Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-17 00:00:00

28.05.2021позивач звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 06 листопада 2020 року особисто передав [PERSON] борг грошові кошти у сумі 9 700,00 доларів США. На підтвердження отримання грошових коштів [PERSON] було надано відповідну розписку від 06.11.2020, згідно якої відповідач підтверджує отримання у борг грошової суми в розмірі 9 700,00 доларів США. Позичені грошові кошти відповідач зобов`язувався повертати до 30 січня 2021 року. Проте, станом на 24.05.2021 грошові кошти останнім не повернуті.. Звертає увагу суду на те, що 27.04.2021 направив на адресу відповідача лист -вимогу, у якій просив протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту отримання листа-вимоги повернути йому позичені грошові кошти в розмірі 9 700,00 доларів США особисто. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відповідач отримав лист-вимогу 05.05.2021, проте у встановлений у вимозі строк грошові кошти повернуті ним не були, відповіді на зазначений лист не отримано, внаслідок чого вимушений був звернутись до суду з даним позовом. 28.05.2021 суддею направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку, відповідь на який судом отримано 08.06.2021. Ухвалою від 09.06.2021 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 29.06.2021. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позовну заяву. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Ухвалу про відкриття провадження, позовну заяву з додатками відповідач не отримав, поштовий конверт був повернений до суду з відміткою «адресат відсутній», в звязку з чим розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін відкладено на 18.08.2021. Копію ухвали надіслано учасникам справи, однак відповідач повторно ухвали не отримав, поштовий конверт повернений з відміткою «адресат відсутній». Крім того, задля забезпечення принципу диспозитивності, змагальності, відкритості інформації, щодо справи та належного повідомлення відповідача про дату, час, місце та порядок розгляду даної справи Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області було розміщено оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, а.с. 29. Клопотання про розгляд справи за участю сторін станом на 18.08.2021 від учасників справи не надходило. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Частинами 1, 2 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ст. 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Як вбачається з матеріалів справи, згідно договору від 06.11.2020 відповідач [PERSON] позичив у позивача [PERSON] грошові кошти в розмірі 9700 доларів США, які зобов`язався повернути до 30.01.2021, а.с. 6.Таким чином, сторони визначили строк виконання зобов`язання - до 30.01.2021. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, а боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги. Суд приймає до уваги твердження позивача щодо невиконання відповідачем зобов`язання повернути позику, та лист - вимогу щодо повернення таких, а.с. 12. Згідно вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Таким чином права [PERSON] порушені невиконанням зобов`язання відповідачем [PERSON] , а тому підлягають судовому захисту, оскільки позикодавець вправі вимагати повернення позики, так як позичальник - відповідач, отримавши у власність передані йому позикодавцем - позивачем гроші в сумі - 9700 доларів США, став зобов`язаний повернути позикодавцю предмет позики в обумовлений договором строк. Разом з тим, у пункті 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" зазначено, що згідно з частиною першою статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв`язку з цим, при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання. У разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Таким чином, оскільки на день ухвалення судового рішення - 18 серпня 2021 року Національним банком України встановлено такі курси продажу валют - за 1 долар США - 26,6752 грн., а тому позов в частині стягнення боргу підлягає частковому задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача 9700 доларів США, що еквівалентно - 258749,44 грн. Що стосується позову в частині стягнення 3% річних від простроченої суми, суд зазначає наступне. Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19). Суд погоджується з розрахунком 3 % річних від простроченої суми боргу долученим позивачем до матеріалів справи, позаяк такий здійснений у відповідності до норм чинного законодавства. Так, зокрема період прострочення грошового зобовязання становить 113 днів (01.02.2021 по 24.05.2021), прострочена сума боргу становить 9700 доларів США, що еквівалентно 258749,44 грн., а відтак розмір 3% річних становить - 90 доларів США, що еквівалентно 2400,76 грн., а.с. 5. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати,пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved