Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

10.09.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, де просить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 5 611,85 грн. та судовий збір в сумі 1218,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачкою 10.07.2012 року був укладений кредитний договір б/н, згідно якого банк надав відповідачці кредит у розмірі 1 200,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В результаті невиконання умов кредитного договору, згідно наданого розрахунку, станом на 31.07.2015 року заборгованість складає 5 611,85 грн., із них: 1 212,53 грн. - заборгованість за кредитом; 2 065,90 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 590,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 500,00грн. штрафу (фіксована частина); 243,42 грн. штрафу (процентна складова). Також позивач просить стягнути з відповідачки понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судовому засіданні пояснила, що позов визнає, дійсно в 2012 році вона взяла кредит та була впевнена, що виплатить його. Однак, втративши роботу не змогла вносити щомісячні платежі, лише декілька разів сплатила по 200 грн., але більше не платила, так як не працевлаштувалась та доглядала за матірю. На даний час борг існує і він не погашений. Відповідно до діючого законодавства, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і ч., ч.1, 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. У відповідність ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Судом встановлено наступне. 10.07. 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н. Відповідно до умов договору банк надав відповідачці кредит у розмірі 1200,00грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Частина 1 ст. 207 ЦК України встановлює, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Стаття 638 ЦК України передбачає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Як убачається із заяви [PERSON], вона містить пункт наступного змісту: "Я згодна, що ця заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між мною та Банком договір про надання банківських послуг. Я ознайомилась та згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг, які були надані мені для ознайомлення у письмовому вигляді" (а.с.5 на звороті). Таким чином, під час укладення договору від 10.07.2012 року були дотримані вимоги як частини 1, так і частини 2 ст. 207 К України, оскільки всі умови договору викладені у письмовій формі на паперових носіях, а сам договір скріплений підписами обох сторін. З врахуванням наведеного, вказаний вище кредитний договір складається із заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг. Позичальникові були запропоновані саме такі умови кредитного договору і відповідачка з ними погодилась шляхом підписання відповідної заяви позичальника. Аналогічна правова позиція викладена і у Постанові Верховного Суду України № 6-116цс13 від 06 листопада 2013 року в справі за позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка, відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для усіх судів України. Отже, доведеним є факт, що 10.07.2012 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладений кредитний договір № б/н., згідно з яким остання отримала кредит у розмірі 1200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, за умови сплати 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом та комісії за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 5 - 31). Зокрема, судом встановлено, що пунктом 2.1.1.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг, сторони погодили, що після отримання Банком від Клієнта необхідних документів, а також Заяви, Банк здійснює перевірку наданих документів та приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і Клієнт надає Банку право у будь який момент змінити (зменшити, збільшити анулювати) кредитний ліміт Також пункт 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг передбачає, що підписання даного договору є прямою та безумовною згодою Клієнта стосовно прийняття будь якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком. Таким чином, рішення про розмір кредитного ліміту банк приймає вже після підписання заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, за відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн . + 5% від суми позову (а.с.27). Згідно ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. На порушення умов кредитного договору, відповідач взятих за цим договором зобов'язань не виконав, у зв'язку з чим станом на 31.07.2015 року заборгованість складає 5 611,85 грн., із них: 1 212,53 грн. - заборгованість за кредитом; 2 065,90 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 590,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 500,00грн. штрафу (фіксована частина); 243,42 грн. штрафу (процентна складова). Частиною першою статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За правилами ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст. 549 ЦК України ). Оскільки відповідачка умов кредитного договору не виконує, то банк-кредитор має право вимагати виконання зобов'язання від боржника, відповідно до зазначеного договору. Розрахунки по заборгованості надані позивачем, на думку суду, не викликають сумнівів у їх вірності. Заяви про застосування строку позовної давності від відповідача не надходило. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved