Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння та садивного матеріалу" про стягнення винагороди за надані послуги, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Рівненська філія Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння та садивного матеріалу». В обгрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що відповідно до п.п. 1.1, 2.1. Положення про Рівненську філію ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» затвердженого наказом ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» 03.01.2012 р. № 4 Рівненська філія державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» (далі - філія) є відокремленим структурним підрозділом державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння та садивного матеріалу» без права юридичної особи і діє від імені Підприємства в межах, визначених цим Положенням. Зазначила, що протягом липня 2017 р. - січня 2019 р. між Рівненською філією ДП «ЦСЕНСМ» та нею неодноразово укладалися договори про надання послуг строком дії 1 місяць та однаковим змістом. Зокрема були укладені договори про надання послуг: №07 від 01.07.2017 р.; №08 від 01.08.2017 р.; №09 від 01.09.2017 р.; №10 від 01.10.2017 р.; № 11 від 01.11.2017 р.; №12 від 01.12.2017 р.; № 01 від 01.01.2018 р.; №02 від 01.02.2018 р.; №03 від 01.03.2018 р.; № 04 від 01.04.2018 р.; №05 від 01.05.2018 р.; №06 від 01.06.2018 р.; №07 від 01.07.2018 р.; №08 від 01.08.2018 р.; №09 від 01.09.2018 р., №10 від 01.10.2018 р.; № 11 від 01.11.2018 р.; № 12 від 01.12.2018 р.; № 01 від 02.01.2019 р. (далі - Договори). Розмір винагороди за надані послуги на підставі укладених Договорів: №07 від 01.07.2017 р.; №08 від 01.08.2017 р.; №09 від 01.09.2017 р.; № 10 від 01.10.2017 р.; № 11 від 01.11.2017 р.; №12 від 01.12.2017 р. становив 5797 грн. за кожний договір. Розмір винагороди за надані послуги на підставі укладених Договорів: № 01 від 01.01.2018 р.; №02 від 01.02.2018 р.; №03 від 01.03.2018 р.; № 04 від 01.04.2018 р.; №05 від 01.05.2018 р. становив 2900 грн. за кожний договір. Розмір винагороди за надані послуги на підставі укладених Договорів: №06 від 01.06.2018 р.; №07 від 01.07.2018 р.; №08 від 01.08.2018 р.; №09 від 01.09.2018 р., №10 від 01.10.2018 р.; №11 від 01.11.2018 р.; №12 від 01.12.2018 р. становив 3032 грн. за кожний договір. Розмір винагороди за надані послуги на підставі укладеного Договору № 01 від 02.01.2019 р. становив 6065 грн. Загальна сума винагороди за надані послуги на підставі зазначених Договорів становить 76 571 грн. Зазначила, що взяті на себе зобов`язання нею було виконано в повному обсязі, що підтверджується копіями прийнятих «Замовником» Актів прийому передачі виконаних послуг: № 07 від 31.07.2017 р.; №08 від 31.08.2017 р.; №09 від 30.09.2017 р.; №10 від 31.10.2017 р.; №11 від 30.11.2017 р.; №12 від 31.12.2017 р.; №01 від 31.01.2018 р.; №02 від 28.02.2018 р.; №03 від 31.03.2018р.; №04 від 30.04.2018 р.; №05 від 31.05.2018 р.; №06 від 30.08.2018 р.; №07 від 31.07.2018 р.; №08 від 31.08.2018 р.; №09 від 30.09.2018 р., №10 від 31.10.2018 р.; №11 від 30.11.2018 р.; №12 від 31.12.2018 р.; №01 від 31.01.2019 р. Натомість відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує. На виконання умов перерахованих Договорів, відповідачем було виплачено готівкою та товаром винагороду за надані послуги на загальну суму 15 595 грн. 40 коп. Решту суму винагороди відповідач не сплатив, на усні вимоги провести розрахунок в повному обсязі не реагує. З врахуванням вищевикладеного позивач просила стягнути з відповідача кошти за надані послуги в розмірі 60 975 грн. 40 коп., а також понесені нею судові витрати по справі. Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 09.12.2019 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами загального позовного провадження, про що повідомлено сторони. 10.01.2020 року Державне підприємство "Центр сертифікації та експертизи насіння та садивного матеріалу", в особі представника Сахненко В. О., звернулося до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON] про визнання договорів про надання послуг недійсними. В обгрунтування заявлених вимог позивач за зустрічним позовом посилається на те, що Рівненська філія ДП «ЦСЕНСМ» є відокремленими структурним підрозділом ДП «ЦСЕНСМ». Згідно установчих документів, Рівненська філія ДП «ЦСЕНСМ» та її керівник повноваженнями на укладення договорів без погодження ДП «ЦСЕНСМ» не наділений, отже, договір від імені ДП «ЦСЕНСМ» може бути укладений директором філії виключно на підставі окремої довіреності, виданої Генеральним директором ДП «ЦСЕНСМ» та за погодженням. Генеральним директором Підприємства колишньому директору Рівненської філії ДП «ЦСЕНСМ» Васильєвій Н.В. не надавалось погодження, та не видавалась на її ім`я довіреність на укладення договорів про надання послуг зазначених у первісній позовній заяві. Однак у довіреності на представлення інтересів ДП «ЦСЕНСМ» виданої на ім`я директора філії Васильєвої Н.В. від 31.05.2016 №111/05-16 (надалі - Довіреність) зазначається: «Для виконання цієї довіреності Васильєва Н.В. надається право вчиняти такі дії: підписувати з юридичними та фізичними особами угоди для забезпечення діяльності Філії на суму не більше 20 000 (двадцять тисяч) грн 00 коп. на рік. Угоди на суму більше 20 000 (двадцять тисяч) грн 00 коп. на рік підписувати після письмового погодження з генеральним директором Підприємства. Як вбачається з копій договорів про надання послуг наданих первісним позивачем, загальна сума договорів за 2017 рік складає 34 782 (тридцять чотири тисячі сімсот вісімдесят дві) грн, за 2018 рік складає 35 724 (тридцять п`ять тисяч сімсот двадцять чотири) грн, що порушує обмеження довіреності. Тобто правочини, які вчинено представником ДП «ЦСЕНСМ» при укладенні зазначених договорів здійснено з перевищенням повноважень. Директор Рівненської філії ДП «ЦСЕНСМ» Васильєва Н.В. при укладенні договорів про надання послуг із [PERSON] , незважаючи на обсяг її повноважень, як представника ДП «ЦСЕНСМ», чітко викладених в Довіреності, вийшла за межі наданих їй ДП «ЦСЕНСМ» повноважень та в порушення вимог чинного законодавства, установчих документів та нормативно - правових актів ДП «ЦСЕНСМ» уклала договори, які породжують для ДП «ЦСЕНСМ» права та обов`язки без їх погодження. З врахуванням вищевикладеного, позивач за зустрічним позовом просив визнати недійсними договори про надання послуг укладеними з [PERSON] та стягнути з [PERSON] на користь ДП «ЦСЕНСМ» судові витрати понесені за подачу зустрічної позовної заяви. Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 11 лютого 2020 року пред`явлені позови було об`єднано в одне провадження відповідно до ч.3 ст.188 ЦПК України. В судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги за первісним позовом підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Позовні вимоги за зустрічним позовом не визнали та просили відмовити у їх задоволенні. Представник відповідача - позивача (за зустрічним позовом) [PERSON] в судовому засіданні (дистанційно) первісний позов не визнала та зазначила, що позивач [PERSON] неналежно, несумлінно та в порушення умов договору виконувала свої зобов`язання, в зв`язку з чим позов не підлягає до задоволення. Зустрічний позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Представник третьої особи - Рівненської філії ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» в судове засідання не з`явився. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що протягом липня 2017 р. - січня 2019 р. між Рівненською філією ДП «ЦСЕНСМ» та [PERSON] були укладені договори про надання послуг: № 07 від 01.07.2017 р.; №08 від 01.08.2017 р.; №09 від 01.09.2017 р.; №10 від 01.10.2017 р.; № 11 від 01.11.2017 р.; №12 від 01.12.2017 р.; № 01 від 01.01.2018 р.; №02 від 01.02.2018 р.; №03 від 01.03.2018 р.; № 04 від 01.04.2018 р.; №05 від 01.05.2018 р.; №06 від 01.06.2018 р.; №07 від 01.07.2018 р.; №08 від 01.08.2018 р.; №09 від 01.09.2018 р., №10 від 01.10.2018 р.; № 11 від 01.11.2018 р.; № 12 від 01.12.2018 р.; № 01 від 02.01.2019 р. строком дії 1 місяць та однаковим змістом. Розмір винагороди за надані послуги на підставі укладених договорів: № 07 від 01.07.2017 р.; №08 від 01.08.2017 р.; №09 від 01.09.2017 р.; № 10 від 01.10.2017 р.; № 11 від 01.11.2017 р.; №12 від 01.12.2017 р. становив 5797 грн. за кожний договір. Розмір винагороди за надані послуги на підставі укладених Договорів: № 01 від 01.01.2018 р.; №02 від 01.02.2018 р.; №03 від 01.03.2018 р.; № 04 від 01.04.2018 р.; №05 від 01.05.2018 р. становив 2900 грн. за кожний договір. Розмір винагороди за надані послуги на підставі укладених Договорів: №06 від 01.06.2018 р.; №07 від 01.07.2018 р.; №08 від 01.08.2018 р.; №09 від 01.09.2018 р., №10 від 01.10.2018 р.; №11 від 01.11.2018 р.; №12 від 01.12.2018 р. становив 3032 грн. за кожний договір. Розмір винагороди за надані послуги на підставі укладеного Договору № 01 від 02.01.2019 р. становив 6065 грн. Як вбачається з актів прийому передачі виконаних послуг № 07 від 31.07.2017 р.; №08 від 31.08.2017 р.; №09 від 30.09.2017 р.; №10 від 31.10.2017 р.; №11 від 30.11.2017 р.; №12 від 31.12.2017 р.; №01 від 31.01.2018 р.; №02 від 28.02.2018 р.; №03 від 31.03.2018р.; №04 від 30.04.2018 р.; №05 від 31.05.2018 р.; №06 від 30.08.2018 р.; №07 від 31.07.2018 р.; №08 від 31.08.2018 р.; №09 від 30.09.2018 р., №10 від 31.10.2018 р.; №11 від 30.11.2018 р.; №12 від 31.12.2018 р.; №01 від 31.01.2019 р. позивач виконала взяті на себе зобов`язання. Таким чином загальна сума винагороди за надані послуги на підставі зазначених Договорів становить 76 571 грн., з яких відповідач сплатив позивачу готівкою та товаром в загальній сумі 15 595 грн. 40 коп. Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, решту суми винагороди позивачу не сплачує, що вказує на порушення умов договорів. Статтею 509 ЦК України, передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до положень статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Крім того, стаття 903 ЦК України визначає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Таким чином суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний сплатити позивачу кошти за надані послуги в розмірі 60 975 грн. 40 коп. (76 571 грн. - 15 595 грн. 40 коп.). Щодо вимог за зустрічним позовом стосовно визнання договорів про надання послуг недійсними, то суд прийшов до наступних висновків. Вирішуючи спір по суті, суд застосовує наступні норми права. Відповідно до положень ст. 204 ЦК України правочин вважається правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно положень ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме зміст правочину не може суперечити ЦК України та іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вичинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; не може суперечити правам та інтересам осіб. Згідно з частиною першою статті 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Відповідно до частини третьої статті 92 ЦК України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. На захист прав третіх осіб, які вступають у правовідносини з юридичними особами, в тому числі й укладають з юридичними особами договори різних видів, частиною третьою статті 92 ЦК України передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах з третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. Частина третя статті 92 ЦК України містить виняток із загального правила щодо визначення правових наслідків вчинення правочину представником з перевищенням повноважень (статті 203, 241 ЦК України). Для третьої особи, яка уклала з юридичною особою договір, обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи, в тому числі й повноважень виконавчого органу товариства, загалом не мають юридичної сили, хоча б відповідні обмеження й існували на момент укладення договору. Обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи набуває юридичної сили для третьої особи в тому випадку, якщо саме вона, ця третя особа, вступаючи у відносини з юридичною особою та укладаючи договір, діяла недобросовісно або нерозумно, зокрема достеменно знала про відсутність у виконавчого органу товариства необхідного обсягу повноважень або повинна була, проявивши принаймні розумну обачність, знати про це. Тягар доказування недобросовісності та нерозумності в поведінці третьої особи несе юридична особа. Подібні правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 жовтня 2019 року у справі N 911/2129/17 (провадження N 12-45гс19). Відповідно до частин другої, третьої та четвертої статті 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення вказаних у статті 203 ЦК України вимог є підставою недійсності правочину (частина перша статті 215 ЦК України). На час укладення між Рівненську філію ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» та [PERSON] . Договорів про надання послуг, діяльність Рівненської філії ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» регламентувалася Статутом, затвердженим Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 22 червня 2017 року №309 (далі - Статут). Відповідно до розділу 10 Статуту органом управління Підприємством є Генеральний директор, який без довіреності діє від імені Підприємства. У пункті 10.5.12 Статуту визначено, що директор укладає(підписує) договори, видає довіреності, відкриває рахунки в установах банків. Договірна робота та погодження договорів на ДП «ЦСЕНСМ» та його філій здійснюється на підставі відповідного Порядку ведення договірної роботи . Згідно з п. 2.1. Порядку ведення договірної роботи ДП «ЦСЕНСМ» договір оформлюється у формі єдиного документа підписаного сторонами та скріпленого печатками. Застосування спрощеного способу оплати послуг, укладення договорів (виставлення та оплата рахунку-фактури, обмін листами, телеграмами та ін.) допускається як виняток у разі, якщо ціна (сума) договору не перевищує суми, зазначеної у довіреності, що видана директору філії на представлення інтересів підприємства, і тільки за умови, що законодавство не передбачає обов`язкового оформлення того чи іншого виду договорів у формі єдиного документа. Розділами 3,4 Порядку встановлений порядок підготовки та погодження договорів, так п. 4.8 Порядку передбачено, що погодження договору поданого філією відбувається шляхом візування посадовими особами підприємства та надання працівнику відокремленого структурного підрозділу окремої довіреності на укладення договору. Згідно вказаних установчих документів, Рівненська філія ДП «ЦСЕНСМ» та її керівник повноваженнями на укладення договорів без погодження ДП «ЦСЕНСМ» не наділений, отже, договір від імені ДП «ЦСЕНСМ» може бути укладений директором філії виключно на підставі окремої довіреності, виданої Генеральним директором ДП «ЦСЕНСМ» та за погодженням. Відповідно до довіреності на представлення інтересів ДП «ЦСЕНСМ» виданої на ім`я Васильєвої Н.В. від 31.05.2016 №111/05-16 (надалі - Довіреність) зазначається: «Для виконання цієї довіреності Васильєва Н.В. надається право вчиняти такі дії: підписувати з юридичними та фізичними особами угоди для забезпечення діяльності Філії на суму не більше 20 000 (двадцять тисяч) грн 00 коп. на рік. Угоди на суму більше 20 000 (двадцять тисяч) грн 00 коп. на рік підписувати після письмового погодження з генеральним директором Підприємства. Як вбачається з досліджених в судовому засіданні договорів про надання послуг, загальна сума договорів за 2017 рік складає 34 782 грн, за 2018 рік складає 35 724 грн, що порушує обмеження довіреності. Тобто, директор Рівненської філії ДП «ЦСЕНСМ» Васильєва Н.В. при укладенні договорів про надання послуг із [PERSON] , незважаючи на обсяг її повноважень, як представника ДП «ЦСЕНСМ», чітко викладених в Довіреності, вийшла за межі наданих їй ДП «ЦСЕНСМ» повноважень та в порушення вимог установчих документів та нормативно - правових актів ДП «ЦСЕНСМ» уклала договори, які потребують обов`язкового їх погодження. Таким чином, директор Рівненської філії ДП «ЦСЕНСМ» уклала договори з перевищенням наданих їй повноважень. Разом з тим суд вважає, що [PERSON] як добросовісний виконавець послуг на момент укладення з Рівненською філією ДП «ЦСЕНСМ» договорів про надання послуг не знала та не могла передбачити той факт, що у директора філії Васильєвої Н.В. відсутні повноваження на вчинення таких правочинів. З урахуванням вказаного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав, передбачених статтями 203, 215 ЦК України, для визнання оспорюваних правочинів (договорів) недійсними, що є підставою для відмови в задоволенні зустрічного позову. Враховуючи, що суд дійшов висновків, щодо задоволення позову [PERSON] про стягнення винагороди за надані послуги, то з урахуванням положень п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, відшкодування судового збору покладається на відповідача в сумі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved