Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] через свого представника звернувся з заявою до Приморського районного суду міста Одеси, в якій просить визначити, що розмір матеріальної шкоди внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 42015000000000420 від 18.03.2015 року, що підлягає безспірному списанню з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) становить 1738188,64 грн. В обґрунтування заяви вказано, що виправдувальним вироком Приморського районного суду м. Одеси від 21.12.2019 року [PERSON] було визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст. 368 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення. За час знаходження під обвинуваченням та розгляді справи в суді, [PERSON] зазнав матеріальних збитків, загальний розмір яких він визначає у сумі 1738188,64 грн. Ухвалою суду від 01.03.2021 року по справі відкрито окреме провадження та призначено до розгляду на 14.06.2021 року. 14.06.2021 року у зв`язку з неявкою заявника, розгляд справи відкладено 04.10.2021 року. 04.10.2021 року судом витребувано матеріали кримінального провадження у відношенні [PERSON] , розгляд справи відкладено на 24.11.2021 року. 24.11.2021 року у судове засідання з`явився представник заявника, просив задовольнити заяву. Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника заявника, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 01.10.2015 року [PERSON] , який обіймав посаду першого заступника начальника ГУ начальника управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС в Одеській області, було затримано співробітниками СБУ та ГПУ за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, про що були внесені відомості до ЄРДР за № 42015000000000420 від 18.03.2015 року. Виправдувальним вироком Приморського районного суду м. Одеси від 21.12.2019 року по справі №522/8136/16-К [PERSON] було визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст. 368 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок набрав законної сили 03.02.2020 року. Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно з частиною першою статті 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок незаконного притягнення її до кримінальної відповідальності відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб, органу дізнання, досудового слідства, прокуратури, або суду. Відповідно до частини сьомої статті 1176 ЦК України порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, встановлюється законом. Відповідно до статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Відповідно до п.1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду. Отже, суд вважає, що постановлення Приморським районним судом м. Одеси 21.12.2019 року виправдувального вироку суду по відношенню до [PERSON] , надає останньому право на відшкодування шкоди, внаслідок незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Визначення предмета та підстав спору є правом заявника. [PERSON] звернувся до суду зі своєю заявою про визначення суми матеріальної шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, не в позовному порядку з визначенням відповідача, а шляхом подачі заяви, без визначення заінтересованої особи з посиланням на ст. 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», за якою розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції. Проте, визначення розміру відшкодовування шкоди у разі постановлення виправдувального вироку, положеннями даної норми не регламентується. Загалом, встановлення належності сторін (зокрема, відповідачів) й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Суд наділений повноваженнями за клопотанням відповідного учасника справи, не припиняючи розгляду справи, залучити до участі у справі належного відповідача, чи належну заінтересовану особу. В даному випадку, належним відповідачем у цій справі є держава, яка повинна брати участь у справі через відповідний орган (органи) державної влади (дії якого призвели до завдання позивачу шкоди), проте у цій справі заявник не зазначив ані відповідача ані заінтересовану особу. Відповідно до Висновку Великої Палати ВС (постанова від 6 квітня 2021 року у справі № 910/10011/19), звернуто увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові. При цьому суд враховує, що відповідно до висновку Верховного Суду в постанові по справі № 346/5428/17 від 10.11.2021 року, за положеннями ст. 2 ЦК України держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави. При цьому держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша статті 167 ЦК України). Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України). У цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді. Центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яке, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. З урахуванням наведеного, Державна казначейська служба України, як орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах, у цій справі є органом, через який держава бере участь у справі як сторона. Одночасно кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивна частина судового рішення не повинна містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено стягнення коштів. Отже,\~на переконання\~суду,\~в даному\~випадку,\~ [PERSON] ,\~звернувшись до\~суду з\~заявою про визначення суми матеріальної шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, не зазначивши при цьому у якості відповідача державу у особі відповідного уповноваженого державного органу та просячи суд визначити грошову суму, яка підлягає списанню з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь [PERSON] , обрав неналежний спосіб захисту своїх прав, що є самостійною підставою для відмови в його заяві.

Outcome: dismissed