Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

17 квітня 2018 року на адресу суду надійшла заява представника Волинської обласної психіатричної лікарні №1 м. Луцька про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON] (далі [PERSON]С.В., заінтересована особа [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що громадянка [PERSON]С.В. рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 лютого 2002 року визнана недієздатною. ЇЇ опікуном призначено [PERSON] 16 квітня 2018 року о 15:45 вказана громадянка була госпіталізована до Волинської обласної психіатричної лікарні №1 м. Луцька за рішенням чергового лікаря-психіатра, а також зі згоди її доньки [PERSON] 17 квітня 2018 року о 10:00 хвора була оглянута комісією лікарів-психіатрів, яка дійшла висновку, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді «біполярного афективного розладу, безремесійного перебігу, зміщаного афективного епізоду з психотичними симптомами і наростаючим інтелектуальним і особистісним дефектом», який позбавляє її здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку та внаслідок якого вона вчиняє та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих. На підставі наведеного, представник психіатричного закладу просить суд, задовольнити заяву про госпіталізацію до психіатричного закладу [PERSON]С.В. в примусовому порядку. Представник психіатричного закладу лікар-психіатр [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримав та просила суд її задовольнити. Прокурор Яненко В.В. в судовому засіданні просила суд заяву задовольнити. [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви. Заслухавши пояснення представника психіатричного закладу, законного представника та думку прокурора, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що заяву слід задовольнити частково, з наступних підстав. Рішенням Луцького міського суду у Волинській області від 20.11.2001року [PERSON] -[PERSON] визнана недієздатною, її опікуном призначено [PERSON], [INFO], яка на даний час знаходиться у м. Києві. Судом встановлено, що [PERSON] є інвалідом І гр. загального захворювання довічно. З 1982 року перебуває на обліку у Волинськійобласній психіатричній лікарні №1 м.Луцька, багаторазово лікувалась у Волинській обласній психіатричній лікарні №1 м.Луцька, остання госпіталізація відбулась 12.01.2017р. -11.07.2017р., за рішенням Луцького міськрайонного суду. Згідно висновку комісії лікарів психіатрів від 04.09.2017р. №4135/2-05.17 [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді «Біполярного афективного розладу, безремісійного перебігу, змішаного афективного епізоду з психотичними симптомами і наростаючим інтелектуальним і особистісним дефектом», в звязку з чим остання не спроможна самостійно задовільняти основні життєві потреби на необхідному рівні, а також вчиняє дії, що становлять небезпеку для її життя та здоров'я. Надання психіатричної допомоги можливе лише в стаціонарних умовах. Враховуючи дані анамнезу, перебіг захворювання, клінічні дані хвороби [PERSON] -[PERSON], не спроможність задовольнити основні життєві потреби на необхідному рівні, що унеможливлює повноцінне соціальне функціонування, відсутність критики, відмову недієздатної хворої [PERSON] -[PERSON] від лікування, суд вважає, що остання потребує лікування у стаціонарних умовах. Частиною третьою статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено, що особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, а також у випадках проведення експертизи стану психічного здоров'я особи або застосування до особи, яка страждає на психічний розлад і вчинила суспільно небезпечне діяння, примусового заходу медичного характеру на підставах та в порядку, передбачених законами України. Згідно статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 1 червня 2016 року у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу", визнано таким, що не відає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року N 1489-III з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Таким чином, наразі лише суд має право прийняти рішення стосовно примусового психіатричного лікування недієздатної особи, оскільки вона не може надати свою усвідомлювану згоду на таке лікування. Проаналізувавши наявну в матеріалах справи медичну документацію, з якої слідує що [PERSON]С.В. тривалий час перебувала на амбулаторному та стаціонарному лікуванні у психіатричному закладі, вивчивши висновок комісії лікарів-психіатрів, з якого слідує що вона не в змозі задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечують її життєдіяльність, а також становить реальну небезпеку для себе та оточуючих, потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару, враховуючи стан [PERSON]С.В., яка є недієздатною та не в змозі надати усвідомлювану згоду на психіатричне лікування, суд дійшов висновку, що [PERSON]С.В. слід примусово госпіталізувати до психіатричного закладу, а заяву представника Волинській обласній психіатричній лікарні № 1 м. Луцька задовольнити, з встановленням строку примусового лікування до шести місяців. На підставі п.9 ч.1 ст.430 ЦПК рішення суду слід звернути до негайного виконання. На підставі наведеного та

Outcome: approved