Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Служба у справах дітей Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про надання постійного дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька. В обґрунтування свого позову [PERSON] зазначила, що з 16.05.2009 року по 20.01.2014 року сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина - [PERSON], [INFO], який після того, як приблизно 2,5 роки тому відповідач покинув їх, залишився проживати з нею та на повному її утриманні. Відповідач здоров'ям сина не цікавиться, в його вихованні та утриманні участі не приймає, аліменти не сплачує, кошти не надає. Син часто хворіє і вона має можливість вивозити сина на оздоровлення за кордон, однак без дозволу батька це є неможливим, а постійно брати дозвіл у батька немає можливості, бо їй навіть достеменно не відомо, де він постійно мешкає. Крім того, на її звернення до нього щодо дозволу, відповідач не відповідає. Вважає, що відповідач перешкоджає забезпеченню реалізації охоронюваних законом прав та інтересів дитини. З огляду на викладене, просить усунути перешкоди у здійсненні права неповнолітнього [PERSON] на виїзд за кордон. Надати постійний дозвіл на виїзд малолітнього [PERSON], [INFO], за кордон без згоди та супроводу батька - [PERSON] у супроводі матері - [PERSON] Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, мотивуючи їх обставинами, викладеними у позовній заяві, просила суд їх задовольнити, зазначивши, що задоволення позовних вимог буде в інтересах дитини. Відповідач в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Служби у справах дітей - Кучеренко С.М. позов підтримала, проти його задоволення не заперечувала. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом по справі встановлено, що 16.05.2009 року по 20.01.2014 року сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі (а.с.6-7), від якого мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с.8). На підтвердження стану здоров'я малолітньої дитини, суду надано медичні виписки та епікризи (а.с.12-13). Частиною 2 статті 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно зі ст. 4 Закону України від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" та постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України" виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі й рішення суду. Відповідно до п.22 ч.1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого Постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», встановлено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон. У ст. 141 Сімейного кодексу України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову про надання дозволу виїзду дитини за кордон без зазначення конкретної держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. Крім того, в порушення вимог ст. 10, 60 ЦПК України, суду не було надано доказів щодо неможливості отримання нотаріальної згоди батька, а також заперечення відповідача, який не відмовлявся від надання згоди і не визначились з правовою підставою надання дозволу виїзд дитини за кордон без згоди батька аж до досягнення повноліття, крім визначеної ст. 4 Закону можливості ухвалення судом рішення на виїзд, а не на виїзд без згоди батька до досягнення дитиною повноліття, не позбавленого батьківських прав. Виходячи з вищевикладеного суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed