Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання прав засновника селянського (фермерського) господарства. В обґрунтування позову зазначає, що батько позивача [PERSON] був власником, засновником та головою селянського (фермерського) господарства «Яремчук» (код ЄДРПОУ 30906267). 24 квітня 2013 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого входить селянське (фермерське) господарство «Яремчук» як цілісний майновий комплекс, місцезнаходження якого - с. Теліженці, вул. Жовтнева, 2 Ізяславського району Хмельницької області, ідентифікаційний код 30906267 . Позивач прийняв спадщину, займається всіма справами, повязаними із господарською діяльністю фермерського господарства, є спадкоємцем першої черги за законом. Звернувся своєчасно до Ізяславської державної нотаріальної контори для оформлення спадкових прав, однак державним нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на селянське (фермерське) господарство «Яремчук», оскільки спадкування земель фермерського господарства здійснюється відповідно до законодавства України. Тому позивач звернувся до суду. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча належним чином булла повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, подала до суду письмову заяву в якій зазначила, що відмовляється від права спадкування прав засновника селянського (фермерського) господарства «Яремчук» на користь [PERSON] Позовні вимоги визнає, просить суд слухати справу у її відсутності. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права чи свободи інших осіб, а тому приймається судом. Згідно свідоцтва про смерть серії І-БВ № 206738 [PERSON] помер 24 квітня 2013 року. Відповідно до Статуту селянського (фермерського) господарства «Яремчук», зареєстрованого Ізяславською районною державною адміністрацією 29 серпня 2000 р. № 77, засновником господарства є громадянин України, який є його головою, [PERSON]. 24 жовтня 2014 року [PERSON] та [PERSON], які є спадкоємцями першої черги за законом, уклали договір про поділ спадкового майна після смерті спадкодавця [PERSON], який помер 24.04.2013 р. Згідно письмової заяви від 20 вересня 2017 року [PERSON] відмовляється від права спадкування прав засновника селянського (фермерського) господарства «Яремчук» на користь [PERSON] Селянське (фермерське) господарство «Яремчук» зареєстровано в Єдиному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 29 серпня 2000 року за номером запису про включення відомостей про юридичну особу до ЄДР 16581200000000100, ідентифікаційний код юридичної особи селянського (фермерського) господарства «Яремчук» - 30906267, місцезнаходження: с.Теліженці, вул. Жовтнева, 2 Ізяславського району Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серія АОО № 216106. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до статті 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В той же час ст.1219 ЦК України містить перелік прав та обов'язків, що не входять до складу спадщини - права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами. Спадкодавець [PERSON] був єдиним засновником фермерського господарства та був його головою, позивач бажає продовжити діяльність вказаного господарства, що зумовило його звернення як до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, так і з позовною заявою до суду, що є предметом розгляду у даній цивільній справі, господарство, як юридична особа, може не припиняти своє існування (у зв'язку зі смертю засновника та голови фермерського господарства), оскільки п. б ч. 1 ст. 36 Закону «Про фермерське господарство» визначено порядок припинення діяльності фермерського господарства, де передбачено, що діяльність фермерського господарства припиняється у разі, якщо не залишається жодного члена фермерського господарства або спадкоємця, який бажає продовжити діяльність господарства у порядку, встановленому законом. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом і має право на спадщину, що відкрилася після смерті свого батька. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 23 Закону України "Про фермерське господарство" від 19.06.2003 р. передбачено, що успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про фермерське господарство» фермерське господарство як цілісний майновий комплекс включає майно, передане до складеного капіталу, не розподілений прибуток, майнові та інші зобов'язання. Ст. 191 ЦК України передбачено, що підприємство є єдиним майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності. До складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом. Підприємство як єдиний майновий комплекс є нерухомістю. Права на земельну ділянку та інші об'єкти нерухомого майна, які входять до складу єдиного майнового комплексу підприємства, підлягають державній реєстрації в органах, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про фермерське господарство» до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності,цінні папери продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність, грошові кошти які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу. Статутом селянського (фермерського) господарства «Яремчук» у розділі IV визначено, що входить до майна господарства, джерела його формування. Стаття 1 Закону визначає, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім'ї відповідно до закону та діє на основі Статуту. [PERSON] від спадщини не відмовився і продовжує займатися всіма справами, пов'язаними із господарською діяльністю фермерського господарства, переоформленням селянського (фермерського) господарства «Яремчук», тобто фактично вступив у його володіння. Після смерті батька [PERSON] організовує роботу фермерського господарства одноосібно, що підтверджується розрахунком частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2016 р., копією податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи. Відповідно до листа Ізяславської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області № 1497/02-14 від 09.08.2017 р. в нотаріальній конторі заведена спадкова справа за № 482/2013 після смерті [PERSON]. Видати свідоцтво про прийняття спадщини на земельну ділянку розміром 35,50 га, призначеної для ведення селянського (фермерського) господарства немає змоги. Оскільки земельна ділянка для ведення селянського (фермерського) господарства розміром 35.50 га належала спадкодавцю на підставі державного акта на право постійного користування землею, а не на праві власності, то право власності у спадкодавця не виникало. Фермерське господарство пройшло державну реєстрацію як суб'єкт підприємницької діяльності, але воно немає державної реєстрації як об'єкт цивільно-правових відносин, та немає правовстановлюючого документу як об'єкту нерухомості. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав є визнання права. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається (нотаріусом) іншою особою. В роз'ясненнях, що містяться в п. 9 постанови N 20 від 22.12.95 р. Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" зазначено, що успадкування майна селянського (фермерського) господарства здійснюється за загальними правилами спадкового права. Оскільки право засновника селянського (фермерського) господарства «Яремчук», [PERSON] є майновим правом, яке не є невід'ємним від фізичної особи (ст. 178 ЦК України), а тому воно має входити до складу спадщини, та враховуючи вищезазначені факти, які підтверджують обставини викладені в позовній заяві та те, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом майна померлого [PERSON], та висловив бажання продовжити діяльність господарства, то до нього повинні перейти права засновника селянського (фермерського) господарства «Яремчук».

Outcome: approved