Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] пені за прострочення сплати аліментів на утримання дітей, за період з 11.07.2018 р. по 31.12.2018 року у розмірі 37611,39 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на виконанні в Рівненському міському відділі ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) перебуває виконавчий лист виданий на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26.12.2018 р. по справі №569/12873/18, про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1000 грн., щомісячно.У зв`язку із несплатою [PERSON] аліментів, виникла заборгованість , яка станом на 31.05.2020 року складає 37611,39 грн. Оскільки, відповідно до розрахунку розмір пені за період з 11.07.2018 р. по 16.06.2020 р. за прострочення сплати аліментів становить 119675,66 грн., з них за 2018 рік 60456,79 грн., даний розмір пені перевищує суму заборгованості, тому позивач просить стягнути пеню, що відповідає 100% заборгованості по сплаті аліментів, у розмірі 37611,39 грн. Ухвалою суду від 01.07.2020 року справу прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. В судове засідання позивач не з`явилася, про час, місце та дату судового засідання була повідомлена належним чином. До суду надійшла заява представника позивача від 10.11.2020 року про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги довірительки підтримала. Проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлявся належним чином. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив не подав, пояснень чи заперечень на позов не подав, таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів. Згідно з ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи у їх сукупності та взаємозв`язку і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серія [NUMBER] (а.с.9) та [NUMBER] (а.с.10) Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26.12.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Визначено місце проживання неповнолітніх дітей разом з матір`ю. Також даним рішенням стягнуто з [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1000 грн., щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області. 20.06.2019 р. після державної реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] . Постановою від 12.02.2019 р. старшим державним виконавцем Рівненського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Ониськевич Н.В. відкрито виконавче провадження №58337896 з примусового виконання виконавчого листа №569/12873/18 виданого 31.01.2019 р. Рівненським міським судом Рівненської області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1000 грн., щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.4 ст.17 СК України, невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені (дати вчинення розрахунку). Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені обраховується шляхом додавання сум пені, обрахованих за кожним місячним (періодичним) платежем. Відповідні висновки щодо розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц та від 3 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц, згідно з якими Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 1 липня 2015 року у справі № 6-49цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15 і від 2 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16 щодо обчислення пені у кожному місяці як 1% від платежу, помножений на кількість днів у відповідному місяці. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах за період з 11.07.2018 року по 31.05.2020 року, виготовленого старшим державним виконавцем, по виконанню виконавчого листа №569/12873/18, розмір заборгованості складає 37611,39 р. (а.с.14) Відповідно до розрахунку наданого позивачем пені за прострочення сплати аліментів станом на 16.06.2020 р. , всього розмір пені становить 119675,66 грн., з них з 11.07.2018 р. по 31.12.2018 року - 60456,79 грн. (а.с.15) Законом України від 17.05.2017 року №2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" внесено зміни до ст. 196 СК України. Зокрема, частину першу викладено в такій редакції: "1. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості". Встановлення граничного розміру пені, яка може бути стягнута в разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, у розмірі, що не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, є обставиною, що пом`якшує відповідальність, а тому стаття 196 СК України, змінена Законом України від 17 травня 2017 року №2037-VIII, на підставі частини першої статті 58 Конституції України має зворотню дію в часі. Аналогічного висновку дійшла колегія суддів Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 05 вересня 2018 року по справі №753/12684/16, провадження №61-18327св18. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30).Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною. Отже суд приходить до висновку про стягнення неустойки у сумі, що не перевищує 100 відсотків заборгованості по аліментах, зокрема, у розмірі 37611,39 грн. Таким чином, суд проаналізувавши та оцінивши докази надані позивачем вважає, що позов про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів підлягає до задоволення, а тому слід стягнути із відповідача на користь позивача 37611,39 нарахованої пені за прострочення сплати аліментів. Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved