Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, який мотивує тим, що 08 червня 2017 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у Ужгородському міському відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області. Від цього шлюбу [INFO] у подружжя народилась дитина син [PERSON] , З часом відносини між сторонами поступово почали погіршуватися, , сторони почали віддалятися один від одного, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Сторони мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім"ю, не здатні підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім"ї та піклуватися про побудову сімейних стосунків між собою на почуттях взаємної любові , поваги, дружби , взаємодопомоги. Сторони разом не проживають, шлюб між ними є лише формальним, оскільки особисті відносини між сторонами закінчились та взагалі відсутнє будь-яке спілкування. Також, вказує, що відповідач має постійний дохід, однак свідомо ухилився від виконання батьківських обов`язків, позивачка забезпечує дитину одноосібно. На підставі вищенаведеного, збереження їх сім`ї та подальше спільне життя є неможливим. Відтак, позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати та стягнути на її користь на утримання сина аліменти у розмірі ј від усіх його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивачки до суду, і до досягнення дитиною повноліття. Тридцять першого жовтня 2020 року, від відповідача по справі [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, відповідач вказує, що він не заперечує щодо вимоги про розірвання шлюбу і стягнення аліментів на утримання сина. Однак зазначає, що він є не працевлаштованим, тому просить визначити аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень. Крім того, відповідач просить справу розглянути без його участі. Двадцятого жовтня 2020 року, адвокат Ставичний П.І. за погодженням із позивачкою подав до суду заяву про уточнення позовних вимог в частині, що стосується стягнення аліментів, відповідно до якої, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі, у розмірі 4500 гривень щомісяця, починаючи з моменту звернення позивача до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивачка [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримала, просила суд такі задовільнити, зазначила, що відповідач матеріально взагалі не допомагає, і з дитиною не контактує. Відповідач звільнився із попередньої роботи щоб виїхати за кордон на заробітки . Відповідач працює у Чехії, там також проживають його батьки. Відповідач отримує в Чехії достойну заробітну плату та має змогу сплачувати аліменти . Про зазначені обставини повідомляли його батьки , його брат та братова дружина, яка є хресною дитини.. Крім того, після того як поїхав на роботу у [PERSON] придбав собі автомобіль. Адвокат Ставичний П.І. у судовому засіданні також підтримав уточнений позов, вказав, що шлюб існує тільки формально, тому підстави для подальшого перебування сторін у шлюбі відсутні. Крім того зазначив, що відповідач повинен належним чином виконувати свої батьківські обов`язки та утримувати дитину і оскільки працює за кордоном , а тому має таку можливість Заслухавши позицію учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд уважає, позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Як встановлено по справі,\~ 08 червня 2017 року, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , який вони зареєстрували у Ужгородському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про що складено відповідний актовий запис №343. Від цього шлюбу [INFO] у сторін народилась дитина - [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 02.05.2018 року. Як встановлено згідно пояснень позивача в позовній заяві та її пояснень у судовому засіданні спільне життя у сторін не склалося через втрату взаєморозуміння між сторонами, між ними втрачено почуття любові дружби та поваги, сторони мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім"ю, не здатні підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім"ї та піклуватися про побудову сімейних стосунків між собою на почуттях взаємної любові , поваги, дружби , взаємодопомоги, разом не проживають. Також, як встановлено в ході розгляду справи, батько не бере участі у забезпеченні, розвитку та вихованні дитини. Стаття 51 Конституції України\~передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у\~ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту ч. ч. 3, 4\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість\~\~ і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно\~ст. 24 цього Кодексу\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За правилами ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 цього Кодексу\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Статтею 180 СК України\~визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі\~ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або\~\~у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Частиною 2\~\~ст. 182 СК України\~визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 1 статті 184\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч.\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. При визначенні розміру аліментів суд, враховує матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення\~ст.180 СК України\~про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Відповідач перебуває в працездатному віці, являючись батьком малолітньої дитини зобов`язаний утримувати її до повноліття. Крім того, відповідно до ч. 2\~ст. 49 ЦПК України\~відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. У разі визнання відповідачем позову суд, відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У своєму відзиві на позовну заяву відповідач позов визнав частково та зазначає, що він не заперечує щодо вимоги про розірвання шлюбу і стягнення аліментів на утримання сина. Однак зазначає, що він є не працевлаштованим, тому просить визначити аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, визнання відповідачем позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, суд вважає, що шлюб необхідно розірвати, також стягнути з [PERSON] в користь позивачки аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] [INFO] , відповідно до\~ст. 184 СК України, у твердій грошовій сумі в розмірі 3500 гривень, починаючи з дня звернення позивачки до суду,\~\~і до досягнення дитиною повноліття. Рішення в частині стягнення з відповідача в користь позивачки аліментів за один місяць з моменту звернення з позовом до суду підлягає негайному виконанню.

Outcome: partial