Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до Лохвицького районного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] сільської ради Лохвицького району Полтавської області про визнання права власності на спадкове домоволодіння, в обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 06.01.2005 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті залишився в спадок за заповітом житловий будинок з допоміжними господарськими прибудовами, який знаходиться за адресою: с. Риги, вул. Миру, буд. №4 Лохвицького району Полтавської області. При зверненні до державного нотаріуса Першої Лохвицької державної нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав на спадковий будинок, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на будинок. Тому позивач був змушений звернуться до суду, так як не має можливості нотаріально оформити своє право власності на спадковий будинок. Позивач в судове засідання не з`явився, але направив заяву в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Лохвицького району Полтавської області в судове засідання не зявився, але надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Представник третьої особи на стороні відповідача [PERSON] державної архітектурно-будівельної інспекції в Полтавській області в судове засідання не зявився, але надіслав клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 4\~ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Ознайомившись із матеріалами цивільної справи, дослідивши та давши оцінку доказам по справі суд прийшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обовязків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Як вбачається з письмових матеріалів справи 06.01.2005 року померла [PERSON] (свідоцтво про смерть від 01.12.2005 року, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Лохвицького районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис №01), (а.с.13) - мати позивача (свідоцтво про народження від 07.01.1959 року, видане [PERSON] сільською радою Лохвицького району Полтавської області, актовий запис №1), (а.с.4). [PERSON] був складений заповіт, посвідчений 31.10.2002 року [PERSON] сільською радою за реєстром № 108 на все майно на користь сина [PERSON] (а.с.7). До складу спадкового майна входить житловий будинок з допоміжними господарськими прибудовами, який знаходиться за адресою: с. Риги, вул. Миру, буд. № 4 Лохвицького району Полтавської області. Вказаний будинок рахується за померлою 06.01.2005 року [PERSON] відповідно до запису в погосподарській книзі № 3 на 2016-2023 роки, номер об»єкта погосподарського обліку 01-0071-5, що підтверджується довідкою виконкому [PERSON] сільської ради №468 від 25.09.2017 року. Згідно запису в погосподарській книзі № 1 на 2001-2005 роки, особовий рахунок номер 49, земельна ділянка в розмірі 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд не приватизована, а перебувала в безстроковому користуванні у [PERSON], яка померла 06.01.2005 року, що підтверджується довідкою виконкому [PERSON] сільської ради №469 від 25.09.2017 року. У відповідності до ст. 1269 ЦК України позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON], подавши відповідну заяву до нотаріуса. 09.12.2005 року заведена спадкова справа за № 97/2005, заповіт спадкодавцем посвідчувався, що підтверджується поясненням завідуючої Першої Лохвицької державної нотаріальної контори №1863/02-14 від 23.12.2016 року (а.с.6). Крім того, 09.02.2005 року державним нотаріусом Першої Лохвицької ДНК було видано свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку розміром 4,00 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Лохвицького району на користь сина спадкодавця [PERSON], що убачається з відповіді №1348/01-09 Першої Лохвицької ДНК від 26.10.2017 року. Першою Лохвицькою державною нотаріальною конторою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, що залишилась після померлої, так як відсутні правовстановлюючі документи на будинок з допоміжними господарськими прибудовами (а.с.6). На час будівництва будинку правовстановлюючі документи на будинки в сільській місцевості не виготовлялись та за життя спадкодавець оформити не встиг належним чином спадкове майно. У відповідності листа №12/5-126 від 23.03.1999 р. Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України, що обєкти збудовані до 05 серпня 1992 року тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається Бюро технічної інвентаризації. Відповідно до інформаційної довідки № 3594 від 05.12.2016 року, наданої приватним підприємством "Бюро послуг та консультацій", що житловий будинок розташований в с. Риги, вул. Миру, №4 Лохвицького району Полтавської області не зареєстровано (а.с.5). Так, в узагальненні ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» з даного питання зазначено наступне. У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності\~Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966, яка була чинною до 13.12.1995, реєстрації підлягали усі будинки і домоволодіння, які були закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої [PERSON] депутатів трудящих, на підставі документів, що підтверджують право власності. До компетенції виконкомів місцевих [PERSON] відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у\~ погосподарські книги місцевих [PERSON], які є особливою формою статистичного обліку, що здійснювалось в Україні (УРСР) із 1979 року. На виконання\~[PERSON] Міністрів УРСР від 11.03.1985 року № 105\~сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних [PERSON] із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права, а записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до даних технічного паспорту станом на 05.12.2016 року, виготовленого ПП "Бюро послуг та консультацій" вбачається, що до складу обєкту входить житловий будинок А-1 (дерево обклад. цеглою) загальною площею 69,5 м?, житловою площею 24,9 м?, Б сарай-гараж (шлакоблоки/цегла), В погріб (цегла), Г- літня кухня (шлакоблоки), Д убиральня (цегла), №1 огорожа (металопрофіль), №2 ворота з хвірткою (метал), №3 хвіртка (метал). З наданої експлікації вбачається, що усі ці обєкти будівництва були побудовані в період 1962-2016 роки. Як убачається з довідки № 468 від 25.09.2017 року, виданої виконкомом [PERSON] сільської ради, будинок № 4 по вул. Миру в с. Риги Лохвицького району Полтавської області, який належить померлій [PERSON] не перебуває в аварійному стані та придатний для проживання. Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває права власності на майно на підставах, що не заборонені законом. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ст. 1268 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем за заповітом на спадщину, що залишилась після смерті [PERSON] Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними і обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved