Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

26 жовтня 2018 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідач [PERSON], будучи матір'ю дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], ухиляється від виконання батьківських обов'язків, так як вихованням дітей не займається, уваги дітям не приділяє. Сім'я систематично відвідувалась за місцем проживання, відповідачу роз'яснювалось про необхідність виправлення та створення належних умов для проживання, виховання та розвитку дітей, дотримання санітарно-гігієнічних норм, а також про наслідки невиконання батьківських обов'язків. Однак відповідач не працює, не створила належних умов для проживання та виховання своїх дітей. В будинку бруд та антисанітарія. Немає необхідних меблів, посуду, речей особистої гігієни. Діти неохайні, брудні. Постільна білизна брудна. Немає достатнього запасу продуктів харчування. [PERSON] часто залишає дітей самих, зловживає спиртними напоями. В її будинку часто збираються компанії. Крім того, відповідач написала заяву про тимчасове влаштування її дітей до притулку, у зв'язку з важким матеріальним становищем, хоча отримує державну соціальну допомогу, яка надається сім'ям з дітьми. 17.10.2018 року дітей влаштовано до центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Кодимської районної державної адміністрації. Відомості про батька дітей внесено відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України. Тому позивач просив позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до її дітей та стягнути аліменти на їх утримання в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду від 31 жовтня 2018 року позовна заява була залишена без руху. 14 листопада 2018 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 11 грудня 2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представники позивача наполягали на заявлених вимогах. Відповідач позов не визнала та пояснила, що дійсно вона вживала алкогольні напої, було брудно і холодно в будинку, вона не працювала, у зв'язку з чим влаштувала дітей до дитячого будинку. Однак після цього вона виправилася, тимчасово працювала в м.Одеса, зараз намагається влаштуватися на роботу в м.Подільськ. Алкогольні напої на даний час не вживає та закодувалася. Чоловіка немає, батько дітей помер три роки назад. Умови для проживання дітей вона створила: має будинок, який купила за дитячі кошти, має диван, холодильник, пральну машину, телевізор. Також є книжки, одяг, який випраний та складений до шафи. Зараз має чим опалювати будинок і привезе ще. Дітей відвідує двічі на тиждень, діти хочуть додому. Тому вона просила у задоволенні позову відмовити та залишити дітей з нею. Вислухавши пояснення представників органу опіки та піклування, відповідача, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач є матір'ю дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] /а.с.18-23/. В актових записах про народження дітей відомості про батька внесені відповідно до ч.1 ст.135 СК України, тобто за заявою матері /а.с.11-16/. Згідно довідки Амбулаторії загальної практики - сімейної медицини (с.Ставрове Окнянського району Одеської області) КЗОЗ «Окнянський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» від 18.09.2018 року, діти [PERSON] неодноразово направлялись на лікування в Окнянську РЦПМСД, однак мати на зауваження та рекомендації не реагує. Всі діти потребують стаціонарного лікування /а.с.24/. Відповідач зареєстрована в с.Федорівка, але фактично проживає в с.Ставрове Окнянського району Одеської області /а.с.25/. Станом на 19.09.2018 року відповідач за місцем проживання характеризується негативно. На території сільської ради не працює, не приділяє увагу дітям та не займається їхнім вихованням. З [PERSON] неодноразово проводились бесіди виховного характеру на які вона не реагує /а.с.27/. 21.09.2018 року начальником Органу опіки та піклування [PERSON]. з відповідачем було проведено бесіду, в ході якої останній було роз'яснено, що відповідно до законодавства України мати повинна виховувати дітей та матеріально забезпечувати та попереджено, що у разі невиконання батьківських обов'язків, її може бути позбавлено батьківських прав, про що складено відповідний акт. /а.с.29/. Згідно актів обстеження житлово-побутових умов сім'ї [PERSON] в с.Ставрове Окнянського району Одеської області від 19.04.2018 року, 18.09.2018 року, 04.10.2018 року та 11.10.2018 року, в будинку безлад та антисанітарія, постільна білизна та дитячий одяг брудні та в неохайному стані. Продуктами харчування сім'я не забезпечена. Діти не мають необхідних меблів (стола, стільців), посуду (чашок, тарілок), необхідних речей особистої гігієни (рушники, мило, шампунь тощо). [PERSON] зловживає алкогольними напоями, за дітьми не доглядає, здоров'ям та навчанням дітей не цікавиться. Дитячі кошти використовує не за призначенням, їжу не готує. Зі слів сусідів часто в її будинку влаштовуються гулянки. З 14 по 18 вересня 2018 року [PERSON] вдома не з'являлася, мобільний телефон вимкнула. 04 та 11 жовтня 2018 року її також вдома не було. Діти представлені самі собі, за ними ніхто не доглядає: самі проживають, ходять до школи, харчуються яблуками, виноградом, горіхами. Дров на зиму немає /а.с.30-33/. Відповідно до заяви відповідача про тимчасове влаштування дітей до центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Кодимської районної державної адміністрації Одеської області, у зв'язку з поганими матеріально-побутовими умовами сім'ї з 17.10.2018 року дітей влаштовано до зазначеного закладу /а.с.34-35/. Висновком органу опіки та піклування Окнянської райдержадміністрації Одеської області визнано доцільним позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до її дітей /а.с.9-10/. Зазначені обставини підтверджуються показаннями свідків. Так, свідок [PERSON] повідомила, що сім'я відповідача перебуває на обліку у службі у справах дітей сім років. Відповідач вела себе по-різному: було і наготовано, і чисто. Якось коли служба взимку приїхала до неї раптово, без попередження - то в будинку був порядок, було тепло та була приготована їжа. Разом з тим, неодноразово виявлялися обставини, за яких неможливо було залишати відповідачу дітей і вони були вимушені забрати дітей. Коли відповідача викликали на комісію, вона розплакалась, казала, що виправиться і вони їй повірили та повернули дітей в сім'ю. Але коли вони приїхали наступного разу - то там були чоловіки, які вели себе непристойно. Всі проблеми відповідача від того, що вона вживала алкогольні напої. Зараз відповідач провідує дітей в центрі соціально-психологічної реабілітації, купила їм взуття. Загалом до рекомендацій вона прислухається, але не на довго. Свідок [PERSON] пояснила, що відповідач перебуває на постійному контролі сільської ради. З нею завжди проводяться бесіди виховного характеру, вона піддається на ці заходи, але не надовго: з'являються подруги чи друзі і вона забуває про свої батьківські обов'язки. При сільській раді працювала опікунська рада, вони часто навідувались. Зазвичай у відповідача продуктів харчування немає або після виплат на дітей лише напівфабрикати (заморожені млинці, пельмені) і випивка. Зараз відповідач купила стільці, посуд, постільну білизну, заготовила навіть крупи. Свідок [PERSON] пояснила, що діти навчалися в школі в с.Ставрове Окнянського району Одеської області та хоч і проживають у нелегких умовах, але дуже добрі, не крадуть, не б'ються. Діти завжди ходили до школи, вчились непогано, старша дівчина дуже розумна. Домашні завдання не завжди було зроблене, але те, що діти почули в школі, все запам'ятовували. Але діти недоглянуті, ходили в порваному взутті, одязі, у них був виявлений педикульоз. На її думку, дітям було б краще з мамою, бо вони завжди на її боці, ніколи не кажуть, що вона погана. Ч.ч. 1,2 ст.171 СК України, встановлено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Аналогічні положення закріплені у ст.12 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована постановою ВР №789-XII від 27.02.91 р.), якою визначено, що держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Відповідно до вищевказаних положень, в судовому засіданні, в режимі відеоконференції з Кодимським районним судом Одеської області, судом були заслухані думки дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], які пояснили, що в центрі їм добре, але дома з матір'ю їм краще. Хоча мати інколи вживала алкогольні напої, вони не хочуть, щоб матір позбавляли батьківських прав, хочуть додому. Соціальний педагог центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Кодимської районної державної адміністрації Одеської області Романенко С.В., яка була присутня при з'ясуванні думки неповнолітніх дітей, пояснила, що всі шестеро дітей знаходяться в центрі соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Кодимської районної державної адміністрації Одеської області з моменту влаштування. За цей час відповідач п'ять разів відвідувала дітей. У [PERSON] з матір'ю напружені стосунки, так як не завжди те, що мати обіцяє, то виконує. При влаштуванні до центру діти були налякані, тривожні, а потім звикли до нових умов та режиму. Діти хороші, емоційні. Вони розповідали, що мати вживає алкогольні напої, але вони всерівно хочуть додому. Що мати їх ображає, діти не казали. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пунктами 1, 2 ч.1 ст.164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування, а також ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто, прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно утримують, тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. Частиною 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Визначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, судом встановлено, що відповідач дійсно, в порушення ст.ст.150, 180 СК України, свідомо не виконувала своїх батьківських обов'язків, щодо утримання та виховання дітей, і на час звернення до суду у позивача були підстави для вимог про позбавлення батьківських прав. Однак на час розгляду справи в суді було встановлено, що відповідач усвідомила недопустимість такої поведінки, стала на шлях виправлення. Так, згідно акту обстеження умов проживання відповідача від 11 грудня 2018 року, в кімнатах чисто, частково зроблено ремонт. Дитячі ліжка застелені новою білизною. Біля письмового стола є новенькі стільці. На кухні в кухонному пеналі акуратно складений необхідний посуд та продукти харчування (крупи, макаронні вироби, тощо). Пічне опалення приведене до ладу. Холодильник заповнений продуктами харчування (м'ясо, сало, вершкове масло). Дровами сім'я забезпечена не в повному обсязі. Комісія прийшла до висновку, що мати виправилась в кращу сторону /а.с.52/. На зазначені обставини вказувала і свідок [PERSON] З моменту влаштування дітей до закладу по 04 грудня 2018 року відповідач п'ять разів відвідала дітей, спілкувалася з ними, приносила дітям солодощі, фрукти, нове зимове взуття /а.с.46/. 09 січня 2019 року відповідач закодувалася від вживання алкогольних напоїв, що підтверджується довідкою лікаря наркологічного кабінету КНП «ЦРЛ Подільського району» [PERSON] /а.с.68/. Свідок [PERSON] також підтвердила, що вона була останній часом у відповідача кілька разів та бачила, що в будинку чисто, є консервація. Відповідач вживала алкогольні напої, але на даний час закодувалась. Таким чином, відповідач створила умови для проживання дітей, визнавши, що її основною проблемою є зловживання алкоголем, закодувалася від вживання алкогольних напоїв, планує влаштуватися на роботу, неодноразово відвідувала дітей в центрі соціально-психологічної реабілітації ще до надходження позову до суду, любить дітей та своїми діями показує, що дійсно бажає їх виховувати, що підтвердилось в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» вказує, що право батьків і дітей бути поряд одне з одним становить основоположний складник сімейного життя, а розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, і це можна виправдати лише за поодиноких обставин. При цьому ЄСПЛ наголосив, що між інтересами дитини й інтересами батьків має існувати справедлива рівновага, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу треба приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою і значенням повинні переважати над інтересами батьків. Визначаючи основні інтереси дитини в кожному конкретному випадку, слід враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде зберегти її зв'язки із сім'єю, крім випадків, коли сім'я особливо непридатна або виразно неблагополучна; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечити її розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, яке не є неблагополучним. Суд бере до уваги, що позбавлення батьківських прав - крайній захід вплинути на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, тому питання про його застосування суд вирішує лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, а саме ставлення батьків до дітей. Суд, визнавши доведеною провинну поведінку відповідача, з урахуванням характеру поведінки, а саме, невиконання батьківських обов'язків через зловживання алкоголем та враховуючи активну самостійну боротьбу відповідача зі згубною звичкою, з урахуванням думки дітей, які просять залишити їх з матір'ю, а також беручи до уваги, що позбавлення батьківських прав є винятковою мірою впливу на батьків та виходячи із інтересів дітей, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, оскільки підстави для позбавлення батьківських прав, передбачені ст.164 СК України на час розгляду справи відпали. Разом з тим, суд попереджує відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей та роз'яснює, що у разі продовження протиправної поведінки вона може бути позбавлена батьківських прав. При цьому суд покладає на органи опіки й піклування контроль за виконанням відповідачем [PERSON] батьківських обов'язків.

Outcome: dismissed