Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

30.10.2018року [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Юридичного департаменту Одеської міської ради, в якій, з урахуванням уточненої позовної заяви в редакції заяви від 03.05.2019 року (вхід. № суду 23950 від 16.05.2019 року), просить суд скасувати реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок, за адресою [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] та [PERSON] за реєстраційним № 11551575 від 25.01.2011року. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що 14 листопада 2012року рішенням Київського районного суду м. Одеси встановлено факт, що він є спадкоємцем за заповітом, складеним [PERSON] , визначено йому додатковий строк для прийняття спадщини, визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом видане [PERSON] (реєстр № 1 - 1068) до майна [PERSON] , визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане [PERSON] (реєстр № 5- 18) до майна [PERSON] , визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане [PERSON] (реєстр № 5-20), зобов`язано [PERSON] та [PERSON] не перешкоджати йому в користуванні майном, та стягнуто судові витрати з відповідачів. Позивач вказує, що в апеляційній інстанції вказане рішення було скасоване та постановлено нове, однак 23 квітня 2014 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ рішення Апеляційного суду Одеської області від 21 січня 2013 року скасоване, та рішення Київського районного суду м. Одеси залишено в силі. Позивач зазначає, що виконуючи рішення Київського районного суду м. Одеси Третя Одеська державна нотаріальна контора визнала недійсними свідоцтва про право на спадщину. Разом з тим, як стверджує позивач, реалізувати своє право власності за спадщиною, згідно рішення суду, він не зміг, оскільки рішення Київського районного суду м. Одеси від 14.11.2012 року не передбачало скасування реєстрації права власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] Інформаційним листом Третя Одеська державна нотаріальна контора повідомила, що свідоцтво про право на спадщину за законом на його ім`я не може бути видане, оскільки з довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що право власності на об`єкт нерухомості в будинку [ADDRESS] зареєстровано за іншими особами, а з витягу з реєстру вбачається, що даними особами є [PERSON] та [PERSON] , однак вони відмовляються звертатися до реєстраційної служби з метою скасування реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна. З урахуванням викладеного, з посиланням на Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», [PERSON] звернувся до суду з відповідним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 16.11.2018рокубуло прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по вказаній цивільній справі. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. У підготовчому засіданні 11.04.2019 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 16.05.2019року до канцелярії Київського районного суду м. Одеси від представника позивача [PERSON] надійшла уточнена позовна заява. У судовому засіданні 04.06.2019 року уточнену позовну заяву було прийнято до розгляду. У судовому засіданні 04.06.2019 року представник позивача позовні вимоги, з урахуванням уточнень, підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. У судовому засіданні 04.06.2019 року відповідачі - [PERSON] та [PERSON] проти позову заперечували, просили суд відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник третьої особи, будучи визначений позивачем в якості відповідача, 18.12.2018 року надіслав суду письмовий відзив на позов, в якому у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі. Однак, після уточнення позивачем позовних вимог та визначення Юридичного департаменту Одеської міської ради в якості третьої особи, у судовому засіданні 04.06.2019 року представник Юридичного департаменту Одеської міської ради просив прийняти обґрунтоване та законне рішення. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, відповідачів та представника третьої особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2012 року позов [PERSON] було задоволено. Встановлено факт, що на момент смерті [PERSON] та [PERSON] подружжю [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належало в рівних частках 11/50 частин будинку з надвірними спорудами та будівлями під [ADDRESS] , тобто по 11/100 кожному. Встановлено факт, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, складеним 28 липня 1993 року (реєстр. № 5-5735) [PERSON] , на ім`я [PERSON] . Визначено [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті його матері [PERSON] , померлої [INFO] , на 11/100 частин будинку з надвірними спорудами та будівлями під [ADDRESS] , встановивши його тривалістю три календарних місяці з моменту набрання цим рішенням законної сили. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане [PERSON] державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Агопян В.О. 16 червня 2009 року (реєстр. № 1-1068), до майна [PERSON] , померлої [INFO] . Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане [PERSON] державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Сальніковою З.В. 18 січня 2011 року (реєстр. № 5-18), до майна [PERSON] , померлого [INFO] . Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане [PERSON] державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Сальніковою З.