Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

24 червня 2015 року до суду надійшла позовна заява [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON] в якій позивачі просять усунути перешкоди у користуванні житловим будинком №52 по вул. Орловській у м. Костянтинівка Донецької області, визнавши [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в будинку №52 по вул. Орловській у м. Костянтинівка Донецької області. В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що вони є співвласниками будинку №65 по вул. Орловській у м. Костянтинівка згідно рішення народного суду м. Костянтинівка Донецької області від 02.03.1987 р. та свідоцтва про право на спадок по закону від 21.01.2011р. Після оформлення права власності, вони стали проживати у цьому будинку та зареєстрували своє місце проживання там. Крім них у будинку з 2011 року зареєстрований брат та онук позивачки [PERSON] та дядько і син позивачки [PERSON], - відповідачі [PERSON], [PERSON] але з осіні 2014 року і до теперішнього часу за зазначеною адресою не проживають, в будинку не зявляються, особистих речей в будинку не має, комунальні послуги не оплачують. Зазначають, що в добровільному порядку відповідачі знятись не можуть, вони з ними жодного звязку не мають, а тому вимушені звернутись із даним позовом до суду. Позивачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, однак надали суду заяви в яких просять суд справу розглядати без їх участі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечили. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча про час та місце його слухання були повідомлені належним чином. З огляду на повторну неявку відповідачів, а також зважаючи на згоду позивачів щодо проведення заочного розгляду справи, суд проводив заочний розгляд справи у відповідності до ст. ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозвязку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Позивачі [PERSON], [PERSON] є співвласниками житлового будинку №52 по вулиці Орловській у м. Костянтинівка Донецької області, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.01.2011р.(а.с.11), витягом про державну реєстрацію прав Костянтинівського МБТІ від 03.02.2011р. (а.с. 29,31). Як вбачається із копії домової книжки (а.с. 9) та довідки від 09.07.2015р. №2417 (а.с. 28), у будинку №52 по вул. Орловській у м. Костянтинівка зареєстровано семеро осіб: позивачі [PERSON], [PERSON], а також відповідачі [PERSON], [PERSON] Актом перевірки паспортного режиму складеного 22 липня 2015 року КП "Служба єдиного замовника" (а.с. 39) стверджується, що відповідачі [PERSON], [PERSON] в будинку №52 по вул. Орловській у м. Костянтинівка не проживають за спірною адресою з жовтня 2014 року. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що проживає поряд з позивачами та їй відомо, що відповідачі не проживають у будинку позивачів більше року. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду зазначила, що відповідачів бачила у будинку позивачів орієнтовно більше одного року, однак після цього і до теперішнього часу вона їх там не бачила. Зазначила, що на даний час відповідачі у будинку не проживають. Вирішуючи питання про застосування норм матеріального права, які підлягають застосуванню при вирішенні даного спору, суд виходить із того, що спір виник з-приводу права користування майном, яке перебуває у приватній власності позивачів, а тому застосуванню підлягають відповідні норми ЦК України. Так, зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи той факт, що відповідачі відсутні понад один рік у будинку №52 по вул. Орловській у м. Костянтинівка, що судом беззаперечно встановлено, доказів поважності причин такої відсутності сторонами не надано, а судом не здобуто, то суд прийшов до висновку, що відповідачі втратили право користування зазначеним вище житловим будинком. Вирішуючи питання про задоволення позову, суд звертає увагу на те, що позовні вимоги позивачів сформульовані таким чином, що вони просять суд усунути їм перешкоди в користуванні житловим будинком, визнавши відповідачів таким, що втратили право користування ним. З огляду на те, що така вимога як усунення перешкод в користуванні власністю, є самостійним та окремим способом захисту цивільного права (негаторний позов), який передбачений у ст. 391 ЦК України, а судом не встановлено будь-яких існуючих перешкод у користуванні позивачками своїм майном, то у задоволенні такої вимоги слід відмовити. Разом з тим, відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, оскільки з пояснень позивачів судом встановлено, що метою їх звернення до суду є саме зняття з реєстраційного обліку відповідачів, то суд вважає, що достатнім та правильним для захисту їх права, є задоволення позову в частині визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком. Зазначене узгоджується із правовою позицією висловленою Верховним Судом України у Постанові №6-57цс11 від 16.01.2012р. На підставі ст. ст. 16, 391, 405 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial