Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

27.07.2021 зроку [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить дозволити йому усиновити [PERSON] , [INFO] . Мотивує заяву тим, що 05.06.2021 року зареєстрував шлюб з [PERSON] , матір`ю дитини. Зазначає, що з [PERSON] склались добрі стосунки, він дуже прив`язався до заявника та вважає його своїм батьком. Вказує, що має постійне місце роботи та достатній заробіток. Стан здоров`я і житлові умови дозволяють йому належно виховувати дитину. В судовому засіданні [PERSON] підтримав заяву, просив її задовольнити і пояснив, що дитина проживає в його сім`ї та вважає його своїм батьком. З правами та обов`язками, що виникають внаслідок усиновлення, станом здоров`я дитини він обізнаний. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, просить ухвалити рішення про усиновлення її сина, підтвердила, що син називає заявника, який виховує його, своїм батьком, між ними склались добрі стосунки. Представник Органу опіки та піклування Драгомарецька В.А. в судовому засіданні вважала заяву обґрунтованою та не заперечувала щодо усиновлення [PERSON] малолітнього [PERSON] , оскільки це буде відповідати інтересам дитини. Вислухавши заявника, представника Органу опіки і піклування, матір дитини [PERSON] , дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст. 3, 4, 5, 7 Сімейного Кодексу України, кожна особа має право на проживання в сім`ї. Сім`я створюється, в тому числі, і на підставі усиновлення. Держава створює пріоритет сімейного виховання дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. Згідно зі ст. 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ETS N58), прийнятою 24.04.1967 року в Страсбурзі, і яка відповідно до ст. 9 Конституції України є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови. Принцип 6 Конвенції "Про права дитини" від 20.11.1959 року Генеральної Асамблеї ООН проголошує що дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли є можливість, рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові й моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли мають місце виключні обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю. На суспільстві і на органах публічної влади повинен лежати обов`язок здійснювати особливе турбування про дітей, немаючих сім`ї та про дітей немаючих достатніх засобів до існування. Стаття 20 Конвенції "Про права дитини" від 20.11.1959 року Генеральної Асамблеї ООН відзначає, що одним з власних як найкращих інтересів дитини є її усиновлення. Відповідно до ст. 207 СК України, усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Згідно ч.1 ст. 208 СК України, усиновленою може бути дитина. Статтею 6 СК України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 211 СК України, усиновлювачем може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. Різниця у віці між усиновлювачем та дитиною не може бути більшою ніж сорок п`ять років (ч.ч. 1, 2 ст. 211 СК України). Згідно ст. 217 СК України, усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Згода батьків на усиновлення дитини має бути безумовною. Угода про надання усиновлювачем плати за згоду на усиновлення дитини батькам, опікунам чи іншим особам, з якими вона проживає, є нікчемною. Згода батьків на усиновлення може бути дана ними лише після досягнення дитиною двомісячного віку. Якщо мати чи батько дитини є неповнолітніми, крім їхньої згоди на усиновлення потрібна згода їхніх батьків. Письмова згода матері на усиновлення засвідчується нотаріусом. Мати, батько дитини мають право відкликати свою згоду на усиновлення до набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Статтею 218 СК України передбачено, що для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення. Усиновлення провадиться без згоди дитини, якщо вона у зв`язку з віком або станом здоров`я не усвідомлює факту усиновлення. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] одружились 05.06.2021 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 10). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 08.10.2014 року, [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Батьком дитини зазначений [PERSON] (а.с. 11). З копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження вбачається що відомості про батька [PERSON] , [INFO] , внесено до реєстру відповідно до ч.1 ст. 135 СК України (а.с.12). Згідно ч.1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ст. 224 СК України, суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини, мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину, особу дитини та стан її здоров`я. Відповідно до п.6) Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року №3, вирішуючи заяву про усиновлення по суті, суд зобов`язаний перевірити наявність передбачених законом підстав для усиновлення, зокрема: чи дали батьки дитини згоду на це (якщо вона необхідна); чи може заявник бути усиновлювачем; чи є дитина відповідно до законодавства суб`єктом усиновлення і чи виконано вимоги частин першої-третьої статті 218 СК щодо наявності згоди дитини; чи відповідають висновок органу опіки та піклування і дозвіл на усиновлення уповноваженого органу виконавчої влади необхідним вимогам. Судом встановлено, що заявник [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягувався (а.с. 13), має задовільний стан здоров`я (а.с. 20), проживає разом з дружиною та її сином (а.с. 19), матеріально забезпечений, має сталий дохід (а.с. 17). Таким чином суд ,важає що умови проживання родини відповідають належному розвитку дитини, що підтверджується наданими суду доказами - довідкою Міністерства внутрішніх справ України, висновком про стан здоров`я, актом обстеження житлово-побутових умов, довідкою про доходи, довідкою з місця проживання. Орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради 13.07.2021 року склав висновок за № 16/02-34/2290, згідно якого вважав за доцільне усиновлення [PERSON] малолітнього [PERSON] , що відповідатиме інтересам дитини. Враховуючи вік дитини, згода на усиновлення не з`ясовувалась (а.с. 15-16). Перешкод до усиновлення, передбачених ст. 212 СК України, в судовому засіданні не встановлено. Враховуючи зазначені обставини, що мають істотне значення та здатність заявника забезпечити стабільні і гармонійні умови для життя та розвитку дитини, що усиновлюється, суд вважає можливим допустити усиновлення. Відповідно до ч.1 ст. 220 СК України, на усиновлення дитини одним із подружжя потрібна письмова згода другого з подружжя, засвідчена нотаріально. На виконання вимог закону письмові матеріали справи містять засвідчену нотаріусом заяву [PERSON] від 08.07.2021 року, про згоду на усиновлення малолітнього сина [PERSON] , її чоловіком [PERSON] (а.с.14). Одночасно заявник просить змінити усиновленій дитині прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », по батькові - з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно зі ст. 229 СК України, особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини і суд задовольняє таку заяву усиновлювача у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини. У відповідності зі ст. 231 СК України, якщо усиновлювачем є чоловік і, якщо він записується батьком дитини, відповідно змінюється прізвище, по-батькові дитини. Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу III Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. З огляду на викладене, суд вважає що усиновлення [PERSON] малолітнього [PERSON] відповідатиме інтересам дитини та сприятиме забезпеченню стабільних і гармонійних умов його розвитку. При цьому, підлягає задоволенню вимога про внесення змін до актового запису про народження дитини в частині зазначення нових прізвища та по батькові. Статтею 225 СК України передбачено, що усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Правові наслідки усиновлення визначені ст. 232 СК України. Так, у відповідності до ч.ч. 1, 3, 4, 5 ст. 232 СК України, з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. З моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків.

Outcome: approved