Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

[PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , по день її смерті - [INFO] , тобто на час відкриття спадщини, за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 20 грудня 2018 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи на 05 лютого 2019 року. Ухвалою суду від 05 лютого 2019 року витребувано від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Місік Олени Володимирівни інформаційну довідку про наявність посвідченого заповіту, спадкового договору, заведеної спадкової справи та виданого свідоцтва про право на спадщину спадкового реєстру. Згідно відповіді на ухвалу суду з додатками від 19.02.2019 року вбачається, що посвідченого заповіту, спадкового договору, заведеної спадкової справи та виданого свідоцтва про право на спадщину спадкового реєстру немає. У судове засідання заявник та його представник не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, в якій зазначили, що заяву підтримують, просять задовольнити її у повному обсязі. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилась, про дату та час слухання справи сповіщалася належним чином, про причини неможливості прибуття у судове засідання не повідомила суд та не скористалась своїм правом надати пояснення щодо заяви. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , [INFO] . Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим міським ЗАГС Одеса 14.11.1980 року. Матір заявника, [PERSON] , з 10.07.1992 року по день смерті [INFO] року, проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою від 01.02.2018 року, виданою КП ЖКС «ФОНТАНСЬКИЙ». Разом з матір`ю проживав також заявник [PERSON] , що підтверджується довідкою №889 від 12.11.2018 року, виданою КП ЖКС «Фонтанський», про те, що [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] , спільно з матір`ю [PERSON] , та вів з нею спільне господарство до дня її смерті. [INFO] , [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 21.09.2016 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Єдиними родичами [PERSON] , є - [PERSON] , та донька заявника - [PERSON] - онучка [PERSON] 06 листопада 2018 року, заявник звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Місік О.В. з заявою щодо заведення спадкової справи та про прийняття спадщини, після смерті його матері - [PERSON] , яка померла [INFO] , та з якою він проживав останні роки до її смерті. Приватним нотаріусом ОМНО Місік О.В., листом №370/01-16, заявнику повідомлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У зв`язку з тим, що він не подав заяву ні про прийняття спадщини, ні про відмову від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, заявник вважається таким, що не прийняв спадщину. Оскільки заявник проживав разом з матір`ю до дня її смерті, він не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки вважав себе таким, що прийняв спадщину належним чином. А звернувся лише тоді, коли вирішив оформити право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті його матері, а саме земельну ділянку, площею 0,0445 га., для ведення садівництва, розташовану за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER] , про що отримав відмову, що і стало приводом для звернення до суду. В судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що вона є сусідкою заявника та його матері. Знає їх дуже давно та підтвердила, що [PERSON] до дня смерті його матері проживали разом за адресою: [ADDRESS] . Також із заявами до суду звернулись сусіди заявника [PERSON] та [PERSON] , які пояснили, що вони знайомі із заявником з 1992 року та підтверджують, що [PERSON] до дня смерті його матері проживали разом за адресою: [ADDRESS] . Згідно із ст. 1216 Цивільного кодексу України (що діяла на момент вказаних правових відносин) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України (що діяла на момент вказаних правових відносин): спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із ст. 1218 Цивільного кодексу України (що діяла на момент вказаних правових відносин): до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1258 Цивільного кодексу України (що діяла на момент вказаних правових відносин): за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Згідно із ст. 1261 Цивільного кодексу України (що діяла на момент вказаних правових відносин): першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1264 Цивільного кодексу України (що діяла на момент вказаних правових відносин): четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» N 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. У пункті 21 вище вказаної Постанови зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини, і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також: інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. Згідно вимог ч. 4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України: Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України : 1. Суд розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення: родинних відносин між фізичними особами; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; та інше. 2. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи те, що встановлення факту породить для заявника певні юридичні наслідки (можливість оформлення права на спадщину) та іншого шляху для підтвердження даного факту не існує, на підставі зібраних у справі та досліджених доказів, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] постійно проживав зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , по день її смерті - [INFO] , тобто на час відкриття спадщини, за адресою: [ADDRESS] а тому вважає за необхідне заяву задовольнити.

Outcome: approved