Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Тростянецької селищної ради Тростянецького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи його тим, що [INFO] померла її мати. Після її смерті відкрилась спадщина на належне останній майно та житловий будинок з господарськими спорудами, що в [ADDRESS]. Спадкоємцем до майна [PERSON] по заповіту є її дочка (позивач по справі) [PERSON] Вона своєчасно прийняла спадщину, тому що до шести місяців з дня смерті матері подала заяву до Тростянецької державної нотаріальної контори. У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок державний нотаріус Середа Н.М. позивачу відмовила, оскільки у наданому нею свідоцтві про право на спадщину за законом відсутні відомості про державну реєстрацію прав власності на будинок по [ADDRESS]. Спадковий будинок був одержаний її мамою [PERSON] після смерті [INFO] її чоловіка [PERSON], згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.03.2004 року. Її мити розпоряджалася цим будинком, але державної реєстрації права власності не провела. У зв'язку з цим позивач звернулася до суду та просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами після смерті [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені позовні вимоги підтримала, за обставин, викладених в позові, просила суд їх задовольнити (а.с. 34). Представник відповідача Тростянецької селищної ради Тростянецького району Вінницької області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, згідно якої позов визнав та просив справу розглянути без його участі (а.с. 26). Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, враховуючи, що кожний із них скористався своїми процесуальними правами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що згідно довідки виконкому Тростянецької селищної ради від 29.08.2016 №2770, станом на 15.04.1991 року за адресою: [ADDRESS], були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с.17). Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від [INFO], [PERSON] помер [INFO] (а.с.18). Спадкоємцем майна [PERSON], який помер [INFO], була його дружина [PERSON] Отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований на земельній ділянці Тростянецької селищної ради в [ADDRESS], належного спадкодавцю на підставі свідоцтва [NUMBER] на право особистої власності, виданого виконкомом Тростянецької селищної ради 12.05.1987 року та зареєстрованого в Тульчинському МБТІ Вінницької області 12.05.1987 року за реєстровим номером 75 (а.с.9). Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 27.06.2007 року, [PERSON] померла [INFO] (а.с.6). З дня смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спірний житловий будинок 1960 року побудови, з господарськими спорудами, що розташований в [ADDRESS], який вона успадкувала після сметрі чоловіка [PERSON], але не зареєтрувала його належним чином. При житті, 30.11.2004 року, [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, все те, що буде належати їй на момент смерті і на що матиме право, заповіла дочці [PERSON] Даний заповіт на день смерті [PERSON] не змінений і не скасований (а.с.7). Як вбачається з матеріалів оглянутої спадкової справи до майна померлої [PERSON], її дочка [PERSON] прийняла спадщину, подавши у встановлений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини. Інших спадкоємців не має. Факт перебування позивачки [PERSON] та померлої [PERSON] у родинних відносинах підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.18). Таким чином, спадкоємець після смерті [PERSON], який успадкував спірний житловий будинок була [PERSON], однак свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими спорудами, що в [ADDRESS], не отримала. У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS] позивачу [PERSON] в Тростянецькій державній нотаріальній конторі відмовили, оскільки у наданому нею свідоцтві про право на спадщину за законом відсутні відомості про державну реєстрацію права власності на вищевказаний житловий будинок (а.с.14). Факт належності спадкодавцю [PERSON] житлового будинку «А», загальною площею 84,1 кв.м., житловою площею 40,8 кв.м., допоміжною площею 43,3 кв.м., веранда - літера «а», вхідний майданчик - літера «а1», літня кухня - літера «Б», прибудова - літера «б», погріб - літера «Бп», сарай - літера «В», гараж - літера «Г», огорожа - «1-2», криниця - «3», підтверджується технічним паспортом на дане будинковолодіння (а.с.10-12), довідкою Тростянецької селищної ради Тростянецького району №2770 від 29.08.2016 року, згідно якої померла [PERSON] була зареєстрована та проживала за вищевказаною адресою (а.с. 17), свідоцтвом про право на спадщину за законом від 24.03.2004 року, яке отримала після смерті свого чоловіка (а.с. 9). Таким чином, житловий будинок за адресою [ADDRESS] є об'єктом нерухомого майна, речове право на яке, підлягає державній реєстрації відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. За приписами ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Згідно зі ст.5 ЦК України, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство, зокрема Цивільний кодекс України PCP (в редакції 1963 року), Закон України PCP «Про власність» (в редакції 1991 року). Право власності на житловий будинок презумпується в силу положень ч. 4 ст. 3, ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" відповідно до яких, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася зокрема Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року N 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за N 157/6445 (з подальшими змінами). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] відповідно до вимог законодавства, яке діяло на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини була наділена правом власності на житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований по [ADDRESS], згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 24.03.2004 р. державним нотаріусом Тростянецької державної нотаріальної контори та зареєстрованим в реєстрі за № 406. [PERSON] є спадкоємцем померлої [INFO] [PERSON] Встановленим судом фактичним обставинам відповідають спадкові правовідносини, що регулюються Книгою шостою Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонено законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Таким чином, за викладених обставин, враховуючи, що станом на 24.03.2004 року [PERSON] була власником житлового будинку [ADDRESS], Тростянецького району Вінницької області, позивач [PERSON], являється спадкоємцем за заповітом до майна померлої, своєчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, інші спадкоємці до майна померлої відсутні, що не порушує прав та інтересів інших осіб, суд приходить до висновку, що позивач має право на спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], а тому її вимоги про визнання за нею права власності на даний житловий будинок підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. На підставі викладеного,

Outcome: approved