Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 4 червня 2016 року сторони уклали шлюб. У цьому шлюбі мають малолітню дочку - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося, шлюбні відносини припинені, примирення неможливе, між сторонами постійно виникають сварки. У зв`язку з цим позивач просила суд розірвати шлюб. \~ \~ \~ \~Ухвалою Чорнобаївського\~районного суду\~Черкаської області\~від 7\~жовтня 2019\~року відкрито\~провадження та\~призначено справу\~до судового\~розгляду в\~порядку загального позовного провадження. У підготовче засідання сторони не з`явилися. Позивач подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу за її відсутності, після розірвання шлюбу просила залишити шлюбне прізвище " [PERSON] " (а.с. 22). Від відповідача також надійшла заява, відповідно до змісту якої останній позовні вимоги визнав та просив розглянути справу за його відсутності (а.с. 23). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 4 червня 2016 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у Чорнобаївському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 34, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 4 червня 2016 року серії [NUMBER] (а.с. 7). У шлюбі сторони мають малолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 23 листопада 2016 року серії [NUMBER] (а.с. 8). Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Аналогічна норма закріплена і в ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На виконання вимог ч. 1 ст. 112 СК України судом встановлені фактичні взаємини подружжя, зокрема спільне сімейне життя не склалось через різні погляди на життя, шлюбно-сімейні відносини фактично припинені, спільного господарства сторони не ведуть, проживають окремо. Жодних доказів щодо необхідності збереження шлюбу суду не надано та судом не встановлено. При цьому сторони не бажають поновлювати сімейні стосунки, а тому надання строку на примирення не дасть позитивних результатів. Таким чином суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому, беручи до уваги визнання відповідачем позову, шлюб підлягає розірванню. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин суд залишає позивачу набуте нею у шлюбі прізвище " [PERSON] ". Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. До початку розгляду справи по суті відповідач позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав, а тому позивачу підлягає до повернення з державного бюджету 50 % судового збору, що складає 384,20 гривень. Іншу частину сплаченого судового збору в розмірі 384,20 гривень слід стягнути з відповідача на користь позивача відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved