Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

22.09.2020 року представник [PERSON] - адвокат Семенюк В. В. звернулась до суду з вище вказаною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог вказала, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на земельну частку (пай) в Колективному сільськогосподарському підприємстві «Лука» площею 3,42 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, розташовану на території Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0034447 від 19.09.1996 року, однак оригінал останнього втрачений, про що свідчить оголошення в газеті «Житомирщина» від 04.09.2020 року. 25.02.2019 року приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Силіною Н. В. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документу. У зв`язку з наведеним, позивач просить суд визнати за [PERSON] право власності на земельну частку (пай) в Колективному сільськогосподарському підприємстві «Лука» площею 3,42 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, розташовану на території Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області згідно із сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0034447 від 19.09.1996 року. Відповідач [PERSON] у відзиві на позовну заяву вказав, що позовні вимоги визнає, а також просить проводити розгляд справи за його відсутності (а.с. 59). У судовому засіданні представник позивача Семенюк В. В. , з урахуванням наявного в матеріалах спадкової справи заповіту померлого, просила визнати за [PERSON] право власності на вказаний пай після померлого батька [PERSON] в порядку спадкування за заповітом. Станишівська сільська рада Житомирського району Житомирської області подала заяву про проведення засідання за відсутності її представника, при ухваленні рішення поклалась на розсуд суду (а.с. 146). Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши думку предствника позивача, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] являється батьком позивачки по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження від 30.03.1958 року (а.с. 15), свідоцтвом про укладення шлюбу від 04.06.1983 року (а.с. 16) та відповідача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 01.06.1963 року (а. с.101). За життя [PERSON] був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) під час розпаювання майна КСП «Лука» (серія ЖТ № 0034447) на підставі рішення Житомирської районної державної адміністрації від 10.09.1996 року № 214 розміром 3,42 га в умовних кадастрових гектарах, копія якого зберіглась у відповідача (а. с. 17). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.14). Згідно листа приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Силіной Н. В. від 05.02.2019 року №80/02.14 (а.с. 51) та копії спадкової справи № 481 за 2004 рік заведеню Третьою Житомирською державною нотаріальною конторою (а.с. 86-144), спадкоємцями померлого [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Померлий залишив заповіт, посвідчений 08.09.2000 року секретарем Луківської сільської ради Житомирського району Житомирської області, згідно якого все своє майно заповів [PERSON] та [PERSON] (а.с. 99). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.02.2019 року приватним нотаріусом Силіной Н. В. (а.с. 21) відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП "Лука" розміром 3,42 в умовних кадастрових гектарах, з причини ненадання оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно. 05.02.2019 року між спадкоємцями було укладено договір про поділ спадкового майна, згідно п. 2 цього договору [PERSON] переходить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства «Лука» розміром 3,42 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (а.с.19). У газеті «Житомирщина» за 04.09.2020 року наявне повідомлення про те, що вважається недійсними втрачений сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0034447, виданий на ім`я [PERSON] (а.с. 26). З листа Станишівської сільської ради від 10.11.2020 року №12-02/2938, вбачається, що згідно відомостей, що містяться в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) під час розпаювання майна КСП "Лука", що видавались Житомирською районною державною адміністрацією, [PERSON] особисто отримав сертифікат серії ЖТ №0034447 на підставі рішення №214 від 10.09.1996 року на право на земельну частку (пай) розміром 3,42 в умовних кадастрових гектарах (а.с. 49). Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 ЦК України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно до приписів ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч. 1 ст. 1296 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч. 1 ст. 1296 ЦК України). Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), районною державною адміністрацією. Такими документами, також є: - свідоцтво про право на спадщину; - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.6 Європейської Конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13, зазначеної Конвенції, на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. З огляду на наведене, враховуючи те, що позивач є спадкоємцем померлого батька, зважаючи на відсутність у позивача можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на майно у нотаріуса або в уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування у зв`язку з втратою правовстановлюючого документа, суд вважає за потрібне задовольнити позовну заяву та визнати за позивачем право власності на спадкове майно за заповітом. Судові витрати зі сплати судового збору суд залишає за позивачем згідно його клопотання.

Outcome: approved