Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

27.09.2019 року до суду звернулася [PERSON] із вказаною позовною заявою, в якій зазначає, що 08 жовтня 2011 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі [PERSON] . Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 31 березня 2015 року даний шлюб було розірвано. Від даного шлюбу, [INFO] у них народилася донька [PERSON] . В позові вказує, що з лютого 2015 року, відповідач [PERSON] разом з сім`єю не проживає, вихованням дочки не займається, матеріальну допомогу на її утримання не надає. Тому позивач була вимушена звернутися до суду про стягнення аліментів на доньку [PERSON] . Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 05.03.2015 року справа №137/338/15 позов було задоволено та з відповідача [PERSON] на утримання доньки стягнуто аліменти в розмірі ј від його заробітку. Також зазначає, що на початку 2018 року вона звернулася до опікунської ради при Літинській селищній раді про надання згоди, на отримання додаткової соціальної відпустки за 2016 рік, оскільки сама самостійно виховує та утримує малолітню дочку [PERSON]. 16.04.2018 року опікунська рада надала згоду. Тому змушена звернутися до суду з вказаним позовом і просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його доньки [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю. Суду пояснила, що з 2015 року, з моменту розлучення, її колишній чоловік [PERSON] життям та вихованням їх спільної доньки [PERSON] не цікавиться та не приймає ніякої участі. Більше півтора року не сплачував аліментів. На даний час він перебуває за кордоном. Ні він, ні його батьки участі у житті та вихованні доньки не приймають. Тому просить позбавити його батьківських прав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про місце дату та час судового засідання був повідомлений належним чином про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Заяв чи клопотань до суду не надходило. Представник третьої особи Орган Опіки та піклування Літинської райдержадміністрації Джигун О.Л. в судовому засіданні позов підтримала повністю. Суду пояснила, що сторони неодноразово викликалися на засідання комісії, проте відповідач [PERSON] жодного разу не з`явився. В телефонному режимі з його матір`ю було встановлено, що [PERSON] перебуває за кордоном і не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Відповідач до органу опіки щодо перешкод у побаченні з донькою не звертався. За таких підстав, вважає необхідним позбавити відповідача батьківських прав відносно його дочки [PERSON] , [INFO] . Із показань свідка [PERSON] допитаного в судовому засіданні встановлено, що позивачка є його рідною донькою, а [PERSON] є його онучкою. Вказав, що його колишній зять [PERSON] більше 5 років у житті онучки не з`являвся та участі у її житті та вихованні не приймав. Із показань свідка [PERSON] допитаної в судовому засіданні встановлено, що позивачка є її кумою, а вона є хрещеною матір`ю [PERSON] . Вказала, що батька [PERSON] не було ні днях народження похресниці, ні на сімейних святах. Також вона жодного разу ніде з ним не зустрічалась. Коли була необхідність, вона допомогала позивачці, забирала дитину з дитячого садочка. Із показань свідка [PERSON] допитаної в судовому засіданні встановлено, що вона є сусідкою позивачки [PERSON] Вказала, що більше 4 років батька їх спільної доньки [PERSON] вона не бачила, він до дитини не приїжджав, з донькою не гуляв. Із показань свідка [PERSON] допитаної в судовому засіданні встановлено, що вона працює вихователем в дитячому садочку. [PERSON] на протязі 4 років була її вихованкою. Ні батька дівчинки, ні його батьків жодного разу не було у садочку. Дитину постійно приводила мама, або дідусь чи бабуся по материній лінії. [PERSON] не проявляв бажання зустрічатися з донькою. Із показань свідка [PERSON] допитаного в судовому засіданні встановлено, що він є кумом позивачки і відповідно хрещеним батьком [PERSON] . Суду вказав, що батька [PERSON] , [PERSON] він бачив два рази. Один раз на хрестинах, а другий раз коли доньці було 1 рік. Більше він в сім`ї позивачки його не бачив. Бажання бачитися з донькою батько не проявляв. Дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступне. Так, відповідно свідоцтва про народження (а.с.6) батьками [PERSON] , [INFO] зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до рішення Літинського районного суду Вінницької області від 31.03.2015 р. (а.с.7) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до рішення Літинського районного суду Вінницької області від 05.03.2015 р. (а.с.8) з [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] стягнуто аліменти в розмірі ј від його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17.02.2015 року і до досягнення дочкою повноліття. Довідкою Літинської селищної ради Літинського району Вінницької області за №1771 від 15.09.2019 р. (а.с.10) зазначено, що до складу сім`ї [PERSON] входить дочка [PERSON] , 2013 року народження, яка перебуває на утриманні матері. Відповідно до протоколу засідання опікунської ради при Літинській селищній раді від 16.04.2018 року (а.с.11) надано згоду [PERSON] на надання додаткової оплачуваної відпустки строком на 10 днів за 2018 рік за місцем основної роботи, в зв`язку з тим, що вона виховує і утримує неповнолітню доньку сама. Колишній чоловік у вихованні дитини участі не бере. Аналогічну відпустку було надано позивачу у 2019 році - протокол засідання опікунської ради при Літинській селищній раді від 13.05.2019 року (а.с.26); у 2017 році - протокол засідання опікунської ради при Літинській селищній раді від 19.04.2017 року (а.с.28) та у 2016 році - протокол засідання опікунської ради при Літинській селищній раді від 16.09.2016 року (а.с.29) Висновком органу опіки та піклування Літинської райдержадміністрації за №01-27-609 від 11.12.2019 р. (а.с.30) встановлено доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно його доньки [PERSON] , [INFO] . Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблею ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересів дитини. Таке визначення може бути необхідними у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, стан; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства»). Згідно норм ст.152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ст.164 ч.1 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо він, вона: п.2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно постанови Пленуму Верховного суду України 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Також, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового розгляду, врахувавши показання свідків суд, приходить до висновку про задоволення позову, оскільки відповідач [PERSON] матеріально не забезпечує дитину, участі у її вихованні не приймає, не дбає про її духовний та інтелектуальний розвиток, не цікавиться життям, а позбавлення відповідача батьківських прав буде відповідати інтересам дитини. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved