Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

09 вересня 2014 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В своєму позові [PERSON] посилалась на те, що 01 березня 1997 року в відділі реєстрації актів цивільного Новоодеського району Миколаївської області [PERSON] разом з відповідачем зареєструвала шлюб, актовий запис № 13 та змінила своє прізвище на [PERSON]. Вказаний шлюб був розірваний на підставі рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 25 листопада 2013 року, справа за № 482/1914/13-ц (рішення суду набрало законної сили 09 грудня 2013 року). В період шлюбу 24 вересня 2007 року за спільні кошти відповідачем на підставі договору купівлі-продажу набуто нерухоме майно - будинок, що розташований по [ADDRESS], вартість якого становила 142 482,00 гривень. Також під час перебування у шлюбі подружжям було придбано наступне майно: глибинний мотор для скважини вартістю 3000грн.; бджолопавільон дерев'яно-металевий вартістю 6000грн.; деревообробний станок (електроцеркулярку) вартістю 2000грн.; вулики в кількості 23 штуки вартістю 5900грн.; 8 (вісім) свиней в'єтнамських вартістю 7000грн.; бензопилу вартістю 1300грн.; електрозварювальний станок вартістю 1200грн.; драбину металеву 700грн.; електронождак вартістю 700грн.; монітор LG 32 дюйма, чорного кольору 2010 року випуску вартістю 1500грн.; гарнітур коричневого кольору (шафа, трюмо, 2 тумби, ліжко, пуф) 2010 року випуску вартістю 2000грн.; кухню зеленого кольору 2007 року випуску вартістю 5000грн.; холодильник "Дніпро" 2008 року випуску вартістю 2000грн. Оскільки відповідач не визнає права позивача на вищевказаний житловий будинок та інше майн, то вона була змушена звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності на ? частку спільного майна подружжя та виділити їй частину майна в натурі, а саме 1/2частину житлового будинку та бджолопавільон дерев'яно-металевий вартістю 6000грн., деревообробний станок (електроцеркулярку) вартістю 2000грн., електрозварювальний станок вартістю 1200грн., драбину металеву 700грн., право власності на іншу частину майна визнати за відповідачем. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та вказав, що не згоден з вартістю майна з якої виходить позивач в своєму позові так як вартість окремих об'єктів майна жодним чином не підтверджується або не відповідає реальному нинішньому стану цих речей. Дослідивши обставини справи, перевіривши їх письмовими доказами судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 01 березня 1997 року, шлюб розірвано за рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 25 листопада 2013 року, справа за № 482/1914/13-ц, яке набрало законної сили 09 грудня 2013 року. За період шлюбу і ведення спільного господарства сторони набули право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], який складається із: самого житлового будинку А-1, загальною площею 90кв.м., житловою площею 61,9кв.м.; літньої кухні Б-1; погребу В-1 п/д; сараю Г-1; сараю Д-1; туалету Е-1; споруди №1-3; огорожі №4-10. Право власності на вказаний житловий будинок було зареєстровано за [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу посвідченим 24.09.2007року приватним нотаріусом Новоодеського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] за реєстровим №951, а також витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №4657789 від 24.09.2007року. Крім того під час перебування у шлюбі подружжям було придбано наступне майно: глибинний мотор для скважини вартістю; бджолопавільон дерев'яно-металевий вартістю; деревообробний станок (електроцеркулярку) вартістю; вулики в кількості 23 штуки вартістю; 8 (вісім) свиней в'єтнамських вартістю; бензопилу вартістю; електрозварювальний станок вартістю; драбину металеву; електронождак вартістю; монітор LG 32 дюйма, чорного кольору 2010 року випуску вартістю; гарнітур коричневого кольору (шафа, трюмо, 2 тумби, ліжко, пуф) 2010 року випуску вартістю; кухню зеленого кольору 2007 року випуску вартістю; холодильник "Дніпро" 2008 року випуску вартістю. Наявність вказаного майна відповідачем визнано беззаперечно, однак вартість вище переліченого майна належним чином не підтверджено і наведена позивачем вартість відповідачем не визнається. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) За частиною 1 ст. 61 СК об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. При цьому, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК). Згідно ч. 1, 2 ст. 68 СК - розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Припис ч.1 ст.69 СК закріплює право дружини та чоловіка на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Оскільки угоди про поділ спільного майна при розірванні шлюбу сторони не досягли спір може бути вирішений судом (ч. 1 ст. 71 СК). За загальним правилом ч. 1 ст. 70 СК, та відповідно до 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею та відповідачем права власності за кожним на ? частину спільного майна подружжя підлягають задоволенню. У зв'язку з тим, що визначити реальну вартість об'єктів спільної сумісної власності сторін без проведення товарознавчої експертизи не є можливим, а сторонами не заявлено клопотань про проведення такої експертизи то у задоволенні позовних вимог щодо виділу частки у натурі слід відмовити. З наведеного видно, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково. В силу статті 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені по справі та документально підтверджені судові витрати у розмірі пропорційному задоволеним позовним вимогам. Зважаючи на вищевикладене,

Outcome: partial