Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, з врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог (вх. № 34578 від 25.10.2016 року, а.с. 37), про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів в розмірі 1/6 частки з всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання їх спільної дитини, [PERSON], [INFO], щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивований тим, що сторони з 27.04.2013 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільну дитину, [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем і знаходиться на її утриманні. Зазначила, що відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає, дитина повністю знаходиться на утриманні позивача. В судове засідання позивач не зявилась, подала суду заяву (вх. № 38030 від 16.11.2016 року, а.с. 49) про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, з врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог (а.с. 37). Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, проте, до суду повернулись конверти з повістками для відповідача з відміткою за закінченням терміну зберігання (а.с. 21, 39, 46). Представник відповідача подав до суду заяву (вх. № 35687 від 01.11.2016 року, а.с. 45) про розгляд справи без її участі та без участі відповідача [PERSON], позовні вимоги визнає в повному обсязі, з врахуванням заяви про зменшення їх розміру (а.с. 37) та не заперечує проти їх задоволення. Третя особа, [PERSON] в судове засідання не зявилась про час і місце розгляду справи повідомлялася. Копія ухвали про відкриття провадження у справі, копія позовної заяви з доданими до неї копіями документів, а також судова повістка у даній справі, повернуті на адресу суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 22, 38, 47). Причини неявки суду не повідомила, заяв та заперечень не надавала. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, судом встановлено таке. Сторони з 27.04.2013 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії І-ОЛ № 069048 від 27.04.2013 року, виданого Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції (а.с. 3). Від шлюбу мають малолітню дитину, [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її повному утриманні, що підтверджується довідкою № 6260 від 12.08.2016 року (а.с. 5). Згідно свідоцтва про народження [PERSON], серії І-ОЛ № 152515 від 05.11.2013 року, виданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, батьками дитини є [PERSON] та [PERSON], про що складено відповідний актовий запис за № 2026 (а.с. 4). За статтею 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до статті 9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Одним із способів захисту прав малолітньої дитини при ухиленні батьків від обов'язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання. Так, відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (частина перша статті 181 Сімейного кодексу України). Частиною першою статті 189 цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати, тощо) не повинні порушувати її права. При цьому, розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у статті 182 Сімейного кодексу України. Договір має бути укладено письмово та підлягає нотаріальному посвідченню. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із ним, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Домовленість між батьками щодо утримання дитини відсутня. Згідно з частиною третьою статті 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку(доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною першою статті 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В силу статті 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, при цьому суд враховує, що дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини є обґрунтованими, ґрунтуються на вимогах закону. За частиною четвертою статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом зясовано, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. При визначенні розміру аліментів, суд враховує наявність у відповідача ще однієї неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO] та те, що відповідач є платником аліментів на її утримання (рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 23.03.2012 року, яке набрало законної сили 17.04.2012 року, а.с. 25), також визнання позову відповідачем. Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що частиною першою статті 11 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. А тому, суд задовольняє позов в межах заявлених позовних вимог, хоча розмір аліментів, що сплачуються на іншу дитину є значно більшим. Згідно пункту 1 частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. За приписом частини третьої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України у разі, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За статтею 88 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки підстави, визначені Законом України "Про судовий збір" щодо звільнення відповідача від сплати судового збору відсутні.

Outcome: approved