Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

13 листопада 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до договору від 09 лютого 2011 року [PERSON] отримала у ПАТ КБ «ПриватБанк», який в подальшому змінив назву на АТ КБ «ПриватБанк», кредит у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, та отримала у користування кредитну картку. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 11000 грн. Відповідачка свої зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 11 жовтня 2020 року у неї утворилася заборгованість у сумі 224768,59 грн. Посилаючись на викладені вище обставини, банк просить стягнути з відповідачки вказану суму боргу та судовий збір. Ухвалою від 20 листопада 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, одночасно з позовом надіслав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а. с. 56). Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, причин неприбуття не повідомила, про день, час і місце розгляду справи була сповіщена належним чином. Враховуючи, що належним чином сповіщена відповідачка у судове засідання не з`явилася без повідомлення причин, відзив на позов не подала, а також, що позивач проти заочного вирішення справи не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною 1 статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 09 лютого 2011 року [PERSON] звернулася до ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", правонаступником якого є АТ КБ "ПРИВАТБАНК", із заявою про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приват Банку (а. с. 15). Зі змісту вказаної вище заяви вбачається, що відповідачка погодилася та засвідчила своїм підписом, що дана заява разом з Умовами, Правилами надання банківських послуг та Тарифами, правилами використання, головними умовами обслуговування та кредитування, розміщені в рекламному буклеті, складають між ним і банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилася з договором про надання банківських послуг до його укладення і погодилася з його умовами, екземпляр договору про надання банківських послуг погодилася отримати шляхом самостійного роздрукування з офіційного сайту банку. Зобов`язалася виконувати вимоги Умов та Правил, а також регулярно самостійно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами у справі був укладений кредитний договір приєднання, згідно з яким позичальник приймає і погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Пунктом 2.1.1.2.1 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид зазначений у Пам`ятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання картки, зазначена в заяві. Згідно з п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт установлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь - який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання цього договору є прямою і безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (а. с. 13-36). З матеріалів справи вбачається, що на підставі вищевказаної анкети-заяви банк відкрив відповідачці картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а саме 500 грн, який потім збільшив до 11000 грн, та видав кредитну картку (а. с. 13-14). Відповідно до витягу з Тарифів обслуговування кредитних карток для картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (яка з 01 січня 2013 року переведена на тарифний план «Універсальна, 55 днів пільгового період») базова % ставку в місяць становила 3 % та для картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» базова % ставка становила 2,5 %, пізніше встановлено базову % ставку в місяць: за тратами, здійсненими з 01 вересня 2014 року, 2,9 %, за тратами, здійсненими з 01 квітня 2015 року, 3,6 %. Для картки «Універсальна Contrakt» (з 01 вересня 2014 року проводиться зміна тарифного плану на «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» або «Універсальна Gold») базова % ставка в місяць становила 1,7%. Для картки «Універсальна Gold» базова % ставка в місяць становила 2,5 %, за тратами, здійсненими з 01 квітня 2013 року 2,3 %, за тратами, здійсненими з 01 вересня 2014 року, 2,7 %, за тратами, здійсненими з 01 квітня 2015 року, 3,5 %. Для усіх видів карток встановлено однакову суму штрафу за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, а саме: 500 грн + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій (а. с. 16). Відповідно до п. п. 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6, 2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобов`язаний: погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту і овердрафту), оплати винагороди банку. Власник зобов`язаний стежити за витратою коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. Згідно з п. 2.1.1.12.6 Умов та правил на боргові зобов`язання за кредитом і овердрафтом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому тарифами банку, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, якщо інше не передбачене п. 2.1.1.12.13. Пунктом 2.1.1.12.6.1 Умов та Правил передбачено, що у разі виникнення прострочених зобов`язань на суму від 100 грн, клієнт сплачує банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. Згідно з п. 2.1.1.12.7.2 Умов та Правил у разі непогашення заборгованості минулого місяця до 25 числа поточного місяця, клієнт сплачує пеню за несвоєчасне погашення кредитного ліміту в пільговий період, рівну діючій базовій місячній процентній ставці від боргових зобов`язань на момент списання. З матеріалів справи вбачається, що відповідачка користувалася кредитними коштами та частково погашала заборгованість за кредитним договором. Однак, внаслідок того, що щомісячні платежі за кредитним договором вносилися несвоєчасно та не в повному обсязі, станом на 11 жовтня 2020 року у [PERSON] утворилася заборгованість у загальному розмірі 224768,59 грн, яка складається з такого: 12454,64 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4243,60 грн заборгованість за відсотками; 208070,35 грн - пеня (а. с. 4-6). Отже, у судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт надання банком кредитних коштів відповідачці та порушення останньою зобов`язань за кредитним договором. Відповідно до ст. ст. 1048, 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ч. 1 ст. 526, ст. 599 Цивільного кодексу\~України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У силу ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З огляду на викладене суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 12454,64 грн., із заборгованості за відсотками у розмірі 4243,60 грн. Щодо пені у розмірі 208070,35 грн, то суд зазначає таке. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи, що розмір пені значно, а саме у 16 разів, перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту, враховуючи поведінку позивача, який тривалий час без поважних причин зволікав із прийняттям заходів щодо примусового стягнення з відповідачки коштів, хоча йому було достовірно відомо, що вже з січня 2017 року остання перестала сплачувати кошти за кредитним договором, тому розмір пені суд вважає за необхідне зменшити до розміру заборгованості за тілом кредиту. Отже, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково і стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 29152,88 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 12454,64 грн, заборгованості за відсотками - 4243,60 грн та пені - 12454,64 грн. З огляду на положення ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід також стягнути пропорційно задоволеним вимогам понесені і документально підтверджені судові витрати за судовим збором. На підставі викладеного,

Outcome: partial