Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Виконавчого комітету\~Острозької міської\~ради Рівненської\~області про\~відшкодування моральної\~шкоди в розмірі 28\~338 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 28 квітня 2020р. він звернувся до відповідача із запитом про надання публічної інформації про наявність на території м.Острог вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову житлового будинку, господарських будівель та споруд з місцями (орієнтирами) розташування. Відповідач у визначений законом строк відповіді на вищевказаний запит не надав, що в подальшому спонукало його звернутися до адміністративного суду з позовом про зобов`язання відповідача вчинити певні дії. Вказав, що згідно рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09.09.2020р. у справі № 460/3714/20 було визнано протиправною бездіяльність виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області щодо ненадання [PERSON] , з дотриманням вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації", публічної інформації за запитом від 28.04.2020 року; визнано протиправною бездіяльність виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області щодо недотримання встановленого законом 5-денного строку надання інформації на запит [PERSON] на отримання публічної інформації від 28.04.2020р.; зобов`язано виконавчий комітет Острозької міської ради Рівненської області повторно розглянути та надіслати відповідь з дотриманням вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» на запит [PERSON] від 28.04.2020р. про надання публічної інформації щодо наявності на території м.Острог вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову житлового будинку, господарських будівель і споруд. Зазначає, що внаслідок неправомірних дій відповідача були порушено його право на своєчасне та повне отримання публічної інформації на відповідний запит щодо наявності вільних земельних ділянок на території м.Острог, у зв`язку з чим йому була завдана моральна шкода, яка полягає у стражданні та приниженні, яких він зазнав внаслідок протиправних дій. Порушення його прав з боку суб`єкта владних повноважень викликало у нього негативні емоції. Завдана шкода спричинила негативні переживання, стан постійної психоемоційної напруги, важкість виконання повсякденних обов`язків, тимчасову відірваність від активного суспільно-політичного життя громади міста, знижений і нестійкий настрій, нервозність, дратівливість, порушення сну, гіпертонічні кризи, побоювання про майбутній стан здоров`я. Крім того зазначив, що йому довелося присвяти багато часу, творчої енергії та сил на захист порушеного права. Вказав, що йому притаманні особливо розвинуте емоційне сприйняття дійсності та почуття справедливості, а тому нехтування відповідачем під час розгляду його запиту порушило його законні права, сприймалося ним як прояв образи з боку відповідача, що призвело до сильного психологічного дискомфорту, погіршення самочуття, емоційного хвилювання. Внаслідок протиправних дій відповідача, було порушено його стан душевної рівноваги, для відновлення якого доводилося докладати додаткові вольові та психологічні зусилля, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості повноцінно насолоджуватися життям, працювати, для чого потрібен виважений стан емоційного спокою. Також позивач зазначив, що йому довелося додатково дисциплінувати себе, витрачати набагато більше часу для підтримки необхідної продуктивності праці, що позначалося щоденно на його фізичному та моральному стані. Гострота таких переживань посилювалась тим, що в нього загострене почуття справедливості. Внаслідок неправомірних дій відповідача були порушені його нормальні життєві зв`язки з партнерами, друзями, яким він вимушений був додатково пояснювати чому став менш привітним, менше приділяти часу друзям, сім`ї, родичам та іншим знайомим. Вказуючи в позові, що моральні страждання підсилювались також тим, що він є учасником бойових дій, для яких передбачено першочергове відведення земельних ділянок, просив стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в розмірі 28 338 гривень, розрахунок якої здійснив за кожен місяць порушеного права виходячи з розміру мінімальної заробітної плати встановленої станом на січень 2020 року 4\~723 грн., за 6 місяців з травня 2020р. по жовтень 2020р. (6 місяців х 4723 грн. = 28 338 грн.). Ухвалою суду від 13.01.2021р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити у спрощеному порядку без виклику сторін, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечив проти позову, просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] , мотивуючи тим, що заявлені позивачем вимоги є необґрунтованими і безпідставними, та діями чи бездіяльністю виконавчого комітету Острозької міської ради не було заподіяно позивачу моральної шкоди. Покликаючись на ч.1 ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» відповідач вказав, що відповідно до журналу реєстрації вхідних документів виконавчого комітету запит [PERSON] зареєстровано 06.05.2020р. за №зп-24/01-11-20 і виконано 12.05.2020р. за вих. №130/07-13-20, та з урахуванням вихідних днів, які припадали на 09.05.2020р., 10.05.2020р. та 11.05.2020р. виконавчий комітет не порушив вимоги ч.1 ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації». Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в поданій до суду заяві просив розгляд справи здійснювати у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в поданій до суду заяві просив розгляд справи здійснювати без участі представника відповідача. Виходячи з наведеного, а також з урахуванням положень ч.3 ст.211 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити рішення у справі у відсутності сторін та на підставі письмових доказів у справі. У відповідності до вимог ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, та обставини, на які посилається відповідач як на підставу своїх заперечень, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. З матеріалів справи судом встановлено, що позивач [PERSON] є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] , виданого 17.04.2019р. Головним управлінням персоналу Генерального штабу Збройних сил України. 28.04.2020р. позивач звертався до відповідача із запитом на отримання публічної інформації, в якому просив надати інформацію про наявність на території м.Острог вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову житлового будинку, господарських будівель і споруд з місцями (орієнтирами) розташування. Відповідь просив направити за адресою : [ADDRESS] . Вказаний запит направлено відповідачу, що підтверджується рекомендованим листом з повідомленням та трекномером 8451113205181 та копією фіскального чека, та вказаний запит отриманий відповідачем 05.05.2020р. Відповідно до приєднаного до матеріалів справи витягу із журналу реєстрації вхідної кореспонденції, запит на доступ до публічної інформації виконано 12.05.2020р. Як встановлено із штемпеля №вих-130/07-13-20 від 12.05.2020р. виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області, останній на заяву про доступ до публічної інформації повідомив позивача про те, що згідно Генерального плану м.Острога, земельні ділянки, які можуть бути використані для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в даний час на території міста, відсутні. При наявності коштів, планується розроблення детального плану території орієнтовною площею 24,0 га для житлового будівництва із земель запасу житлової та громадської забудови (графічні матеріали додаються). На підтвердження факту направлення відповіді на запит, відповідачем до суду надано копію сторінки журналу реєстрації вхідних документів за період з 06.05.2020р. по 06.05.2020р., де в графі «Реєстраційний номер та дата документа» вказано зп-25/01-11-20 від 06.05.2020р., та в графі «позначка про виконання» виконано 12.05.2020р. 130/07-13. Вищевказані обставини встановлені рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 09.09.2020р. у справі № 460/3714/20, відповідно до якого суд дійшов висновку про те, що журнал реєстрації вхідних документів не є належним документом, який підтверджує виконання запиту відповідачем, у разі пересилання відповіді на запит поштою, та належним доказом надіслання суб`єктом владних повноважень відповіді на запит є квитанція із зазначенням найменування оператора об`єкта поштового зв`язку, дата та вид послуги, її вартість. Водночас на підставі вищевказаних обставин та з урахуванням зроблених висновків Рівненський окружний адміністративний суд за результатами розгляду адміністративної справи позов [PERSON] до виконавчого комітету Острозької міської ради задовольнив частково - визнав протиправною бездіяльність виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області щодо ненадання [PERSON] , з дотриманням вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації", публічної інформації за запитом від 28.04.2020 року; визнав протиправною бездіяльність виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області щодо недотримання встановленого законом 5-денного строку надання інформації на запит [PERSON] на отримання публічної інформації від 28.04.2020р.; зобов`язав виконавчий комітет Острозької міської ради Рівненської області повторно розглянути та надіслати відповідь з дотриманням вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» на запит [PERSON] від 28.04.2020р. про надання публічної інформації щодо наявності на території м.Острог вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову житлового будинку, господарських будівель і споруд. Вказане рішення суду набрало законної сили 10.10.2020р. На виконання вищенаведеного рішення суду, до вступу такого рішення у законну силу, відповідач повторно направив на адресу позивача відповідь на його запит про надання публічної інформації від 28.04.2020р., що підтверджується квитанцією оператора поштового зв`язку (РД ПАТ «Укрпошта» ВПЗ м.Острог, вул.Незалежності, 7) від 23.09.2020р. про направлення для [PERSON] рекомендованого листа за вказаною ним адресою в м.Бахмут. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідь на запит позивача була надана відповідачем у порядку та спосіб, передбачений законом, впродовж 4 місяців. Відповідно до ч.1 ст.4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13\~ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.8\~Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 09.09.2020 року встановлено бездіяльність виконавчого комітету Острозької міської ради за зверненням позивача. Відповідно до ч.4\~ст.82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тобто, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09.09.2020 у справі №460/3714/20 у даному випадку має преюдиційне значення, та факт протиправної бездіяльності відповідача, який підтверджений рішенням суду, не підлягає доведенню. Відповідно до частини четвертої статті 263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У пункті 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) зроблено висновок, що «виходячи з положень статей\~16\~і\~23 ЦК України\~та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства». Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~(за змінами та доповненнями), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З огляду на природу інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. \~ \~ \~ \~Стаття 16 ЦК України\~визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до\~статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ч.1 ст.23\~ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені в ст.1167 ЦК України. Так, згідно ч.1 ст.1167\~ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Статтею 1173\~ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Так, згідно ст.1174\~ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89\~ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019р. у справі №464/3789/17. Зокрема, суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Згідно ст.25 Закону України «Про звернення громадян», громадянину на його вимогу і в порядку встановленому чинним законодавством, можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи при розгляді скарги. Розмір відшкодування моральних збитків у грошовому виразі визначається судом. Згідно правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 18.04.2018р. у справі №К/9901/10765/18, відшкодування моральної шкоди за своєю природою є санкцією за порушення прав особи, які були виявлені і доведені. Відповідно до п.92 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №216/3521/16-ц (провадження № 14-714 цс 19) від 01.09.2020 визначено, що виходячи з положень ст.16 та ст.23\~ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Європейський суд з прав людини в пункті 37 рішення у справі «Недайборщ проти Російської Федерації» зазначив, що заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс, що означає, що при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом. Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації»\~розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. Позивачем доведено факт порушення відповідачем строку надання відповіді на його запит. Відповідно до вимог ст.31 Закону України «Про інформацію», ст.24\~Закону України\~«Про доступ\~до публічної\~інформації» при порушенні передбачених вказаними законами прав громадянина останній має право на відшкодування моральної шкоди (моральних збитків). Таким чином, сам по собі встановлений рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 09.09.2020р., яке набрало законної сили, факт протиправної бездіяльності виконавчого комітету Острозької міської ради щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання інформації на запит [PERSON] свідчить про завдання особі моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню незалежно від вини виконавчого комітету органу місцевого самоврядування. Згідно з частинами другою та третьою статті 23\~ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Пунктом 3 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~в справах\~про відшкодування\~моральної (немайнової)\~шкоди» від\~31\~березня 1995\~року №4 (надалі постанова Пленуму ВСУ) встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктами 4, 5 постанови Пленуму ВСУ визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суди, зокрема, повинні з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Як зазначив позивач у позовній заяві, йому була спричинена моральна шкода, зокрема у позивача були негативні переживання, стан постійної напруги, важкість виконання повсякденних обов`язків, тимчасова відірваність від активного суспільно-політичного життя громади міста, знижений і нестійкий настрій, нервозність, дратівливість, порушення сну, гіпертонічні кризи та побоювання про майбутній стан здоров`я. Пунктом 10-1 постанови Пленуму\~ВСУ визначено, що при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі\~статті 56 Конституції\~України судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування. На підтвердження моральної шкоди, заподіяної відповідачем, позивач не зазначив та не надав суду належних доказів на підтвердження заявленого розміру. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи позивач [PERSON] є учасником бойових дій, для якого передбачено першочергове відведення земельних ділянок, що враховується судом при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди. Водночас, суд враховує і добросовісну поведінку відповідача, який до набрання рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 09.09.2020 законної сили, вчинив дії, спрямовані на надання відповіді на запит [PERSON] , шляхом направлення 23.09.2020р. рекомендованого листа. Суд зазначає, що порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень можуть викликати негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Завдану моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 28 338 грн. Разом з тим, з огляду на встановлені обставини справи, приймаючи до уваги принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, суд вважає, що розмір моральної шкоди, який вказаний позивачем у розмірі є значно завищеним. Отже, враховуючи вищевикладені норми права, всі обставини даної справи, наявність в матеріалах справи доказів, обсяг заподіяної позивачу шкоди, глибину та тривалість його моральних страждань внаслідок порушення розумних строків розгляду звернення, та враховуючи те, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 09.09.2020р. визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо недотримання встановленого 5-денного строку надання інформації на запит позивача на інформацію, що призвело до необхідності позивача для звернення до суду, тривалість розгляду справ позивача судами, суд з урахуванням засад розумності та справедливості, приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення моральної шкоди в розмірі 1 000 гривень. Відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, має на меті, як компенсацію потерпілому завданих збитків, так і запобігання вчинення суб`єктом владних повноважень такого у майбутньому, зокрема, шляхом здійснення превентивних заходів для удосконалення виконання своїх функцій, спрямованих на інтереси людини. Суд також наголошує, що моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Окрім того, суд звертає увагу позивача на те, що ним не надано для суду достатніх та переконливих доказів, які дали б суду підстави для стягнення моральної шкоди з відповідача у більшому розмірі. Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. При зверненні до суду з позовом про стягнення моральної шкоди відповідно до ст.4\~ч.2\~ст.5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» сплачується судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить на час звернення до суду з відповідним позовом 2270 грн. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Враховуючи викладене,\~з відповідача\~в дохід\~держави підлягає\~стягненню судовий\~збір в\~сумі пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог,\~що становить 80,10 грн. (1000 грн. х 2270 грн./28338 грн. = 80,10 грн.)

Outcome: partial