Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [INFO] помер дідусь позивача [PERSON] . За життя [PERSON] належним чином розпорядився своїм майном та 21.04.2006 року склав заповіт, яким все своє майно де б воно не знаходилось, з чого б не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що за законом він матиме право заповів позивачу. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки при ньому площею 0,58 га. Спадщину після смерті діда позивач прийняла шляхом подачі 20.04.2012 року відповідної заяви до Кам`янсько Дніпровської державної нотаріальної контори Запорізької області на підставі якої було заведено спадкову справу № 108/2012. 11.07.2018 року державним нотаріусом Кам`янсько - Дніпровської державної нотаріальної контори Запорізької області у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначене спадкове майно було відмовлено, про що видано відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Свою відмову нотаріус мотивував тим, що відсутні правовстановлюючі документи на вищевказане домоволодіння. Відповідно до технічного паспорту, виготовленого ТОВ «ЗМБТІ» 30.04.2013 року, будинок [ADDRESS] побудовано у 1960 році. На виконання\~постанови Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105\~сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Отже, у радянські часи, коли [PERSON] у 1960 році побудував будинок, не передбачалося реєстрації права власності на будинок, збудований в сільській місцевості в БТІ, достатньо було запису у погосподарській книзі. Відповідно до законодавства колишнього СРСР індивідуальні будинки та домоволодіння в селах реєстрації не підлягали. В селах, після закінчення будівництва, робилися тільки відповідні записи у господарській книзі сільської ради та відкривався особистий рахунок на ім?я забудовника. Інших правовстановлюючих документів чинне на той час законодавство не передбачало. На підставі довідки з погосподарської книги нотаріуси посвідчували правочини з нерухомістю, видавали свідоцтва про право на спадщину. На підставі відповідного запису у погосподарській книзі померлий [PERSON] приватизував земельну ділянку при будинку у 1995 році. Сучасне законодавство вимагає для оформлення прав на спадкове майно витяг з реєстру прав на нерухоме майно, яке позивач отримати не може. Колізія у законодавстві унеможливлює отримання нею у нотаріальному провадженні свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок. Таким чином, дотримання процедури реєстрації права власності на спадковий житловий будинок, засвідчує лише офіційне визнання і підтвердження державою наявності в особи цього права. Просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок (літ. А) з господарськими забудовами (Б літня кухня, б, В сараї, Ж душ, З - вбиральня, Пг погріб з шийкою, № 1 ворота, № 2 паркан, № 3 свердловина), який розташований за адресою: [ADDRESS] [ADDRESS] . В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явились, надіслали на адресу суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просять суд позовну заяву задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнали, не заперечує проти задоволення позовної заяви. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків: 27 січня 2012 року помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Дніпровської сільської ради Кам`янсько Дніпровського району Запорізької області 01.02.2012 року (а.с.5). Факт родинних відносин між позивачем та померлим [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження матері позивача [PERSON] серії [NUMBER] від 14.12.1933 року, витягом з ДРАЦСГ про шлюб моїх батьків № 00007080245 від 09.12.2010 року, свідоцтвом про народження народження серії [NUMBER] від 02.02.1973 року, витягом з ДРАЦСГ про мій шлюб № 00015267570 від 15.04.2015 року, свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] від 24.06.2015 року.(а.с.6-10) За життя [PERSON] належним чином розпорядився своїм майном та 21.04.2006 року склав заповіт, яким все своє майно де б воно не знаходилось, з чого б не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що за законом він матиме право заповів [PERSON] . (а.с.11) 20.04.2012 р позивач звернулась до Кам`янсько-Дніпровської державної нотаріальної контори Запорізької області із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.12) Постановою державного нотаріуса Кам`янсько-Дніпровської державної нотаріальної контори Запорізької області від 11.07.2018 р позивачеві було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме: у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с.13) Відповідно до технічного паспорту, виготовленого ТОВ «ЗМБТІ» 30.04.2013 року, будинок [ADDRESS] побудовано у 1960 році.(а.с.18-20) Згідно записів погосподарської книги Дніпровської сільської ради за 1960 2014 роки головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] являється [PERSON] , 1931 року народження, який помер [INFO] , що підтверджується довідкою № 1016 від 03.11.2014 року, виданої Дніпровською сільською радою Кам`янсько Дніпровського району Запорізької області (а.с.14) [PERSON] , 1931 року народження, дійсно мешкав за адресою: [ADDRESS] з 1960 року та по день смерті [INFO] , що підтверджується довідкою № 1026 від 10.10.2016 року, виданої Дніпровською сільською радою Кам`янсько Дніпровського району Запорізької області (а.с.15) Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст..1216 ЦК України). Згідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1221 ЦК України зазначає, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Частина 1 ст.1223 ЦК України вказує, що право на успадкування мають особи, зазначені у заповіті. Право на спадкування виникає в день відкриття спадщини (ч.3 ст.1223 ЦК України). Згідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк в шість місяців, який починається з миті відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на мить відкриття спадщини не проживав постійно з спадкодавцем, повинен подати в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини.( ч.1 ст.1269 ЦК України). Відповідно Інструкції Міністерства юстиції України від 21.05.2005 року №19-32/319 у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись в судовому порядку. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, не заборонених Законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із Закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав , їх виникнення, перехід та припинення підлягає державної реєстрації. Нотаріус чи інша посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам законодавства (ст.49 Закону України ««Про нотаріат» із змінами, відповідно із Законом №210/98-ВР від 24.03.1998 року»). Частиною 2\~ст.\~3 Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~правна нерухоме\~майно та\~їх обтяжень» встановлено,\~що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього\~Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Частина 3\~ст.\~3 зазначеного Закону вказує, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, за таких умов: якщо реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Постановою Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про успадкування» зазначається, що справи про успадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та наявності інших спадкоємців і спору між ними. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно Інформаційного листа Вищого спеціалізованого сулу України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 27.09.2012 р. №10-1387/0/4-12 "Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та успадкування", відповідно до ст.2 Закону України від 01.07.2004 р. №1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових норм на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають повному задоволенню, оскільки померлий [PERSON] при житті розпорядився своїм майном, склавши заповіт, яким все своє майно заповідав [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved