Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

09.12.2019 року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20.10.2014 року Управлінням соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації на підставі довідки внутрішньо переміщеної особи та заяви прийнято рішення про призначення допомоги переміщеній особі [PERSON] на проживання в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. За результатами проведеної верифікації було встановлено, що [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності має 1/4 частину квартири за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, [PERSON] у своїй заяві про призначення грошової допомоги надала недостовірні відомості щодо наявності у власності членів сім"ї , житлового приміщення /частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на територіїяких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану, а тому підстави для отримання грошової допомоги відсутні. Тому представник позивача просив стягнути з відповідача виплачену грошову допомогу за період з 03.06.2017 по 31.08.2019 в сумі 37962,50 грн., оскільки добровільно відповідач їх не повернула. Представник позивача на позові наполягала. Представник відповідача - адвокат Сагіров Ф.П. позов не визнав, та пояснив, що відповідач [PERSON] подала недостовірну інформацію ненавмисно. Вона не знала , що є власником 1/4 частини квартири за адресою : [ADDRESS] , відомо їй стало тільки після отримання позовної заяви. Право власності за нею було оформлено її батьками шляхом приватизації житлового фонду З огляду на вищевикладене просив відмовити в задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою з району проведення антитерористичної організації, що підтверджується довідкою № 1438-000186 від 20.10.2014 року, її фактичне місце мешкання: [ADDRESS] . 20.10.2014 року відповідач [PERSON] звернулася до Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації із заявою для призначення щомісячної грошової допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Рішенням позивача від 20.10.2014 року прийнято рішення про призначення допомоги відповідачу у розмірі відповідно до вимог чинного законодавства. З 03.06.2017 року особи, які мають у власності житлове приміщення, розташоване у населиних пунктах, на території яких здійснюваласяантитерористична операція, в тому числі в м. волноваха втратили право на призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщенним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. [PERSON] кожні наступні періоди 11.04.2017; 24.10.2017; 24.04.2018; 24.10.2018; 24.04.2019; 22.07.2019 надавала до управління заяву про призначення допомоги. За результатами проведеної верифікації було встановлено, що [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності має 1/4 частину квартири за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, [PERSON] у своїй заяві про призначення грошової допомоги надала недостовірні відомості щодо наявності у власності членів сім"ї , житлового приміщення /частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на територіїяких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень. 02.09.2019 року розпорядженням позивача [PERSON] припинено виплату щомісячної адресної допомоги. Представник позивача звертався до відповідача з листами про повернення сплаченої допомоги за період з 03.06.2017 по 31.08.2019 в сумі 37962,50 грн., але на теперішній час грошові кошти [PERSON] не повернуті. Згідно вимог ч.1 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується верховенством права. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Відповідно до п. 12 Порядку виплата грошової допомоги припиняється наступного місяця у разі виявлення уповноваженим органам факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. Згідно зі ст.1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті, зокрема, допомоги та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Відповідно до ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст.18 ЗаконуУкраїни«Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим натимчасово окупованій території України`від 15квітня 2014року громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаютьсяЗаконом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Згідно з ч. 1 ст.9 зазначеного Закону внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на сприяння органами державної виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та суб`єктами приватного права у пошуку та возз`єднанні членів сімей, які втратили зв`язок внаслідок внутрішнього переміщення; безпечні умови життя і здоров`я; створення належних умов для її постійного чи тимчасового проживання; забезпечення органами державної виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та суб`єктами приватного права можливості безоплатного тимчасового проживання (за умови оплати особою вартості комунальних послуг) протягом шести місяців з моменту взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; для багатодітних сімей, інвалідів, осіб похилого віку цей термін може бути продовжено. Пунктом 2 Порядку «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року передбачено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Пункт 6 зазначеного Порядку передбачає, що грошова допомога не призначається у разі,коли будь -хто із членів сім"ї має у власності житлове приміщення /частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на територіїяких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання,що підтверджується відповідним актом технічного стану. Відповідно до п. 11 Порядку про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг затвердженого Постановою КМУ№ 505від 01.10.2014року передбачено, що уповноважений представник сімї, якому призначено грошову допомогу, зобовязаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім`ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. Судом встановлено, що відповідач під час звернення до позивача із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщується з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, приховала той факт, що на праві спільної сумісної власності має 1/4 чаатину квартири за адресою: [ADDRESS] . Доводи представника відповідача Сагірова Ф.П , стосовно того, що вона не знала , що є власником 1/4 частини квартири за адресою : [ADDRESS] , відомо їй стало тільки після отримання позовної заяви, суд оцінює критично. Таким чином, позовні вимоги Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації обґрунтовані та з відповідача підлягає стягненню згідно з розрахунком, перевіреним судом надміру одержана допомога в сумі 37 962,50 грн. Згідно з вимогами п.1 ч. 2 ст.141ЦПК України судові витрати, пов"язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача., тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь Управління соціального захисту населення Волноваської РДА судовий збір в сумі 1921,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved