Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ [PERSON] 12.02.2015 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням у звязку з відсутністю в ньому понад шість місяців без поважних причин Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником будинку № 97 по вул. 40 років Перемоги в с.Шабо Білгород-Дністровського р-ну Одеської області на підставі договору купівлі-продажу від 04.04.2006 року. У свої позовній заяві позивач зазначає, що у належному їй житловому будинку зареєстрований, але не проживає більше року [PERSON], [INFO] На підставі вищевикладеного позивач просить суд: визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням будинком №97 по вул. 40 років Перемоги в с.Шабо Білгород-Дністровського р-ну Одеської області. Позивач в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причина неявки суду невідома. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду не відома. Враховуючи вимоги\~ст.157 ЦПК України\~та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу, що відповідає положенням ст.ст.158, 169, 197ЦПК України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає за необхідне заяву задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 04.04.2006 року [PERSON] є власницею житлового будинку №97, розташованого по вул. 40 років Перемоги, с.Шабо, Білгород-Дністровський р-н Одеської області, що підтверджується витягом \~про реєстрацію права власності на нерухоме майно(а.с.10). Як вбачається з матеріалів справи, 16.05.2006 року між позивачем та відповідачем було укладено договір найма житлового приміщення, відповідно до якого [PERSON] здала у найм кімнату [PERSON] строком на 3 роки для проживання з 16.05.2006 року по 2009 року (а.с.42) Згідно домової книги, у житловому будинку № 97 по вул. 40 років Перемоги в с.Шабо Білгород-Дністровського р-ну Одеської області зареєстрований [PERSON], [INFO]. (а.с.12-15). У відповідності до актів про не проживання від 14.01.2014 року та 24.07.2014 року, [PERSON] дійсно не мешкає за адресою: вул.40 років Перемоги, 97, с.Шабо, Білгород-Дністровський р-н, Одеської області з травня 2012 року. В утриманні квартири участі не приймає (а.с.16-17). Згідно акту обстеження побутових умов проживання від 08.06.2015 року, при обстеженні житлового будинку комісія у складі депутата Шабівської сільської ради та у присутності сусідів встановила, що [PERSON], [INFO] фактично не мешкає за адресою: с.Шабо, вул.40 років Перемоги, 97 (а.с.44). Згідно довідки виконавчого комітету Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського р-ну Одеської області № 595 від 08.06.2015 року, [PERSON] не мешкає за адресою: с.Шабо, вул.40 років Перемоги,97 (а.с.45). Вимоги позивача щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком, обґрунтовані, оскільки, частиною першої\~ статті 316 ЦК України\~ встановлено, що право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1\~ ст. 317 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ ст. 383 ЦК України\~ та\~ ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Конституцією України\~ (ст. 41] та ст. 1 Першого протоколу до\~ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до\~ Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.\~ 316,\~ 317,\~ 319,\~ 321 ЦК України). Таким чином, не зняття з реєстрації відповідача порушує право власності позивача. Положеннями ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» закріплено, що судове рішення, що набрало законної сили, є самостійною підставою для зняття з реєстрації. Враховуючи вищевикладене, а саме зареєстроване у встановленому порядку право власності позивача на спірний житловий будинок, ту обставину, що відповідач не проживає в ній, а також що рішення суду є самостійною підставою для зняття з реєстрації, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: approved