Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

[PERSON] звернулась в суду із позовом до Городищенської сільської ради Луцького району про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є рідною сестрою [PERSON], яка 03 лютого 2014 року померла та після її смерті залишила належне їй майно, зокрема: житловий будинок з погосподарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Григоровичі, вул.Східна, 16; земельні ділянки площею 2,19 га, 0,15 та 0,38 га, що знаходяться за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Григоровичі. Вказує, що вона являючись рідною сестрою померлої [PERSON] є єдиним спадкоємцем даного майна. При цьому, заповіт, у якому померла розпорядилася б спадковим майном, не складався, а тому вважає, що у даному випадку має місце спадкування за законом. Зазначає, що 11 липня 2018 року нею було надіслано до Луцької районної державної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої [PERSON] Однак, листом від 16.07.2016 року №1013/01-16 державним нотаріусом Луцької районної державної нотаріальної контори відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий та у звязку із пропуском шестимісячного терміну від смерті спадкодавця. У звязку з чим, просить визнати за нею право власності \~ \~ \~ \~Представник позивача до початку розгляду справи по суті подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився. Разом з тим, 09 жовтня 2018 року до Луцького міськрайонного суду від відповідача по справі надійшла заява від 08.10.2018 №673/02.1-04/2-18 про визнання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи без участі представника. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із положеннями ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими після відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є рідною сестрою [PERSON]. Даний факт підтверджується довідкою Городищенської сільської ради Луцького району (а.с. ). Відповідно до ст.1262 ЦК України, до другої черги права на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і збоку матері. Беручи до уваги той факт, що заповіт у якому померла розпорядилася б спадковим майном, не складався, то в даному випадку має місце спадкування за законом. В судовому засіданні зясовано, що 02 лютого 2014 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЕГ №151005 від 03.02.2014 року (а.с.4). Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з погосподарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою Волинська область, Луцький район, село Григоровичі, вул.Східна, будинок 1, земельної ділянки площею 2,19 га та земельних ділянок площею 0,15 та 0,38 га, що знаходяться за цією ж адресою, що підтверджується державним актом про право приватної власності на землю серії ІІ-ВЛ № 001399 (а.с. 5), архівним витягом з рішення сесії Городищенської сільської ради народних депутатів Луцького району від 29.01.1994 року (а.с. 6), витягом з по господарської книги №3 за 2014 рік (а.с. 7). Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ узагальнено судову практику розгляду цивільних справ про спадкування та у своєму листі від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Як зясовано судом, власником спадкового майна є [PERSON], яка померла 02.02.2014 року, будинок побудований у 1951 році, що підтверджується витягом з погосподарської книги №3 за 2014 рік (а.с.7), однак спадкодавець при житті не оформила право власності на домоволодіння. При зверненні до Луцької районної державної нотаріальної контори в оформленні спадщини позивачу було відмовлено, в звязку тим, що відсутній належний правовстановлюючий документ на право власності на спадкове майно. За цих обставин остання вимушена звернутись до суду за вирішенням питання визначення належності спадкового майна . Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268\~ЦК\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України). На підставі вищевказаних доказів суд дійшов висновку, що позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом постійного проживання разом з нею на час відкриття спадщини. А тому, враховуючи наведене, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності та зважаючи, що позивач у визначеному законом порядку прийняла спадкове майно, то суд не вбачає підстав для відмови у позові.

Outcome: approved