Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дітей. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач з відповідачем є батьками: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які перебувають на утриманні та вихованні позивачки. Згідно рішення Виноградівського районного суду №299/108/14-ц від 13.05.2014 року відповідач сплачує аліменти в твердій грошовій сумі на утримання дочки [PERSON] 516 гривень та на утримання сина [PERSON] в розмірі 643 гривні. Однак діти фізично розвиваються, регулярно потребують суттєвих матеріальних затрат на одяг, харчування, додаткових витрат, що пов»язані з навчанням в школі, вивченням англійської мови. Сума отримуваних аліментів не забезпечує належного утримання дітей, просить збільшити розмір таких та стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500,00 гривень на кожну дитину Представник позивача подала заяву про розгляд справи у відсутності позивача, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно поданого заперечення просить стягувати з нього аліменти у мінімальному розмірі, для дитини відповідного віку, оскільки він не працевлаштований. Квартира, в якій він проживає за матірю та братом, потребує ремонту у звязку з її пошкодженням внаслідок вибуху газу. Справу просить розглянути у його відстуності. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України та п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я стягувача чи боржника та в інших випадках, передбачених СК України. Позивач з відповідачем є батьками: дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які перебувають на утриманні та вихованні позивачів. Згідно рішення Виноградівського районного суду №299/108/14-ц від 13.05.2014 року відповідач сплачує аліменти в твердій грошовій сумі на утримання дочки [PERSON] 516 гривень та на утримання сина [PERSON] в розмірі 643 гривні. Однак діти фізично розвиваються, регулярно потребують суттєвих матеріальних затрат на одяг, харчування, додаткових витрат, що пов»язані з навчанням в школі, вивченням англійської мови. Крім дитина сторін, син [PERSON], у звязку із хронічним захворюванням періодично хворіє, що потребує додаткових витрат на його лікування, відповідно до амбулаторної картки, виписки стаціонарного хворого (а.с.10-13). У відповідності до ЗУ "Про Державний бюджет України на 2017 рік" передбачено прожитковий мінімум дитини віком від 6-18 років з 01.05.2017 по 30.11.2017 р. в розмірі 1777 грн. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. При вирішення спору суд враховує засади рівності батьків в утриманні своєї дитини, які передбачені Сімейним кодексом України. Визначаючи розмір аліментів на утримання дітей в розмірі 1500 грн. щомісячно на кожну дитину, позивач не підтвердила жодними доказами обґрунтованість такого розміру аліментів, у звязку з чим з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі 1000 гривень щомісячно на кожну дитину. Захворювання молодшої дитини, витрати на її лікування, за наявності спору між сторонами підлягають вирішенню окремо, відповідно до ст. 185 СК України, як додаткові витрати на дитину. За встановлених обставин позов підлягає до часткового задоволення. Подані заперечення відповідача частково підтверджують викладені в ньому обставини, зокрема, щодо складу сімї, відсутність постійної роботи, не можливість тимчасового проживання за зареєстрованим місцем проживання у звязку з проведенням аварійно-відбудовними роботами у підїзді. У той же час твердження про пошкодження вибухом газу квартири в якій він мешкає, спростовується відповіддю інфраструктури міста. Судові витрат від оплати яких позивач звільнена на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial