Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] 22.07.2020 звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка з 2008 року по 2010 рік проживала в незареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання у них [INFO] народився син - [PERSON] , якому позивач доводиться братом. До смерті матері позивач опікувався своїм братом і на даний час він переданий під його опіку і перебуває на його повному утриманні. Представник позивача вказує, що відповідач ніякої участі у вихованні своєї дитини не приймає, не цікавиться життям сина, не відвідує батьківські збори, не надає матеріальну допомогу, тобто свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Відповідач не має можливості опікуватися сином з різних причин, які за необхідності будуть підтверджені у судовому засіданні, а також висловив думку про те, що можливо відмовиться від свого сина. Також, у нього не має умов для проживання дитини. Представник позивача зазначає, що тривалий час [PERSON] фактично опікується брат, що підтверджується письмовими поясненнями сусідів, які вказали, що мати [PERSON] кілька років їздила на заробітки за межі України, в цей час меншим братом опікувався позивач, він вчив з ним уроки, готував їжу, слідкував, щоб брат відвідував школу. Також, представник позивача вказала, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Всі вищевказані докази є не заперечними і дають позивачу право на звернення до суду з позовною заявою про стягнення аліментів. У зв`язку з наведеним, посилаючись на ст.ст. 150, 155, 164-166, 180, 181 Сімейного кодексу України (далі - СК України), позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідача на користь опікуна (піклувальника) аліменти на утримання малолітнього [PERSON] в розмірі ј частини усіх видів доходів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. Ухвалою суду від 24.07.2020 в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання; залучено до участі у справі як орган опіки та піклування службу у справах дітей Голованівської районної державної адміністрації Кіровоградської області, яку зобов`язано подати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини [PERSON] , [INFO] , батька дитини [PERSON] та [PERSON] , який бажає проживати з дитиною, брати участь у його вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Також 24.07.2020 за клопотанням представника позивача постановлено ухвалу суду про звільнення [PERSON] від сплати судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп. до ухвалення судового рішення у справі. На виконання ухвали суду 07.08.2020 органом опіки та піклування надано висновок від 04.08.2020. 19.08.2020 проведено підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, остання подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі та участі позивача, позов підтримує в повному обсязі (а.с. 77). Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати в його відсутність, позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти задоволення позову (а.с. 72). Представник органу опіки та піклування Руда І.В. в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначила, що висновок органу опіки та піклування Голованівської РДА підтримує в повному обсязі (а.с. 76). Згідно частин 1, 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Нормами частин 1-3 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24.12.2009 відділом реєстрації актів цивільного стану Голованівського районного управління юстиції Кіровоградської області, відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , матір`ю - [PERSON] (а.с. 9). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 18.06.2020 Голованівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), [PERSON] [INFO] померла (а.с. 10). Як вбачається з довідки №1309, виданої 24.06.2020 Голованівською селищною радою Кіровоградської області та акту обстеження умов проживання сім`ї позивача, складеного 23.06.2020 комісією в складі депутата селищної ради [PERSON] , сусідів [PERSON] та [PERSON] , позивач проживає та зареєстрований по [ADDRESS] разом з братом [PERSON] , [INFO] та сестрою [PERSON] , [INFO] (а.с. 11, 25). Згідно характеристики, виданої 24.06.2020 Голованівським ліцеєм ім. Т.Г. Шевченка Голованівської районної ради, [PERSON] навчається в 4-му класі ліцею, має навчальні досягнення достатнього та середнього рівня, на уроках уважний, має довільну зорову та слухову пам`ять, виявляє логічне та образне мислення, активний. Батьки приділяли увагу вихованню сина, систематично відвідували батьківські збори (а.с. 12). Відповідно характеристики за №215, виданої ПТУ №38 смт. Голованівськ, позивач навчався в професійно-технічному училищі з 01 вересня 2016 року по 31 січня 2020 року за професією «Кухар-кондитер». Під час навчання зарекомендував себе як старанний, дисциплінований, працелюбний, уважний учень. До виконання громадських доручень ставився сумлінно. Приймав активну участь у громадському житті групи та училища. Веселий, товариський, стриманий, самостійний, врівноважений, дисциплінований. Реально оцінює власні можливості вибираючи завдання й справи під силу. Користується повагою серед вчителів (а.