Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом [PERSON] з участю третьої особи [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Дана квартира належить їй на праві спільної сумісної власності разом з її донькою [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 30.04.2009 року нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ющук І.Л., номер у реєстрі 1258. Разом з нею та її донькою у вказаній квартирі проживає та зареєстрований її колишній чоловік [PERSON] , шлюб з яким розірвано рішенням Франківського районного суду м.Львова від 23.03.2018 року. Після розірвання шлюбу відповідач залишився проживати у належній їй квартирі і змінювати місце проживання наміру не має. Зазаначає, що відповідач перешкоджає у здійсненні позивачкою права власності на житло, зокрема, займає відповідну площу квартири, користується зручностями, зберігає свої речі, використовує комунальні послуги тощо. Позивачка неодноразово переконувала відповідача підшукати собі інше житло та звільнити належну їй квартиру, але відповідач заявляє, що не збирається залишати квартиру і буде проживати у ній. Також вказує, що систематично ображає її, влаштовує скандали, принижує її. Уточнивши позовні вимоги, просить суд ухвалити рішення, яким зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням, а саме не чинити перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом заборони користуватися наступним приміщенням квартири: кімнатою з позначкою 6-4 (3.12:3.62) згідно Технічного паспорту, що складає 11,3 кв.м. Представником відповідача [PERSON] - [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву, яку обгрунтовує тим, що дійсно квартира [ADDRESS] була придбана на підставі договору купівлі-продажу від 30.04.2009 року і належить на праві спільної сумісної власності позивачці та спільній їх доньці [PERSON] . У спірній квартирі він зареєстрований та проживає з позивачкою та донькою [PERSON] . Квартира [ADDRESS] , загальною площею 46,2 кв.м. і складається з двох кімнат житловою площею 24,8 кв.м. Одну з вказаних кімнат займають [PERSON] з дочкою, а іншу, площею 11,3 кв.м. займає відповідач. Вважає, що вимогу позивача щодо заборони [PERSON] користуватись зазначеною кімнатою не може бути реалізована, так як спірна квартира складається лише з двох житлових приміщень. Вказана квартира була придбана позивачем під час перебування в шлюбі з відповідачем. Окрім цього, представник відповідача покликається на те, що ніхто не може бути виселений із займаного житла або обмежений у користуванні ним. А припинення сімейних відносин та розірвання шлюбу не позбавляє колишніх членів сім`ї права користування житлом і не є підставою для виселення.Разом з тим, зазначають, що відповідач є важко хворою людиною, згідно з пенсійним посвідченням від 22.02.2019 року за №1486514259 являється інвалідом 2 групи загального захворювання. Просили відмовити у задоволенні позовних вимог.Враховуючи вищевикладене, просить суд відмовити в задоволенні позову. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позов з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив відмовити в задоволенні позову. Третя особа [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено, що позивач постійно проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Дана квартира належить на праві спільної сумісної власності позивачці та її доньці [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 30.04.2009 року нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ющук І.Л., номер у реєстрі 1258. Рішенням Франківського районного суду міста Львова від 23.03.2018 року, шлюб між сторонами розірвано. У спірній квартирі також проживає та зареєстрований відповідач [PERSON] , що підтверджується довідкою № 2617 від 23.09.2019 року виданою ЛКП «Магістральне». Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 30.09.2019 в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про виселення відмовлено. Рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили. Звертаючись до суду із позовом про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням шляхом заборони користуватись частиною приміщення - кімнатою у квартирі, позивач зазначає, що після розірвання шлюбу відповідач залишився проживати у належній їй квартирі і змінювати місце проживання до сьогоднішнього дня наміру немає. Однак, він перешкоджає у здійсненні нею права власності на житло, зокрема, займає відповідну площу квартири, користується зручностями, використовує комунальні послуги тощо, а вона хоче в повній мірі реалізовувати своє право на повагу до приватного та сімейного життя, житла, але зробити цього не може, так як в належній їй квартирі досі безпідставно проживає відповідач, з яким в неї немає жодних стосунків, який не є членом її сім`ї, але який постійно втручається в її особисте життя, при цьому спільне господарство з яким не ведеться. З відповідей Франківського ВП ГУ НП у Львівській області №2511/01/41/0619 від 17.10.2019 року, №1-16/41/01/06-19 від 08.11.2019 року, №І-21/41/01/11/20 від 13.01.2020 року вбачається, що позивачка [PERSON] зверталась до Франківського ВП ГУ НП у Львівській області з приводу протиправних дій її колишнього чоловіка [PERSON] . Будь-яких доказів з приводу чинення перешкод відповідачем позивачці в користуванні кімнатою з позначкою 6-4 згідно технічного паспорту матеріали справи не містять. Окрім того, в судовому засіданні позивач пояснила, що квартира складається з двох кімнат, в одній вона проживає з дочкою, в іншій відповідач. Однак, вона бажає, щоб вони з дочкою проживали кожна в своїй окремій кімнаті, що можливо лише шляхом заборони відповідачу користуватись такою. Як вбачається з технічного паспорту на спірну квартиру, така складається з двох житлових кімнат, спільного коридора, вмивальн. спільного користування, вбиральня спільного користування, коридора. Якою саме частиною квартири після заборони відповідачу користуватись однією із житлових кімнат (зважаючи на те, що іншу кімнату займає дочка, а у задоволенні позову про виселення позивачці відмовлено) мав би користуватись відповідач, позивачка пояснити не змогла. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.3 ст.64 ЖК УРСР , якщо особи перестали бути членами сім"ї наймача, але продовжують проживати в займаному приміщенні, вони мають такі ж права і обов"язки як наймач і члени його сім"ї, тобто припинення членства у сім"ї не є підставою для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Згідно ст. 157 ЖК Української РСР, передбачено, що розірвання шлюбу з власником житлового будинку не позбавляє права наймача, у даному випадку відповідача, проживання у житловому будинку позивача. Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Зазначене питання вже було предметом розгляду у Франківському районному суді м.Львова та знайшло своє вирішення в рішенні Франківського районного суду м.Львова від 30.09.2019. Також, як вбачається з позовної заяви та пояснень позивачки в судовому засіданні, остання фактично бажає, щоб відповідач взагалі звільнив належну їй з донькою квартиру, оскільки займає відповідну площу квартири, користується зручностями, зберігає свої речі, використовує комунальні послуги, а крім цього систематично ображає її, влаштовує скандали, принижує її. Жодних доказів щодо чинення перешкод позивачці в користуванні кімнатою 6-4 згідно технічного паспорту матеріали справи не містять та в судовому засіданні не встановлено. Посилання позивача на її письмові звернення до Франківського ВП ГУ НП у Львівській області щодо протиправних дій відповідача, не підтверджені жодними процесуальними рішеннями про притягнення відповідача до адміністративної чи кримінальної відповідальності. Відтак, позивачем доказів наявності підстав для заборони відповідачу користуватись кімнатою з позначкою 6-4 згідно технічного паспорту, порушення прав позивача на вільне володіння, користування та розпорядження своєю власністю, не надано та судом у судовому засіданні не встановлено, а тому суд вважає, що позов не підлягає до задоволення в повному обсязі. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати необхідно залишити за позивачем.

Outcome: dismissed