Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] районної державної адміністрації Миколаївської області, [PERSON] управління Держгеокадастру у Миколаївській області, [PERSON] селищної ради Миколаївської області про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті 12.02.2014 року її батька [PERSON], який за життя розпочав процедуру приватизації земельної ділянки площею 1,85 га, розташованої на території Михайлівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, однак державний акт на право власності на землю не отримав. Спадщину, що відкрилася після смерті спадкодавця прийнята нею (позивачем) та спадкоємцями [PERSON] і [PERSON] (відповідачами) в рівних частках, які в свою чергу не претендують на право завершити процедуру приватизації спірної земельної ділянки, розпочатої спадкодавцем. Вона (позивач), будучи спадкоємцем першої черги після смерті батька та виявивши технічну документацію із землеустрою на імя батька звернулась із заявами до ГУ Держгеокадастру та [PERSON] РДА про надання дозволу на завершення розпочатої спадкодавцем [PERSON] приватизації земельної ділянки, але отримала відмови. Позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов визнали, заперечень щодо його задоволення не мали. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Миколаївської області до судового засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що селищна рада не є розпорядником земельних ділянок за межами населених пунктів. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Миколаївської області до судового засідання не з'явився, про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача [PERSON] управління Держгеокадастру у Миколаївській області до судового засідання не з'явився, надав суду відзив, в якому зазначив, що за життя [PERSON] не набув права власності на земельну ділянку площею 1,85 га, розташованої на території Михайлівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, у зв'язку з чим вона не може бути успадкована позивачкою. Просив в позові відмовити, розглянути справу за відсутності представника відповідача. Суд вважає можливим розглянути спір у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 12.02.2014 року помер [PERSON], про що [PERSON] районним відділом ДРАЦС [PERSON] територіального управління юстиції у Миколаївській області вчинено актовий запис №20 від 13.02.2014 року. Позивач [PERSON] є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом по її народження, виданим [PERSON] районним відділом ДРАЦС [PERSON] територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №01 від 04.01.1986 року та свідоцтвом про шлюб виданим відділом РАЦС [PERSON] районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №34 від 26.08.2006 року. 07.10.2016 року [PERSON], приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON], було видане свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті 12.02.2014 року її батька [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №1173 на 1/3 частку коштів в сумі 10289,23 гривні. За загальними положеннями про спадкування, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1216-1217 ЦК України). Відповідно до ч.1, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, судом встановлено, що позивачка [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], померлого 12.02.2014 року, та у встановлений законом строк прийняла спадщину після смерті батька шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За життя [PERSON], на підставі державного акту про право постійного користування землею серії І МК №013848, належала земельна ділянка площею 1,85 га, розташована на території Михайлівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, цільове призначення ведення особистого підсобного господарства. Розпорядженням [PERSON] районної державної адміністрації за №976-р від 23.11.2012 року, [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо передачі земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 1,85 га із земель постійного користування в межах території Михайлівської сільської ради. Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1,85 га із земель сільськогосподарського призначення, яка знаходяться на території Михайлівської сільської ради, за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, [PERSON] отриманий не був. 12.02.2014 року [PERSON] помер. Згідно ст.ст.125,126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Враховуючи викладене, та аналізуючи вищевказані норми права, суд приходить до висновку, що [PERSON] за життя розпочав процедуру приватизації вищевказаної земельної ділянки, але не завершив її, оскільки не отримав правовстановлюючий документ та не здійснив державної реєстрації своїх прав, в порядку, встановленому законом. Відповідач, в особі [PERSON] управління Держгеокадастру у Миколаївській області, заперечував визнавати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], оскільки останній не набув право власності на земельну ділянку. Проте, вимоги про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті батька позивачкою не заявляються. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" визначено, що спадкування права на земельну ділянку відбувається в порядку ст.1225 ЦК України при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. В своєму роз'ясненні №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, зауважив, що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Не підлягають задоволенню позовні вимоги спадкоємців про визнання права власності на земельну ділянку, щодо якої спадкодавцем розпочато, але не завершено процедуру приватизації. Отже, суд вважає належним обраний позивачкою спосіб захисту про визнання права на завершення приватизації та набуття у власність земельної ділянки в порядку спадкування за законом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачка [PERSON], будучи спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], та прийнявши спадщину шляхом подання відповідної заяви, набула право на спадкування усіх прав та обов'язків, що належали її батьку та не припинилися внаслідок його смерті, в тому числі право на приватизацію земельної ділянки, переданої за життя [PERSON] у власність розпорядженням [PERSON] районної державної адміністрації. Вказане розпорядження прийнято уповноваженим на те органом, не скасоване, в порядку, встановленому законом, а тому є чинним. За відсутності зареєстрованого у встановленому законом порядку права власності на земельну ділянку на ім'я померлого, [PERSON] позбавлена можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом. Іншого способу захисту своїх прав, окрім судового, позивачка не має. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд вважає, що до спадкоємця [PERSON] перейшли права й обов'язки спадкодавця [PERSON] в частині завершення процедури оформлення права власності на земельну ділянку, а отже позовні вимоги [PERSON] про визнання в порядку спадкування за законом права на закінчення приватизації та отримання правовстановлюючого документа на земельну ділянку підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved