Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] та відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції м.Києва про визнання права власності на автомобіль та зняття з нього арешту. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 06 березня 2014 року позов задоволено частково. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину автомобіля марки Toyota модель Camry, 2011 р.в. , р.н. [NUMBER] , сірого кольору , номер шасі [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 10.07.2012 року . Знято арешт з 1/2 частини автомобіля марки Toyota модель Camry, 2011 р.в. , р.н. [NUMBER] , сірого кольору , номер шасі [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 10.07.2012 року, накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.09.2012 року головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції м.Києва Коровайко О.С. Скасувано постанову від 27.02.2013 року державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції м.Києва Шеремет Ю.М. про розшук майна боржника , а саме транспортного засобу марки Toyota модель Camry, 2011 р.в., р.н. [NUMBER] , сірого кольору , номер шасі [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 10.07.2012 року . Судом з'ясовано, що при ухваленні рішення не вирішено питання про судові витрати, про що зазначено і в ухвалі апеляційного суду Кіровоградської області від 6.05.2014 року. Сторони в судове засідання не з явилися. Згідно ч.3 ст. 220 ЦПК України їх присутність не є обов'язковою. Суд, дослідивши матеріали справи , вважає що необхідно ухвалити додаткове рішення, де вирішити питання про судові витрати. Відповідно до п.6 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Згідно п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення , може за власною ініціативою ухвалити додаткове рішення , якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення , суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати При подачі позову позивачкою [PERSON] був сплачений судовий збір в сумі 114 грн. 70 коп. А в позові заявлено майнову і немайнові вимоги. Згідно ч.3 ст. 6 Закону України " Про судовий збір" за подання позовної заяви , що має одночасно майновий і немайновий характер , судовий збір сплачується за ставками , встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Позов подано [PERSON] 15.08. 2013 року і при подачі позову сплачено судовий збір за немайнові вимоги 114 грн. 70 коп. Позивачка [PERSON] повинна була при подачі позову сплатити судовий збір і за майнову вимогу. Згідно ч.2 ст. 4 Закону України " Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1% ціни позову , але не менше 0.2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Так як матеріалами справи не встановлена вартість спірного автомобіля, то [PERSON] повинна була сплатити при подачі позову мінімальну суму судового збору за майнову вимогу 229 грн.40 коп.( станом на день подачі позову). Так як дана сума нею не була сплачена, а майнова вимога задоволена і стосувалася вона відповідача [PERSON] , то з останнього на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 229 грн.40 коп. Немайнові вимоги стосувалися іншого відповідача - відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції м. Києва і так як вони задоволені, то з останнього підлягає стягненню судовий збір 114 грн. 70 коп. на користь позивача [PERSON]

Outcome: approved