Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП та просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 34 846,10 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн. В обґрунтування заявлених вимог посилаючись на те, що в результаті ДТП, яка сталась 21.07.2017 року о 18 год. 20 хв. на пр. Перемоги 142 (навпроти автостанції «Дачна») було ушкоджено автомобіль [NUMBER] з вини фізичної особи [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПрАТ СК «Юнівес». В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в матеріалах справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, відзив на позовну заяву, в якій відповідач посилається на невідповідність ринковій вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля [NUMBER], Крім того відповідачем було подано заяву про витребування доказів, а також клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи, в задоволенні якої судом було відмовлено. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Постановою Святошинського районного суду м.Києва від 16.08.2017 року, [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП, що сталася 21.07.2017 року у м.Києві по пр. Перемоги 142, внаслідок якої належний позивачу [PERSON], на праві власності автомобіль [NUMBER] отримав механічні пошкодження. З метою відновлення пошкодженого автомобіля [NUMBER], його власник [PERSON] звернувся до страхової компанії ПрАТ «СК «Юнівес», оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] з вини якого сталась вищезазначена ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Юнівес», із заявою-повідомленням, з боку якої було направлено страхового комісара для обстеження фактичних ушкоджень автомобіля. Після цього [PERSON] придбав у СПД [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) необхідні запасні частини та комплектуючі для подальшого ремонту ушкодженого автомобіля, сума витрат яких склала 19 398,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №18/08/17-1 від 18.08.2017 р. В подальшому [PERSON] поніс витрати на проведення ремонтних робіт у виконавця ФОП [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) на загальну суму 26 900,00 грн, що підтверджуться Актом №101 від 13.09.2017 року. Крім того, [PERSON] поніс витрати на послуги правової допомоги за 10 годин адвокатського захисту по 640,00 грн. за годину, що разом склало суму 6 400,00 грн. Таким чином, як зазначає позивач в позовній заяві та встановлено в судовому засіданні загальна сума збитків, які поніс [PERSON] для відновлення пошкодженого автомобіля скала суму 60 848,00 грн. Після звернення [PERSON] до ПрАТ «СК «Юнівес», де була застрахована цивільно-правова відповідальність [PERSON], йому було відшкодовано частину суми збитків у розмірі 26 003,90 грн., що підтверджується Довідкою ПриватБанка про перерахування суми страхового відшкодування від 16.11.2017 р. №QІ44AG9UBHK3GRNN. В подальшому [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Юнівес» із заявою про збільшення суми страхового відшкодування, яка була зареєстрована за №17/12/07-07 від 07.12.2017р., яка була залишена без задоволення. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов?язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи вищезазначені вимоги чинного законодавства та з метою досудового врегулювання спору, [PERSON] звернувся з вимогою про відшкодування недоплаченої суми збитків в розмірі 34 846,10 грн. до володільця транспортного засобу - винуватця ДТП [PERSON], але дана вимога була залишена без задоволення. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України "шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку". Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України "шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою". У відповідності до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Ч.2 п.16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року передбачає, що оскільки відповідно до ст. 3 Закону України № 1961-ІУ обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, так і захисту майнових прав страхувальника, враховуючи положення ст.1194 ЦК України, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, встановлюється залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах, передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Згідно правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України від 10.02.2016р. у справі №6-2878цс15, відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При цьому за змістом ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону № 85/96-ВР до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За змістом ст. 1194 ЦК України в системному зв'язку зі ст. 993 цього Кодексу та ст. 27 Закону № 85/96-ВР можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на відповідача. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved