Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до Марківського районного суду із позовною заявою до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позову позивач вказала, що рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 23.03.2015 року було розірвано шлюб, зареєстрований 12.02.1983 року Сєвєродонецьким міським відділом ЗАГСу Ворошиловградської області між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №79. В період шлюбу за спільні кошти подружжям було придбано наступне майно: -11.11.2009 року - автомобіль марки VOLKSWAGEN CARAVELLE, 2008 року випуску, номерний знак [NUMBER]; ' -30.09.2010 року - автомобіль марки VOLKSWAGEN LT 35 TDI, 2004 року випуску, номерний знак [NUMBER]; ' -06.09.2012 року - житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 94,2 кв.м., житловою площею 51,5 кв.м., площа земельної ділянки 361 кв.м. Після розірвання шлюбу відповідачем було здійснено відчуження автомобілів VOLKSWAGEN CARAVELLE, 2008 року випуску - 31.05.2016 року, та VOLKSWAGEN LT 35 TDI, 2004 року випуску, - 18.08.2017 року, без згоди дружини, а кошти, одержані від продажу було ним привласнено. Жодної компенсації від продажу автомобілів позивач не отримала. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності. У зв'язку із тим, що відповідачем було здійснено відчуження двох автомобілів загальною вартістю 742 560 грн. без згоди дружини та без надання відповідної компенсації просить право власності [PERSON] на кошти, одержані від продажу, залишити за ним. При цьому, просить визнати за нею право власності на 1/2 частину [PERSON] у спільному майні подружжя - житловому будинку [ADDRESS], загальною площею 94,2 кв.м., житловою площею 51,5 кв.м., площа земельної ділянки 361 кв.м., загальною вартістю 742 560 грн. Позивач та представник позивача у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлена належним чином, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримали, проти заочного рішення не заперечували. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті «Судова влада україни» у розділі «Справи Кам'янобрідського районного суду м. Луганськ», про причини неявки до суду не повідомив, відзиву на позов до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за наявності всіх наступних умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечував проти такого вирішення справи. 25.09.2018 суд, без виходу до нарадчої кімнати, постановив провести заочний розгляд справи. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Главою 8 Сімейного кодексу України регулюється право спільної сумісної власності подружжя. Згідно із ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 68 Сімейного кодексу України Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно із ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Статтею 71 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто Використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшення, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11). Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. Відповідно до п. 30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 Сімейного кодексу. При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз'яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. З матеріалів справи встановлено, що відповідно до копії рішення Бориславського міського суду Львівської області від 23.03.2015 року було розірвано шлюб, зареєстрований 12.02.1983 року Сєвєродонецьким міським відділом ЗАГСу Ворошиловградської області між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №79. Рішення суду набрало законної сили 03.04.2015 року. Період шлюбу між сторонами становить з 12.02.1983 р. по 03.04.2015 р. (а.с.13-14). Відповідно до матеріалів , що стали підставою для перереєстрації автомобіля марки VOLKSWAGEN LT 35 TDI, 2004 року випуску, номерний знак [NUMBER] наданих Регіональним сервісним центром у Львівській області територіального сервісного центру № 4645, вказаний автомобіль зареєстровано за [PERSON] 30.09.2010 року та перереєстровано на нового власника за договором купівлі-продажу 18.08.2017 (а.с.15-17). Відповідно до матеріалів , що стали підставою для перереєстрації автомобіля марки VOLKSWAGEN CARAVELLE, 2008 року випуску, номерний знак [NUMBER] наданих регіональним сервісним центром в Запорізькій області, вказаний автомобіль зареєстровано за [PERSON] 11.11.2009 та перереєстровано на нового власника за договором купівлі-продажу 01.06.2016 (а.с. 94-98). Відповідно до договору купівлі-продажу від 31.08.2012 та відомості з реєстру прав власності на нерухоме майно, житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 94,2 кв.м., житловою площею 51,5 кв.м., площа земельної ділянки 361 кв.м з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який розташований на земельній ділянці фактична площа якої 361 кв.м. належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.8-12). Згідно звіту ТОВ «Альянс» № 5095/1 про незалежну оцінку майна: вартість автомобіля VOLKSWAGEN LT 35 TDI, 2004 року випуску, номерний знак [NUMBER] на дату проведення оцінки складає 204 345,00 гривень (145-152). Згідно звіту ТОВ «Альянс» № 5095/2 про незалежну оцінку майна: вартість автомобіля VOLKSWAGEN CARAVELLE, 2008 року випуску, номерний знак [NUMBER] на дату проведення оцінки складає 310 009,00 гривень (а.с.175-182). Згідно звіту ТОВ «Альянс» № 5105 про оцінку вартості житлового будинку з надвірними будівлями розташованого за адресою: [ADDRESS], складає 512 900,00 гривень (а.с.153-154). Відповідно до розпорядження голови Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської області позивач [PERSON] є засновником дитячого будинку сімейного типу (а.с.27) та відповідно довідки про склад сім'ї (а.с.25) на її утриманні перебуває вісім дітей, з них шість неповнолітні. Отже, судом встановлено, що спірні жилий будинок та автомобілі були придбані сторонами в період перебування у зареєстрованому шлюбі та згідно зі ст. 60 СК України мають вважатися спільним сумісним майном подружжя. З огляду на зазначене, враховуючи, що відповідачем було здійснено відчуження двох автомобілів вартістю 204 345,00 гривень та 310 009,00 гривень, загальною вартістю 514 354,00 гривень без згоди дружини, та вартість будинку складає 512 900,00 гривень, та підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя не має, суд, приходить до висновку, що обставини, викладені позивачем в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, а тому позовна заява [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя , підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При розподілі судових витрат суд враховує, те, що позивача ухвалою суду звільнено від сплати судового збору та ухвалено рішення про задоволення позову з відповідача підлягає до стягнення на користь держави судового збору у розмірі 2564,50 грн., що складає 1 відсоток від ціни позову.

Outcome: approved