Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до Немійської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON], після смерті якого залишилась спадкова маса у виді житлового будинку з господарськими будівлями, загальною площею 63,9 кв.м., який розташований по [ADDRESS]. Позивач та [PERSON] являються спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON] Спадкоємцем за законом являється дружина померлого [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] відмовились від спадщини та на неї не претендують. Спадщину позивач прийняла подавши відповідну заяву до нотаріальної контори. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву в якій вказала, що позов підтримує в повному обсязі, просила розгляд справи проводити за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій вказав, що просить розгляд справи проводити за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій вказала, що просить розгляд справи проводити за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду телеграму, в якій вказала, що просить розгляд справи проводити за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. [INFO] помер брат позивача [PERSON], а [INFO] померла мати позивача [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про смерть серії [NUMBER] та [NUMBER] відповідно. [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON] прийняв фактичним шляхом відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР діючого на час відкриття спадщини, так як на день їх смерті проживав разом з ними та фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Проте для оформлення своїх спадкових прав в нотаріальну контору не звертався. Так, відповідно до листа Немійської сільської ради №152 від 20.06.2014 в по господарській книзі №6 за період 1996-2005 роки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] входять до списку членів господарства по [ADDRESS]. [INFO] помер батько позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER]. Згідно заповіту від 04.04.2013 [PERSON] все своє майно заповів в рівних частках [PERSON] та [PERSON] З матеріалів спадкової справи, копія якої наявна в матеріалах справи, вбачається, що позивач прийняла спадщину після смерті батька шляхом подачі 24.01.2014 р. заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріусу Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] Також, в матеріалах спадкової справи наявні заяви [PERSON] та [PERSON] від 28.01.2014 про відмову від спадщини. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріусу Могилів-Подільської державної нотаріальної контори №02-31/483 від 05.06.2014, позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно померлого [INFO] [PERSON] відмовлено у зв'язку з тим, що позивач не надала жодних документів на спадковий будинок, що належав померлому. Як вбачається з листа КП «Могилів-Подільське МБТІ» від 13.05.2014 №210 згідно архівних даних станом на 31 грудня 2012 року, правовстановлюючі документи на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] відсутні. Згідно запису книги нумерації складеної 1988 року, головою погосподарського номера по [ADDRESS] являється [PERSON] Відповідно до довідки Тропівської сільської ради №645 від 13.05.2014 в [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,15 га розташований жилий будинок з господарськими будівлями, який згідно погосподарської книги №6 за 2011-2015 роки, особовий рахунок [NUMBER], на правах особистої власності належить померлому [PERSON] Спадкоємцями після смерті [PERSON], померлого 01.08.2003, залишились: дружина - [PERSON], донька - [PERSON] та донька дружини - [PERSON] Також, згідно з виписками з погосподарських книг № 6, 7, 8 за період 1983-2005 року до списку членів входили, зокрема: [PERSON], [PERSON], [PERSON] А в по господарських книгах №5 та №6 за період 2006-2015 роки головою двору спірного домоволодіння записано померлого батька позивача [PERSON], також членами господарства зазначені [PERSON] та друга дружина батька позивача [PERSON] Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року N 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року N 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за N 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року N 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги спадкодавець [PERSON] своє право власності на спірне домоволодіння в БТІ не зареєстрував. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року N 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Таким чином, вирішуючи спір, суд, оцінюючи всі докази в їх сукупності, приходить до висновку, що спірний житловий будинок належав померлому 02.08.2013 [PERSON] на праві приватної власності. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких підстав, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved