Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

23 жовтня 2014 року [PERSON] (Позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (Відповідач) про стягнення аліментів (дата звернення до суду підтверджується штампом канцелярії суду). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона перебуває з Відповідачем у шлюбі, від якого мають дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає, в зв'язку з чим Позивачка просить стягувати з [PERSON], [INFO]., уродженця м. Києва, аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 50 процентів частки заробітної плати щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги про стягнення з Відповідача аліментів в розмірі 1\\4 всіх видів заробітку підтримала (а.с. 14). Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог в розмірі 1\\4 всіх видів заробітку не заперечував (а.с.15). Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом з'ясовано, що між [PERSON] (Відповідач), [INFO]., та [PERSON] (Позивач), [INFO], 06 грудня 2003 року у Рознесенській с/раді Золотоніського району Черкаської області зареєстровано шлюб, про що 06.12.2003 року в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 20 та видано Свідоцтво про одруження. Після державної реєстрації шлюбу прізвища сторін визначені так: чоловіка - "[PERSON]", дружини "[PERSON]". Реєстрація шлюбу підтверджується Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 06.12.2003р. (а.с. 2). [INFO] у Позивачки та Відповідача народився син - [PERSON], про що в Книзі реєстрації народжень 18.03.2005р. зроблено відповідний актовий запис за № 122, що підтверджується Свідоцтвом про народження від 18.03.2005р., виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, в якому зазначено в графі «мати»: [PERSON], «батько» - [PERSON] (а.с.3). Згідно довідки, виданої Комунальним підприємством ЖЕК-3 Броварської міської ради Київської області № 1502 від 14.10.2014р., встановлено, що [PERSON], [INFO] зареєстрований та проживає разом з [PERSON] за адресою [ADDRESS] (а.с.4). Водночас, судом встановлено, що Позивачка з 21.11.2013р. працює в ТОВ «Іста-Архів» на посаді референта, та її сума доходу за період з 01.04.2014р. по 30.09.2014р. становить 14 321,42 грн., що підтверджується Довідкою про доходи, виданої ТОВ «Іста-Архів» 08.10.2014р. № 1 (а.с.6). Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII ( 789-12 ) від 27.02.91 та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ст. 191 СК України). Днем звернення Позивачки до суду є 23 жовтня 2014р., оскільки саме цим днем позовна заява здана безпосередньо до канцелярії Шевченківського районного суду м. Києва, що підтверджується відповідним вхідним штампом на першій сторінці позовної заяви. Під час розгляду справи, Відповідачем не було надано суду документів, які б підтверджували його офіційне працевлаштування, наявність на утримання інших неповнолітніх дітей, окрім спільного сина від шлюбу з Позивачкою, розміру доходу та інших відомостей, які могли б мати значення для вирішення справи. Разом з тим, Відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог про стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 1\\4 частини усіх видів заробітку, що підтверджується його заявою. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, оскільки Відповідач не заперечував проти часткового задоволення позовних вимог та фактично їх визнав, суд, виходячи з наявних доказів в матеріалах справи, приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття в примусовому порядку. Враховуючи ст. 182-183 СК України, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з Відповідача аліментів на утримання дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1\\4 усіх видів заробітку Відповідача щомісяця з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття - підлягають задоволенню. Виходячи з положень ст. 88 ЦПК України, а також з того, що Позивачі у справах про стягнення аліментів згідно з Законом України «Про судовий збір» звільнені від сплати судового збору, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з Відповідача в дохід держави судового збору за ставкою, яка діяла на час звернення Позивача з позовом до суду (жовтень 2014р.), у розмірі 243,60 грн. Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 80, 84, 180-183, 191 Сімейного кодексу України, та

Outcome: partial