Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про припинення права спільної часткової власності в зв'язку з виділенням частки в натурі. Позов мотивовано тим, що позивач є власником 67/100 часток будинковолодіння, розташованого у [ADDRESS]. Рішенням Вінницького міського суду від 28.03.2014 року виділено [PERSON] в натурі 67/100 частки будинковолодіння [ADDRESS], згідно варіанту №1 висновку судової будівельно - технічної експертизи №903 складеного ТОВ «Експертно - юридичною фірмою «Соломон» 19.02.2014 року, згідно з яким [PERSON] виділяється по підвальному приміщенню літера «п/А»: коридор приміщення І площею 3,6 кв.м., підвальне приміщення ІІ площею 12,4 кв.м., підвальне приміщення ІІІ площею 8,4 кв.м., санвузол IV площею 4,3 кв.м., комора ІХ площею 11 кв.м., коридор Х площею 3кв.м., гараж ХІ площею 14,1 кв.м., загальною площею 56,8 кв.м. по будинку під літерою «А» на першому поверсі: коридор 1-1 площею 4,9 кв.м., коридор 1-2 площею 10,8 кв.м., кімната 1-3 площею 14,9 кв.м., санвузол 1-4 площею 4,7 кв.м., кухня 1-5 площею 7,7 кв.м., кімната 1-6 площею 12 кв.м. загальною площею 55 к.м.; господарські будівлі гараж «Д», гараж «Д1», погріб «п/Д», сарай «Е», оглядова яма «о/я», гараж «Ж», ганок. Огорожа №1, ворота №3, хвіртка №3, мостіння І - залишаються в спільній частковій власності. Відповідні житлові та нежитлові приміщення господарські будівлі та споруди знаходяться на земельній ділянці, що перебуває у власності позивача. В інших співвласників відсутнє право спільної часткової власності, що вбачається із договору купівлі - продажу квартири від 17.01.2013 року та технічного паспорту на будинковолодіння від 24.07.2013 року. Про сить припинити [PERSON] право спільно часткової власності на 67/100 частки будинковолодіння [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали за обставин викладених в позові, просили позов задовольнити, не заперечували щодо заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явились з невідомих суду причин. Враховуючи думку учасників позивача та ї представника, вимоги ст. ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачів, постановивши по справі заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] являється власником 67/100 часток будинковолодіння, розташованого у [ADDRESS], що підтверджується витягом з державного реєстру від 29.05.2014р. виданого на підставі заочного рішення Вінницького міського суду від 28.03.2014р. (а.с.4). Згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28.03.2014року виділено [PERSON] в натурі 67/100 частки будинковолодіння [ADDRESS], згідно варіанту № 1 висновку судової будівельно-технічної експертизи №903 складеного ТОВ «Експертно-юридичною фірмою «Соломон 19.02.2014р. згідно з яким [PERSON] виділяється по підвальному приміщенню літера «п/А»: коридор приміщення І площею 3,6 кв.м., підвальне приміщення ІІ площею 12,4 кв.м, підвальне приміщення ІІІ площею 8,4 кв.м., санвузол ІV площею 4,3 кв.м., комора ІХ площею 11 кв.м., коридор Х площею 3 кв.м., гараж ХІ площею 14,1 кв.м., загальною площею 56,8кв.м. по будинку під літерою «А» на першому поверсі: коридор 1-1 площею 4,9 кв. м., коридор 1-2 площею 10,8 кв. м., кімната 1-3 площею 14,9 кв. м., санвузол 1-4 площею 4,7 кв. м., кухня 1-5 площею 7,7 кв. м., кімната 1-6 площею 12 кв. м.. загальною площею 55,кв.м.; господарські будівлі гараж «Д», гараж «Д1», погріб «п/Д», сарай «Е», оглядова яма «о/я», гараж «Ж», ганок. Огорожа №1 ворота №3 хвіртка №3 мостіння І - залишаються в спільній частковій власності (а.с.5-6). Відповідні житлові та нежитлові приміщення господарські будівлі та споруди знаходяться на земельній ділянці, що перебуває у власності позивача згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ВН від 04.11.1998р. зареєстрованого за №1/1003 та підтверджується кадастровим планом виготовленим ДП «Поділлягеодезкартографія» 03.07.2006р. (а.с.8,9) [PERSON] являється власником квартири №3 - 22,0 кв.м., розташованого у [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі - продажу від 17.01.2013р.(а.с.15,16). [PERSON] являється власником квартири №2 - 18,2 кв.м., розташованого у [ADDRESS], що підтверджується договором свідоцтвом про право на спадщину від 17.12.2008р. та витягом про право власності на нерухоме майно від 15.01.2009р. (43,44). Таким чином, виходячи з правовстановлюючих документів та технічного паспорту на будинковолодіння від 24.07.2013р. право спільної часткової власності у відповідачів відсутнє. Відповідно до ст.ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Так, рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 визначає. що поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України ( 1501-06 ) та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції ( 254к/96-ВР ) і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Відповідно до положень ст. 364 Цивільного кодексу України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Отже, з огляду на те, що судовому захисту підлягає також і інтерес позивача щодо припинення спільної часткової власності, а саме прагнення позивача користуватись конкретним матеріальним благом, позов підлягає задоволенню. За клопотанням позивача судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved