Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

12 вересня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 27.07.2013 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO]. З відповідачем шлюбні відносини припинили. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, що ставить їх у скрутне матеріальне становище. У судовому засіданні 15.10.2014 року позивачка свої позовні вимоги уточнила та просила стягнути з відповідача 1/4 частину від доходів відповідача на утримання неповнолітньої доньки так як він добровільно перераховує кошти на утримання своїх дітей від першого шлюбу. А на утримання її неповнолітньої дочки надає недостатню суму. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти стягнення аліментів на користь позивачки на утримання неповнолітньої доньки. Не заперечував факт того, що він добровільно перераховує кошти на утримання своїх неповнолітніх дітей від першого шлюбу. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 27 липня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області серії [NUMBER] за актовим записом №144 (а.с. 4). Від спільного подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області серії [NUMBER] за актовим записом № 423 (а.с. 5). Судом встановлено, що сторони проживають однією сімєю, але відповідач не достатньо виділяє кошти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Вивчивши матеріали справи, вислухавши позивача, відповідача, суд приходе до висновку, що позов підлягає задоволенню. Так, згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Конвенцією "Про права дитини" (ч. 1 ст. 3), ратифікованої постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адмiнiстративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню iнтересiв дитини. Статею 11 Закону України "Про охорону дитинства" предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. В силу ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) стягуються в частині від доходу його батька або в твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави витрати пов'язані зі сплатою судового збору. На підставі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 84, 180,181,183,191 СК України та

Outcome: approved