Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

18 вересня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимогами тим, що він спільно з [PERSON] третьою особою у справі, є власником будинку №9 по вул.Комісара Руднєва у с.Руднєве Путивльського району Сумської області та земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за вказаною адресою. В будинку №7 по вул.Комісара Руднєва у с.Руднєве Путивльського району по сусідству з позивачем проживає відповідач, з яким у [PERSON] склались давні неприязні відносини. Оскільки на межі між господарствами позивач побудував паркан, а відповідач побудував поряд з ним вольєр, де тримає собаку, яка плигаючи на паркан та справляючи нужду, пошкоджує його, крім того з дерева, що росте на території відповідача, впала гілка на паркан та пошкодила його, просив суд зобов'язати відповідача вчинити дії, а саме: відновити стан належного позивачу паркану, шляхом заміни двох пошкоджених листів на нові металеві листи та зобов'язати перенести вольєр з собакою він належного йому паркану на відстань більше двох метрів, а судові витрати стягнути з відповідача. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав повністю та зазначив, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що пошкодження паркану вчинено з вини відповідача. Натомість, він вважає, що оскільки між сторонами тривалий час існують неприязні відносини, позивач шукає будь-який привід досадити відповідачу. Третя особа в судове засідання не з'явився, подав письмову заяву, в якій проти задоволення позову не заперечував, просив справу розглядати у його відсутність (а.с.34). Заслухавши позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач та [PERSON] третя особа у справі, є власниками по 1/2 частині житлового будинку по вул.Комісара Руднєва, 9 у с.Руднєве Путивльського району Сумської області (а.с.7,8, 15-18). Крім того, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,25 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд що знаходиться по вул.Комісара Руднєва, 9 у с.Руднєве Путивльського району Сумської області (а.с.9,10). В ході розгляду звернення позивача від 30 червня 2018 року, зареєстрованого в Журналі ЄО Путивльського ВП за №1551 за фактом того, що [PERSON] пошкодив залізо [PERSON], складено висновок за матеріалами перевірки від 10 серпня 2018 року, з якого вбачається, що в даній події не вбачаються ознаки злочину та правопорушення (а.с.11,12). З пояснень відповідача, викладених у цьому висновку, вбачається, що 30 червня 2018 року він повернувся додому близько 15-00 год. і близько 16-00 год. під час обіду з дружиною почули грохот і, коли вийшли з будинку, почули, як позивач лаявся, що вони нібито пошкодили йому паркан, про те, що паркан позивача дійсно пошкоджений, вони дізналися від працівників поліції. На заяву [PERSON] на ім'я голови Руднєвської сільської ради Путивльського району Сумської області про необхідність створення комісіях для вирішення питань щодо випилювання гілок і дерев у дворі [PERSON] та відшкодування завданих мені матеріальних збитків, Руднєвська сільська рада Путивльського району Сумської області своїм листом №07/236 від 18 липня 2018 року повідомила про відсутність підстав передбачених чинними нормативно-правовими актами для створення комісії (а.с.13-14). Згідно зі\~ст.1166 ЦК України\~майнова шкода, спричинена неправомірними діями майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її спричинила. Одним із обов'язків землекористувачів є, відповідно до\~ст.96 ЗК України, дотримання правил добросусідства. Статтею 103 ЗК України\~встановлено, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Відповідно до ч.2\~ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до частин 1, 2 і 3\~ст.\~12\~ЦПК України цивільне\~судочинство в\~Україні здійснюється\~на засадах\~змагальності сторін\~;\~учасники справи\~мають рівні\~права щодо\~здійснення всіх\~процесуальних прав\~та обов'язків,\~передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 1 і 2\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частин 1, 5, 6\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1\~ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до статті 78 ЦПК України\~суд не\~бере до\~уваги докази,\~що одержані\~з порушенням\~порядку,\~встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до\~ст.80\~ЦПК України\~достатніми є\~докази,\~які у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність\~обставин справи,\~які входять\~до предмета\~доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Порядок засвідчення копій документів визначений пунктом 5.27 Національного стандарту України, затвердженого Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики №55 від 07.04.2003 "ДСТУ 4163-2003", відповідно до якого відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії. Належність доказів - це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини. При цьому, питання про належність доказів остаточно вирішується судом. Позивачем у якості доказів були долучені до матеріалів справи фотографії металевої огорожі впритул до паркану, у якій знаходиться собача будка та сама собака, та фотографії погнутої зверху секції паркану і зламаної гілки біля паркану у дворі позивача. З наданих фотографій не уявляється можливим достеменно встановити, що за гілка сфотографована у дворі позивача, як вона там опинилась, чи вона з дерева відповідача, чи могла вона взагалі сама відломитися і впасти, оскільки сам позивач стверджував, що погода була безвітряна, а дерево молоде, та чи падіння гілки спричинило пошкодження секції паркану і чи можливо це взагалі. Як пояснив представник відповідача, на даний момент і будка, і собака перебувають в іншому місці двору відповідача. Цю обставину визнав і сам позивач, а його доводи про те, що відповідач у будь-який момент може поставити будку знов під його парканом, не можуть бути підставою для задоволення позову, оскільки це - його припущення. Будь-яких доказів пошкодження паркану собакою суду також не надано. З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed