Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

13.01.2015 року представник Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 14.06.2007 року між ВАТ «Райфайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/0079/85/76577, відповідно до умов якого позивач надав, а відповідач отримав кредит у розмірі 135 946 доларів США, з 14.06.2007 року по 14.06.2027 року, зі сплатою за користування кредитом 14,50 відсотків річних, з погашенням кредиту та відсотків за користування кредитом щомісячно. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між сторонами 15.06.2007 року було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого Іпотекодавець ( [PERSON] ) передав в іпотеку Іпотекодержателю (ВАТ «Райфайзен Банк Аваль») майнові права на земельну ділянку № [NUMBER] , площею 0,0577 га, розташовану на території Затоківська сільська рада м. Білгород-Дністровського Одеської області, кооператив садоводів та індивідуальних дачних будівництв «Лагуна», цільове призначення для індивідуального дачного будівництва. ВАТ «Райфайзен Банк Аваль» належним чином виконало свої зобов`язання по кредитному договору, а саме: були надані [PERSON] кошти в сумі 135 946 США готівкою. Проте [PERSON] порушив умови договору, не виконав свої зобов`язання належним чином, у зв`язку з чим на даний час за ним рахується заборгованість у загальній сумі 247 652,39 дол. США та 6 476 155,62 грн. Невиконання відповідачем зобов`язань по укладеному договору зумовило звернення ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» до суду із відповідним позовом. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.03.2015 року, позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції до [PERSON] про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. Однак, 11.05.2017 року апеляційним судом Одеської області було ухвалено рішення, яким скасовано рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.03.2015 року, у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції до [PERSON] про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено. Постановою ВСУ від 24.07.2019 року, касаційну скаргу ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції задоволено частково. Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.03.2015 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 11.05.2017 скасовані. Справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. 24.05.2017 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «КристалБанк» укладено договір факторингу /портфельне відступлення прав вимоги/. Таким чином, ПАТ «КристалБанк» набув права вимоги за договором, вказаним в реєстрі відступлених прав, зокрема за кредитом № 014/0079/85/6577 від 14.06.2007 року, а отже у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань по укладеному договору, вважає, що існують всі підстави для задоволення позовних вимог. 16 вересня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду вказана справа прийнята до провадження судді Прийомової О.Ю. та призначена до судового розгляду по сутті. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надавши клопотання, згідно якого\~ позовні вимоги підтримує, та просить їх задовольнити з підстав, наведених в позові. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома. Зі згоди позивача, про що свідчить клопотання представника позивача, суд Ухвалою від 19 березня 2020 року перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280 -281 ЦПК України. Суд розглядає справу за відсутність представника позивача, відповідно наданого клопотання та відсутність відповідача, належним чином повідомленого про день та час судового розгляду справи, у тому числі і через оголошення на сайті судової влади, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що дійсно 14.06.2007 року між ВАТ «Райфайзен Банк Аваль» (Кредитор) та [PERSON] (Позичальник) було укладено кредитний договір № 014/0079/85/76577. /т.1 л.с.11-13/. Відповідно до розділу 1 Договору, Кредитор надає Позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 135 946 дол. США, а Позичальник зобов`язується належним чином використати та повернути Кредитору суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов Договору та Тарифів Банку, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені договором. Кредит надається на строк 240 місяців, по 14.06.2027 року, згідно Графіку надання кредиту. Процентна ставка за користування кредитом складає 14,50 відсотків річних. Додатково Позичальник сплачує на користь Кредитора комісії за Договором. Кредитні кошти призначені для використання на споживчі цілі, а саме на придбання земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Забезпеченням зобов`язань Позичальника за цим Договором є вказана земельна ділянка (розділ 2 Договору). Згідно із п.6.5 Договору, Кредитор має право вимагати дострокового погашення Позичальником заборгованості за кредитом, нарахованих процентів за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків у випадках невиконання Позичальником умов цього договору та/або договорів застави/іпотеки, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту, та в інших випадках, передбачених цим Договором.\~\~\~\~\~\~\~\~ В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №014/0079/85/76577 від 14.06.2007 року між сторонами 15.06.2007 року було укладено Іпотечний договір. ( т.1 а.с.18-25). Відповідно до п.1.1 Іпотечного договору, цей договір забезпечує виконання Іпотекодавцем ( [PERSON] ) зобов`язань перед Іпотекодержателем (ВАТ «Райфайзен Банк Аваль»), що виникло на підставі Кредитного договору № 014/0079/85/76577 від 14.06.2007 року, за умовами якого Іпотекодавець зобов`язується перед Іпотекодержателем: - повернути наданий йому, строком до 14.06.2027 року кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 135 946 дол. США, що на момент укладення цього договору по курсу НБУ становить 686 527,3 грн.; - сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 14,5 % річних; - сплатити неустойку у випадках та розмірі, передбачених Основним договором; - відшкодувати витрати, пов`язані з пред`явленням вимоги за Основним договором і зверненням стягнення на предмет іпотеки за цим Договором; - відшкодувати Іпотекодержателю збитки, завдані порушенням зобов`язань за Основним договором та/або зобов`язань за цим договором іпотеки; - відшкодувати витрати на страхування предмета іпотеки за цим Договором у випадку, передбаченому цим Договором; - відшкодувати витрати на утримання і збереження предмета іпотеки у випадку, передбаченому цим договором. В забезпечення виконання зобов`язань, вказаних в п.1.1 цього Договору, Іпотекодавець передав в іпотеку майнові права на земельну ділянку № [NUMBER] , площею 0,0577 га, розташовану на території Затоківська сільська рада м. Білгород-Дністровського Одеської області, кооператив садоводів та індивідуальних дачних будівництв «Лагуна», цільове призначення для індивідуального дачного будівництва (п.1.2 Іпотечного договору). Згідно із п.1.3 Іпотечного договору, дійсність майнових прав Іпотекодавця на земельну ділянку підтверджено договором купівлі-продажу земельної ділянки, витягом з державного реєстру правочинів (т.1 а.с.30-31, 35). За домовленістю сторін вартість предмета іпотеки становить 858 997 грн., з чим сторони погоджуються (п.1.4 Іпотечного договору). Відповідно до п.5.2.1 Іпотечного договору, Іпотекодержатель має право достроково задовольнити свої вимоги по погашенню заборгованості за Основним договором за рахунок майна, що є предметом іпотеки у випадках: невиконання Іпотекодавцем своїх зобов`язань за цим Договором; нездійснення Іпотекодавцем страхового платежу за власний рахунок за наступним відшкодуванням Іпотекодавцем витрат на страхування; в інших випадках, передбачених діючим законодавством України. Пунктом 6.1 Іпотечного договору передбачено, що Іпотекодержатель набуває право стягнення заборгованості за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки в разі: - несплати Іпотекодавцем Іпотекодержателю будь-яких коштів у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в Основному договорі; - порушення Іпотекодавцем будь-якого із його зобов`язань за Основним договором або за цим Договором; - інших обставин, передбачених законодавством. У разі порушення умов Основного договору та/або умов цього Договору Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. Якщо протягом 30 днів вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення на предмет іпотеки і такі вимоги Іпотекодержателя задовольняються за рахунок предмета іпотеки (п.п. 6.2-6.3 Іпотечного договору). На виконання умов Кредитного договору № 014/0079/85/76577 від 14.06.2007 року, ВАТ «Райфайзен Банк Аваль» надало [PERSON] грошові кошти у розмірі 135 946 дол. США, що підтверджується підписаними [PERSON] . Договором та Заявою на видачу готівки (а.с.17). В свою чергу, [PERSON] в порушення умов Кредитного договору №014/0079/85/76577 від 14.06.2007 року не надавав своєчасно та в повному обсязі ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісіями, іншими платежами, що підтверджується відповідними розрахунками банку, у зв`язку з чим станом на 24.11.2014 року у [PERSON] перед ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» виникла заборгованість по Кредитному договору №014/0079/85/76577 від 14.06.2007 року на загальну суму 247 652,39 дол. США (заборгованість за кредитом в розмірі 147 811,41 дол. США + заборгованість по відсоткам в розмірі 99 840,98 дол. США) та 6 476 155,62 грн. (нарахована пеня за порушення строків повернення кредиту). (т.1 а.с.7-10). В добровільному порядку [PERSON] виниклу та непогашену заборгованість по Кредитному договору № 014/0079/85/76577 від 14.06.2007 року на загальну суму 247 652,39 дол. США\~ та 6 476 155,62 грн. не погасив. Досудовою вимогою № 15-94/20-940 від 13.07.2009 року, [PERSON] повідомлено про виникнення заборгованості, однак в добровільному порядку відповідач свої кредитні зобов`язання не виконав. /а.с.36/. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.03.2015 року,\~ позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції до [PERSON] про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. В рахунок погашення заборгованості [PERSON] , [INFO] ( [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) за кредитним договором №014/0079/85/76577 від 14.06.2007 року, у розмірі 247 652 (двісті сорок сім тисяч шістсот п`ятдесят два) долари США 39 (тридцять дев`ять) центів та 6 476 155 (шість мільйонів чотириста сімдесят шість тисяч сто п`ятдесят п`ять) гривень 62 (шістдесят дві) копійки, звернуто стягнення на предмет іпотеки: земельну ділянку, площею 0,0577 га, кадастровий номер 5110300000:02:003:0051, цільове призначення для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, Затоківська сільська рада, кооператив садоводів та індивідуальних дачних будівництв «Лагуна», ділянка № [NUMBER] . Стягнуто з [PERSON] , [INFO] ( [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) на користь Публічного акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції (65001, місто Одеса, вулиця Садова,10, р/р [NUMBER] , МФО 328351, ЄДРПОУ 23876031) сплачений судовий збір за розгляд позовної заяви в розмірі 3 654 (три тисячі шістсот п`ятдесят чотири) гривень.\~ /т1 а.с.176-183/ Однак, 11.05.2017 року апеляційним судом Одеської області апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10 березня 2015 року скасовано і ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що резолютивна частина рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 39 Закону України «Про іпотеку», зокрема, вона не містить початкової ціни предмета іпотеки, способу звернення стягнення на предмет іпотеки та інші складові, передбачені цією статтею. При цьому банк відмовився від проведення відповідної експертизи для визначення початкової ціни предмета іпотеки, а тому без визначення такої ціни, суд апеляційної інстанції вважав за неможливе звернути стягнення на предмет іпотеки. Постановою ВСУ від 24.07.2019 року, касаційну скаргу ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції задоволено частково. Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.03.2015 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 11.05.2017 скасовані. Справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Скасовуючи рішення апеляційного суду Одеської області від 11.05.2017 року, Верховний суд зауважив, що висновок суду апеляційної інстанції про у позові за недоведеністю позивачем вартості іпотечного майна не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки не зазначення у резолютивній частині рішення суду початкової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні не має вирішального значення. При цьому суд апеляційної інстанції не врахував, що сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження не позбавлені можливості заявляти клопотання про визначення вартості майна, тобто визначення іншої ціни предмета іпотеки, якщо наприклад, така вартість майна змінилася. Водночас, у справі, що переглядається, у пункті 1.4 договору іпотеки сторони визначили вартість іпотечного майна: земельної ділянки № [NUMBER] площею 0,0577 га, розташованої на території Затоківської сільської ради м. Білгород-Дніпровського Одеської області - 858 991 грн, на що суд апеляційної інстанції уваги не звернув. При розгляді справи у судах попередніх інстанцій ціна предмета іпотеки, зазначена у договорі, сторонами не оспорювалась. Однак, ВСУ вказав, що не може й залишатися в силі рішення суду першої інстанції, оскільки всупереч статті 39 Закону України «Про іпотеку», у рішенні суду не зазначено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. На підставі вищевикладеного та відповідно до позиції ВСУ, слід вирішувати справу, ґрунтуючись на таких спеціальних нормах законодавства. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним чином боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За кредитним договором банк зобов`язується передати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти ( ч.1\~ ст.1054 ЦК України). Для забезпечення виконання сторонами зобов`язань за кредитним договором застосовуються будь-які види забезпечення, передбачені главою 49 ЦК України. Найбільш ефективним серед видів забезпечення виконання зобов`язань вважається застава, зокрема, іпотека, яка характеризується тим, що виконує забезпечувальну функцію; передбачає встановлення додаткового (акцесорного) зобов`язання, яким забезпечується основне зобов`язання; передбачає настання певних майнових наслідків у випадку неспроможності боржника. Іпотека є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч.1\~ ст.575 ЦК України). За юридичною природою іпотека як вид застави є речовим зобов`язанням. Іпотека регулюється\~ Законом України «Про іпотеку». Іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні та користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому законом (ст.1 Закону «Про іпотеку»). Згідно ст.3 Закону «Про іпотеку», іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Згідно\~ статті 7 Закону України «Про іпотеку» та загальних правил, визначених\~ статтею 572 ЦК України, за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. За приписами положень ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст.\~ 33 Закону України "Про іпотеку" зазначено, що одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки є рішення суду. Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Як вбачається з матеріалів справи,\~ п.6.4. Іпотечного договору сторони обумовили, звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено шляхом судового або позасудового врегулювання. Іпотекодержатель має право на свій розсуд обрати відповідно до ЗУ «Про іпотеку» спосіб стягнення. Разом з тим, згідно розділу Іпотечного договору «Застереження про задоволення вимог іпотеко держателя» , сторони домовились, що Іпотекодержателю належить право звернути стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду. Реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду проводиться ,якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього закону. У статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Отже, реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду має бути проведена, як визначено у договорі Іпотеки від 15.06.2007 року, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього закону. Як вбачається з матеріалів справи, 24.05.2017 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «КристалБанк» укладено договір факторингу /портфельне відступлення прав вимоги/, згідно якого ПАТ «КристалБанк» набув права вимоги за договором, вказаним в реєстрі відступлених прав вимоги від 25.05.2017 року, зокрема за кредитом № 014/0079/85/6577 від 14.06.2007 року, на умовах, що існували на дату відступлення прав вимоги, сплативши кредитору їх вартість. У статті 1077 Цивільного кодексу України зазначено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. З урахуванням всього вищевикладеного, на основі повно та всебічно досліджених доказів, відповідно до вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку, що у зв`язку з неналежним виконання боржником [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором № 014/0079/85/76577 від 14.06.2007 року, існують усі правові підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки, як це обумовлено сторонами в Іпотечному договорі від 15.06.2007 року, та з урахуванням договору факторингу від 24.05.2017 року, мають бути задоволені вимоги ПАТ «КристалБанк» як нового Іпотекодержателя, оскільки їх право відступив банк, з яким укладено кредитний та іпотечний договір з [PERSON] . Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку з обґрунтованістю позовних вимог також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 3654 грн.

Outcome: approved