Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів на неповнолітню дитину шляхом зміни способу їх стягнення та стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, яка в подальшому змінила розмір позовних вимог. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14.12.2009 року стягнуто з відповідача аліменти на користь позивача на утримання сина до 300 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 13 травня 2009 року. З визначеного судом строку відповідачем належним чином виконання рішення суду не виконується, внаслідок чого станом на 01.07.2019 року утворилася заборгованість по виконавчому листу № 2-4231/09 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини на суму 36 600 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості боржника по аліментам, складеним державним виконавцем 12.06.2019 року. Розрахунок заборгованості по аліментам ні ним, ні відповідачем у встановлені законом строки не оскаржувалися. З урахуванням зазначеного, вважає, що відповідач має сплатити пеню за прострочення сплати аліментів на його утримання в розмірі 36600 гривень відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам. Дитина проживає разом із позивачем. На сьогоднішній день розмір аліментів, призначений за рішенням суду є меншим ніж встановлений законом та не є достатнім для утримання дитини, оскільки її доходів не вистачає на забезпечення дитини усім необхідним для розвитку та життя. Просить змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на 1/4 частку від заробітку платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку з вище наведеним у позивача виникла необхідність звернення до суду з позовною заявою. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, від представника позивача до суду надійшла письмова заява, в якій він просив розгляд справи проводити за його відсутності та задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений у встановлений законом порядку, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Тому суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи. За вказаних обставин, відповідно до ст. 223 ЦПК України справу слід розглянути у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно, об`єктивно, повно та безпосередньо у судовому засіданні дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи ці докази з огляду на їх належність, допустимість, достовірність, кожного окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14.12.2009 року стягнуто з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 300 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 13 травня 2009 року. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України (із змінами, які набрали чинності 08.07.2017р.) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України ч астка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як передбачено ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість обставин, зазначених у ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі та навпаки). Враховуючи той факт, що після присудження з [PERSON] аліментів на дитину, змінився матеріальний стан, як позивача так і відповідача та те, що відповідач є працездатною особою, має можливість працювати, всі ці обставини дають судові підстави для зміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення та присудження з відповідача аліментів на дитину у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили та до повноліття дитини. Таким чином, суд дійшов висновку, що є підстави для застосування ст. 192 СК України, у зв`язку з чим необхідно змінити спосіб стягнення аліментів на дитину, визначений рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14.12.2009 року. У зв`язку з тим, що законодавством встановлений обов`язок обох батьків по утриманню дитини, сторони мають регулярний дохід, з урахуванням інтересів дитини, суд дійшов висновку, що є всі підстави для стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили та до повноліття дитини. Згідно довідки - розрахунку від 12.06.2019 року заборгованість зі сплати аліментів за період з 13.05.2009 року по 01.07.2019 рік становить 36600,00 грн. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Відповідно до ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною Законодавець установив розмір пені -1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати ( при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За цим правило обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним)платежем. Аналогічний висновок щодо застосування відповідних норм права викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 року у справі №333/6020/16, який враховується судом. У п. 22 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Відповідач був обізнаний зі змістом рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дитини та знав про свій обов`язок з їх сплати, однак доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти, у зв`язку з чим заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банком відповідачем не надано. Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»). Відсутність гарантії виконання судового рішення у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачені гарантії надані сторонам- справедливий, відкритий і швидкий розгляд. Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Крім того, обов`язок надавати дитині допомогу (аліменти) батько несе не лише на підставі рішення суду, а й з факту народження дитини згідно з вимогами СК України. Згідно ч.2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Доказів, які б були підставою для зменшення розміру аліментів, відповідачем не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Заборгованість зі сплати аліментів у боржника утворилася у зв`язку з ухиленням від сплати аліментів. Суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 13.05.2009 року до 01.07.2019 року. При цьому, суд враховує обмеження, визначені у ч.1 ст.196 СК України, відповідно до яких розмір неустойки (пені), що підлягає стягненню, не може перевищувати 100 відсотків заборгованості по сплаті аліментів. У даному випадку заявлений розмір пені позивачем (36 600,00 грн.) не перевищує розмір заборгованості (36 600,00 грн.), а тому, враховуючи вищенаведені нормативні положення, розмір неустойки (пені), який підлягає стягненню з [PERSON] , становить 36600,00 грн. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі. Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до ст. 141 ЦПК України. Зважаючи, що позивач при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1816,00 грн.

Outcome: approved