомо. Вона почала вживати спиртне, з тих пір не телефонувала та не приїжджала. Для вирішення законності проживання дочки [PERSON] позивач змушений звертатися до суду з вказаним позовом. Статтею 51 Конституції України, частинами 2, 3 ст. 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. У постанові від 16.05.2018 року (справа № 591/6441/14-ц, провадження № 61-6030св18) Верховний суд висловив позицію, відповідно до якої, для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері ч. 1 ст. 135 СК України. Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Відповідно до норм статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України). Відповідно до ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. З огляду на викладене, враховуючи обставини справи, є підстави вважати, що між позивачем і дочкою існує зв`язок, який складає «сімейне життя» у значенні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважає за можливе задовольнити позов. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати покласти на позивача.

Outcome: approved