Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом, що був уточнений, до [PERSON], та просить суд визнати право власності на автомобіль марки ТОYОТА моделі RAV4, державний номер [NUMBER], 2002 року випуску за відповідачем [PERSON], стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] у якості відшкодування 1/2 вартості автомобіля марки ТОYОТА моделі RAV4, державний номер [NUMBER], 2002 року випуску суму 126771,20 грн., визнати право власності на нижчезазначені меблі та побутову техніку, що є об'єктом права спільної сумісної власності, за відповідачем [PERSON], а саме: комплект шкіряної меблі; вбудовані кухонні меблі з побутовою технікою; холодильник «Ардо»; комплект столових меблів - стіл зі стільцями; спальний гарнітур, стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] у якості відшкодування 1/2 вартості вищезазначених меблів та побутової техніки суму 150289,02 грн., визнати право власності на нижчезазначені меблі та майно, яке було придбане [PERSON] до реєстрації шлюбу, за відповідачем [PERSON]. а саме: столи з чорного цвітного металу з елементами дерева - 6 шт.; тумби - 4 шт.; підставки під комп'ютери - 3 шт.; шафи офісні - 4 шт.; стільці - 10 шт.; крісла-2 шт.; потрійні віконні штори з карнізами, стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] у якості відшкодування вартості вищезазначених меблів та побутової техніки суму 129585.94 грн., зобов'язати відповідача [PERSON] повернути позивачці [PERSON] цінні особисті речі, які були придбані [PERSON] до реєстрації шлюбу, а саме: люстра - 1 шт.; золотий брелок «Мерседес», визнати Договір між АКБ «ІМЕКСБАНК» та [PERSON] від 07 лютого 2007р. про звернення стягнення на предмет застави та передачу права власності на нього - недійсним з моменту укладення, стягнути з відповідачів АКБ «ІМЕКСБАНК» та [PERSON] солідарно на користь позивачки [PERSON] суму 34587,19 грн. у якості відшкодування зменшення вартості спірного автомобіля - прямих збитків від недійсного правочину, стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] суму 890240,67 грн. у якості відшкодування абсолютного значення подорожчання кредиту за договором про надання споживчого кредиту № 0011177463000 від 19.07.2007р. - прямих збитків від недійсного правочину, стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] судові витрати. У судовому засіданні представник позивачки просив позов задовольнити у повному обсязі. Представник [PERSON] просив у задоволенні позову відмовити, зазначивши, що відповідач не знає, де зараз знаходиться спірний автомобіль, щодо меблів представник відповідача пояснив, що вони були та знаходились у гаражі його знайомого, а в подальшому, що з ними стало він не знає. Представник АКБ "Імексбанк" приймав участь у судових засіданнях, заперечував проти задоволення позову. Після того, як [PERSON] був погашений кредит за автомобіль представник АКБ "Імексбанк" надав до суду заяву, у якій просив справу розглядати за його відсутності, так як не має банк відношення до поділу майна між подружжям. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що 27 серпня 2004 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] в Першому відділі реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис за № 348. Шлюб між сторонами було розірвано. Під час шлюбу сторонами був придбаний автомобіль марки ТОYОТА моделі RAV4, державний номер [NUMBER], 2002 року випуску, що зареєстрований за відповідачем. Згідно ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить чоловіку і дружині на праві спільної сумісної власності. Згідно ч. 1 ст. 61 СК України, об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-яки речі за виключенням тих, що виключені з цивільного обороту. Згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України при розподілі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Згідно ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України (254к/96-ВР), статті 10 ч. 3 та стаття 60 ч. 1 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вбачається, що спірний автомобіль був придбаний сторонами під час дійсних шлюбних відносин між сторонами. Відповідно до п. 24 ПВСУ № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» «До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК). Враховуючи ту обставину, що автомобіль ТОYОТА моделі RAV4, державний номер [NUMBER], 2002 року випуску, тривалий час знаходився у відповідача, перебував у його експлуатації, а також враховуючи пояснення відповідача, що він не знає, де саме зараз знаходиться автомобіль, з чого витікає, що [PERSON] самовільно розпорядився майном, що є спільною сумісною власністю подружжя, суд приходить до висновку про залишення автомобіля відповідачу та стягненню з нього грошової компенсації 1/2 частини вартості автомобіля. Відповідно до висновку № 16236 від 26.11.2008 року судової автотоварознавчої експертизи вартість автомобіля марки ТОYОТА моделі RAV4, державний номер [NUMBER], 2002 року випуску, станом на 24.11.2008 року становить 109 291,00 гривень. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки половину вартості автомобіля марки ТОYОТА моделі RAV4, державний номер [NUMBER], 2002 року випуску, у розмірі 54 645,50 гривень. Посилання позивачки про стягнення з відповідача 126 711,20 гривень - 1/2 частина вартості спірного автомобіля з урахуванням курсу долара США, суд не приймає до уваги, так як вартість автомобіля розраховувалась у національній валюті, яка не має відношення до курсу долара США. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Щодо стягнення з відповідача 1/2 частини вартості меблів придбаних під час шлюбу, то суд приходить до висновку про стягнення з відповідача 1/2 частину від 111 787,11 гривень, так відповідно до квитанцій вартість комплекту шкіряних меблів складає 9 020,54 грн., кухонні меблі 14 327,65 грн., щодо придбання холодильника «Ардо», комплекту столових меблів, спального гарнітуру, то це не заперечувалось сторонами, виходячи з цього суд приймає до уваги розрахунки позивачки, а тому з відповідача підлягають стягненню 1/2 частина вартості меблів, а саме 55 893,56 гривень, що складається з (9 020,54 + 14 327,65 + (3300 дол. США * 26,799674) ) / 2 = 55 893,56 грн. Також суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача вартість меблів придбаних позивачкою до шлюбу, так як рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2011 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном встановлено, що у гаражі [PERSON] знаходились речі столи з чорного цвітного металу з елементами дерева - 6 шт.; тумби - 4 шт.; підставки під комп'ютери - 3 шт.; шафи офісні - 4 шт.; стільці - 10 шт.; крісла-2 шт.; потрійні віконні штори з карнізами, тобто майно, що було придбано позивачкою до реєстрації шлюбу, крім того зазначені речі були передані відповідачу на відповідальне зберігання відповідно до ухвали Приморського районного суду м. Одеси 08.10.2007 року. Самим відповідачем не заперечувалось, що зазначене майно знаходилось у гаражі [PERSON], проте після рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13.09.2011 року, йому нікуди було перевезти спірне майно і тому, що з ним стало надалі [PERSON] не знає. Крім того, відсутність спірних меблів у гаражі [PERSON] підтверджується актом експерта, який входив на огляд для проведення судової експертизи, та зазначив, що майно, яке знаходилося в приміщенні не відповідало майну вказаному в ухвалі. Таким чином, виходячи з розрахунків з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки сума 129585.94 гривень. Крім того, суд відмовляє у задоволенні позову в частині витребування у відповідача люстри, так як позивачка просить повернути їй люстру в натурі, але відповідно до матеріалів справи та показань відповідача люстра відсутня, а так як позивачкою не заявляються вимоги про стягнення з відповідача грошової компенсації за люстру, суд відмовляє у задоволенні цих вимог. Золотий брелок «Мерседес», що належить позивачці знаходиться у відповідача, що ним підтверджується, з огляду на це суд приходить до висновку про задоволення вимог про повернення позивачці золотого брелка. Щодо позовних вимог [PERSON] про визнання Договору між АКБ «ІМЕКСБАНК» та [PERSON] від 07 лютого 2007р. про звернення стягнення на предмет застави та передачу права власності на нього - недійсним з моменту укладення, стягнення з відповідачів АКБ «ІМЕКСБАНК» та [PERSON] солідарно на користь позивачки [PERSON] суму 34587,19 грн. у якості відшкодування зменшення вартості спірного автомобіля - прямих збитків від недійсного правочину, стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] суму 890240,67 грн. у якості відшкодування абсолютного значення подорожчання кредиту за договором про надання споживчого кредиту № 0011177463000 від 19.07.2007р. - прямих збитків від недійсного правочину, то суд відмовляє у їх задоволенні у зв'язку з їх безпідставністю та недоведеністю, так як позивачкою не було зазначено, які саме збитки їй заподіяні, не доведено їх наявність, сам факт отримання кредиту не є доказом завдання збитків [PERSON], що суперечить положенням статті 60 ЦПК України. Крім того, Договів між АКБ «ІМЕКСБАНК» та [PERSON] від 07 лютого 2007р. про звернення стягнення на предмет застави та передачу права власності на нього неможливо визнати недійсним, так як на даний час він розірваний 15.12.2008 року за згодою сторін. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON].

Outcome: partial