Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

[PERSON] звернувся у суд із позовом до Державного підприємства «Коломийське лісове господарство» про визнання права власності на майно. В обґрунтування позовних вимог вказує, що у відповідності до накладної №112 від 30.04.1998 р., Коломийський Держлісгосп, правонаступником якого є відповідач, відступив агрофірмі «Достаток», с. Троїця, Снятинського району, садовий будинок (будинок лісника), 1980 р. побудови, місцезнаходження с.Троїця, Снятинського району, вул. Гряда,1 за ціною 2\~633,22 грн. В цей же день, 30.04.1998 р., агрофірма «Достаток», через [PERSON] здійснила оплату вартості будинку, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера. Окремим договором купівля продаж садового будинку між сторонами не оформлялась. 11.08.2001 р., агрофірма «Достаток» продала вказаний будинок позивачу, що підтверджується накладною №14. Вартість будинку, в розмірі 2\~830 грн. внесена позивачем в касу агрофірми «Достаток» 11.08.2001 р., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №14, окремий договір купівлі- продажу будинку між сторонами не укладався. Позивач зазначив, що отримавши на руки накладну №14 та квитанцію до прибутковго касового ордеру №14 від 11.08.2001 р., він набув права власності на нерухоме майно у встановленому порядку. У відповідповідності до діючого на той час законодавства, а саме зі змісту ст.128 ЦК Української РСР, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. При цьому, виникнення права власності на нерухоме майно, на той час повязувалось із його державною реєстрацією. Однак, у звязку із змінами в законодавстві, що відбулися у 2004 р., виникнення та перехід права власності на нерухоме майно, стало нерозривно повязаним із державною реєстрацією, яка здійснюється на підставі відповідних документів. Оскільки, агрофірма «Достаток» ліквідована за рішенням суду 05.02.2002 р., - виготовити правовстановлюючі документи на будинок лісника та оформити перехід права власності на майно в порядку, встановленому чинним законодавством неможливо. Відсутність визнання права власності та його реєстрації у Державному реєстрі прав позбавляє позивача можливості здійснити електрифікацію та газифікацію будівлі. Окрім того, обмежує позивача у здійсненні правомочностей щодо розпорядження майном, а тому він вимушений звернутися до суду із даним позовом за захистом свого майнового права. Позивач та його представник позов підтримав з підстав викладених у позові. Представник відповідача зазначив, що позов не визнає, оскільки вони не порушують права позивача. По даний час у них відсутні документи на спірний будинок та який не перебуває у відповідача на балансі. Суд, заслухавши сторони, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд повно, всебічно та об'єктивно оцінивши наявні у справі матеріали та докази вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.ст.15,16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: визнання права; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Такий спосіб захисту цивільних прав був передбачений ст.6 ЦК УРСР 1963 р. Відповідно до ст.ст.57,58 Конституції України, ст.5 чинного ЦК України та ст.3 ЦК УРСР, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини виникли у вересні 1998 року, а відповідно, для їх врегулювання слід застосувати ЦК України в редакції 1963 року. Судом встановлено, що згіднонакладної №112 від 30.04.1998 р., Коломийським держлісгоспом відпущено агрофірмі "Достаток" через [PERSON] будинок, за який сплачено 2 633, 22 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №142. Відповідно до накладної №14 від 11.08.2001 р. та квитанції до прибуткового касового ордера №14 від 11.08.2001 р. агрофірма «Достаток» продала будинок лісника [PERSON] за що останній заплатив 2\~830 грн. Згідно зі ст.227 ЦК УРСР\~договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. За змістом ст.ст.128,153 ЦК УРСР право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.224 ЦК УРСР\~за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обовязкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування. Згідно інформації від 11.09.2017 р. 381/05/01-11, наданої державним реєстратором Снятинської РДА агрофірма «Достаток» ліквідоване за рішенням суду 05.02.2002 р. Відомості про правонаступника відсутні. Згідно звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж обєкта садово дачного будинку, що знаходиться в с. Троїця, вул. Гряда,1, Снятинського району, Івано-Франківської області - садово дачний будинок відповідає вимогам надійності в безпечної експлуатації та наявна можливість його безпечної експлуатації. З довідки від 16.11.2017 р. №1248, слідує, що дачний будинок знаходиться на території Троїцької сільської ради за межами населеного пункту Троїця в урочищі Гряда,1 (на землях Держлісгоспу ДП Коломийське лісове господарство). Згідно інформації з ДРРП на нерухоме майно, в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо вулиці Гряда в с.Троїця, Снятинського району, Івано-Франківської області. Реєстрація права власності на обєкт нерухомого майна по вул. Гряда,1 в с.Троїця не проводилась. З технічного паспорту на дачний будинок, що по вул. Гряда,1 в с.Троїця, слідує, що він побудований 1980 р.. З моменту придбання вищевказаного нерухомого майна і до цього часу, позивач здійснює право користування та володіння вказаним садовим будинком у повному обсязі. Відповідно до п.5 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 р. за\~№1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Проте, на даний час позивач позивач позбавлений права у здійсненні правомочностей щодо розпорядження майном. Згідно п.1.1, п.1.7 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженогонаказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, який діє з 07 березня 2012 року, правочини щодо відчуження майна, право власності на яке підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, що відчужується. Крім правовстановлюючого документа на житловий будинок, квартиру, садибу та інше нерухоме майно, якщо воно підлягає реєстрації, долучається витяг із Реєстру прав власності на нерухоме майно. Відповідно до положень\~ст.392 ЦК України\~власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд враховує положення\~ст.124 Конституції України, згідно якої юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. При цьому можливий судовий захист, як тих цивільних прав, що прямо названі в\~ЦК, так і тих, що випливають із норм\~Конституції\~чи іншого Закону. Судом встановлено, що [PERSON] правомірно набув право власності на садовий будинок (будинок лісника), оскільки ним придбано вказаний будинок у агрофірмі "Достаток", яка на даний час ліквідована, здійснено купівлю садового будинку за оплату, однак у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів позбавлений можливості зареєструвати на спірний садовий будинок право власності, а тому його право підлягає судовому захисту, шляхом визнання права власності на садовий будинок (будинок лісника). На підставі викладеного,

Outcome: approved