В. 18 січня 2011 року (реєстр. № 5-20), до майна [PERSON] , померлого [INFO] . Зобов`язано [PERSON] , [PERSON] , а також будь-яких інших осіб не чинити перешкод [PERSON] у володінні, користуванні та розпорядженні приналежними йому 11/50 частинами будинку з надвірними спорудами та будівлями під [ADDRESS] . Рішенням апеляційного суду Одеської області від 21 січня 2013 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2012 року було змінено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 квітня 2014 року рішення апеляційного суду Одеської області від 21 січня 2013 року було скасовано та залишено в силі рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2012 року. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відтак, обставини, що слугували підставою визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом та за заповітом, встановлені рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2012 року, залишеним в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 квітня 2014 року, доказуванню та дослідженню в ході розгляду даної справи не підлягають. Так, на виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2012 року, Третя Одеська державна нотаріальна контора визнала недійсними свідоцтво про право на спадщину за законом, видане [PERSON] , свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане [PERSON] та свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане [PERSON] , що підтверджується витягами про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 11.08.2016 року (а.с. 6-8). З метою оформлення своїх спадкових прав, [PERSON] звернувся до Третьої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, інформаційним листом від 19.03.2018 року за №1823/01-16 Третя Одеська державна нотаріальна контора повідомила про те, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 16.03.2018 за № 117247029, право власності на частки житлового будинку під [ADDRESS] , зареєстровано за іншими особами, а тому видати свідоцтво про право на спадщину за законом не вбачається можливим (а.с. 10). З метою скасування записів про державну реєстрацію права власності [PERSON] та [PERSON] на частки житлового будинку під [ADDRESS] [PERSON] звернувся до Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради з відповідною заявою. Однак, рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Кукліної А.О. Юридичного департаменту Одеської міської ради від 08.05.2018 року за №40993076, [PERSON] було відмовлено у внесенні запису про скасування державної реєстрації права власності за номером 24243630 Реєстру прав власності на нерухоме майно з реєстраційним номером 11551575, оскільки не скасовано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 18 січня 2011 року (а.с. 11). З інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що право власності на 11/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину, р. №5-18, 18.01.2011, виданого Третьою Одеською державною нотаріальною конторою, дата прийняття рішення про державну реєстрацію 25.01.2011 року, дата внесення запису: 25.01.2011 року. Право власності на 11/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину, р. №5-18, 18.01.2011, виданого Третьою Одеською державною нотаріальною конторою, дата прийняття рішення про державну реєстрацію 25.01.2011 року, дата внесення запису: 25.01.2011 року. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Київським районним судом м. Одеси 14 листопада 2012 року було прийнято рішення у справі №2-3763/11 в межах заявлених позивачем [PERSON] вимог, однак підставою звернення із новим позовом [PERSON] стало не заявлення у попередній справі вимоги щодо скасування державної реєстрації права власності на майно, прийняте у спадок відповідачами [PERSON] та [PERSON] на підставі скасованих судом свідоцтв про право на спадщину. Згідно ч.4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Таким чином, відповідачі [PERSON] та [PERSON] реалізуючи своє право на майно, що виходило із скасованих судом свідоцтв про право на спадщину, зареєстрували, зокрема, своє право власності на частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . За визначенням ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В силу ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності; 2) речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності; інші речові права відповідно до закону; 3) право власності на обєкт незавершеного будівництва; 4) заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження. Відповідно до п. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав. Відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Згідно ч. 2 ст. 26 зазначеного Закону у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. З урахуванням викладеного, оскільки судом визнано недійсними свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане [PERSON] державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Сальніковою З.В. 18 січня 2011 року (реєстр. № 5-18), до майна [PERSON] , померлого [INFO] , визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане [PERSON] державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Сальніковою З.В. 18 січня 2011 року (реєстр. № 5-20), позовні вимоги [PERSON] про скасування державної реєстрації права власності відповідачів набуті на підставі даних свідоцтв, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачем не заявлено вимоги про відшкодування витрат по сплаті судового збору, у суду відсутні підстави покладення цих витрат на відповідачів.

Outcome: approved