Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) в березні 2016 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач 1), [PERSON] (далі - відповідач 2) про заперечення батьківства та встановлення свого, (а.с.2-3), підставу якого змінив 06.06.2016 року. В позові позивач зазначив, що навесні 2012 року він почав зустрічатися з відповідачем 2, яка на той час перебувала у шлюбі з відповідачем 1. Сімейне життя у них не склалося, дітей не було. Шлюб між відповідачами було розірвано. Інтимні відносини позивача з відповідачем 2 припинились в середині лютого 2013 року. Позивач зазначає, що він не одноразово намагався переговорити з відповідачем 2 про їхнє спільне подружнє життя, пропонував їй одружитися, але відповідач 2 ухилялася від відповіді. [INFO] вона народила доньку [PERSON]. Відповідач 2 за згодою відповідача 1 зареєструвала його батьком доньки [PERSON]. У свідоцтві про народження [PERSON] прізвище вказано [PERSON], по - батькові [PERSON], про що вчинено актовий запис № 69, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 23.10.2013 року відділом РАЦС реєстраційної служби Петропавлівського районного управління юстиції. Позивач зазначає, що півроку тому він почав проживати з відповідачем 2. Тоді він побачив, що дитина [PERSON] дуже схожа на його матір. Він почав допитуватися, хто являється біологічним батьком [PERSON], відповідач 2 повідомила, що дійсно [PERSON] його донька. Позивач вказує, що на даний час він проживає з відповідачем 2, веде спільне господарство, виховує доньку [PERSON], планують зареєструвати шлюб. Посилаючись на ст.ст.125, 130, 134 Сімейного кодексу (далі - СК) України позивач просив визнати, що відповідач 1 не є батьком дитини [PERSON], [INFO], яку народила відповідач 2; визнати позивача батьком цієї дитини; виключити відомості про батька відповідача 1 з актового запису про народження та внести зміни до актового запису про народження дитини [PERSON] і записати її батьком позивача. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач 1 в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. Відповідач 2 в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечувала. Представник третьої особи Петропавлівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою (скаргою) осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу У ч. 1 ст. 64 ЦПК України вказано, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Судом встановлено, що позивач та відповідач 2 мали інтимні стосунки під час перебування відповідача 2 в шлюбі з відповідачем 1. 28.08.2012 року шлюб між відповідачами розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-КИ № 178130, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Петропавлівського районного управління юстиції 28.08.2016 року (а.с. 8). Після розірвання шлюбу позивач та відповідач 2 ще продовжували тривалий час зустрічатися. Їхні інтимні стосунки припинилися в середині 2013 року. [INFO] відповідач 2 народила дитину [PERSON], батьком якої записаний відповідач 1, що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER], виданим 23.10.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Петропавлівського районного управління юстиції (а.с. 12). Народження відповідачем 2 дитини [PERSON], батьком якої може бути позивач, підтверджується тим, що у період зачаття дитини відповідач 2 мала інтимні стосунки з позивачем і вона стверджує, що саме позивач є батьком дитини. З кінця 2015 року позивач та відповідач 2 проживають разом, та ведуть спільне господарство, дитина [PERSON] мешкає разом з ними та називає позивача батьком. Обставини, викладені позивачем у позовній заяві відповідачами не оспорюються, позовні вимоги ними визнано у повному обсязі. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. У ч.3 ст.128 СК України передбачено, що позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Приймаючи до уваги, що позивач фактично утримує та виховує дитину, яка разом з матір'ю проживає в його сім'ї, він є належним позивачем. Відповідно до ч.2 ст.128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь - які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи. Оскільки визнання батьківства є суб'єктивною обставиною, що знайшло свої відображення в певних діях позивача, а саме: матеріальне утримання дитини, піклування про дитину, суд розцінює як достовірні докази визнання позивачем свого батьківства. Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст.129 СК зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до п.п.20 п.1 Розділу Ш Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 р. № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 р. № 96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установленням неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п.2.16.4 Розділу ІІ Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов'язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Позивачу про його батьківство стало відомо зі слів відповідача 2 приблизно півроку назад і він звернувся з вимогами про визнання свого батьківства у межах строку позовної давності, який становить один рік та перебіг якого починається з дня, коли він дізнався про своє батьківство. Відповідно до ст.134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 СК, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. При подачі позовної заяви позивачем сплачено судовий збір за чотири позовні вимоги немайнового характеру, в сумі 2204 грн. 80 коп., що підтверджується квитанцією ПАТ КБ «ПриватБанк» від 22.03.2016 року № 0.0.525016987.1 (а.с. 1). 06.06.2016 року позивачем подано позовну заяву, в якій змінено підставу позову, і зазначено три позовні вимоги немайнового характеру, за розгляд яких він повинен був сплатити судовий збір в сумі 1653 грн. 60 коп. Тобто позивачем переплачено судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. Згідно з п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідачів в рівних частках на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді сплаченого ним судового збору. На підставі викладеного ст.ст. 128, 129, 134 СК України, п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" та

Outcome: approved