Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

27.10.2016 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява Київської районної адміністрації Одеської міської ради, як орган опіки та піклування в інтересах малолітньої [PERSON] до [PERSON], треті особи: Служба у справах дітей Одеської міської ради, КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради Одеської області» про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в якій позивач просить суд: - позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав у відношенні малолітньої [PERSON], [INFO]; - стягнути з [PERSON] на користь дитячого державного закладу, в якому буде перебувати малолітня [PERSON][INFO], аліменти на малолітню у розмірі ? частки з усіх видів доходів, але не менше ніж 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 04.11.2016 року звільнено Київську районну адміністрацію Одеської міської ради від сплати судового збору в сумі 1378 гривень за подання до суду позовної заяви про стягнення аліментів, та звільнено від сплати судового збору в сумі 1378 гривень за подання позовної заяви про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб, а саме про позбавлення батьківських прав. Відкрито провадження у цивільній справі на підставі позовної заяви Київської районної адміністрації Одеської міської ради, як орган опіки та піклування в інтересах малолітньої [PERSON] до [PERSON], треті особи: Служба у справах дітей Одеської міської ради, КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради Одеської області» про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Представник позивача в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради Одеської області» з 11.09.2015 року знаходиться малолітня [PERSON], [INFO] (актовий запис про народження №76 від 05 липня 2012 року, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану адміністрації Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області). Відомості про батька малолітньої внесені до актового запису про народження дитини відповідно до вимог ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Малолітня дитина була знайдена за адресою: [ADDRESS], та доставлена до Комунальної установи «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради Одеської області», про що свідчить відповідний акт, складений 11.09.2015р. о/у СКМСД Приморського РВ у присутності працівника служби у справах дітей Одеської міської ради, лікаря швидкої медичної допомоги та понятих. Матір дитини - [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. За інформацією Управління превентивної діяльності ГУ НП в Одеській області значиться як мешканка: [ADDRESS], та [ADDRESS]. Відповідно до інформації, наданої Визирською сільською радою Комінтернівського району, [PERSON] дійсно перебуває на реєстраційному обліку за адресою: [ADDRESS], але за даною адресою не проживає. Будинок напівзруйнований, без вікон та дверей, з проваленим дахом, без видимих ознак проживання людей. Відповідно до інформації Комунальної установи «Центр соціально-психологічної реабілітації Одеської міської ради Одеської області» встановлено, що за час знаходження дитини в дитячому закладі гр. [PERSON] приходила лише один раз, подальшою долею дитини не цікавилась. Наказом служби у справах дітей Одеської міської ради від 25.08.2016р. №78 малолітню [PERSON], [INFO], поставлено на облік дітей, які опинились в складних життєвих обставинах, батьки яких ухиляються від виконання батьківських обов'язків. Враховуючи, що мати дитини - [PERSON], [INFO], не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не вжила жодних заходів для повернення малолітньої дочки [PERSON], [INFO], в сім'ю на виховання, всі зазначені вище фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, представник позивача розцінює як винну поведінку матері дитини та свідоме нехтування нею своїх батьківських обов'язків, у зв'язку з чим позивач був вимушений звернутись до суду з відповідним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила суд його задовольнити. У судове засідання з'явилась відповідач [PERSON], заперечувала проти задоволення позову, та просила передавати їй дитину тільки на вихідні дні, оскільки в інші дні вона не зможе бути з дитиною та в неї проблеми з житлом. Представники третіх осіб Служби у справах дітей Одеської міської ради, КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради Одеської області» у судовому засіданні позов Київської районної адміністрації Одеської міської ради, як орган опіки та піклування підтримали, просили суд його задовольнити, надали пояснення, що вважають доцільним позбавлення [PERSON], [INFO], батьківських прав у відношенні малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Заслухавши пояснення сторін по справі та їх представників, дослідивши, вивчивши та проаналізувавши наявні документи в матеріалах справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON], актовий запис про народження №76 від 05 липня 2012 року, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції в Одеській області. Батько дитини - [PERSON], відомості про батька внесені до актового запису про народження дитини відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Згідно з актом акт, складеним 11.09.2015р. о/у СКМСД Приморського РВ у присутності працівника служби у справах дітей Одеської міської ради, лікаря швидкої медичної допомоги та понятих, малолітня дитина - [PERSON], [INFO], була знайдена за адресою: [ADDRESS], та доставлена до Комунальної установи «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради Одеської області». Мати дитини - [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. За інформацією Управління превентивної діяльності ГУ НП в Одеській області значиться як мешканка: [ADDRESS], та [ADDRESS]. Відповідно до інформації, наданої Визирською сільською радою Комінтернівського району, [PERSON] дійсно перебуває на реєстраційному обліку за адресою: [ADDRESS], але за даною адресою не проживає. Будинок напівзруйнований, без вікон та дверей, з проваленим дахом, без видимих ознак проживання людей. Комунальною установою «Центр соціально-психологічної реабілітації Одеської міської ради Одеської області» повідомлено, що за час знаходження дитини в дитячому закладі гр. [PERSON] приходила лише один раз, подальшою долею дитини не цікавилась. В судовому засіданні також підтверджено, що вересня 2015 року матір дитини - [PERSON] відвідувала дитини в дитячому закладі лише декілька разів. Наказом служби у справах дітей Одеської міської ради від 25.08.2016р. №78 малолітню [PERSON], [INFO], поставлено на облік дітей, які опинились в складних життєвих обставинах, батьки яких ухиляються від виконання батьківських обов'язків. Преамбулою Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХII від 27 грудня 1991 року (далі Конвенція) визнається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до ст. 3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до положень ст. 9 зазначеної Конвенції, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Крім того, відповідно до положень принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за його навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоровця без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб , які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Питання доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], у відношенні малолітньої [PERSON], [INFO], розглядалось службою у справах дітей Одеської міської ради та відповідно до проекту висновку від 26.08.2016 року №7442, служба вважає його доцільним. Київська районна адміністрація Одеської міської ради вважає також за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], у відношенні малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується висновком від 25.10.2016 року за №1869/01-11. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає встановленим, що [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не вжила жодних заходів для повернення малолітньої [PERSON], [INFO], в сім'ю на виховання, тобто навмисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків у відношенні малолітньої [PERSON], [INFO]. Крім того, суд зазначає, що згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до положень ст.15 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів; батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. На час розгляду справи, відповідачем не надано доказів, які б свідчили про здійснення нею батьківських обов'язків та дій спрямованих на підтримання з дитиною регулярних особистих стосунків і прямих контактів, дій спрямованих на здійснення кроків для налагодження стосунків з дитиною, для сприймання дитиною відповідача - її матір'ю, або навіть здійснює спроби на виконання вказаних дій. Відповідачем були надані пояснення та встановлено, що дійсно [PERSON] декілька разів з вересня 2015 року приїжджала до дитини, однак це не підтверджує, що матір приймає участь у житті малолітньої дитини, яке необхідне у дитині у віці п'яти років. Суд також не приймає посилання відповідача щодо не позбавлення її батьківських прав, оскільки бажання навіщувати дитини тільки на вихіднихв майбутньому, не підтверджує дійсне здійснення батьківських обов'язків щодо дитини на цей час, крім того, батьки зобов'язані їх здійснювати не тільки на вихідних. Крім того, відповідачем не підтверджено та не доведено, що їй - [PERSON] хто-небудь здійснював перепони у здійсненні батьківських прав щодо малолітньої [PERSON], [INFO] з вересня 2015 року по цей час. У зв'язку з чим, суд вважає обґрунтованими у цій частині вимоги позивача та можливим позбавлення [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно її малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Суд зазначає, що згідно з вищевказаними встановленими обставинам відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дочки. Згідно зі ст. 180, ч. 2 ст. 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частинами 2, 3 ст. 166 СК України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частинами 3, 4 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. При викладених обставинах суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів підлягають задоволенню, а саме підлягає стягненню з [PERSON], [INFO], уродженки м. Одеси, громадянки України, ідентифікаційний номер [NUMBER], на користь дитячого державного закладу, в якому буде перебувати малолітня [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі ? частки з усіх видів доходів, але не менше ніж 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення позивача до суду з позовом, а саме з 27.10.2016 року до досягнення дитиною повноліття, а саме по [INFO]. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 04.11.2016 року звільнено Київську районну адміністрацію Одеської міської ради від сплати судового збору в сумі 1378 гривень за подання до суду позовної заяви про стягнення аліментів, та звільнено від сплати судового збору в сумі 1378 гривень за подання позовної заяви про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб, а саме про позбавлення батьківських прав. Враховуючи вищевикладене, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір, з у рахуванням двох вимог майнового та немайнового характеру заявлених до суду юридичною особою, у загальному розмірі 2756 гривень 00 копійок (1378*2=2756,00).

Outcome: approved