Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

[PERSON], який діє в своїх інтересах та в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Першої Слов'янської державної нотаріальної контори Причепи Валентини Романівни, Першої Слов'янської державної нотаріальної контори, Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Слов'янської міської ради, за участю третіх осіб: [PERSON], [PERSON] про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, Позивачу та [PERSON] належить по 1/3 частці 2/8 частин житлового будинку, що складає 1/12 частин будинку (квартира № 2), з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Свідоцтва видані, 07 грудня 2017 року, державним нотаріусом Першої слов'янської державної нотаріальної контори Донецької області Алперіною О.Ю. Позивач зазначає, що право власності на підставі виданих свідоцтв підлягає обов'язковій державній реєстрації. Однак нотаріус, яка видавала свідоцтва, відмовила Позивачу у державній реєстрації права власності, про що винесла рішення від 07 грудня 2017 року, в якому зазначено, що подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, а саме: відповідно до інформації, яка міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відкрито два розділи на один і той самий об'єкт нерухомого майна, розташований за адресою [ADDRESS]. Зазначила, що відмовляючи в реєстрації права власності, вона керувалася ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.п. 18, 23 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127. Зважаючи, що через неправомірні дії державного реєстратора порушені права власників, Позивач вимушений звернутися до суду з дійсним позовом. Відповідно до інформації, яка міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державним реєстратором, приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу, Панченко А.В., на об'єкт нерухомого майна - житловий будинок, за адресою: [ADDRESS], відкрито реєстраційний номер 15 жовтня 2013 року, у зв'язку з внесення відомостей про право власності, на підставі договору дарування від 15 жовтня 2013 року, на 2/8 часток зазначеного житлового будинку, які складають квартиру [NUMBER]. 22 жовтня 2014 року, державним реєстратором, державним нотаріусом Першої слов'янської державної нотаріальної контори Причепою В.Р., відкрито реєстраційний номер на об'єкт нерухомого майна - житловий будинок, за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з реєстрацією права власності на підставі: свідоцтва про право на спадщину від 22 жовтня 2014 року на 1/40 частку, що є 1/20 частки житлового будинку та складає 1/5 частку квартири [NUMBER], загальною площею 56,3 кв.м., за [PERSON] та свідоцтва про право на спадщину від 22 жовтня 2014 року на 1/40 частку, що є 1/20 частки житлового будинку та складає 1/5 частку квартири [NUMBER], загальною площею 56,3 кв.м., за [PERSON]. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 10 ЗУ № 1952-IV, державним реєстратором є також нотаріус. Державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах. В порушення зазначених вимог закону, державний реєстратор не перевірила відомості в Державному реєстрі прав та відкрила новий реєстраційний номер на об'єктів нерухомого майна, розділ про який вже був відкритий. Отже, при відкритті розділу державним нотаріусом було відкрито в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно додатковий розділ на один і той самий об'єкт нерухомого майна, що не відповідає вимогам чинного законодавства. Самостійно, нотаріус, виконуючи функції реєстратора, не виправила неправильно внесені записи в Реєстрі, та оскільки, завідуюча Першої слов'янської державної нотаріальної контори Причепа В.Р., була звільнена із займаної посади за власним бажанням, внести зміни до реєстру немає можливості. Позивач просить, суд, визнати протиправними та скасувати рішення державного реєстратора, нотаріуса Першої слов'янської державної нотаріальної контори, Причепи Валентини Романівни, про державну реєстрацію прав та обтяжень; зобов'язати Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Слов'янської міської ради внести відомості до Державного реєстру прав про скасування рішень державного реєстратора, відкритий державним реєстратором, Причепою Валентиною Романівною, та внести відомості зі скасованого розділу до відкритого розділу від 15 жовтня 2013 року. Позивач [PERSON], який діє в своїх інтересах та в інтересах [PERSON], на підставі Довіреності від 27 вересня 2017 року, реєстровий № 1427 (а.с.26), будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання, до суду не з'явився. 19 жовтня 2018 року надав до суду Заяву, в якій просив суд справу розглянути за його відсутності, за участі представника - адвоката [PERSON], позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити (а.с.44). Представник позивача - [PERSON], яка діє на підставі Ордеру серії АА № 079835 від 16 жовтня 2018 року (а.с.30), будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце проведення судового засідання, до суду не з'явилася. 16 січня 2019 року надала до суду Заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила їх задовольнити (а.с.63). Відповідач - державний реєстратор прав на нерухоме майно Першої слов'янської державної нотаріальної контори Причепа Валентина Романівна, належним чином повідомлена про місце та час розгляду справи, у судове засідання не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила. Наказом Головного територіального управління юстиції у Донецькій області № 3043/1 від 02 жовтня 2017 року, відповідача звільнено з посади завідуючої Першої слов'янської державної нотаріальної контори, за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України (а.с.61). Представник відповідача - Першої Слов'янської державної нотаріальної контори, Алперіна О.Ю., яка діє на підставі Наказу № 3336/1 від 31 жовтня 2017 року (а.с.45), будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце проведення судового засідання, до суду не з'явилася. Надала Відзив на позовну заяву, в якій зазначила, що державним реєстратором прав на нерухоме майно Першої слов'янської державної нотаріальної контори Причепою В.Р. було помилково відкрито повторний розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на житловий будинок. Вважає, що скасування розділу є безпідставним, оскільки права власності третіх осіб - [PERSON] та [PERSON], виникли та були зареєстровані належним чином, з дотриманням строків та вимог законодавства про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а визнання рішень протиправними та їх подальше скасування є безпідставним. Зазначає, що потрібно перенести права власності третіх осіб розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, помилково відкритого державним реєстратором - Причепою В.Р. до розділу відкритого раніше, державним реєстратором - приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу - Панченко А.В. та після перенесення прав власності - скасувати помилково відкритий розділ, при цьому рішення державного реєстратора - Причепи В.Р. не скасовувати у жодному разі, оскільки вони є підставою для виникнення прав власності у третіх осіб (а.с.59-60). Представник відповідача - Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Слов'янської міської ради, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання, до суду не з'явився. 29 жовтня 2018 року надав до суду Заяву, в якій просив суд справу розглянути за відсутності представника відповідача, щодо скасування рішення державного реєстратора Причепи В.Р. не заперечує, зазначає, що при скасуванні розділу на об'єкт нерухомого майна на підставі рішення суду в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно скасовуються й зареєстровані права на даний об'єкт. Автоматично до іншого розділу права та обтяження зі скасованого розділу не переносяться. Державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб'єкта державної реєстрації прав або нотаріуса. При скасуванні записів про реєстрацію права власності, для проведення державної реєстрації права власності власникам майна необхідно вдруге звернутися з заявою про державну реєстрацію права власності до суб'єкта державної реєстрації прав (а.с.39-40). Третя особа - [PERSON], будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце проведення судового засідання, до суду не з'явилася. 05 листопада 2018 року надала до суду Заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила їх задовольнити (а.с.43). Третя особа - [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання, до суду не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], який діє в своїх інтересах та в інтересах [PERSON] до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Першої Слов'янської державної нотаріальної контори Причепи\~Валентини Романівни, Першої Слов'янської державної нотаріальної контори, Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Слов'янської міської ради, за участю третіх осіб: [PERSON], [PERSON] про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії підлягають частковому задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України, способом захисту цивільних прав є визнання права. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у різі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим 07 грудня 2017 року, державним нотаріусом Першої слов'янської державної нотаріальної контори Донецької області Алперіною О.Ю., зареєстрованого в реєстрі за № 2-1161, спадкоємцями майна померлої [PERSON], яка померла 16 грудня 2012 року є: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Спадщина, на яку в указаних частках видано це свідоцтво складається з 2/8 часток житлового будинку, розташованого в [ADDRESS]. Свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку спадкового майна видано [PERSON] (а.с.6). Згідно зі Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, посвідченим 07 грудня 2017 року державним нотаріусом Першої слов'янської державної нотаріальної контори Донецької області Алперіною О.Ю., зареєстрованого в реєстрі за № 2-1165, спадкоємцями майна померлої [PERSON], яка померла 16 грудня 2012 року є: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Спадщина, на яку в указаних частках видано це свідоцтво складається з 2/8 часток житлового будинку, розташованого в [ADDRESS]. Свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку спадкового майна видано [PERSON] (а.с.8) Відповідно до Рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 38594089 від 07 грудня 2017 року, державним реєстратором прав на нерухоме майно Алперіною О.Ю. Першої слов'янської державної нотаріальної контори Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області, було відмовлено у державній реєстрації права власності, форма власності: приватна, спільна часткова, розмір частки 2/8 на житловий будинок з реєстраційним номером 181723514141, що розташований за адресою: [ADDRESS], за суб'єктами: [PERSON] та [PERSON] (а.с.16). Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки: 110023469, власниками житлового будинку, розташований за адресою: [ADDRESS], є: [PERSON], їй на праві спільної часткової приватної власності належить 1/40 частки житлового будинку, 1/20 частка житлового будинку складає 1/5 частку квартири [NUMBER], номер запису про право власності: 7414864; [PERSON], йому на праві спільної часткової приватної власності належить 1/40 частки житлового будинку, 1/20 частка житлового будинку складає 1/5 частку квартири [NUMBER], номер запису про право власності: 7174481 (а.с.23-25). Відповідно до ст. 46-1 Закону України від 02.09.1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», нотаріус під час вчинення нотаріальних дій обов'язково використовує відомості єдиних та державних реєстрів шляхом безпосереднього доступу до них. Нотаріус під час вчинення нотаріальних дій з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва обов'язково використовує також відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного земельного кадастру. Інформація з єдиних та державних реєстрів, отримана нотаріусом під час вчинення нотаріальних дій, залишається у відповідній справі державної нотаріальної контори чи приватного нотаріуса. Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна, визначає Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV. Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державним реєстратором є: громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб'єктом державної реєстрації прав; нотаріус; державний виконавець, приватний виконавець - у разі державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону, а також у разі державної реєстрації припинення іпотеки у зв'язку з придбанням (передачею) за результатом прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки. Згідно ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень; під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та оформлені в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про право набувача або про нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. Згідно ч. 4 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників. За наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень. З огляду на вищевказані правові норми чинного законодавства, державний реєстратор речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень повинен був звернути увагу на наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вже відкритого розділу, та відмовити у вчинені реєстраційних дій. Статтею 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», врегульовано питання внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування. Записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Тобто, у разі, якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до Державного реєстру прав вносяться на підставі відповідного рішення суду. У даному випаду, реєстраційні правовідносини спрямовані на встановлення, зміну, припинення прав на нерухоме майно і є визначеним організаційним заходом, що використовується власниками для впорядкування своїх основних відносин, предметом яких є нерухоме майно. Чинним законодавством передбачено, що власник володіє, користується і розпоряджається належним йому майном на свій розсуд. Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності гарантується Конституцією України і захищається способами, встановленими законодавством. Таким чином, єдиним шляхом відновлення порушених прав позивача, є скасування державної реєстрації права власності на частку нерухомого майна за третіми особами - [PERSON] та [PERSON]. Порядок ведення Державного реєстру прав визначено Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141 «Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», в редакції чинній станом на 13.02.2013р., (далі - Порядок №1141). Відповідно до п.п.10-11 Порядку № 1141, під час розгляду заяви (запиту) державний реєстратор здійснює пошук у Державному реєстрі прав відомостей про: нерухоме майно; право власності та суб'єкта цього права; інші речові права та суб'єкта цих прав; іпотеку та суб'єкта цього права; обтяження прав на нерухоме майно та суб'єкта цих прав. Пошук у Державному реєстрі прав відомостей здійснюється за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна. Згідно з пп.15-16 Порядку №1141, після здійснення пошуку у Державному реєстрі прав відомостей державний реєстратор розглядає заяву (запит) та оформляє відповідне рішення, якому присвоюється індексний номер, фіксується дата та час його формування. На підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державний реєстратор відкриває розділ Державного реєстру прав та вносить записи до Державного реєстру прав. Розділ Державного реєстру прав відкривається державним реєстратором на кожний окремий об'єкт нерухомого майна, право власності на який заявлено вперше. Отже, вищезазначеними законодавчими положення визначено повноваження державного реєстратора при розгляді заяви про державну реєстрацію та певний алгоритм дій на їх реалізацію: при реєстрації права власності державний реєстратор відкриває розділ на об'єкт нерухомого майна, заповнюючи його відомостями про таке майно, та водночас за наявності відомостей у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державному реєстрі іпотек та Державному реєстрі обтяжень рухомого майна переносить відповідні записи до розділу Державного реєстру речових прав, відкритого на такий об'єкт нерухомого майна. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Враховуючи вищевикладене, належним засобом відновлення порушених прав позивача є скасування рішень державного реєстратора, а відновлення порушеного права відбувається шляхом внесення до Державного реєстру прав відомостей про скасування державної реєстрації прав. У зв'язку з наведеним, суд вважає, що відбулась помилкова реєстрація права власності на нерухоме майно за гр. [PERSON] та гр. [PERSON], оскільки розділ відкрити й на їх ім'я є повторним. Чинним законодавством України не передбачено повторне відкриття розділу на один і той самий об'єкт нерухомого майна, тому рішення державного реєстратора Причепи В.Р. про реєстрацію права власності за цими особами є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки була порушена процедура їх вчинення. Технічні помилки (описка, друкарська, граматична, арифметична помилка), що були допущені під час державної реєстрації прав та їх обтяжень можуть бути виявлені, заінтересованою особою або державним реєстратором. Згідно зі ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що діяла до 01.01.2016 року, у разі виявлення у свідоцтві про право власності на нерухоме майно або витязі з Державного реєстру речових прав технічної помилки зацікавлена особа письмово повідомляє у п'ятиденний строк про це державного реєстратора, який перевіряє відповідність відомостей Державного реєстру прав інформації, що міститься у заяві про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень. Державний реєстратор після отримання повідомлення зобов'язаний негайно здійснити перевірку відповідності відомостей Державного реєстру інформації, що міститься у заяві про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі підтвердження факту невідповідності , державний реєстратор здійснює виправлення помилки шляхом внесення змін до Державного реєстру в день надходження повідомлення про помилку. Зі встановлених судом обставин вбачається, що технічна помилка, допущена державним реєстратором Причепою В.Р. (державним нотаріусом Першої слов'янської державної нотаріальної контори Донецької області) 30 вересня 2014 року та 22 жовтня 2014 року, під час реєстрації права власності гр. [PERSON] та гр. [PERSON], на частки житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Ця технічна помилка була виявлена 07 грудня 2017 року, при зверненні Позивача до першої слов'янської державної нотаріальної контори із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на вищевказані частки житлового будинку. 01 січня 2016 року набрав чинності ЗУ № 834-VІІІ «Про внесення змін до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яким змінено загальні засади проведення державної реєстрації прав. Відповідно до ч.1 ст.26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка) за заявою власника чи іншого право набувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом «в» пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав. У разі, якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до державного реєстру прав вносяться на підставі відповідного рішення суду. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Приписами ст. 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Допущена технічна помилка при реєстрації права власності, на даний час, порушує права позивача, як власника цього майна, яке набуте ним на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Єдиним вирішенням спірного питання є скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяження (з відкриттям розділу), індексний номер рішення: 16648131 від 22 жовтня 2014 року та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяження (з відкриттям розділу,) індексний номер рішення: 16152278 від 30 вересня 2014 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі скасування, на підставі рішення суду, рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора здійснюються у порядку, передбаченому для державної реєстрації прав (крім випадків, коли такі дії здійснюються у порядку, передбаченому статтею 37 цього Закону). Особливості проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів встановлено с. 311 цього ж Закону: Реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником. Державна судова адміністрація України у день набрання законної сили рішенням суду, яке передбачає набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора, забезпечує передачу до Державного реєстру прав примірника такого судового рішення. Державний реєстратор, що перебуває у трудових відносинах з суб'єктом державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, за місцезнаходженням відповідного майна у день надходження відповідного рішення суду формує та реєструє необхідну заяву або реєструє рішення суду про заборону вчинення дій, пов'язаних з державною реєстрацією прав, чи рішення суду про скасування відповідного рішення суду. Проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів здійснюється у порядку та строки, передбачені цим Законом, без справляння адміністративного збору. Відповідно до ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться незалежно від місцезнаходження нерухомого майна в межах Автономної Республіки Крим, області, міст Києва та Севастополя. Тобто, заінтересована особа має право звернутися для внесення запису про скасування державної реєстрації прав до будь-якого відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно в межах Донецької області. Згідно ст. 26 Закону, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. При скасуванні розділу на об'єкт нерухомого майна на підставі рішення суду в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно скасовуються й зареєстровані права на даний об'єкт. Автоматично до іншого розділу права та обтяження зі скасованого розділу не переносяться. Відповідно до Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів № 1127 від 25.12.2015 року, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб'єкта державної реєстрації прав або нотаріуса. Для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав. Тобто, у разі скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно помилково відкритого розділу на об'єкт нерухомого майна, скасовуються записи про реєстрацію права власності. Для проведення державної реєстрації права власності власникам майна необхідно вдруге звернутися з заявою про державну реєстрацію права власності до суб'єкта державної реєстрації прав, незалежно від місцезнаходження майна, в межах області, надати оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав, документ, що підтверджує особу заявника. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], який діє в своїх інтересах та в інтересах [PERSON] про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії підлягають задоволенню, за виключенням вимог у частині перенесення відомостей із помилково відкритого розділу до розділу, відкритого державним реєстратором, приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Панченко А.В., оскільки реєстрація права власності речових прав на нерухоме майно є виключним правом осіб, які їм володіють, реєстрація права власності без згоди власників є недопустимою. На підставі викладеного,

Outcome: partial