Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

14 лютого 2019 року, [PERSON] звернулася до суду з позовом Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ'янському та\~Слобідському районах\~м.\~Харкова про\~зняття арештуз ізольованої квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] (у дівочості [PERSON] ), [INFO] , на підставі договору купівлі - продажу квартири від 26 січня 2013 року, зареєстрованого в реєстрі № 217, який був накладений 06 червня 2017 року постановою державного виконавця Червонозаводського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Бардіна Іллі Сергійовича, серії ВП №54043687, мотивуюче це тим, що позивачеві на\~праві власності\~належать зазначена\~ізольована квартира.\~З відкритих\~джерел позивачу\~стало відомо\~про накладення\~арешту на\~її майно\~на підставі\~постанови ВП\~№ 54043687\~від 06.06.2017\~року,\~яка винесена\~на ім`я\~попереднього власника\~квартири,\~ [PERSON] у\~зв`язку з\~тим,\~що останній\~заборгував перед\~юридичною особою,\~у зв`язку\~з чим\~і було\~відкрите виконавче\~провадження.Вказані арешти порушують конституційні права позивача та позбавляють її права вільно розпоряджатись своїм майном. В судове засідання позивач та її представник [PERSON] не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, однак надали до суду письмову заяву, в якій повністю підтримують позов, просили його задовольнити і слухати справу без їх участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Відповідач 25.02.2019 року отримав ухвалу про відкриття провадження та позов з додатками, однак, відзив на позовну заяву суду не надав. У рішенні Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~- кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно\~ст. 10-13 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені\~Конституцією\~та законами України. Суд застосовує при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Так, судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належать ізольована квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі - продажу квартири від 26 січня 2013 року, зареєстрованим приватним нотаріусом ХМНО, Лучніковою Ю.В., зареєстровано в реєстрі № 217. Згідно з зазначеного договору купівлі - продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , продавцем є: [PERSON] , покупцем: [PERSON] , яка в подальшому змінила прізвище на [PERSON] , на підставі свідоцтва про шлюб від 05 вересня 2015 року, видане Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, серія [NUMBER] . З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна мені, вбачається, що відповідно до постанови про арешт майна боржника, серія та номер : ВП № 54043687, виданий 06.06.2017 року, видавник : Червонозаводський відділ ДВС міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області накладений арешт на ізольовано квартиру, яка належить позивачу на праві власності за адресою: [ADDRESS] . Підстава накладення арешту у вказаній постанові зазначена: особа, майно/права якої обтяжуються : [PERSON] . Позивач [PERSON] \~звернулася до\~Міжрайонного відділу\~державної виконавчої\~служби по\~Основянському та\~Слобідському районах\~м.Харкова\~Головного територіального\~управління юстиції\~у Харківській\~області де\~знаходиться виконавче\~провадження ВП\~№ 54043687\~на боржника\~ [PERSON] з\~вимогою зняти\~арешт,\~але отримала\~відмову та\~рекомендацію звернутися\~до суду\~у зв`язку\~з тим,\~що зазначений\~арешт був\~помилково накладений\~на квартиру,\~яка належить\~позивачу бо зазначена Постанова ВП № 54043687 від 06.06.2017 року винесена на ім`я минулого власника квартири, [PERSON] . Відповідно до ст. 1 Протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод»\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 41 Конституції України\~наголошує\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Статтями\~316-320, 321, 328 ЦК України\~передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава - не втручається у здійснення власником права власності. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статями 386-393 ЦК України\~передбачено\~держава забезпечує рівний захист усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У відповідності з вимогами ст.59 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У відповідності з вимогами ст.59 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження»\~передбачено,\~що у\~разі прийняття\~судом рішення\~про зняття\~арешту з\~майна арешт\~з майна\~знімається за\~постановою державного\~виконавця не\~пізніше наступного\~дня,\~коли йому\~стало відомо\~про такі\~обставини. Враховуючи вищевикладене, наявність арешту\~на майно\~за відсутності\~правових підстав\~для цьогопорушує права позивача як власника нерухомого майна та створюють перешкоди у розпорядженні вказаним майном, які належить їй на праві приватної власності, суд вважає необхідним задовольнити позов.

Outcome: approved