Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «Леон-Агро-2011» про стягнення заробітної плати в сумі 1600000 гривень, компенсації втрати частини заробітку в звязку з порушенням строків виплати заробітної плати в сумі 1001600 гривень, стягнення моральної шкоди в розмірі 100000 гривень, поновлення на роботі. В обгрунтування позову зазначає, що 1 серпня 2012 року між позивачем та приватним підприємством «Леон-Агро-2011» в особі засновника [PERSON] укладено контракт, відповідно якого позивач прийнятий на роботу директора ПП «Леон-Агро-2011», наказ №1 від 01.08.2012 року. 26 серпня 2014 року в зв'язку із закінченням терміну дії контракту позивач був звільнений із посади директора підприємства з одночасним переведенням на посаду заступника директора підприємства. На момент звільнення з позивачем не були проведені виплати, передбачені п.18 контракту, а саме за підсумками роботи підприємства за рік, керівнику виплачується винагорода в розмірі 40 % від чистого прибутку, що залишається у розпорядженні підприємства. Зазначає, що чистий прибуток підприємства за 2014 рік склав 4 000000 грн., а тому сума коштів, що підлягала сплаті відповідно до п.18 контракту становить 1 600000 грн.(4000000 грн.*40%/100%). В зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати загальна сума компенсації втрат частини заробітної плати становить 1001600 грн.(за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року 779\~200 грн.- розмір індексації заробітної плати (винагороди) та за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року 222400 грн. - розмір індексації заробітної плати (винагороди). Наказом №10 директора ПП «Леон - Агро-2011» від 01.12.2015 року позивача звільнено з посади заступника директора ПП «Леон-Агро-2011». Звільнення вважає протиправним, тому просить визнати зазначений наказ протиправним та скасувати, поновити на посаді заступника директора ПП «Леон-Агро-2011». Крім того, неправомірними діями відповідача позивачу завдано моральної шкоди, яку він оцінює в сумі 100\~000 грн.. Уточнивши позовні вимоги, позивач просить визнати протиправним та скасувати наказ №10 директора ПП «Леон - Агро-2011» від 01.12.2015 року про звільнення [PERSON] з посади заступника директора ПП «Леон-Агро-2011», поновити [PERSON] на посаді заступника директора ПП «Леон-Агро-2011» , стягнути з Приватного підприємства «Леон-Агро-2011» на користь [PERSON] заборгованості по заробітної плати у розмірі 1\~463 840 гривень 00 коп. , стягнути з Приватного підприємства «Леон-Агро-2011» на користь [PERSON] компенсації втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати в розмірі 916363 гривень 84 коп. , стягнути моральну шкоду в розмірі 100000 гривень 00 коп.. 29.11.2017 року ухвалою Кам'янець-Подільського міськрайонного суду позовні вимоги [PERSON] до Приватного підприємства «Леон-Агро-2011» в частині стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 136160 гривень та компенсації втрати частини заробітку в звязку з порушенням строків виплати заробітної плати в сумі 85236 гривень 16 коп. залишено без розгляду. [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON], Приватного підприємства «Леон-Агро 2011» про визнання частково недійсним трудового контракту. 23.05.2018 року ухвалою Кам'янець-Подільського міськрайонного суду провадження в справі в частині позовних вимог за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], Приватного підприємства «Леон-Агро 2011» про визнання частково недійсним трудового контракту закрито. Позивач та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні уточнені та зменшені позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Представник відповідача ПП «Леон-Агро-2011» - [PERSON] в судовому засіданні позов заперечив, позовні вимоги вважає не підтвердженими доказами. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено, що наказом №1 від 01.08.2012 року ПП «Леон-Агро-2011» [PERSON] прийнятий на посаду директора підприємства з 01 серпня 2012 року з окладом 1300 гривень. З позовної заяви [PERSON] вбачається, що 1 серпня 2012 року між [PERSON] та приватним підприємством «Леон-Агро-2011» в особі засновника [PERSON] укладено контракт, відповідно якого позивач прийнятий на роботу директора ПП «Леон-Агро-2011», наказ №1 від 01.08.2012 року. Відповідно преамбули Контракту, [PERSON] приймається (призначається) на посаду директора ПП «Леон-Агро-2011» на термін 1 рік, починаючи із дати заключення данного контракту. Пунктом.27 Контракту передбачено, що контракт діє на протязі двох років з моменту його дії. Із змісту названого контракту вбачається, що трудові відносини за вказаним контрактом обумовлені певним строком (один рік або два роки), що дає підстави вважати, що даний контракт є строковою\~трудовою угодою у розумінні положень ч.2\~ст.23\~КЗпІІ України, яка передбачає, що строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. 26.08.2014 року, в зв'язку з закінченням контракту [PERSON] переведений заступником директора ПП «Леон-Агро-2011», наказ №9 від 26.08.2014 року. 01.12.2015 року [PERSON] звільнений з посади заступника директора за згодою сторін ч.1 ст.36 КЗпП України., наказ №10 від 01 грудня 2015 року. З копії наказу №10-0000000001 (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту) вбачається, що [PERSON] звільнений 1 грудня 2015 року з посади заступника директора ПП «Леон-Агро» за п.1 ст.36 КЗпП України. Відповідно п.7.1 Статуту ПП «Леон-Агро-2011», затвердженого рішенням засновника підприємства №1 від 18.10.2011 року, управління підприємством здійснюється власником безпосередньо шляхом прийняття на себе обов'язків директора або директором підприємства, який призначається власником. З директором укладається контракт. П.7.5 Статуту передбачено, що виробничі та трудові відносини підприємства (питання оплати праці, страхування, соціального розвитку, охорони праці, дострокового звільнення з роботи) регулюються контрактом (угодою). Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. \~\~ Правовідносини по даному позову регулюються\~Кодексом законів про працю України. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач фактично перебував на посаді директора підприємства з 01 серпня 2012 року по 01 вересня 2014 року на підставі безстрокового трудового договору, з урахуванням положень чинного трудового законодавства. Із змісту Контракту вбачається, що трудові відносини за вказаним контрактом обумовлені певним строком, що дає підстави вважати, що даний контракт є строковою трудовою\~угодою у розумінні положень ч.2 ст.23 КЗпП України, яка передбачає, що строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Зокрема, за наявності підписаного контракту між власником ПП «Леон-Агро-2011» та [PERSON] мав би бути виданий ПП «Леон-Агро- 2011» наказ про прийняття [PERSON] на посаду директора підприємства на умовах укладеного контракту із визначеним терміну його дії, оскільки за змістом спірного контракту він носить строковий характер дії. Водночас у разі наявності строкового трудового договору (контракту) в наказі про прийняття на роботу позивача повинен був зазначений строк на який він був прийнятий на посаду директором підприємства та дата його укладення. Трудові відносини між позивачем та відповідачем ПП «Леон-Агро-2011» відбувалися не за спірним Контрактом від 01 серпня 2012 року, а за звичайним безстроковим трудовим договором. Відповідно ч.1,ч.3 ст.21 КЗпП України, трудовий договір\~є угода\~між працівником\~і власником\~підприємства,\~установи,\~організації або\~уповноваженим ним\~органом чи\~фізичною особою,\~за якою\~працівник зобов'язується\~виконувати роботу,\~визначену цією\~угодою,\~з підляганням\~внутрішньому трудовому\~розпорядкові,\~а власник\~підприємства,\~установи,\~організації або\~уповноважений ним\~орган чи\~фізична особа\~зобов'язується\~виплачувати працівникові\~заробітну плату\~і забезпечувати\~умови праці,\~необхідні для\~виконання роботи,\~передбачені законодавством\~про працю,\~колективним договором\~і угодою\~сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Так, прийняття працівників на роботу за строковим або безстроковим трудовим договором (контрактом) супроводжуються роботодавцем виданням ним наказу, оскільки трудовим законодавством чітко розмежовуються дані види трудових угод (строкові та безстрокові) за наслідками яких виникають різні за правовим змістом, змінюються або припиняються трудові відносини між робітником та роботодавцем в силу положень трудового законодавства. З заяви [PERSON] від 01\~серпня 2012\~року вбачається,\~що він просив відповідача ПП «Леон-Агро-2011» прийняти його на роботу на посаду директора підприємства. При цьому в названій заяві позивачем не було зазначено на яких умовах від бажає перебувати у трудових відносинах з даним підприємством та протягом якого строку. На підставі поданої позивачем заяви відповідачем - ПП «Леон-Агро-2011» було видано наказ №1 від 01 серпня 2012 року про прийняття на роботу, яким зазначено, що з метою забезпечення контролю за господарською діяльністю - прийняти на посаду директора підприємства - [PERSON] з 01 серпня 2012 року з окладом 1300 грн. При цьому підставою видання названого наказу була заява [PERSON] від 01.08.2012 року. Жодних посилань в наказі на те, що трудові відносини між\~позивачем та\~відповідачем будуть\~відбуватися на\~підставі укладеного\~між позивачем\~та відповідачем\~контракту від\~01.08.2012 року та\~протягом якого\~строку його\~дії не\~було визначено в наказі. 26\~серпня 2014\~року позивачем на імя власника була подана заява про переведення його з посади директора ПП «Леон-Агро-2011» на посаду заступника директора ПП «Леон-Агро-2011». При цьому в названій заяві позивачем також не було зазначено, ні підстави припинення трудових відносин, ні мотиву переведення його на посаду заступником директора підприємства. Дана заява була підставою переведення позивача з посади директора на посаду заступника директора підприємства. Наказом №9 від 26 серпня 2014 року «Про зміну директора ПП «Леон- Агро-2011» зазначено, що в звязку з виробничою необхідністю та закінченням контракту перевести [PERSON] з посади директора ПП «Леон-Агро-2011» на посаду заступника директора з 01 вересня 2014 року. Зберегти за [PERSON] його посадовий оклад згідно штатного розпису. Зокрема, в наказі №9 від 26 серпня 2014 року не було зазначено назву контракту та дату\~його укладення,\~що б\~підтверджувало факт\~існування контракту.\~ Твердження позивача про виникнення у нього права на виплату винагороди в розмірі 40% від чистого прибутку підприємства протягом строку його перебування на посаді директора також є безпідставним, тому як позивач не довів сам факт перебування його на посаді директора підприємства з 01 серпня 2012 року по 01 вересня 2014 року на підставі представленого ним контракту. Також протягом строку перебування позивача на посаді директора ні нарахувань заначеної винагороди, ні відображення її на балансі підприємства не здійснювалось при тому, що відповідно до положення ч. З ст.2 ЗУ «Про оплату праці» винагорода за підсумками роботи за рік входить до структури заробітної плати підприємства та у разі виникнення підстав для її нарахування зазначена винагорода повинна бути відображена на балансі підприємства, як кредиторська заборгованість. Відсутність підстав нарахування та виплати зазначеної позивачем винагороди свідчить також про отримання ним розрахункових коштів при звільненні без будь-яких зауважень та подання ним до Камянець-Подільського районного центру зайнятості довідки про середній заробіток, виданої відповідачем для нарахування та отримання допомоги по безробіттю, а також звернення його до Управління праці Хмельницької області про безпідставне не нарахування відповідачем інфляційних витрат до виплаченої йому заробітної плати за 2014 - 2015 роки та до Камянець-Подільського міськрайонного суду про стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за час затримки та виплати йому інфляційних витрат під час звільнення. В підтвердження позовних вимог позивач не довід свої вимоги щодо стягнення з відповідача ПП «Леон- Агро-2011» заробітної плати та компенсаційних витрат частини заробітної плати, у звязку з порушенням строків її виплати та моральної шкоди. Відповідно ст..94\~КЗПП України,\~заробітна плата\~-\~це винагорода,\~обчислена,\~як правило,\~у грошовому\~виразі,\~яку власник\~або уповноважений\~ним орган\~виплачує працівникові\~за виконану\~ним роботу. Розмір\~заробітної плати\~залежить від\~складності та\~умов виконуваної\~роботи,\~професійно-ділових\~якостей працівника,\~результатів його\~праці та\~господарської діяльності\~підприємства,\~установи,\~організації і\~максимальним розміром\~не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом,\~Законом України "Про оплату праці"\~та іншими нормативно-правовими актами. Тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заробітної плати та компенсаційних втрат частини заробітної плати, у звязку з порушенням строків її виплати та моральної шкоди є безпідставними, які не підлягають задоволенню. Щодо скасування наказу №10 директора ПП «Леон - Агро-2011» від 01.12.2015 року про звільнення [PERSON] з посади заступника директора ПП «Леон-Агро-2011» та поновлення його на роботі слід зазначити, що позивач не навів будь-яких правових підстав щодо незаконного його звільнення з роботи, звільнення якого проведено відповідачем на підставі поданої ним особисто заяви. Безпідставним,\~на переконання\~суду,\~є посилання\~позивача на копію висновку експерта № 105п від 26.07.2017 року по кримінальному провадженню № 12017240160000254 від 01.04.2017 року, яка долучена позивачем до справи, оскільки не є підтверджуючим доказом позовних вимог по справі, а тому не може бути прийнятим судом, як доказ. Позивач не навів законних підстав незаконного його звільнення з роботи на підставі поданої ним особисто заяви про звільнення за згодою сторін. Щодо повноважень директора ПП «Леон-Агро-2011» - [PERSON], набутих на підставі розпорядження власника підприємства - [PERSON] з 20 липня 2015 року, свідчить реєстрація в ЄДРПОУ зміни керівника даного підприємства, яка внесена державним реєстратором 29 липня 2015 року, яка є дійсною по даний час. А тому посилання позивача на невідповідність повноважень [PERSON] під час підписання наказу про звільнення позивача від 01 грудня 2015 року за згодою сторін суд вважає надуманими та такими, що не відповідають дійсності. Відповідно до\~статті 1 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»\~підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Відповідно до\~статті 2 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»\~компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом (01 січня 2001 року). Частинами 1, 2\~ст. 235 КЗпП України\~передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Згідно з п. 18\~Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" №9 від 06.11.1992 року, при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється ст. 237-1\~КЗпП України. Стаття\~237-1\~КЗпП України\~передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди. За змістом вказаного положення закону підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст. 237-1\~КЗпП України\~є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами) роз'яснено, що відповідно до ст. 237-1\~КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Враховуючи вищенаведене, дослідженні судом докази, суд вважає, що в задоволенні позову про визнання протиправним та скасування наказу №10 директора ПП «Леон - Агро-2011» від 01.12.2015 року про звільнення [PERSON] з посади заступника директора ПП «Леон-Агро-2011», поновлення [PERSON] на посаді заступника директора ПП «Леон-Агро-2011» , стягнення з Приватного підприємства «Леон-Агро-2011» на користь [PERSON] заборгованості по заробітної плати у розмірі 1\~463 840 гривень 00 коп. , стягнення з Приватного підприємства «Леон-Агро-2011» на користь [PERSON] компенсації втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати в розмірі 916363 гривень 84 коп. , стягнення моральної шкоди в розмірі 100000 гривень 00 коп. слід відмовити. \~ На підставі викладеного,

Outcome: dismissed