Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

27.08.2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Соснова Ірина Володимирівна, про визнання недійсним договору іпотеки, припинення іпотеки, припинення дії заборони відчуження, та просила: - визнати недійсним договір іпотеки від 04 січня 2019р., укладений [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сосновою Іриною Володимирівною за реєстровим № 19; - припинити іпотеку квартир [ADDRESS] , накладену приватним нотаріусом Київського нотаріального округу нотаріального округу Сосновою Іриною Володимирівною у зв`язку з посвідченням договору іпотеки від 04 січня 2019р., укладеного [PERSON] та [PERSON] ; - припинити дію заборони відчуження квартири [ADDRESS] , накладену приватним нотаріусом Київського нотаріального округу нотаріального округу Сосновою Іриною Володимирівною у зв`язку з посвідченням договору іпотеки від 04 січня 2019р., укладеного [PERSON] та [PERSON] ; - припинити дію заборони відчуження квартири [ADDRESS] , накладену приватним нотаріусом Київського нотаріального округу нотаріального округу Сосновою Іриною Володимирівною у зв`язку з посвідченням договору іпотеки від 04 січня 2019р., укладеного [PERSON] та [PERSON] ; - припинити дію заборони відчуження квартири [ADDRESS] , накладену приватним нотаріусом Київського нотаріального округу нотаріального округу Сосновою Іриною Володимирівною у зв`язку з посвідченням договору іпотеки від 04 січня 2019р., укладеного [PERSON] та [PERSON] ; - припинити дію заборони відчуження квартири [ADDRESS] , накладену приватним нотаріусом Київського нотаріального округу нотаріального округу Сосновою Іриною Володимирівною у зв`язку з посвідченням договору іпотеки від 04 січня 2019р., укладеного [PERSON] та [PERSON] , та стягнути з відповідачів судові витрати у розмірі 5 465,20 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач набула право власності на спірні нежитлові приміщення на підставі підробленого документу, а саме ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 17.10.2007 року по справі №2-7698/07 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, оскільки зазначена справа ніколи не розглядалась Приморським районним судом м. Одеси. Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 31.08.2020 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху. 03.09.2020 року представником позивача - [PERSON] подано до суду заяву про усунення недоліків. 07.09.2020 року до суду надійшла відповідь з Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, щодо місця реєстрації відповідачів. Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 07.09.2020 року прийнято до розгляду, відкрито провадження по вказаній цивільній справі та призначено судове засідання на 21.10.2020 року. 21.10.2020 року у зв`язку із знаходженням судді Кузнецової В.В. на лікарняному судове засідання відкладене на 26.11.2020 року. 26.11.2020 року у зв`язку з неявкою у судове засідання відповідачів [PERSON] та [PERSON] , повідомлення повернуті судові з поміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою», судове засідання відкладене на 20.01.2021 року. Представник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі та без участі позивача, та зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, поштові повідомлення повернуті судові з поміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Соснова Ірина Володимирівна звернулася до суду із заявою про розгляд справи без її участі. Суд, у зв`язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачами відзиву на позов, за наявності згоди позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи згідно з ст.ст. 280-281 ЦПК України. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Враховуючи викладене, згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст.2 ЦПК). Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Достовірними, відповідно до ст.79 ЦПК України є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності від 31 липня 2007р. належать нежилі приміщення (номер-апартаменти з кухнею) під [ADDRESS] . Позивач вказує, що 28 грудня 2018р. близько 17 год. 00 хв. її представник, що безпосередньо здійснює управління її майном отримав дзвінок від служби охорони житлового комплексу про те, що невідомі особи намагаються увійти до вказаних вище нежилих приміщень та замінити там замки. Після виїзду за адресою нежилих приміщень вдалося з`ясувати, що 28 листопада 2018 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Т.А. за реєстровим № 114 було посвідчено договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] продала, а [PERSON] купив нежилі приміщення (номер-апартаменти з кухнею) [ADDRESS] . Як з`ясувалося, [PERSON] набула право власності на спірні нежилі приміщення на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 17.10.2007р. по справі № 2-7698/07. Цією ухвалою було затверджено мирову угоду між [PERSON] та [PERSON] у справі № 2-7698/07 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики шляхом звернення стягнення на нерухоме майно. Реєстрація права власності за [PERSON] на нежилі приміщення (номер-апартаменти з кухнею) [ADDRESS] була проведена державним реєстратором Комунального підприємства «Департамент державної реєстрації» Шевченком Максимом Олександровичем на підставі рішення № 44125543 від 19.11.2018р. (запис № 28992362). З листа Приморського районного суду м.Одеси від 02.01.2019 року вбачається, що Приморським районним судом м. Одеси у період часу з 2006 року по 2007 рік не реєструвалася позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики шляхом звернення стягнення на нерухоме майно, та відповідна справа судом не розглядалася. Крім того, за обліково-статистичним номером №2-7698/07 судом зареєстрована цивільна справа за позовом між іншими сторонами та з іншого предмету спору, а саме про зобов`язання виконання умов договору, відшкодування матеріальної та моральної шкоди та сплати пені. Вказана справа перебувала в провадженні судді Приморського районного суду м.Одеси Чернявської Л.М.. Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 17.12.2007 року постановлено позовну заяву по вказаній цивільній справі залишити без розгляду. Водночас, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, справа № 2-7698/07 - це справа за позовом [PERSON] до [PERSON] Закритого акціонерного товариства Страхова компанія «Арма» про зобов`язання виконання умов договору, відшкодування матеріальної та моральної шкоди та сплати пені, розгляд якої здійснювався суддею Чернявською Л.М. , а не Шенцевою О.П. та завершився залишенням позову без розгляду, а не укладенням мирової угоди. [PERSON] зазначає, що ніколи не мала ніяких боргових зобов`язань перед [PERSON] , не знайома з нею та взагалі не знає хто це. Жодна судова кореспонденція, в тому числі повістки про виклик до суду, на її адресу в період постановлення вказаної вище ухвали не надходили. Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14.02.2019 р., Шевченківським ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018161500003521 від 30.12.2018 р. за фактом надання невстановленою особою підроблених документів для набуття права власності на нежиле приміщення [ADDRESS] . Як вбачається з наявних в матеріалах справи Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 150737567, 150738916, 150739843, 150740780, 21 грудня 2018 року нежилі приміщення (номер-апартаменти з кухнею) під [ADDRESS] було поділено на чотири окремих частини з відкриттям окремих розділів та присвоєнням окремих реєстраційних номерів. Таким чином з`явились окремі об`єкти: квартира [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1729487851101; квартира [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1729495851101; квартира [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1729501551101; квартира [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1729507451101. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 березня 2020 року у справі № 522/24/19 позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , державного реєстратора Комунального підприємства «Департамент державної реєстрації» Шевченко Максима Олександровича, державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Мельник Тетяни Іванівни, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Дімітрової Т.А., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Акціонерне товариство «УкрСиббанк» було задоволено та: скасовано рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Департамент державної реєстрації» Шевченко Максима Олександровича № 44125543 від 19.11.2018 року про реєстрацію за [PERSON] права власності на нежилі приміщення (номер-апартаменти з кухнею) [ADDRESS] ; скасовано запис державного реєстратора КП «Департамент державної реєстрації» Шевченко Максима Олександровича № 28992362 про право власності [PERSON] на нежилі приміщення (номер-апартаменти з кухнею) [ADDRESS] , внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 44125543 від 19.11.2018 року; скасовано запис приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Дімітрової Т.А. № 29157533 про право власності [PERSON] на нежилі приміщення (номер-апартаменти з кухнею) [ADDRESS] , внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 44302759 від 28.11.2018 року; скасовано запис державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг» Мельник Тетяни Іванівни № 29604233 про право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 44779077 від 21.12.2018 року; скасовано запис державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг» Мельник Тетяни Іванівни № 29604436 про право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 44779253 від 21.12.2018 року; скасовано запис державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг» Мельник Тетяни Іванівни № 29604570 про право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 44779394 від 21.12.2018 року; скасовано запис державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг» Мельник Тетяни Іванівни № 29604711 про право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 44779526 від 21.12.2018 року; витребувано з незаконного володіння [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] : квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1729487851101; квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1729495851101; квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1729501551101; квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1729507451101; які до поділу разом складали нежилі приміщення (номер-апартаменти з кухнею) [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1697845951101; вирішено питання розподілу судових витрат. Рішення суду набрало законної сили 07 серпня 2020 року. Також позивач вказує, що звернувшись за виконанням рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 березня 2020р. вона дізналась, що 04 січня 2019р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сосновою І.В. за реєстровим № 19 було посвідчено Договір іпотеки, відповідно до якого [PERSON] , в якості забезпечення виконання своїх зобов`язань за Договором позики, укладеним 04 січня 2019р., передав в іпотеку [PERSON] : - нерухоме майно: квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - нерухоме майно: квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - нерухоме майно: квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - нерухоме майно: квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачено ст. 203 Цивільного кодексу України. Так, відповідно до зазначеної статті, зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України, недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу є підставою недійсності правочину. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). За змістом ст. 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» від 5 червня 2003 року № 898-IV, іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим законом. За змістом ст. 3 Закону № 898-IV, іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Предметом іпотеки, згідно ст. 5 Закону № 898-IV, можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов: - нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; - нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; - нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності, якщо інше не встановлено цим законом. Відповідно до ст. 583 Цивільного кодексу України, заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 березня 2020р. у справі № 522/24/19 встановлено, що квартири [ADDRESS] як окремі об`єкти нерухомості утворились в результаті поділу нежилих приміщень (номера-апартаментів з кухнею) № 33 за тією ж адресою, які, у свою чергу, вибули з власності [PERSON] поза її волею, на підставі підробленої ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 17.10.2007р. по справі № 2-7698/07. Відповідно до ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, [PERSON] в розумінні ст. 5 Закону № 898-IV, не може вважатись власником вказаних квартир. Аналогічні висновки щодо застосування ст. 5 Закону України «Про іпотеку» в подібних правовідносинах викладено у постановах Верховного Суду від 26 лютого 2020 року, справа № 361/7577/17 (провадження № 61-18175св19); від 22 березня 2018 року у справі № 726/1126/17-ц (провадження № 61-9965св18) та від 07 серпня 2019 року у справі № 645/496/16-ц (провадження № 61-25166св18). Крім наявності в іпотекодавця повноважень власника, для передання того чи іншого майна в іпотеку, згідно ст. 5 Закону № 898-IV, необхідно також щоб нерухоме майно могло бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства могло бути звернене стягнення. У зв`язку з наведеним слід вказати, що відповідно до Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень, на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 04.01.2019р. у справі № 522/24/19, на: - квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] було зареєстроване обтяження «арешт нерухомого майна» 04.01.2019р. о 16:36:54. - квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] було зареєстроване обтяження «арешт нерухомого майна» 04.01.2019р. о 16:42:43. - квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] було зареєстроване обтяження «арешт нерухомого майна» 04.01.2019р. о 16:50:29. - квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] було зареєстроване обтяження «арешт нерухомого майна» 04.01.2019р. о 16:56:41. Водночас, згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державна реєстрація іпотеки відбулась після реєстрації вказаних обтяжень. Отже, на момент укладення [PERSON] та [PERSON] договору іпотеки від 04.01.2019р. спірні квартири не могли бути відчужені останнім, тобто не відповідали умовам передання майна в іпотеку, що визначені ст. 5 Закону № 898-IV. Відповідно до іпотечного договору від 29 листопада 2007р., нежилі приміщення (номер-апартаменти з кухнею) [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1697845951101 було передано в іпотеку Акціонерному комерційному інноваційному банку «УкрСиббанк» (з встановленням заборони відчуження). Стаття 13 Закону № 898-IV передбачає, що предмет іпотеки може бути переданий в наступну іпотеку за згодою попередніх іпотекодержателів, якщо інше не встановлено попереднім іпотечним договором. Відповідно до п. 1.7. іпотечного договору від 29 листопада 2007р., забороняється розпорядження предметом іпотеки (наступна іпотека) без попередньої письмової згоди іпотекодержателя. Таким чином, квартири [ADDRESS] утворені в результаті поділу нежилих приміщень (номера-апартаментів з кухнею) № 33 за тією ж адресою не могли бути передані в наступну іпотеку без згоди Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк». Наведені вище обставини та відповідне їм правове регулювання дозволяють стверджувати про недійсність договору іпотеки, укладеного 04 січня 2019р. [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-IV, у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Стаття 76 ЦПК України визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 141 та п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України з відповідачів також підлягає стягненню на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 5 465,20 гривень у зв`язку з їх документальним підтвердженням.

Outcome: approved