Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з відповідачкою в даній справі вони перебувають в зареєстрованому 25 січня 2011 року шлюбі у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Царичанського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 02 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 25.01.2011 року). Від шлюбу мають одну спільну малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Також з ними проживає син дружини від першого шлюбу - [PERSON], 2008 року народження. Причиною розпаду сім'ї стало те, що за час спільного життя зрозуміли, що не підходять один одному, мають різні погляди на подружнє життя, вони втратили взаємоповагу та взаєморозуміння, між ними постійно виникають сварки, які негативно впливають на психічний стан дітей, що і змусило його звернутися з позовною заявою до суду. Прохає шлюб розірвати. Судовий збір залишити за ним. Позивач в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву з проханням розглядати дану справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, до суду надійшла заява з проханням розглядати дану справу без її участі, позовні вимоги визнає, прохає після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище "[PERSON]". Вивчивши надані докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що дійсно сторони перебувають в зареєстрованому 25 січня 2011 року шлюбі у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Царичанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 02 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 25.01.2011 року). Від шлюбу мають одну спільну малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Також з ними проживає син дружини від першого шлюбу - [PERSON], 2008 року народження. Причиною розпаду сім'ї стало те, що за час спільного життя сторони зрозуміли, що не підходять один одному, мають різні погляди на подружнє життя, вони втратили взаємоповагу та взаєморозуміння, між ними постійно виникають сварки, які негативно впливають на психічний стан дітей, що змусило позивача звернутися з позовною заявою до суду. Суд приходить до висновку про те, що дійсно подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам сторін. Подальше прийняття судом заходів щодо примирення подружжя суперечило б моральним засадам суспільства, тому шлюб повинен бути розірваний на підставі ст.ст.110-112 Сімейного Кодексу України. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу прізвище відповідачці за її заявою залишити шлюбне - "[PERSON]". Відповідно до вимог ст. 88 ч.1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач в позовній заяві прохав судовий збір залишити за ним, тому суд вважає, що судовий збір слід залишити за позивачем.

Outcome: approved