Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

29 травня 2014 року Херсонський міжрайонний екологічний прокурор звернувся до суду в інтересах держави із позовом до Олександрівської сільської ради Білозерського району Херсонської області, [PERSON], третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: Державна інспекція сільського господарства в Херсонській області, про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, визнання недійсним, виданого на його підстав, і державного акту на право власності на землю та повернення земельної ділянки, посилаючись на те, що рішенням Олександрівської сільської ради Білозерського району Херсонської області № 421 від 24.11.2009 року було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано у власність громадянці [PERSON] земельну ділянку площею 0, 2500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) із земель державної власності с. Олександрівка на території Олександрівської сільської ради Білозерського району Херсонської області. На підставі вказаного рішення сільської ради. відповідачці [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 234577, зареєстрований 21 травня 2010 року. Відповідно до експертної грошової оцінки земельної ділянки, вартість земельної ділянки площею 0,2500 га., що надана у власність відповідачу, складає 146 125 грн. Прокурорською перевіркою було встановлено, що при наданні у власність відповідачці [PERSON] вказаної земельної ділянки Олександрівською сільською радою Білозерського району Херсонської області, не було враховано обмежень, встановлених земельним та водним законодавством України, чинним на момент прийняття рішення, щодо використання та надання у власність земельних ділянок водного фонду. Таким чином, рішення Олександрівської сільської ради Білозерського району Херсонської області прийнято всупереч вимогам чинного законодавства, зокрема ст. ст. 13, 14 Конституції України, ст. 58 59, 60, 84 Земельного Кодексу України, ст. ст. 88, 90 Водного Кодексу України, так як земельна ділянка, передана у власність відповідачці, розміром 0,2500 га розташована в законодавчо визначеній двокілометровій прибережній захисній смузі Дніпро-Бузького лиману Чорного моря та відповідно до ст. 58 ч. 1 п. б Земельного Кодексу України, є земельною ділянкою водного фонду. Просив визнати незаконним та скасувати рішення Олександрівської сільської ради Білозерського району Херсонської області № 421 від 24.11.2009 року. про затвердження проекту землеустрою в частині відведення земельної ділянки у власність [PERSON], визнати недійсними державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га серії ЯИ № 234577, виданий [PERSON], зареєстрований 21.05.2010 року за № 1АА 002031-011071400134, повернути земельну ділянку загальною площею 0,2500, експертна грошова оцінка якої складає 146125 грн., розташовану по [ADDRESS] з кадастровим номером 6520380500:01:072:0015 до власності держави, В підготовчому судовому засіданні прокурор Херсонської міжрайонної екологічної прокуратури Зельцер О.В. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу в подальшому розглядати за її відсутністю. Відповідачка в судове засідання на повторний виклик не з'явилася, про час та місце розгляду справи належно повідомлена, про що свідчать розписки про отримання нею судових повісток, заяв до суду про розгляд справи в її відсутності не надходило. Відповідач - представник Олександрівської сільської ради Білозерського району Херсонської області в судове засідання повторно не прибув, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача - Державної інспекції сільського господарства в Херсонській області Рефлер Ю.В. в судове засідання не прибув, однак надав суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Олександрівської сільської ради Білозерського району Херсонської області № 421 від 24.11.2009 року було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано у власність громадянці [PERSON] земельну ділянку площею 0, 2500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) із земель державної власності с. Олександрівка на території Олександрівської сільської ради Білозерського району Херсонської області. На підставі вказаного рішення сільської ради. відповідачці [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 234577, зареєстрований 21 травня 2010 року. Дане рішення сільської ради є незаконним та підлягає скасуванню, виходячи зі слідуючого: Відповідно до ст. 12 Земельного Кодексу України (в редакції, яка діяла на момент прийняття сільською радою, вище зазначеного рішення), до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб. Відповідно до ст. 40 Земельного Кодексу України, громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Відповідно до п. 12 Перехідних положень Земельного Кодексу України (в редакції, який діяв на момент прийняття сільською радою вище зазначеного рішення), до розмежування земель державної та комунальної власності, повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради. До земель водного фонду, відповідно до ст. 4 Водного Кодексу України, належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об'єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами; прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів. Відповідно до ч. 5 ст. 88 Водного Кодексу України, уздовж морів і навколо морських заток і лиманів виділяється прибережна захисна смуга шириною не менше 2-х кілометрів від урізу води. Частиною 1 ст. 90 Водного кодексу України передбачено, що прибережна смуга уздовж морів, морських заток і лиманів входить у зону санітарної охорони моря і може використовуватися лише для будівництва військових та інших оборонних об'єктів, об'єктів, що виробляють енергію за рахунок використання енергії вітру, сонця і хвиль, об'єктів постачання, розподілу, передачі (транспортування) енергії, а також санаторіїв та інших лікувально-оздоровчих закладів з обов'язковим централізованим водопостачанням і каналізацією. Згідно висновку Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Херсонській області від 21.04.2009 року №07-14/9-2533 про погодження місця відведення земельної ділянки загальною площею 0,2500 га у власність громадянці [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Олександрівка Білозерського району Херсонської області, із земель державної власності в розпорядженні Олександрівської сільської ради (зона розширення села Олександрівка), вказана земельна ділянка відносяться до землі житлової та громадської забудови, територія , згідно ст. 60 Земельного Кодексу України та ст. 88 Водного Кодексу України, відноситься до прибережної захисної смуги Дніпро-Бузького лиману Чорного моря (в 2-х км. зоні) та розташована на орієнтовній відстані 500 м від урізу води Дніпро-Бузького лиману. Управління регіонального розвитку містобудування та архітектури своїм листом від 19.11.2009 року за № 8-3529/1 повідомило відповідачку [PERSON], що користування спірною земельною ділянкою повинно відбуватися з урахуванням громадських потреб, згідно вимог і обмежень містобудівного та екологічного законодавства (зокрема користування земельною ділянкою повинно здійснюватись з обмеженою господарською діяльністю в прибережній захисній смузі Дніпро-Бузького лиману Чорного моря, відповідно до вимог п. 10.17 ДБН 360-92**, ст. ст. 60, 62 Земельного кодексу, ст. ст. 85, 88, 90, 95, 99, 100 Водного кодексу України), відповідно до положень Земельного кодексу України, генерального плану с. Олександрівка. Крім того, відповідно до довідки заступника Херсонського міжрайонного екологічного прокурора Зюзь О.В. про результати проведення перевірки в порядку прокурорського нагляду за додержанням та застосування законів у відділі Держземагенства в Білозерському районі, щодо надання Олександрівською сільською радою у власність громадянам та юридичним особам земельних ділянок водного фонду Дніпро-Бузького лиману Чорного моря від 12.07.2013 року, належність земельної ділянки площею 0,2500 га, що передавалась у власність відповідачки до земель прибережної захисної смуги Дніпро-Бузького лиману Чорного моря підтверджується картографічною зйомкою, зробленою ПП "Альфа-Експерт". Спірна земельна ділянка знаходиться поза межами населеного пункту с. Олександрівка Білозерського району Херсонської області та відносяться до прибережної захисної смуги Дніпро-Бузького лиману Чорного моря в 2-х кілометровій зоні. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 58 Земельного кодексу України, до земель водного фонду належать землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами. Статтею 59 Земельного кодексу України, передбачено, що землі водного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Згідно ч. 1 ст. 60 Земельного кодексу України, вздовж річок, морів і водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги. На підставі ст. 87 ч. 5-6 Водного кодексу України передбачено, що зовнішні межі водоохоронних зон визначаються за спеціально розробленими проектами. Порядок визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них встановлюються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 84 Земельного кодексу України, до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі водного фонду. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Враховуючи наведене, оскаржуване прокурором рішення Олександрівської сільської ради Білозерського району Херсонської області, видано у порушення вищевказаних вимог законодавства, а тому підлягає визнанню недійсним та скасуванню з підстав його незаконності. Відповідно до ст. 328 Цивільного Кодексу України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону чи незаконність набуття не встановлена судом. Громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель держаної або комунальної власності, згідно ст. 116 ЗК України, за рішеннями уповноважених органів виконавчої влади чи місцевого самоврядування, право власності на яку засвідчується державним актом, що видається згідно з ч.1 ст. 126 цього Кодексу. Відповідно з вимогами ст. ст. 152, 155 Земельного кодексу України, державний акт, який виготовлений, виданий та зареєстрований з порушенням вимог чинного законодавства, що має місце в даній справі, визнається недійсним в судовому порядку. Враховуючи, що право приватної власності на спірну земельну ділянку набуто відповідачем з порушенням норм діючого законодавства України, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог прокурора, діючого в інтересах держави, про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та повернення її, як набутої без достатньої правової підстави в порядку та у спосіб, визначені ст. ст. 1212, 1213 ч. 1 Цивільного кодексу України Згідно ч. 1 ст. 1212 Цивільного Кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла майно у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. А оскільки, в порушення п. 2.9 Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України 05.11.2004 року № 434, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22.11.2004 року за №1470/10069, при відведенні спірних земельних ділянок не враховано наявність прибережної захисної смуги, хоча вказаним порядком передбачено, що у разі відсутності належної землевпорядної документації та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо водоохоронних зон та прибережних захисних смуг водних об'єктів, природоохоронний орган забезпечує їх збереження шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо вилучення (викупу), надання цих земельних ділянок, нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених ст. 88 Водного кодексу України та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.1996 року № 486 "Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них ", з урахуванням конкретної ситуації, а відсутність у проектах землеустрою урахування, відповідно до ст. 60 Земельного Кодексу України, розмірів і меж прибережної захисної смуги Дніпро-Бузького лиману Чорного моря унеможливлює відведення земельної ділянки, беручи до уваги, що землі водного фонду не можуть передаватись у приватну власність, то суд приходить до висновку, що позов прокурора є обґрунтованим, так як в судовому засіданні було встановлено, що Олександрівська сільська рада Білозерського району Херсонської області при прийнятті рішення № 421 від 24.11.2009 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність громадянці [PERSON] земельної ділянки площею 0, 2500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) із земель державної власності с. Олександрівка на території Олександрівської сільської ради Білозерського району Херсонської області порушила вимоги чинного законодавства, які підлягають захисту шляхом визнання незаконним та скасування зазначеного рішення в частині, що стосується відповідача, з визнанням недійсним виданого відповідачу державного акту та повернення у власність держави земельної ділянки, що належить до водного фонду, а тому заявлені прокурором вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Беручи до уваги, що прокурорську перевірку, в ході якої були виявлені порушення при прийнятті Олександрівською сільською радою Білозерського району Херсонської області рішення № 421 від 24.11.2009 року, проведено в липні 2013 року, то порушене право відповідно до ст. 268 ч. 5 ЦК України, підлягає захисту.

Outcome: approved