Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON]відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивачка підтримала свою позовну заяву та суду пояснила, що матір'ю неповнолітнього є її онука [PERSON] з якою вони разом мешкають. Відповідачка будучи неповнолітньою вела аморальний спосіб життя, залишала домівку, згодом народила дитину, батька якого записано з її слів. З народженням дитини поведінка відповідачки не змінилася. Фактично догляд за дитиною здійснює вона так як матір відповідачки, яка доводиться їй дочкою, працює в іншому місті. Відповідачка зловживає спиртними напоями, веде розбещений спосіб життя, не працює та сином не цікавиться, не піклується про його духовний та фізичний розвиток, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. З 22.08.2014 року по даний час за місцем мешкання не з'являється, життям дитини не цікавиться, хоча перебуває у м.Южноукраїнську та смт. Арбузинка. Відповідачка до суду на розгляд справи не з'явилася, але в матеріалах справи містяться дані про те, що вона повідомлена в установленому законом порядку про час та місце судового розгляду. Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання(перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Згідно із ч. 10 цієї самої статті друкований орган, у якому розміщується оголошення про виклик відповідача протягом наступного року, визначається не пізніше 1 грудня поточного року в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідач про час і місце розгляду справи був повідомлений через оголошення у газеті "Рідне Прибужжя"№51 (3338) від 18.12. 2014 року. Таким чином суд забезпечив право доступу до суду відповідачки та дотримується вимог ст. 6 Європейської конвенції з прав людини. Органи опіки та піклування підтримали позов, просили позбавити відповідачку батьківських прав та надали висновок Органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області від 14.11.2014 року щодо можливості позбавлення [PERSON] батьківських прав. Прокурор не заперечував проти задоволення позову та позбавлення батьківських прав [PERSON] Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції серії [NUMBER] (а.с. 8). Згідно до витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України батько [PERSON] записаний зі слів відповідачки. За довідкою виданою про склад сім'ї до сім'ї [PERSON] входе її донька [PERSON],[INFO], онука - [PERSON],[INFO] та правнук - [PERSON],[INFO] (а.с.19). Відповідно висновку Органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області 14.11.2014 року [PERSON] може бути позбавлена батьківських прав.(а.с. 65) До акту Служби у справах дітей Южноукраїнської міської ради від 04.09.2014 року відповідачка не займається вихованням та утриманням малолітнього [PERSON], зловживає спиртними напоями, проживає за територією міста. (а.с.22) Із змісту висновку вбачається, що відповідачка притягувалась у 2013 році до кримінальної відповідальності. Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 та 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Ухилення від виконання батьківських обов'язків засвідчує вину матері перед дитиною. У судовому засіданні встановлено, що малолітній [PERSON] перебуває на обліку у Службі у справах дітей Южноукраїнської міської ради Миколаївської області як дитина, яка проживає у сім'ї у якій матір ухиляється від виконання батьківських обов'язків з вересня 2014 року. Фактично ж з моменту народження дитини його вихованням займається позивачка. Неналежним чином діяли Служба в справах дітей, органи опіки та піклування,Южноукраїнський міський центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, які тривалий час не ставили питання про його опіку та піклування та протягом тривалого часу не визначали статус дитини, яка цього потребувала. Судом встановлено, що матір малолітнього [PERSON] з його народження неналежним чином виконує батьківські обов'язки, не займається вихованням сина, не піклується про його здоров'я, духовний та моральний розвиток, не виконує своїх батьківських обов'язків по вихованню, піклуванню, що передбачено ст.150 Сімейного Кодексу України.

Outcome: approved