Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, яким просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 01 березня 2003 року, після розірвання шлюбу залишити прізвище „[PERSON]" та в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за нею право власності на ? частину квартири [ADDRESS], житловою площею 17,0 кв.м, загальною площею 30,1 кв.м, право на інші ? частину вказаної квартири в порядку поділу майна подружжя визнати за відповідачем [PERSON]. В обґрунтування позову посилалася на те, що перебуває у зареєстрованому шлюб з відповідачем, сімейне життя з яким не склалося, оскільки між подружжям постійно виникають суперечки та конфлікти, що поступово зруйнувало подружнє життя. На теперішній час сім'я розпалася та збереження шлюбу неможливо, оскільки суперечить її інтересам та інтересам дитини. Крім того, під час шлюбу [PERSON] була придбана квартира [ADDRESS] за договором купівлі - продажу від 28.07.2006 року, оскільки згоди про добровільний поділ майна між подружжям не досягнутий, позивачка просила поділити квартиру, як спільне майно подружжя. В судове засідання позивачка не з'явилася, проте присутній її представник [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просивши суд про їх задоволення. В судове засідання відповідач не з'явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином. До участі у справі був залучений у якості третьої особи Акціонерний поштово - пенсійний банк „Аваль", які були повідомлені про час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, проте в судове засідання не з'явилися, заперечень проти позову не подали. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд, за згодою представника позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, вислухавши представника позивачки, дослідивши письмові докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] знаходяться у шлюбі, який був зареєстрований 01 березня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Чугуївського управління юстиції Харківської області, про що зроблено запис № 31 та підтверджується свідоцтвом про шлюб, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи (серія [NUMBER]). Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи обставину, що сторони подружні стосунки не підтримують і підтримувати їх у подальшому намірів не мають, а відносини між ними фактично стали недружелюбними та подальше спільне життя сторони вважають неможливим, суд приходить до висновку, що подальше сімейне життя подружжя і збереження сім'ї неможливе, тому шлюб за вимогою позивача розриває. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо), самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Встановлено та не заперечується сторонами, що під час шлюбу, 28 липня 2006 року за нотаріально посвідченим договором купівлі - продажу [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS]. Вказана квартира є предметом іпотеки за договором № 014/2017/74/73233/1 від 28 липня 2006 року на забезпечення належного виконання грошових зобов'язань [PERSON] перед АППБ „Аваль". Та обставина, що спірна квартира придбана в кредит, не впливає на способи та порядок поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 65 Сімейного кодексу України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов'язки для другого подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Згідно із п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Таким чином обов'язок щодо повернення кредиту лежить на обох сторонах. Спільною сумісною власністю подружжя, яка може ділитися між ними відповідно до ст. 68 Сімейного кодексу України, може бути лише майно придбане подружжям у кредит, а не кошти вже витрачені на придбання майна та погашення кредиту, враховуючи, що в силу ч. 4 ст. 65 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу не звільняє подружжя від зобов'язань за кредитом. На час розгляду справи кредит за квартиру в повному обсязі не виплачений. Крім цього, вимог про збільшення своєї частки у квартирі відповідач не заявив. При цьому зміна титульного власника не порушує права Банку, оскільки не перешкоджає, в разі невиконання грошових зобов'язань за договором кредиту, звернути стягнення на квартиру [ADDRESS]. Вказана квартира залишається в іпотеці Банку. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного і

Outcome: approved