Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

10.11.2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ “КК “Східно-Українське підприємство по упровадженню безтраншейних технологій” про стягнення заборгованості по заробітній платі, вказуючи, що з 01.11.2013 р. по 21.07.2014 р. вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем, працювала на посаді сторожа. За червень-липень 2014 р. відповідачем їй була нарахована, але не виплачена заробітна плата та компенсація за невикористану відпустку при звільненні у розмірі 3049,85 грн., яку просить стягнути з відповідача в примусовому порядку. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позові. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач - Товариства з обмеженою відповідальністю “Керуюча компанія” Східно-Українське підприємство по упровадженню безтраншейних технологій” про час і місце судового засідання повідомлений належним чином через оголошення на сайті П’ятихатського райсуду, свого представника до суду не направив, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 01.11.2013 р. по 21.07.2014 р. працювала сторожом в ТОВ “КК “Східно-Українське підприємство по упровадженню безтраншейних технологій” (а.с. 4-5). Відповідно до довідки, виданої відповідачем 31.07.2014 р. (а.с. 7) станом на 01.08.2014 р. заборгованість по заробітній платі [PERSON] становить 3049,85 грн.. Відповідно до ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до ст. 21 Закону України “Про оплату праці” працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. За вказаних вище обставин, оцінюючи усі докази, які були досліджені у судовому засіданні у їх сукупності та приймаючи до уваги те, що позивач дійсно перебував у трудових відносинах з Товариства з обмеженою відповідальністю “Керуюча компанія” Східно-Українське підприємство по упровадженню безтраншейних технологій”, яким позивачу була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 3049,85 грн., суд приходить до висновку, що вимоги позивача є законними та обгрунтованими, дають підстви для задовлення позову. Згідно ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.ст. 115, 116, 233 КЗпП України, ст.ст. 21, 24 Закону України "Про оплату праці", ст. 5 ч. 1 п. 1 Закону України "Про судовий збір",

Outcome: approved