Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

20.01.2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини, без згоди батька. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 08.08.2009 року, від даного шлюбу має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. Шлюбні стосунки не склалися і рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 09.10.2012 року шлюб було розірвано. Дитина проживає постійно з позивачко, яка піклується про сина, про його здоров'я, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно медичного висновку від 28.04.2012 року син позивачки є інвалідом та хворіє на діабет І ступеню (важкий перебіг), і потребує обстеження та лікування за кордоном. Але її колишній чоловік [PERSON] шкодить інтересам дитини, він безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України для лікування. На підставі викладеного просить суд надати дозвіл на оформлення всіх пов'язаних із перетинанням державного кордону України документів, для виїзду за кордон [PERSON], без згоди його батька [PERSON] Дозволити тимчасовий виїзд за межі України [PERSON], без згоди та супроводу батька [PERSON] В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому Законом порядку. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву згідно якої проти задоволення позовних вимог не заперечує та просить розглядати справу в його відсутність. Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України за правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК України та винести по справі заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовну заяву необхідно задовольнити з наступних підстав. Встановлено, що позивач та відповідач є батьком малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.9). 08 серпня 2009 року позивачка [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.7). Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 09.10.2012 р. шлюб було розірвано (а.с.8). Згідно довідки КОМ "Нова КОМ" за №27 вбачається, що [PERSON], проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні (а.с.15). Згідно медичного висновку №15 від 28.04.2012 та виписок з медичної картки , [PERSON] хворіє на діабет І ступеню, тяжкої форми, та потребує невідкладного стаціонарного лікування (а.с.10-12). Згідно листа Дитячого госпіталю Університету "Вірджинія" від 17.12.2015 року, відділення Педріатричної Ендокринології має змогу надати допомогу та лікування [PERSON] з приводу вищевказаного захворювання (а.с.13,14). Відповідно до ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.2 ст.155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ч.2 ст.154 СК України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. В силу ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994р. №3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995р. №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України». У відповідності до положень ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного із батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995р. №57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Отже діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. На теперішній час позивач має намір поїхати разом із дитиною за кордон для лікування. Відповідач добровільно відмовляється надати нотаріально посвідчену згоду на виїзд сина за кордон. Будь яких обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітнього [PERSON] за межі України для тимчасового перебування на лікуванні, судом не встановлено. З урахуванням викладеного, та враховуючи те, що виїзд дитини за кордон без згоди одного з батьків передбачений чинним законодавством України та не суперечитиме інтересам дитини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон України без дозволу батька, з причин його перешкоджання виїзду дитини, в супроводі позивача строком на 5 років. Також відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» проїзний документ на дитину оформляється терміном на три роки або до досягнення нею 18-річного віку. Отже виходячи з положень ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» суд вважає необхідним надати позивачу дозвіл на оформлення проїзного документа для виїзду за кордон малолітнього [PERSON], [INFO], без згоди батька [PERSON], [INFO], строком дії до досягнення дитиною 18-річного віку, з метою тимчасового виїзду за межі території України в супроводі матері [PERSON] На підставі ст.ст. 150, 154, 155 Сімейного кодексу України, ст.ст. 16, 29 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 3, 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»,

Outcome: approved