Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

19.03.2021 року позивач Міське комунальне підприємство «Миколаївводоканал» звернулось до Заводського районного суду міста Миколаєва з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення, в якому просило стягнути в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] на користь Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» заборгованість за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] у сумі 52855 (п`ятдесят дві тисячі вісімсот п`ятдесят п`ять) гривень 56 копійок. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що договір на надання послуг водопостачання та водовідведення було укладено між Миколаївводоканал» та [PERSON] , яка є основним квартиронаймачем без реєстрації, згідно підпункту «б» пункту 12.1 «Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України» затверджених наказом Держжитлокомунгоспу від 01.07.1994 року № 65 шляхом оформлення особового рахунку № [NUMBER] та видачі абоненту розрахункового документа (розрахункової книжки). Для розрахунків за спожиті послуги абонентам була видана розрахункова книжка, яка знаходиться у відповідачів. МКП «Миколаївводоканал» веде автоматизований облік абонентів і не може надати копію розрахункової книжки. Нарахування вартості спожитих послуг боржнику здійснювалося відповідно до норм затверджених рішенням Миколаївської міської ради № 385 від 26.06.1998 та рішенням Миколаївської міської ради за № 592 від 14 липня 2017, а саме: водопостачання з розрахунку 9 м3 на 1 людину на місяць, водовідведення з розрахунку 8,85 м3 на 1 людину на місяць. Прилади обліку в квартирі боржників - відсутні. Свої обов`язки щодо надання послуг з водопостачання та водовідведення МКП "Миколаївводоканал" виконував у повному обсязі та належним чином. Відповідачі свій обов`язок щодо своєчасної і в повному обсязі сплати за послуги з водопостачання та водовідведення виконували не в повному обсязі, у зв`язку з чим заборгували за спожиті послуги. Станом на 30.09.2020 борг становив 46 518 грн 06 коп. На зазначену суму боргу підприємство 22.10.2020 року подало до Заводського районного суду заяву про видачу судового наказу про стягнення боргу з відповідачів. 09.11.2020 Заводським районним судом м. Миколаєва було видано ухвалу, якою було відмовлено у видачі судового наказу про стягнення заборгованості в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення. За період з жовтня 2020 по лютий 2021 відповідачі спожили послуг на суму 6 337 грн 50 коп. Отже, станом на 28.02.2021 борг за надані послуги з водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] становить - 52 855 грн 56 коп. Представник позивача у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила. У відповідності до положень ст. 280-281 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 13 ЦПК). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Згідно з ст.162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Статтею 68 ЖК України передбачено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно статей 13, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання, підстави виникнення яких передбачені у ст.11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 22 ЗУ «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Судом встановлено, що договір на надання послуг водопостачання та водовідведення було укладено між Миколаївводоканал» та [PERSON] , яка є основним квартиронаймачем без реєстрації, згідно підпункту «б» пункту 12.1 «Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України» затверджених наказом Держжитлокомунгоспу від 01.07.1994 року № 65 шляхом оформлення особового рахунку № [NUMBER] та видачі абоненту розрахункового документа (розрахункової книжки). Для розрахунків за спожиті послуги абонентам була видана розрахункова книжка, яка знаходиться у відповідачів. МКП «Миколаївводоканал» веде автоматизований облік абонентів і не може надати копію розрахункової книжки. Нарахування вартості спожитих послуг боржнику здійснювалося відповідно до норм затверджених рішенням Миколаївської міської ради № 385 від 26.06.1998 та рішенням Миколаївської міської ради за № 592 від 14 липня 2017, а саме: водопостачання з розрахунку 9 м3 на 1 людину на місяць, водовідведення з розрахунку 8,85 м3 на 1 людину на місяць. Прилади обліку в квартирі боржників - відсутні. Згідно витягу з реєстру територіальної громади міста Миколаєва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні від 22.03.2021 року №13.23-149893-2021, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Свої обов`язки щодо надання послуг з водопостачання та водовідведення МКП "Миколаївводоканал" виконував у повному обсязі та належним чином. Відповідачі свій обов`язок щодо своєчасної і в повному обсязі сплати за послуги з водопостачання та водовідведення виконували не в повному обсязі, у зв`язку з чим заборгували за спожиті послуги. Станом на 30.09.2020 борг становив 46 518 грн 06 коп. На зазначену суму боргу підприємство 22.10.2020 року подало до Заводського районного суду заяву про видачу судового наказу про стягнення боргу з відповідачів. 09.11.2020 Заводським районним судом м. Миколаєва було видано ухвалу, якою було відмовлено у видачі судового наказу про стягнення заборгованості в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення. За період з жовтня 2020 по лютий 2021 відповідачі спожили послуг на суму 6 337 грн 50 коп. Отже, станом на 28.02.2021 борг за надані послуги з водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] становить - 52 855 грн 56 коп. З огляду на викладене, вимоги про стягнення заборгованості за спожиті послуги водопостачання та водовідведення у сумі - 52 855 гривень 56 копійок підлягають задоволенню. Крім того відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів необхідно стягнути на користь позивача понесені останнім судові витрати з оплати судового збору.

Outcome: partial