с. 13, 17). З письмових пояснень [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] від 30.06.2020 слідує, що позивач - старший син в сім`ї, добре піклується про свого молодшого брата, вчить з ним уроки, готує йому їжу, добре доглядав за братом у відсутність матері (а.с. 14-16). Відповідно до копії свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] , виданого 03.05.2001 Голованівським відділом реєстрації актів громадського стану Кіровоградської області, його батьком є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] , тобто позивач є рідним братом [PERSON] по матері (а.с. 20). Згідно копії довідки №152, виданої 23.06.2020 Голованівською районною філією Кіровоградського центру зайнятості, виписки Пенсійного фонду України від 23.06.2020 та копії довідки про доходи, виданої ПТУ №36 смт. Голованівськ, позивач за період з 01.08.2019 по 31.01.2020 отримав 2940 грн. доходу як учень ПТУ №36 смт. Голованівськ, зареєстрований як безробітній, у зв`язку з чим за період з 18.05.2020 по 31.05.2020 отримав дохід в сумі 451 грн. 61 коп. (а.с. 26-28). Відповідно до наданого суду висновку органу опіки і піклування Голованівської райдержадміністрації Кіровоградської області від 04.08.2020 №01-32/39/1, доцільно в інтересах дитини позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до [PERSON] , 2009 року народження, оскільки мати дитини померла, а батько подав заяву про позбавлення його батьківських прав, вихованням дитини фактично займається старший брат [PERSON] (а.с. 63-64). Відповідно до положень Конвенції про права дитини та Закону України «Про охорону дитинства» дитинство перебуває в Україні під особливою охороною. Згідно із ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до частин 1-5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч. 1 ст. 152 СК України). Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Згідно статей 9, 18 Конвенції Про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаної Україною 21.02.1990, ратифікованої Україною 27.09.1991 (набрала чинність для України 27.09.1991) держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом роз`яснень, викладених у пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Згідно положення п. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] з червня 2020 року і по день розгляду справи (більше 3-ох місяців) не виявляв щодо дитини [PERSON] батьківського піклування, оскільки не провідував дитину, не цікавився його життям та здоров`ям, не відвідує шкільний заклад в якому навчається син і таких дій вчиняти не намагався та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно дитини. Враховуючи встановлені обставини, викладені в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні, враховуючи те, що відповідач протягом тривалого часу не здійснював жодних дій, які б могли свідчити про виявлення батьківського піклування до дитини; після звернення позивача з позовом до суду, відповідач так і не проявив уваги до дитини, не вчиняє будь-яких дій щодо піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її виховання, тобто продовжує ухилятись від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, відзив на позов та заперечення до суду не подав, і навпаки - визнав позов про позбавлення його батьківських прав, а тому підстави для відмови у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав відсутні. Встановивши наявність умисних дій [PERSON] щодо невиконання батьківських обов`язків, суд приходить до висновку про необхідність захисту інтересів дитини. Мотиви для позбавлення батьківських прав є доречними і достатніми, саме рішення суду про позбавлення батьківських прав здатне забезпечити належний захист дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з вимогами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Судом встановлено, що дитина, по відношенню до якої відповідач позбавляється батьківських прав, проживає з позивачем, а тому відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення повноліття та сплачувати аліменти. З урахуванням вимог ч. 3 ст. 166 СК України, за відсутності документів на підтвердження опікунства, суд стягує з відповідача аліменти на утримання дитини на користь опікуна чи піклувальника або установи, де буде утримуватись дитина. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню на утримання дитини, суд враховує, що відповідач є здоровою працездатною людиною, інших осіб на утриманні не має, визнав позовні вимоги. А тому, суд дійшов висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову. Як вбачається з ухвали суду від 24.07.2020 позивач звільнений від сплати судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп. за подання позову в частині позбавлення батьківських прав до ухвалення судового рішення по справі, а тому, у зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті та у зв`язку з задоволенням двох позовних вимог, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп., виходячи з розміру, встановленого підпунктом 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", а інша частина судового збору в тому ж самому розмірі, має бути компенсована за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору судом не встановлено. Підстави для скасування заходів забезпечення позову відсутні у зв`язку з відсутністю таких заходів. На підставі викладеного та

Outcome: approved