Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

19.10.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами, якими просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого 12.02.2015 року, право власності на:земельну ділянку площею 2,90 гектарів, яка розташована на території Камянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельну ділянку площею 1,51 га, яка розташована на території Камянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які належали спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ОД №084111, виданого 14.09.2000 року Камянською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за ОД №10-05-1044. Свої вимоги мотивує тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області\~їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку із тим, що у Державному акті на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №084111, виданому уповноваженим органом 14.09.2000р. (на підставі рішення Камянської сільської Ради народних депутатів Ізмаїльського району Одеської області від 31.05.2000р. №140) на імя спадкодавця [PERSON], є порушення Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах №43 від 04.05.1999р. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Відповідач, сповіщений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ОД №084111, виданий 14.09.2000 року Камянською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за ОД №10-05-1044, власником земельних ділянок площею 2,90 гектарів, та площею 1,51га, які розташовані на території Камянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вказаний [PERSON]. [PERSON] листа Міськрайонного управління у Ізмаїльському районі та м. Ізмаїлі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 24.11.2017р. за №3392/126-17 згідно наявних в управлінні Книг реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою та других примірників державних актів станом на 31.12.2012р. на гр.. [PERSON] зареєстрований державний акт на право приватної власності на землю серія ІІ ОД №084111 за ОД №10-05-1044 від 14.09.2000р., земельна ділянка загальною площею 4,41 га (в т.ч. 1, 51 га згідно розпорядження РДА №768/А-2002 від 13.09.2002р.), розташована на території Камянської сільської ради та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [PERSON] до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). [PERSON] із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. [PERSON] ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. [PERSON] ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЖД №409664 від 13.02.2015 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер 12.02.2015 року. Після смерті [PERSON], згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входять земельні ділянки площею 2,90 гектарів та 1,51 га, які розташовані на території Камянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [PERSON] зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №49457272 від 13.10.2017р. інформація про заповіт від імені [PERSON] відсутня. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька [PERSON] відповідно до ст. 1261 ЦК України, що підтверджено свідоцтвом про народження позивача серії ІІ-ЖД №392527 від 04.02.1978р. та спадщину після смерті батька прийняла, оскільки на день смерті спадкодавця, час відкриття спадщини, протягом шести місяців проживала та була зареєстрована разом із спадкодавцем за однією адресою, що підтверджено довідкою виконавчого комітету Камянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за № 1407 від 24.09.2015р. Іншій спадкоємець за законом першої черги після смерті чоловіка [PERSON] відповідно до ст. 1261 ЦК України стала його дружина [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про одруження серії 1-АБ №271372 від 31.10.1971р., яка в установлений законом строк відмовилася від прийняття спадщини, про що надала відповідну заяву до державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області, копія якої наявна у матеріалах справи. Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає. Інших спадкоємців немає. На звернення позивача до державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, йому було відмовлено у звязку з тим, що у Державному акті на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №084111, виданому уповноваженим органом 14.09.2000р. (на підставі рішення Камянської сільської Ради народних депутатів Ізмаїльського району Одеської області від 31.05.2000р. №140) на імя спадкодавця [PERSON], є порушення Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах №43 від 04.05.1999р. Відповідно до п.п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно. [PERSON] із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. [PERSON] п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. При цьому, як вбачається листа Міськрайонного управління у Ізмаїльському районі та м. Ізмаїлі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 24.11.2017р. за №3392/126-17 згідно наявних в управлінні Книг реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою та других примірників державних актів станом на 31.12.2012р. на гр.. [PERSON] зареєстрований державний акт на право приватної власності на землю серія ІІ ОД №084111 за ОД №10-05-1044 від 14.09.2000р., земельна ділянка загальною площею 4,41 га (в т.ч. 1, 51 га згідно розпорядження РДА №768/А-2002 від 13.09.2002р.), розташована на території Камянської сільської ради та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до ст. 316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, судом встановлено, що власником земельних ділянок площею 2,90 гектарів та 1,51 га, які розташовані на території Камянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, є [PERSON]. Позивач спадщину після померлого батька прийняв фактично, оскільки на день смерті спадкодавця, час відкриття спадщини, проживав та був зареєстрований зі спадкодавцем за однією адресою, осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині після смерті [PERSON] немає, іншій спадкоємець [PERSON] 31.07.2015р. надала заяву до державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області про те, що відмовляється від спадщини після чоловіка, з огляду на встановлене позивач обґрунтовано вимагає визнання за ним права власності на вказане майно. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до роз'яснень п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Стаття 57 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. [PERSON] з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, у тому числі, з огляду на те, що відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved