Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

31.08.2015 року від Комунального закладу охорони здоров'я Обласного протитуберкульозного диспансеру №3 до суду надійшла заява про госпіталізацію [PERSON] до Комунального закладу охорони здоров'я Обласної психіатричної лікарні №1 терміном на три місяці для примусового лікування заразної форми туберкульозу та алкоголізму. В обґрунтування заяви зазначено, що [PERSON], [INFO], що проживає за адресою: [INFO], Пролетарське шосе, 27 (геріатричний будинок), перебуває на диспансерному обліку з 2009 року в зв'язку з діагнозом остаточні зміни після перенесеного туберкульозу верхніх долей легень . З 25.11.2009 року [PERSON] перебуває в Комунальній установі «Зміївський геріатричний пансіонат». В зв'язку з наявністю остаточних змін після перенесеного туберкульозу верхніх долей легень [PERSON] щорічно проходив санаторно-курортне лікування в туберкульозному санаторії «Занки». Рішенням ЦЛКК від 28.04.2015 року [PERSON] знятий з диспансерного обліку по категорії 5.1. 23.06.2015 року [PERSON] госпіталізований до Зміївської центральної районної лікарні з діагнозом лівостороння не госпітальна плевропневмонія. 08.07.2015 року [PERSON] був виписаний з лікарні в задовільному стані. 17.07.2015 року [PERSON] повторно був обстежений в Обласному протитуберкульозному диспансері № 3 в плановому порядку. 07.08.2015 року хворий госпіталізований до Обласного протитуберкульозного диспансеру № 3, де він перебуває і по-теперішній час з діагнозом рецидив туберкульозу верхніх долей легень інфільтративний. Перебуваючи в стаціонарному відділенні ОПТД № 3 хворий систематично порушує режим медичного закладу, вимоги медиків не виконує, зловживає алкогольними напоями. 10 серпня 2015 року [PERSON] консультований лікарем-наркологом; під час обстеження було встановлено, що хворий зловживає алкогольними напоями. Тобто, у хворого встановлено також і діагноз хронічний алкоголізм (F 10.20), в зв'язку з чим рекомендовано для хворого примусове лікування. Тобто, в добровільному порядку хворий бажання до лікування не виявляє і не розуміє небезпеки туберкульозу. Хоча йому доведено до відома, що він є розповсюджувачем небезпечної хвороби і наслідки його ухилення від лікування можуть бути небезпечними. Вимоги протиепідемічного режиму [PERSON]не виконуються. Відповідно до висновку ЛКК Обласного протитуберкульозного диспансеру № 3 від 14.08.2015 року за № 65 [PERSON] має діагноз - рецидив туберкульозу верхніх долей легень (інфільтративний), F 10.20 хронічний алкоголізм. В зв'язку з чим він потребує примусового лікування від заразної форми туберкульозу та алкоголізму в Комунальному закладі охорони здоров'я "Обласна психіатрична лікарня № 1", терміном на три місяці. Оскільки, [PERSON] створює загрозу розповсюдження небезпечної хвороби, а в Обласній психіатричній лікарні № 1 є відділення закритого типу для лікування хворих на туберкульоз, то буде найдоцільнішим направити його на примусове лікування саме в цей медичний заклад і саме на три місяці. Бо в коротший термін лікування буде неефективним та недостатнім. Відповідно до ст. 285 ЦПК України просила не викликати у судове засідання [PERSON], оскільки він становить загрозу розповсюдження хвороби і його участь у судовому засіданні є небезпечною для оточуючих. Представник заявника [PERSON] у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги з підстав, зазначених у заяві. Заінтересована особа [PERSON], який належним чином повідомлений про судовий розгляд справи, в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій просив провести судовий розгляд справи за його відсутністю, оскільки він становить загрозу розповсюдження хвороби. Враховуючи заяву [PERSON], а також те, що за даними протитуберкульозного закладу він становить загрозу розповсюдження хвороби і його участь у судовому засіданні є небезпечною для оточуючих, відповідно до ч. 2 ст. 285 ЦПК України, судовий розгляд проведено за його відсутністю. Вислухавши представника заявника, дослідивши наявні у справі письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Відповідно до висновку ЛКК Обласного протитуберкульозного диспансеру №3 від 14.08.2015 року за №65 [PERSON] має діагноз - рецидив туберкульозу верхніх долей легень (інфільтративний), F 10.20 хронічний алкоголізм. В зв'язку з чим він потребує примусового лікування від заразної форми туберкульозу та алкоголізму в Комунальному закладі охорони здоров'я "Обласна психіатрична лікарня № 1", терміном на три місяці (а. с. 4). Наявність у [PERSON] захворювання на небезпечну форму туберкульозу та алкоголізм, а також його ухилення від лікування та порушення режиму лікування підтверджується даними виписки з історії хвороби №076243, виписки із медичної карти №123, листка огляду та консультацій спеціалістами. (а. с. 5-8). Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу. Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України Про протидію захворюванню на туберкульоз хворі на туберкульоз та інфіковані мікобактеріями туберкульозу зобов'язані: 1) дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; 2) дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров'я під час стаціонарного чи санаторно-курортного лікування; 3) проходити у встановлені строки обов'язкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоров'я; 4) дотримуватися вимог протиепідемічного режиму. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 11 Закону України Про протидію захворюванню на туберкульоз, у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Представником Обласного протитуберкульозного диспансеру №3 надано докази того, що [PERSON] хворий на заразну форму туберкульозу та алкоголізм, під час амбулаторного та стаціонарного лікування порушує протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб. За таких обставин, зважаючи на те, що [PERSON] хворий на заразну форму туберкульозу та хронічний алкоголізм, ухиляється від добровільної госпіталізації до протитуберкульозного закладу, заява Обласного протитуберкульозного диспансеру № 3 про примусову госпіталізацію [PERSON] до Обласної психіатричної лікарні №1 для примусового лікування строком на 3 місяці є обґрунтованою і підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved