Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

12 листопада 2014 року [PERSON] звернувся до Слов'янського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про застосування наслідків нікчемного правочину, мотивувавши свої вимоги тим, що він домовився з відповідачем про купівлю продаж кімнати [ADDRESS] за 29000 грн. Для оформлення документів передав відповідачу кошти в сумі 2500 грн. 00 коп. Крім того 09.04.2014 року відповідач та представник [PERSON], який діяв від імені позивача підписали попередній договір, згідно з яким відповідач зобов'язався передати у власність позивачу шляхом укладання договору купівлі - продажу кімнату [ADDRESS]. Однак до теперішнього часу договір купівлі продажу кімнати [ADDRESS] відповідач з позивачем не уклав, передані кошти в сумі 2500 грн. не повернув, на телефонні дзвінки не відповідає. Вважає вищевказаний укладений договір нікчемним та просить суд застосувати до нього наслідки нікчемного правочину та стягнути з відповідача на свою користь передані кошти в сумі 2500 грн. 00 коп., а також витрати по сплаті судового збору та правової допомоги. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явився, надавши право представляти свої інтереси своєму представнику. Представник позивача, [PERSON] що діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просила суд позов задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не визнав позовні вимоги, просив суд відмовити у їх задоволенні, зазначивши, що кімната в гуртожитку підготовлена до продажу і він хоче і готовий її продати позивачу. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог ( ст. 11 ЦПК України ) установив наступне. Позивач та відповідач домовилися про купівлю продаж кімнати [ADDRESS] за 29000 грн. Для оформлення документів передав відповідачу кошти в сумі 2500 грн. 00 коп. 09.04.2014 року відповідач та представник [PERSON], який діяв від імені позивача підписали попередній договір, згідно з яким відповідач зобов'язався передати у власність позивачу шляхом укладання договору купівлі - продажу до 31.05.2014 року кімнату [ADDRESS]. До теперішнього часу договір купівлі продажу кімнати [ADDRESS] відповідач з позивачем не уклав, передані кошти в сумі 2500 грн. не повернув, на телефонні дзвінки не відповідає. Позивач просить суд застосувати до укладеного попереднього договору наслідки нікчемного правочину. Згідно із п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Відповідно до норм чинного законодавства недодержання у момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, є підставою для визнання його недійсності (ч. 1 ст. 215 ЦК України). За ч.ч. 2, 3 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). За роз'ясненнями п.п.7,8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року " Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. В судовому засіданні достовірно встановлено, та не заперечувалось сторонами по справі, що під час укладання попереднього договору від 09.04.2014 року сторонами було додержано всі вимоги встановлені ст.. 203 ЦК України. Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладений, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Роз'яснення п. 8 Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року " Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", вказують, що необхідно враховувати, що виконання чи невиконання сторонами зобов'язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним. Згідно положень ст.. 209 ч.1 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Відповідно до змісту ст.. 209 ч.4 ЦК України на вимогу фізичної або юридичної особи будь-який правочин з її участю може бути нотаріально посвідчений. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Ні позивачем ні представником позивача в свою чергу не надано суду будь яких належних та достатніх доказів, не містить їх і позовна заява, на підтвердження того, що під час укладання попереднього договору позивач вимагав від відповідача його нотаріального посвідчення. Крім того зміст безпосередньо самого попереднього договору від 09.04.2014 року також не містить відомостей щодо домовленості або зобов'язання сторін про його нотаріальне посвідчення. Зважаючи на вищенаведене та аналізуючи встановлені обставини, не виходячи за межі заявлених позовних вимог суд приходить до переконання про відмову у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed