Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

29.11.2017р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що між нею та відповідачем 27.12.1989р. у міському ЗАГС міста Первомайська Миколаївської області було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у них є діти, які досягли повноліття. Шлюбні відносини між ними припинені через постійні сварки та відсутність взаєморозуміння, проте розірвати шлюб у відділі РАЦС відповідач відмовляється. Вважає, що їхня сімя розпалась остаточно, оскільки шлюбні відносини між ними припинені з лютого 2016року. Просила розірвати шлюб, відновити їй дошлюбне прізвище та стягнути з відповідача судові витрати, які вона понесла. Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій просила розглядати справу в її відсутність, позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити його. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву в якій позов визнав, не заперечував проти його задоволення, просив розглядати справу в його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається зі свідоцтва про укладення шлюбу, 27.12.1989р. у міському ЗАГС міста Первомайська Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 714. Позивач після реєстрації шлюбу змінила прізвище "Снегова" на прізвище чоловіка - "Зубко" (а.с.7). Від шлюбу у них є діти, які досягли повноліття. Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Пунктом 2 статті 104 СК України визначено, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя №11 від 21 грудня 2007 року, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сім'я сторін фактично розпалася, існує лише формально і зберегти її неможливо, оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини з лютого 2016 року, не ведуть спільне господарство, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливо та наявні правові підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, вирішення питання про те, яким прізвищем іменуватися після розірвання шлюбу є виключним правом того, хто у звязку із шлюбом змінив своє прізвище, тому вимога позивача в частинні відновлення дошлюбного прізвища відповідає вимогам Закону та підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України витрати на сплату судового збору в сумі 640,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved