Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

15.05.2014 року до Врадіївського районного суду від органу опіки та піклування Врадіївської районної державної адміністрації надійшла позовна заява з вимогою про відібрання у матері [PERSON] її малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], без позбавлення матері батьківських прав. Позовні вимоги мотивовані тим, що мати дітей, ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків по їх вихованню, участі у вихованні та утриманні дітей не приймає. Представник органу опіки та піклування Врадіївської районної державної адміністрації в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. При цьому просила врахувати, що тривалий час малолітні діти не проживають з матір»ю з її винної поведінки, так як остання вихованням, утриманням дітей не займається, не виконує належним чином батьківські обов»язки, не створює належні умови для повноцінного розвитку дітей у її сім»ї, хоча взмозі це робити - є здоровою, працездатною особою. На даний час діти проживають у сім»ї [PERSON], де створені належні умови для утримання та проживання вказаних дітей. Прокурор позовні вимоги органу опіки та піклування підтримав та просив їх задовольнити - постановити рішення про відібрання вказаних дітей від матері без позбавлення її батьківських прав. Під час з»ясування судом думки самої дитини щодо матері та можливості відібрання її у матері, то було встановлено, що дитина обізнана про суть питання, на свій вік добре володіє обставинами про свою матір, у судовому засіданні підтвердила, що мати його не утримує, вихованням не займається, вживає спиртні напої, тривалий час він не ходив до школи, мати не готовила їжу, спав на підлозі. Мати його долею та менших брата і сестри не цікавиться. На даний час він проживає біля [PERSON] Він не заперечує, щоб його відібрали у мами, так як не хоче з нею проживати та хоче проживати біля своїх брата і сестри, біля баби. Третя особа [PERSON] проти задоволення позову не заперечувала та підтвердила факти викладені у заяві щодо неналежного виховання та утримання неповнолітніх дітей їх матір»ю, через що вказані діти на даний час проживають біля неї та знаходяться на її утриманні. Представник третьої особи - КЗ «Березківський НВК «Загальноосвітня школа-інтернат - ліцей І-ІІІ ст.» в судове засідання не з»явився, та надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Відповідач позовні вимоги органу опіки та піклування визнала частково - щодо відібрання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], не заперечувала, щодо відібрання неповнолітнього [PERSON], [INFO], заперечувала. При цьому, обставини щодо неналежного виконання батьківських обов»язків до всіх трьох дітей - не заперечувала. Заслухав пояснення осіб, що беруть участь у справі, показання третьої особи [PERSON], допитаного в якості свідка, показання свідка [PERSON], дослідив та оцінив письмові докази, висновок органу опіки та піклування, заслухав думку дитини [PERSON] у присутності педагога [PERSON], психолога [PERSON], суд вважає, що позов підлягає задоволенню. До такого висновку суд прийшов на підставі наступного. Так, судом встановлено, що відповідачка [PERSON], [INFO], є матір»ю дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. (свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане відділом РАГС Саксаганського РУЮ м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, [NUMBER] та [NUMBER] видані Сирівською сільською радою Врадіївського району Миколаївської області). Батько дітей [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 10.06.2013 року). Батько [PERSON] з сім»єю не проживає та сплачує аліменти на утримання дитини відповідно до рішень Саксаганського районного суду м. Кривій Ріг від 13.09.2004 та 07.12.2010 років. За заявою матері, неповнолітній [PERSON] з 07.05.2014 року був поміщений до КЗ «Березківський НВК «Загальноосвітня школа - інтернат - ліцей І-ІІІ ст.» Миколаївської обласної ради, де пробув до 15.05.2014 року ( довідка Березківського закладу №409-15/07 від 13.06.2014 року). 15.05.2014 року за заявою батька хлопчика, останній був забраний з навчального закладу та переїхав у м. Кривій Ріг, де у сім»ї батька пробув тиждень, після чого знову був забраний матір»ю. З того часу вказана дитина проживає у сім»ї своїх менших рідних брата та сестри - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] ( показання свідків, акти обстеження житлово-побутових умов сімей, довідки про склад сім»ї). На даний час неповнолітні діти відповідачки проживають біля баби - [PERSON], яка створила належні умови для проживання дітей та опікується їх вихованням, утриманням. З 26.09.2013 року по 26.03.2014 року сім»я відповідачки [PERSON] перебувала під соціальним супроводом, який вела спеціаліст ВР ЦСССДМ [PERSON], так як сім»я опинилася в складних життєвих обставинах. Сім»я знята з соціального супроводу з негативним результатом через винну поведінку матері дітей та небажання останньої виконувати належним чином батьківські обов»язки. (характеристика Сирівської сільської ради, довідка Врадіївського РЦСССДМ, показання свідка [PERSON]) Як вбачається з актів обстеження матеріально-побутових умов сім»ї відповідачки, які проводились неодноразово комісіями за участі представників громади Сирівської сільської ради , служби у справах дітей, мати дітей не створила належні умови для проживання власних дітей. Відповідачка проживає разом зі своїм співмешканцем [PERSON] у житловому будинку своїх батьків, які є пенсіонерами та інвалідами. Власного житла не має, земельної ділянки не має, домашнє господарство не утримує. У житловому будинку відсутні елементарні побутові зручності для дітей - відсутні дитячі ліжка, стіл, одяг. Дитина [PERSON] власного ліжка немає, спав на підлозі. Одяг дитини та дитина брудна, голодна. Мати дітей проживала за рахунок допомоги по догляду за малолітніми дітьми та отримання аліментів на старшу дитину. Кошти, які отримувала мати від держави на дітей та аліменти використовувала не за призначенням , а витрачала на власні потреби. З шкільним закладом, де навчався старший син, мати з власної ініціативи втратила зв»язок вже понад два роки. Контроль над дитиною, яка перебуває у складному психо-емоційному стані та у перехідному віці, з вини матері втрачено. ( характеристика Сирівської ЗОШ, характеристика з місця проживання відповідачки №205 від 12.03.2014 року, показання свідків, психолога). Мати дітей на обліку як безробітна не перебуває (довідка ВРЦЗ від 12.03.2014 року №270). Стан здоров»я матері є задовільний, є особою працездатного віку, хоча ніде не працює. Відповідно до постанови Врадіївського районного суду від 04.02.2014 року відповідачка притягувалась до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП та на останню накладено адміністративне стягнення у виді попередження. Як вбачається з рішення Врадіївського районного суду від 19.03.2014 року та яке набрало законної сили 30.03.2014 року, з відповідачки стягнуто на користь [PERSON] на утримання дітей аліменти у розмірі 1/3 частки, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Обставини встановлені вказаним рішенням для даної справи мають преюдиційне значення у порядку ч.3 ст. 61 ЦПК України та не підлягають доказуванню. Згідно висновку органу опіки та піклування Врадіївської районної державної адміністрації від 13.05.2014 року №692/16-01, у [PERSON] доцільно відібрати малолітніх дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Встановив вказані обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що є законні підстави для постановлення рішення про відібрання дітей у матері. Суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування, думку старшої дитини, так як вважає їх такими, що вони відповідають інтересам самих дітей та не порушують права цих дітей та їх матері. Враховуючи, що мало місце ухилення відповідачки від виконання своїх обов»язків відносно малолітніх дітей, що полягло у незабезпеченні їм необхідних умов проживання та виховання, і такі умови [PERSON] не створила і натепер, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо відібрання дітей без позбавлення батьківських прав є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При цьому, суд керується вимогами ст. 51 Конституції України, згідно якої батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім»я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно ст. 170 СК України , суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених п.п.2-5 ч.1 ст. 164 СК України, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров»я і морального виховання. В ч.1 ст. 164 СК України в п.п.2-5 вказано такі підстави: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Крім того, ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Декларація прав дитини від 20.11.1959 р. (п.6) та Конвенція про права дитини від 20.11.1989 р. вказують, що дитина може бути розлучена з одним із батьків лише у винятковій ситуації. Таку ситуацію і було доведено у судовому засіданні представником органу опіки та піклування. Судові витрати, що складаються з судового збору, у порядку ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідачки.

Outcome: approved