Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

16 вересня 2013 року [PERSON] звернувся до Золочівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача на його користь відшкодування заподіяних матеріальних збитків у розмірі 17996,13 гривень. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 13 серпня 2012 року о 18:15 годині по вулиці Ворошилова у м. Дергачі Харківської області, з вини відповідача, що керувала автомобілем «Citroen Berlingo», державний номер [NUMBER], сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої належне позивачу авто ВАЗ-11183, державний номер [NUMBER], зазнало механічних ушкоджень на загальну суму 44152,87 грн. ПАТ Страхова компанія «АХА Страхування» запропонувала позивачу забрати авто та виплатити його вартість, проте позивач відмовився, мотивувавши це тим, що це його перше авто та він бажає залишити його собі та полагодити. В зв'язку з цим позивачу страховою компанією було виплачено 27662,87 гривень, решту суми позивач просив стягнути з відповідача, додавши до цієї суми витрати на транспортування авто, що після ДТП не могло самостійно рухатися. В судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, з вказаних мотивів, просили задовольнити. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] проти позову заперечували, зауважили, що позивач, відмовившись від пропозиції страхової компанії по виплаті повної вартості авто з передачею авто страховій компанії, отримав передбачений законом розмір страхової виплати та тим самим позбавив себе права вимагати від відповідача решти суми спричиненої шкоди. Треті особи [PERSON] та ПАТ Страхова компанія «АХА Страхування» в судове засідання не з'явилися, просили справу розглядати за їх відсутності. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та визнано сторонами, що 13 серпня 2012 року [PERSON] о 18:15 годині, керуючи автомобілем «Citroen Berlingo» державний номер [NUMBER], у м. Дергачі Харківської області, не впоралася з керуванням, виїхала на полосу зустрічного руху та допустила зіткнення з автомобілем «ВАЗ-11183» державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], належного [PERSON], що також підтверджується довідкою 9053862 про дорожньо-транспортну пригоду від 14.08.2012 року та наданою суду копією постанови Дергачівського районного суду Харківської області від 27 вересня 2012 року, якою [PERSON] визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за вказаних обставин. Згідно наданого суду висновку №675 по визначенню вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин від 11 вересня 2012 року, складеного ФОП [PERSON] ринкова вартість авто ВАЗ 11183, реєстраційний номер [NUMBER], належного [PERSON] на момент ДТП 13.08.2012 року складає 44152,87 гривень. Вартість відновлювального ремонту вказаного авто на момент ДТП 13.08.2012 року складає 44679,97 гривень. Вартість матеріальної шкоди спричиненої [PERSON], як власнику автомобіля ВАЗ 11183, реєстраційний номер [NUMBER], на момент ДТП 13.08.2012 року складає 44152,87 гривень. Висновок містить розрахунки, на підставі яких було визначено вказані суми, так, зокрема, зазначено, оскільки вартість відновлювального ремонту авто перевищує його ринкову вартість, вартість матеріальної шкоди приймається рівною ринковій вартості авто. Відомості вказані у висновку, як то розмір спричиненої шкоди, розмір вартості авто та його відновлювального ремонту не заперечуються та визнані сторонами. Актом виконаних робіт №30/40 від 30 квітня 2013 року виконаним ФОП [PERSON] засвідчено той факт, що автомобілю ВАЗ 11183, реєстраційний номер [NUMBER], проведено ремонтні роботи на суму 44679,97 гривень. За повідомленням ПАТ «СК «АХА Страхування» судом встановлено, що відповідачем [PERSON] було застраховано належний їй транспортний засіб «Citroen Berlingo» державний номер [NUMBER], згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АА/7874284. 16.08.2012 року з заявою про настання страхової події звернувся [PERSON], як власник транспортного засобу, що постраждало у ДТП, що сталося з вини відповідача. Страховою компанією, даний випадок було визнано страховим, з врахуванням положень ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зроблено розрахунок страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування у сумі 27 662,87 гривень. Факт виплати вказаної суми страхового відшкодування додатково підтверджується копією банківської квитанції (заява про видачу готівки №156Т99444 ) від 29.10.2012р. В судовому засіданні позивач пояснив, що страховою компанією ПАТ «СК «АХА Страхування» йому було запропоновано передати їй авто, що постраждало у ДТП та виплатити його повну вартість, згідно наведеного вище розрахунку. Проте позивач відмовився, не бажаючи передавати авто, з тих мотивів, що це його перше авто, він його цінує та бажає залишити собі. В результаті чого страховою компанією [PERSON] було запропоновано залишити собі авто, а страхове відшкодування отримати у розмірі 27 662,87 гривень, на дану пропозицію позивач погодився. Позивач та його представник пояснили, що прийняли таку пропозицію лише через ту обставину, що [PERSON] не має договірних відносин з ПАТ «СК «АХА Страхування». Позивач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що не вважає своє авто фізично знищеним. Наданими суду квитанціями та актами виконаних робіт ПФ «Крам» підтверджено той факт, що авто ВАЗ 11183, реєстраційний номер [NUMBER], було транспортовано (евакуйовано) з місця ДТП до вул. Постишева м. Харкова, з вулиці Постишева до СТО. Вирішуючи спір суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями статтями 3, 27, 41, 68 Конституції України, Цивільним кодексом України (далі - ЦК), законами України від 7 березня 1996 року № 85/96-ВР "Про страхування"; від 1 липня 2004 року № 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в редакції, що діяла на момент ДТП (далі - Закон № 1961-IV); вирішуючи спір суд також враховує положення Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року, а саме п.1-4, п.п.14,15. Так, зокрема, відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно положень ст. 22 Закону № 1961-IV (в редакції, що діяла на момент ДТП) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV (в редакції, що діяла на момент ДТП), який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі, якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. При стягненні на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинно вирішуватися питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду, оскільки якщо транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи МТСБУ. Таким чином, судом встановлено, в результаті ДТП, що сталося з вини відповідача [PERSON] 13.08.2012 року, авто ВАЗ 11183, реєстраційний номер [NUMBER], належне позивачу, зазнало механічних ушкоджень, відповідно до положень ст. 61 ЦПК України дана обставина не підлягає доказуванню, за наявності рішення постанови Дергачівського районного суду Харківської області від 27 вересня 2012 року. [PERSON], є відповідальною за завдану шкоду відповідно до положень ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, в той же час враховуючи, що останньою було застраховано її цивільно-правову відповідальність згідно ст. 22 Закону, страхувальник ПАТ «СК «АХА Страхування» у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі зобов'язаний здійснити відшкодування третій особі [PERSON], майну якого заподіяно шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Витрати на ремонт транспортного засобу ВАЗ 11183, реєстраційний номер [NUMBER] складають 44679,97 гривень, тобто фактично перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди 44152,87 гривень. За таких умов, коли ремонт авто є економічно необґрунтований, дане авто може бути визнано фізично знищеним за згодою власника транспортного засобу [PERSON] Як пояснив позивач, він не вважає авто фізично знищеним, та відмовився від пропозиції страхової компанії ПАТ «СК «АХА Страхування» передати їй авто та отримати страхове відшкодування у сумі 44152,87 гривень, що дорівнює вартості авто станом на момент ДТП. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування 17996,13 гривень, що складається з витрат на транспортування (евакуацію) авто та суми, що дорівнює різниці між вартістю авто станом на момент ДТП та сумою виплаченого страхового відшкодування. За таких обставин, коли [PERSON] не згоден на визнання його авто фізично знищеним відшкодування має здійснюватися відповідно до положень ч. 3 ст. 30 Закону(в редакції, що діяла на момент ДТП), тобто в межах різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрат з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди, що відповідно до повідомлення ПАТ «СК «АХА Страхування» було виплачено страховиком у сумі 27 662,87 гривень. Беручи до уваги, що позивач залишив собі авто, не вважає його фізично знищеним, він отримав відшкодування у встановленому законом розмірі, суд, за аналогією закону (ст. 8 ЦК України) застосовує положення ст. 30 Закону до виниклих правовідносин та відмовляє у задоволенні позову. Оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed