Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить: розірвати шлюб з [PERSON], зареєстрований 01 січня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис №05; стягнути на свою користь з [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менш 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця на кожного, починаю з дня пред'явлення позову - 07 квітня 2016 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, зазначивши в обґрунтування позовних вимог, що сумісне життя між ними не склалося, подружжя проживає окремо, шлюбні стосунки припинили, мають протилежні погляди на шлюб. На даний момент ведення між подружжям спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено, діти за згодою обох батьків проживають разом з позивачкою. Сторони у судове засідання не з'явились, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Позивач звернулась до суду з заявою, в якій просила розглядати справу без її участі, уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач звернувся до суду з заявою, в якій просив розглядати справу без його участі, уточнені позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти розірвання шлюбу і стягнення аліментів не заперечував. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, що є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, з таких підстав. Дослідивши пояснення осіб, які беруть участь у справі, письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 01 січня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис №05, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], прізвище після державної реєстрації шлюбу якої "[PERSON]", що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 9). Від спільного подружнього життя сторони мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], позивач та відповідач є батьками дітей, що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 10-11). Позивач проживає разом з малолітніми дітьми [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], без реєстрації з 2010 року за адресою: [ADDRESS], що підтверджується Актом від 13.04.2016 року (а.с. 14). Згідно з вимогами ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно ч. 1 ст. 182 СК України, суд, визначаючи розмір аліментів, враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд, визначає розмір аліментів, беручи до уваги вищенаведені обставини справи, що мають істотне значення, у тому числі й матеріальне становище дітей. Закон встановлює мінімальний їх розмір, а саме п. 2 ст. 182 СК України зазначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 ЦПК України. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Суд роз'яснює, що згідно ч. 3 ст. 183 СК України якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати пов'язані з розглядом справи підлягають стягненню з відповідача. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved