Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

10 грудня 2013 року гр. [PERSON] звернулася з позовом до відповідача в особі Комунального закладу( в позові - комунальної установи, підприємства) «Біловодська центральна районна лікарня» про безпідставну відмову в наданні щорічної відпустки з виплатою допомоги на оздоровлення в грудні 2013 року, підтримавши вимогу про зобов'язання комунальну установу( заклад, підприємство) в особі «Біловодська центральна районна лікарня» надати позивачці щорічну оплачувану відпустку з виплатою допомоги на оздоровлення , залучивши до участі в розгляді справи головного лікаря вказаного нею комунального закладу гр. [PERSON]. В судовому засіданні представник позивачки гр. [PERSON] повністю підтримав вищевказані позовні вимоги та послався на те, що на час звернення з двома заявами про надання відпустки його дружина була поновленою на роботі на своїй попередній посаді і мала право як інвалід в зручний для неї час отримати чергову відпустку з виплатою компенсації на оздоровлення. Але керівник комунального підприємства гр. [PERSON] двічі в листопаді 2013 року безпідставно відмовила в наданні чергової відпустки , в зв'язку з чим позивачка вимушена була звернутися до суду за захистом свого порушеного права, але до цього часу відпустка не надана, сама позивачка лікується в стаціонарних умовах в медичній установі, назву якої та її розташування представник позивачки розголошувати не бажає з метою уникнення подальших переслідувань його дружини керівником КП «Біловодська ЦРЛ», бо, за його доводами, позивачка не має змоги отримати медичну допомогу безпосередньо від відповідача за усною забороною керівника відповідача вчиняти будь - які дії стосовно лікування та видачі бюлетенів гр. [PERSON] з особистих мотивів - з метою помсти за поновлення на роботі .Оскільки гр. [PERSON] також надала вказівку не реєструвати будь - які звернення позивачки до адміністрації КЗ «Біловодська ЦРЛ», то заяви гр. [PERSON] не реєструвалися за вказівкою третьої особи в вхідній кореспонденції відповідача , тому заяви про надання відпусток після накладення на них візи головного лікаря гр. [PERSON] були повернуті безпосередньо заявниці гр. [PERSON] та не передані нею ж в відділ кадрів для видачі наказів згідно вимог про ведення діловодства. На час теперішнього розгляду справи позивачка передала адміністрації підприємства два лікарняних листа , перший з яких не закритий лікарями Біловодської ЦРБ з особистих мотивів , а другий вже вичерпав свій термін та закритий , але до цього часу питання про чергову відпустку позивачці відповідачем не вирішено. Також тільки в сьогоднішньому судовому засіданні представнику позивачки стало відомо, що вона звільнена з роботи за ініціативою адміністрації під час хвороби, тому на даний час гр. [PERSON] просить суд закінчити розгляд позову по суті і задовольнити подану його дружиною позовну заяву в повному обсязі, тому що після першого року роботи щорічна відпустка працівникові може бути надана в будь-який час відповідного робочого року, тим більше, що позивачка мала поважну причину отримати відповідну відпустку на підставі її виклику в клініку, де їй було замінено два суглоби, для обстеження. Представник відповідача гр. [PERSON] позовні вимоги не визнала і ніяких конкретних пояснень з цього приводу суду не надала. Третя особа - головний лікар КЗ «Біловодська ЦРЛ» гр. [PERSON] позовні вимоги не визнала та пояснила, що дійсно позивачка двічі в листопаді чи на початку грудня 2013 року зверталася з заявами про надання їй чергової відпустки, але їх вона не задовольнила, бо за її доводами всі лікарі несуть відповідальність за здавання статичних звітів, що унеможливлювало задоволення двох долучених до справи заяв позивачки про надання відпустки в вказаний нею час , окрім того, їй не було надано конверта до листа керівника клініки з захворювання суглобів , сам лист не містив вихідних дат та року, тому вона не могла взяти до уваги доводи позивачки про необхідність надання їй чергової відпустки , та не заперечувала дати їх в в вказаний нею в візах час. Після відмови на заявах позивачки в наданні відпустки третя особа повернула заяви гр. [PERSON] особисто, до відділу кадрів їх не передавала, оскільки позивачка сама принесла і забрала заяви, бо вони не були зареєстрованими в канцелярії відповідача. На час закінчення розгляду справи до поданої раніше ухвали про скасування рішень суду про поновлення позивачки на роботі , третя особа подала суду копію наказу від 10 січня 2014 року за № 18 , відповідно до якого у зв'язку з негайним набранням чинності ухвали апеляційного суду від 16.12.2013 року по цивільній справі № 8-ц-25/13 гр. [PERSON], лікар - акушер -гінеколог поліклініки звільнена за систематичне невиконання нею без поважних причин обов'язків , покладених на неї трудовим договором за ст. 40 п.3 КзПП України - з 10.01.2014 року, про що ознайомлені,за винятком самої гр. [PERSON], яка відсутня на роботі, відповідальні чотири працівники відповідача, а трудова книжка по пошті надіслана позивачці у справі. Вислухавши доводи сторін та третьої особи, оглянувши подані ними докази , суд виходить з того, що черговість надання відпусток визначається за графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним ор ганом за погодженням з профспілковим чи іншим уповнова женим на представництво трудовим колективом органом, і доводиться до відома всіх працівників. Конкретний період надання щорічних відпусток в межах, установлених графіком, узгоджується між працівником і власником або уповно важеним ним органом, який зобов'язаний повідомити праців нику про дату початку відпустки не пізніше як за два тижні до встановленого графіком терміну. При складанні графіків враховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості для їх відпочинку. При складанні графіків відпусток повинні враховуватись всі вимоги чинного законодавства, зокрема, також те, що законом України "Про відпустки" визначено, що окремим катеріям працівників - або за бажанням працівника щорічні відпустки надаються в зручний для нього час: … інвалідам;…в інших випадках, передбаче них законодавством, колективним або трудовим договором. На вимогу працівника щорічна відпустка повинна бути перенесена на інший період у разі: 1) порушення власником або уповноваженим ним органом терміну повідомлення пра цівника про час надання відпустки; 2) несвоєчасної виплати власником або уповноваженим ним органом заробітної пла ти працівнику за час щорічної відпустки. Щорічна відпустка повинна бути перенесена роботодав цем на інший період або продовжена в разі: … тимчасової непрацездатності працівника, засвідченої у встановленому порядку; За письмовою згодою працівника та за погоджен ням з профспілковим або іншим уповноваженим на пред ставництво трудовим колективом органом щорічна відпуст ка за ініціативою власника або уповноваженого ним органу, як виняток, може бути перенесена на інший період у випад ку, коли надання щорічної відпустки в раніше обумовлений період може несприятливо відбитися на нормальному ході роботи підприємства, та за умови, що частина відпустки три валістю не менше 24 календарних днів буде використана в поточному робочому році - ст. 11 Закону "Про відпустки". Обчислення середньої заробітної плати за час відпустки проводиться відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (з врахуванням внесених доповнень і змін). Суд також бере до уваги, що згідно до вимог ст. 235 ч.5 КзПП України прийняте судом рішення про поновлення на роботі підлягає негайному виконанню. Виконання рішення вважається завершеним у момент фактичного допущення зазначеного працівника до виконання попередніх обов'язків на підставі акта відповідного органу, що прийняв рішення про звільнення працівника, про що видається відповідний наказ та вносяться зміни до трудової книжки працівника. Таким чином, поновлення на роботі відбувається з дати звільнення працівника. Згідно закону України «Про відпустки» до стажу роботи , що дає право на щорічну основну відпустку, зараховується час, коли працівник фактично не працював, але за ним зберігалося місце роботи, посада та заробіток за час вимушеного прогулу. Час оплаченого вимушеного прогулу зараховується до стажу роботи , що дає право на щорічну основну відпустку, і робочий рік обліковується з дня поновлення працівника на роботі. Та в даному випадку суд виходить вже з того, що відповідач та третя особа , не отримавши виконавчого листа про поворот виконання раніше прийнятих рішень апеляційного суду, за власною ініціативою звільнив позивачку у справі на час розгляду позову по суті 10 січня 2013 року за наказом № 18 , виданим відповідачем - Комунальним Закладом «Біловодська центральна районна лікарня» - за ст. 40.п.3 КзПП України. За цих обставин суд вважає за недоцільне давати подальший аналіз доводів та доказів сторін у справі відповідно вищевказаного предмета позовних вимог - про зобов'язання відповідача терміново надати щорічну відпустку на оздоровлення та виплатити компенсацію - з причин відсутності їх зміни чи відмови від позову зі сторони представника позивачки у справі гр. [PERSON]- з врахуванням останньої події за звільненням позивачки 10.01.2014 року на час закінчення розгляду справи , оскільки у зв'язку з припиненням трудових відносин позивачки з відповідачем за наказом відповідача за підписом третьої особи позовні вимоги можна вважати безпідставними, і суд позбавлений можливості вирішити питання про задоволення чи відмову в задоволенні вищевказаних позовних вимог за викладених в позовній заяві підстав особі , яка на даний час не перебуває в трудових відносинах з відповідачем з причин її звільнення 10 січня 2014 року за наказом № 18 з роботи - за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, або за ст. 40 п.3 КЗпП України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed