Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАОП Промінь про розірвання договору оренди земельної ділянки, який укладений між [PERSON] та відповідачем по справі на земельну ділянку площею 3, 0733 га кадастровий номер № 6323381200:14:000:0146 та зареєстрований в реєстрі за №040769800059 від 16.03.2007 року. На обґрунтування позову позивач зазначила, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 21.11.2009 р. №2-2722 та державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №188121 він є власником в порядку спадкування земельної ділянки загальною площею 3,0733 га кадастровий номер 6323381200:14:000:0146, яка належала [PERSON] відповідно до державного акту ІІ-ХР №059945 виданого 27.02.2001 року.Відповідно до інформації наданої ПАОП «Промінь» між ПАОП «промінь» та [PERSON] 01.11.2006 року був укладений договір оренди земельної ділянки за №511, який зареєстровано у Красноградському районному відділі Харківської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» №040769800059 від 16.03.2007 року строком на 25 років Згідно умов договору, а саме п.14.5 Дія договору припиняється шляхом його розірвання в звязку з переходом права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи. Він в свою чергу звернувся з листом до ПАОП «Промінь» про розірвання договору оренди землі в добровільному порядку. Відповідно користуючись своїм правом як власника та умовами договору повідомив, що він не має наміру продовжувати дію договору оренди, оскільки має намір самостійно обробляти земельну ділянку та просив розірвати договір в звязку з переходом права власності до нього [PERSON] як спадкоємця, та повернути земельну ділянку в стані придатному для використання. Сторони в судове засідання не з'явилися. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява, в якій вона позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач, яка діє на підставі довіреності [PERSON] надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила відстрочити виконання рішення про повернення земельної ділянки до 01.08.2018 року у звязку з тим, що підприємство вже засіяло дану земельну земельну ділянку озимою пшеницею та виплатило позивачу орендну плату за 2018 рік. Враховуючи те, що сторони про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому порядку, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін за наявними у справі доказами на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснюючи фіксування судового процесу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дані обставини визнаються сторонами по справі, а тому відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Дослідивши матеріали справи в їхній сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановленої статтею 61 цього кодексу. Судом встановлено, що між [PERSON] та ПАОП Промінь укладено договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3, 0733 га кадастровий номер № 6323381200:14:000:0146, що знаходиться на землях Кобзівської сільської ради Красноградського району Харківської області (а.с. 4-10) [PERSON] є спадкоємцем [PERSON], яка померла 15.11.2008 року. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 21.11.2009 р. №2-2722 та державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №188121 [PERSON] є власником в порядку спадкування земельної ділянки загальною площею 3,0733 га кадастровий номер 6323381200:14:000:0146, яка належала [PERSON] відповідно до державного акту ІІ-ХР №059945 виданого 27.02.2001 року (4-5). \~Згідно п.1. договору оренди орендодавець надає, а орендар приймає в строкове, платне користування земельну ділянку. Відповідно до п.3.1 договір укладено сторонами на 25 років, починаючи з дня його державної реєстрації. Пунктом 14.5 Договору оренди земельної ділянки передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за переходом права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря- є підставою для зміни або розірвання договору. Відповідно до ч.2,ч.3 ст.6 ЦК України сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. На підставі ч. 4 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" (чинної на момент розгляду справи) перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Таким чином, як загальною, так і спеціальною нормами права встановлений принцип пріоритетності договору. Отже, при вирішенні цього спору слід, перш за все, керуватися положеннями договору оренди землі. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як вбачається з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 3 ст. 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов'язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Аналізуючи викладені норми чинного законодавства, текст спірного договору, суд вважає, що сторони при укладенні договору оренди дійшли згоди про його припинення у разі настання умов визначених в п.14.5 Договору. Оскільки власником земельної ділянки площею 3, 0733 га, кадастровий № 6323381200:14:000:0146 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 21.11.2009 року став [PERSON], суд вважає за необхідне розірвати договір оренди земельної ділянки кадастровий № 6323381200:14:000:0146, № 511 від 01.11.2006 року, зареєстрований в реєстрі за № 040769800059 від 16.03.2007 року, який був укладений між [PERSON] та ПАОП "Промінь", у зв'язку з переходом права власності на земельну ділянку до другої особи. Згідно ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочку виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Враховуючи те, що на даний час на вказаній земельній ділянці вже розпочались сільськогосподарські роботи, суд вважає за необхідне відстрочити виконання рішення суду до закінчення сільськогосподарських робіт, а саме до 01.08.2018 року, проти чого не заперечує позивач. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 640, 00 грн.

Outcome: approved