Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-31 00:00:00

23 грудня 2019 року [PERSON] подала до Ржищівського міського суду Київської області вказану позовну заяву, посилаючись на те, що вона є власницею житлового будинку [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 31 жовтня 2014 року. Відповідач [PERSON] її колишній чоловік, з 22 грудня 2018 року зареєстрований у її будинку. 07 червня 2019 року рішенням Ржищівського міського суду Київської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, однак [PERSON] , який фактично не проживає разом з позивачкою у будинку з грудня 2018 року, тобто понад один рік, добровільно з реєстрації не знімається. Крім того, відповідач не бере участі у сплаті комунальних платежів, його особистих речей у будинку немає. Відповідач залишив своє місце реєстрації добровільно в грудні 2018 року у зв`язку з розірванням шлюбних стосунків. Позивач просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користуванням житловим будинком [ADDRESS] . У судове засідання позивач не з`явилась, надавши до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримувала, просила проводити розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи в силу ч. 11 ст. 128 ЦПК України, повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Позивачка [PERSON] є власницею будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 31 жовтня 2014 року. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 491077132113 (а.с. 9, 10). Рішенням Ржищівського міського суду Київської області від 07 червня 2019 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання № 1109/488 від 22 грудня 2018 року встановлено, що за відомостями виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області [PERSON] , [INFO] , який народився в Російській Федерації, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 22 грудня 2018 року (а.с. 13). З актів обстеження матеріально-побутових умов проживання на предмет проживання особи від 15 лютого 2019 року, 09 серпня 2019 року, 08 листопада 2019 року, складених комісією в складі: депутата Ржищівської міської ради Київської області Апостол С.М. та громадян [PERSON] , [PERSON] , встановлено, що [PERSON] , 1985 року народження, з грудня 2018 року за адресою: [ADDRESS] , не проживає. На час обстеження встановлено, що його особисті речі в будинку відсутні (а.с. 14, 15, 16). Відповідно до ч. 1 ст. 163 ЖК Української РСР у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частинами третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ч.1, 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст. 33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки /реєстрації/ самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Як встановлено з матеріалів справи, [PERSON] [INFO] , з грудня 2018 року виїхав з будинку за адресою: [ADDRESS] , та з того часу там не проживає, тому втратив право користування цим житлом. Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити. За змістом ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Outcome: approved