Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Чернятинської сільської ради, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по вул. Воїнів УПА, 24 в с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивував тим, що зазначений будинок належав його матері [PERSON]. Для будівництва та обслуговування житлового будинку їй була виділена земельна ділянка площею 0,13 га. Будівництво житлового будинку, господарських будівель та споруд тривало з 1987 року і було завершено у 1991 році. Проте, свідоцтво про право власності на житлове господарство відсутнє. 29.12.2014 року [PERSON] померла. 24.02.2014 року мати позивача вчинила на його користь заповіт, згідно з яким розпорядила йому все своє майно, де б воно не було та з чого б не складалося. Заповіт ніким не скасовувався та не оскаржувався. З постанови нотаріуса Городенківського РНО вбачається, що [PERSON] приняв спадщину після смерті [PERSON] Проте, нотаріус відмовила в оформленні спадщини на житловий будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього. На час смерті матері, [PERSON] проживав спільно з нею, вели спільне господарство, проводив її поховання. Після її смерті позивач фактично вступив в управління спадковим майном - користується спадковим майном на власний розсуд, виготовив технічну документацію за власні кошти, обробляє земельну ділянку, тобто своїми діями фактично прийняв спадщину, однак оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не може через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Ухвалою суду від 09.12.2015 року до участі в справі залучено як співвідповідачів - [PERSON] та [PERSON]. В судове засідання сторони та їх представники не зявилися. Подали до суду заяви про розгляд справи в їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримує повністю, відповідачі не заперечують проти позову. За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Згідно з технічною документацією житлове господарство, розташоване в с. Чернятин по вул. Воїнів УПА, 24 Городенківського району Івано-Франківської області, складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», загальною площею 79,8 кв.м., житлова площа 62,4 кв.м., побудованого 1987 р., гаражу, 4 сараїв, стодоли, вбиральні, 2 комор, піднавісу, літньої кухні, вигрібної ями, воріт, огорожі. З висновку про вартість майна, визначеного ТзОВ «Українське бюро приватизації та оцінки майна» слідує, що ринкова вартість будинку станом на 14.10.2015 року - становить 95684,19 грн. Як вбачається з копії довідки про об'єкт нерухомого майна № 214 від 16.10.2015 року, виданої техніком з інвентаризації нерухомого майна, житловий будинок побудований у 1987 р. згідно рішення районної ради № 93 від 14.05.1986 року до 1992 року, отже не потребує дозвільної документації; свідоцтво на право власності не видавалося. Згідно п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентраизації об'єктів нерухомого майна (затвердженої Наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року N 127) не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами УРСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради, які видавались на підставі записів у по господарських книгах. Тобто записи у по господарських книгах визнавались в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності. Як слідує з листа Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України N 12/5-126 від 23.03.1999 року, по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації (до врегулювання цього питання законодавчими на нормативними актами). Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. [PERSON] користується земельною ділянкою, розміром 0,13 від будинком, що успадковується, що стверджено довідкою № 705 від 19.10.2015 року, виданою виконавчим комітетом Чернятинської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. З витягу з погосподарської книги № 6 (ос. рах. 512) Чернятинської сільської ради за період з 1991 по 1995 рік по господарству [PERSON] (суспільна група господарства - колгоспника) вул. Воїнів УПА, 24 (бувша Матросова, 24) слідує, що станом на 15.04.1991 року в господарстві були зареєстровані та проживали: [PERSON], [INFO] - голова господарства; [PERSON], [INFO], - син; [PERSON], [INFO] - невістка, [PERSON], [INFO] - внук. Відповідно до ч. 6 п. а Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). [PERSON] померла 29.12.2014 року, що стверджено копією свідоцтва про смерть серії І-НМ № 197985, виданим 29.12.2014 р. Внаслідок її смерті відкрилась спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Згідно свідоцтва про народження позивача серії 1V-ЯР № 266095, його батьками є [PERSON] та [PERSON]. За заповітом від 24.02.2004 р., посвідченим секретарем Чернятинської сільської ради, зареєстрованим в реєстрі за № 22, [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла усе своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме їй і на що вона за законом матиме право в тому числі і житловий будинок, що знаходиться в селі Чернятин по вул. В УПА, 24 і належну їй земельну ділянку згідно виданого земельного сертифікату на право приватної власності на землю серії ІФ № 0066297 [PERSON]. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що спадкоємцем [PERSON] за заповітом від 24.02.2004 р. є [PERSON] (позивач). Останній прийняв спадщину після смерті матері, оскільки на час її смерті проживав разом із нею, вели спільне господарство, про що свідчить довідка № 704 від 19.10.2015 року, видана виконкомом Чернятинської сільської ради. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З Постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 16.11.2015 року, виданою приватним нотаріусом Городенківського РНО [PERSON] слідує, що спадщину після смерті [PERSON] прийняв [PERSON] Однак, видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом [PERSON] на житловий будинок № 24 по вул. Воїнів УПА в с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області неможливо, у зв'язку з тим, що подані [PERSON] документи не підтверджують права власності померлої на зазначений житловий будинок. Позивач користується спадковим майном, утримує будинок та господарські споруди, обробляє земельну ділянку. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Документи, які посвідчують право власності спадкодавця [PERSON] на житловий будинок відсутні. В силу вимог ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. Згідно п.4 ч.1ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та члена його сімї. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] на частку у спадковому майні після смерті [PERSON] та на частку в колгоспному дворі не претендують, що підтверджено поданими заявами. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по вул. Воїнів УПА, 24 в с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачами. На підставі ст.ст. 316, 317, 325, 328, 346, 365, 392, 1216, 1222, 1223, 1268-1270 ЦК України,

Outcome: approved