Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» про стягнення коштів за договорами банківського вкладу. Позов мотивований тим, що 14 грудня 2012 року між сторонами було укладено договір банківського вкладу № 156692 на суму вкладу 200,00 доларів США, відповідно до п.1.4. якого додаткові внески (поповнення) допускаються виключно до дня, що передує Даті повернення, а датою повернення є 19 грудня 2013 року. Окрім того, 14 грудня 2012 року було також укладено договір банківського вкладу № 156691 на суму вкладу 1 000,00 грн. з аналогічними умовами. Позивач зазначив, що у відповідності до договорів ним було внесено 1000,00 грн., а також додатково поповнено депозит 20.12.2012 року на суму 150 000,00 грн.; та внесено 200,00 доларів США, а також додатково поповнено депозит 03.01.2013 року на суму 25 034,00 доларів, а 18.01.2013 року - на суму 46 500,00 доларів США. Протягом дії договору позивачем знімались кошти із депозиту. 12 лютого 2013 року позивач звернувся до ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» із заявою про повернення суми вкладу, а саме: 1083,00 грн. та 46 720,65 доларів США, проте йому було повідомлено про неможливість повернення коштів із депозиту у зв'язку із внутрішніми проблемами банку, а тому звернувся до суду про стягнення на його користь банківського вкладу згідно договору № 156691 та № 156692 від 14 грудня 2012 року в сумі 1083,37 грн. та 46 720, 65 доларів США, а також 3% річних на суму 396 доларів США. 02.09.2013 року позивачем було подано заяву про збільшення позовних вимог, за якою просив стягнути на його користь неповернутий вклад згідно договору № 156691 в сумі 137 000,00 грн. та відповідно до договору № 156692 від 14 грудня 2012 року в сумі 46 720,65 доларів США, а також три відсотки річних за період з 12.02.2013 року до 29.05.2013 року в розмірі 396 доларів США (а.с.62-63). В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача заперечував щодо задоволення позову, надавши письмові заперечення. При цьому відмічав, що кошти в сумі 1083,37 грн. за договором банківського вкладу № 156691 та в сумі 200,00 доларів США з нарахованими відсотками за договором банківського вкладу № 156692 обліковуються за даними банку, інші внески не вносились в касу банку, відомості про них відсутні в даних бухгалтерському обліку банку, а докази на які посилається позивач є неналежними доказами, підтвердженням чого є висновок експертизи. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторінта інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ЦК України щодо договору банківського вкладу та виконання зобов'язань Згідно ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч.1 ст.1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу із видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Відповідно до ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад); за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника; умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Судом встановлено, що 14 грудня 2012 року між ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» та [PERSON] було укладено договір банківського вкладу № 156691 (ВКЛАД «ОЩАДНИЙ»), відповідно до якого банк прийняв від вкладника грошові кошти в сумі 1000,00 грн. строком на 370 днів до 19 грудня 2013 року. Дата укладення договору є датою внесення (надходження) грошових коштів на депозитний рахунок. Цього ж дня позивачем було внесено 1000,00 грн. по даному договору. Внесення коштів підтверджується випискою по особовому рахунку з 14.12.2012 року по 12.02.2013 року (а.с. 54) та визнається відповідачем. 20.12.2012 року між [PERSON] та ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» було укладено Додатковий договір до договору банківського вкладу № 156691 від 14 грудня 2012 року (ВКЛАД «ОЩАДНИЙ» UАН) щодо поповнення вкладу на суму 150 000,00 грн. (а.с. 11), однак доказів щодо їх внесення позивачем не надано. Сама ж додаткова угода не є підтвердженням внесення коштів на депозитний рахунок. Не відображено вказана операція і в даних бухгалтерського обліку банку. Позивачем надано квитанції щодо поповнення ним депозиту згідно договору № 156691 від 14.12.2012 року на суму: 96 000,00 грн. згідно квитанції № 1768 від 14.12.2012 року; 30 000,00 грн. згідно квитанції № 6773 від 24.12.2012 року; 10 000,00 грн. згідно квитанції № 6780 від 24.12.2012 року, проте факт внесення зазначених сум коштів на депозит не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні. П.1.4 Положення про порядок здійснення банками вкладних операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління НБУ від 03.12.2003 року №516, визначено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності,(банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Пунктом 2.9. глави 2 розділу ІV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління НБУ від 01.06.2011 року №174, передбачено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або написи штамп "вечірня" чи "післяопераційний час"), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ. Отже, квитанції є «іншими документами» у розумінні ст. 1059 ЦК України та п.1.4 Положення про порядок здійснення банками вкладних операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління НБУ від 03.12.2003 року № 516. Відповідно до п.2.1 Положення грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних та фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, в тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків в національній та іноземній валюті. Пунктом 7.1 депозитного договору визначено, що будь-які зміни і доповнення до цього договору можуть бути здійснені тільки за згодою сторін у письмовій формі і є невід'ємною частиною даного договору. Доказів про укладенні додаткові договори на внесення депозитних сум 96 000,00 грн. згідно квитанції № 1768 від 14.12.2012 року; 30 000,00 грн. згідно квитанції № 6773 від 24.12.2012 року; 10 000,00 грн. згідно квитанції № 6780 від 24.12.2012 року не надано. Вони ж не можуть бути підтвердження внесення вкладу до додаткового договору від 20.12.2012 року, оскільки відповідно до змісту останнього сума вкладу була поповнена на 150 000,00, грн. Надані квитанції не є належним та допустимим доказом. До такого висновку суд приходить з урахуванням висновку судової почеркознавчої та технічної експертиз, проведеної відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 22 жовтня 2013 року, відповідно до якої відбитки печатки у квитанціях, наданих позивачем, нанесені не тією печаткою, зразки якої надані в якості порівняльного матеріалу (в тому числі вільні зразки періоду 2012 року). Тобто, вони не містять обов'язково реквізиту визначеного п.1.3 Розділу 4 Інструкції про ведення касових операцій банками України, затвердженої постановою НБУ від 01.06.2011 року № 174, тому не можуть вважатися документом, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативними актами у сфері банківської діяльності та звичаям ділового обороту, про які йдеться в ст.1059 ЦК України. Таким чином, суд приходить до висновку, що доведеними є вимоги в частині стягнення суми в розмірі 1083 грн., банківська операція по яким відображена у виписці по особовому рахунку [PERSON] Позивач звертався до відповідача з заявою про повернення коштів, кошти не повернуті. Не повернуті вони і на день розгляду справи, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Щодо вимог про повернення коштів за договором банківського вкладу № 156692 (ВКЛАД «ОЩАДНИЙ»), то судом встановлено, що 14 грудня 2012 року між ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» та [PERSON] був укладений договір банківського вкладу №156692 (ВКЛАД «ОЩАДНИЙ») відповідно до якого банк прийняв від вкладника грошові кошти в сумі 200,00 доларів США строком на 370 днів до 19 грудня 2013 року. Дата укладення договору є датою внесення (надходження) грошових коштів на депозитний рахунок. Цього ж дня позивачем було внесено 200,00 доларів США. Вкладення даних коштів відображено по даним бухгалтерського обліку, що підтверджується випискою по особовому рахунку з 14.12.2012 року по 12.02.2013 року (а.с. 46). 03.01.2013 року між позивачем та ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» було укладено Додатковий договір до договору банківського вкладу № 156692 від 14 грудня 2012 року (ВКЛАД «ОЩАДНИЙ» USD) щодо поповнення вкладу на суму 25 034,00 доларів США (а.с. 12), а 18.01.2013 року - на суму 46 500,00 доларів США, однак доказів, які б підтверджували внесення зазначених сум коштів позивачем, як-то визначає чинне законодавства, зокрема Інструкція про ведення касових операцій банками в Україні та ст.1059 ЦК України не надано. Не відображені вказані операції і по банківському рахунку. Додаткові договори не можуть бути підтвердженням внесення коштів. Таким чином, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача підлягають кошти в сумі 201,84 долар США, банківська операція по яким відображена у виписці по особовому рахунку [PERSON] Позивач звертався з вимогою про повернення коштів, кошти не повернуті, не повернуті вони і на день розгляду справи. До того ж позивачем заявлена вимога щодо стягнення 3% річних в розмірі 396 доларів США. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд приходить до висновку, що вказана вимога підлягає частковому задоволенню. Позивач звернувся з вимогою про повернення вкладу, який відповідно до умов договору повинен бути повернутий 21 лютого 2013 року, однак не повернутий. Поверненню підлягає сума 201,84 долари США, тому з урахуванням суми, яка підлягає стягненню, та строку заявленого позивачем, до стягнення за цією вимогою підлягає 1,60 доларів США (201,84 доларів США х 3% х 97 днів (з 21.02. 2013 року по 29.05.2013 року) : 365 днів). Отже, поверненню підлягають кошти за договором банківського вкладу № 156691 від 14.12.2012 року в розмірі 1083,37 грн., за договором банківського вкладу № 156692 від 14.12.2012 року 201,84 долари США, а також 3% річних в розмірі 1,60 долари США. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути з ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» на користь держави 229,40 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial