Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 27 листопада 1981 року. Позивач вказує, що з відповідачем вони мають різні погляди на життя, між ними втрачена довіра і взаєморозуміння. За час їх спільного проживання [PERSON] зловживав спиртними напоями, на підґрунті чого між ними постійно виникали сварки, в ході яких відповідач дозволяв собі ображати, принижувати її, на її прохання почати вести нормальний спосіб життя, не реагував. З 2009 року вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Між ними відсутнє взаєморозуміння, припинені сімейно-шлюбні відносини та ведення сумісного господарства, поновляти, які вони не бажають, оскільки склалися такі особисто-неприязні стосунки, що їх спільне проживання стало неможливим. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Посилаючись на вищевказані обставини просить шлюб розірвати, стягнути з відповідача на її користь судові витрати, після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Сторони, будучи належним чином та своєчасно повідомленим про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з'явилися. Позивач, в наданих до суду письмових заявах просить розглядати справу у її відсутність, на задоволенні позову наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує, наслідки такого розгляду їй відомі. На примирення категорично не згодна. Вказує що шлюб перший. Крім того просить судові витрати на її користь ке стягувати. Відповідач, в наданій до суду письмовій заяві, також просить справу розглядати без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. За таких обставин суд розглядає справу за відсутності сторін. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, суд знаходить за необхідне позов задовольнити, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що передбачено ч.1 ст.24 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст.112 цього ж Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 27 листопада 1981 року міським відділом запису актів громадянського стану виконкому Лозівської міської ради депутатів трудящих Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Актовий запис №589 (а.с.4). Сімейно-шлюбні стосунки та спільне ведення господарства між ними припинені. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюб у сторін перший. Подружжя проживає в різних населених пунктах. Спору по поділ майна, яке є їх сумісною власністю, не виникає. Вбачається, що сім'я сторін розпалася остаточно і зберегти її неможливо у зв'язку із небажанням позивача за вказаних обставин зберегти шлюб, особисто - неприязними стосунками, що склалися. Наведене свідчить, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Отже підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї неможливе, шлюб фактично розпався та існує формально, а тому позов і підлягає задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивач надалі бажає іменуватися шлюбним прізвищем "[PERSON]", про що вказала в позовній заяві. Таким чином, позивач має право після розірвання шлюбу на прізвище - "[PERSON]". Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Понесені судові витрати позивач просить із відповідача на її користь не стягувати. А тому,

Outcome: approved