Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

[PERSON] звернувся в березні 2018р. суд з позовом до ОКП «Торговий Дім (обєднання) Галичина» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку з 10.0.2016р. по 28.02.2017р. в сумі\~ 30241.35грн. та відшкодування моральної шкоди в сумі 20000грн. Шляхом проведення автоматизованого розподілу судової справи, яка передана у звязку з звільненням судді Островського Л.Є. у провадженні якого перебувала дана справа, визначено 10.10.2018р. головуючого суддю Польську М.В. Позивач позовні вимоги підтримав з мотивів викладених в позовній заяві. Просив позов задовольнити в повному обсязі, розгляд справи здійснити без його участі. Відповідач в судові засідання не зявився, відзиву не надав, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Заочним рішенням івано-Франківського міського суду від 13.04.2016р., яке набрало законної сили31.05.2016р. позов [PERSON] було задоволено частково та стягнуто з ОКП «Торговий Дім (обєднання) Галичина» невиплачену зарплату, компенсацію за відпустку, компенсацію втрати частини зарплати за порушення строків її виплати, вихідної допомоги при звільненні, середній заробіток за час затримки розрахунку (період з 07.10.2014р. по 10.02.2016р. ) та збитків внаслідок несплати ЄСВ (а.с.4-6). Позивача, як встановлено рішенням суду, було звільнено з роботи з 06.10.2014 року. Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У відповідності з вимогами ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно ст. 117 КЗпП, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Позивач просив стягнути з відповідача заборгованості із середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, а саме з\~ 10.02.2016р. по 28.02.2017р. в сумі\~ 30241.35грн. Так, довідка про доходи ОКП «Торговий Дім (обєднання) Галичина»\~ від 27.05.2015р. вказує на розмір заробітної плати за серпень- вересень 2014р. 1218грн. та\~ 1257.89грн. відповідно (а.с.13). Відповідач прострочив виплату позивачу розрахунку, з часу який охоплений рішенням суду з 10.02.2016р. по день ухвалення рішення суду (1165 днів). Середньоденна заробітна плата позивача становить 58.95 грн. Отже, відповідач повинен виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за вказаний період, суму яка складає 68676.75грн. (58.95грн.*1165 днів). Згідно з ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з душевними стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача щодо неї самої. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України ( п.3, 9) N 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється ст. 2371 КЗпП України. Стаття 2371 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди. За змістом указаного положення закону підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст. 2371 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Абз. 1 п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснює, що відповідно до ст. 237 1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Отже, в звязку з тим, що роботодавець при звільненні працівника\~ мав перед останнім заборгованість по нарахованій заробітній платі, тобто є порушення прав працівника по виплаті нарахованої заробітної плати, то відповідно є частково обґрунтованою вимога позивача про відшкодування моральної шкоди. На переконання суду вона підлягає до відшкодування в розмірі 1000грн., оскільки на підтвердження завданої шкоди саме в розмірі 20000грн. позивач доказів не надав. За вимогами ст.12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 116, 117 Кодексу законів про працю України,\~

Outcome: partial