Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

24.06.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить стягувати з відповідача в його користь аліменти на його утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і пожиттєво та стягувати з відповідача в його користь додаткові витрати, пов'язані з тяжкою хворобою, та витратами на догляд і лікування у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і пожиттєво. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є батьком відповідача [PERSON], він є пенсіонером та особою з інвалідністю ( ІІ група загального захворювання), проживає один, за станом здоров'я не може працювати. Інших джерел доходів, крім пенсії, не має. Хворіє на цукровий діабет, у зв'язку з чим йому необхідне постійне лікування, значні витрати становлять ліки, тому його матеріальне становище є вкрай важким. Відповідач, який є його сином, тривалий час ухиляється від сплати коштів на його утримання, хоча він свої батьківські обов'язки виконував, не зважаючи на те, що з матір'ю відповідача розлучений, брав участь в утриманні сина, сплачуючи аліменти на його утримання. Натомість, він, [PERSON], не отримує від відповідача не тільки матеріальної допомоги, а й особистого турботливого ставлення. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяв, просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] за викликом суду не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у зазначений строк не надав суду відзив на позовну заяву без поважних причин. За вказаних обставин, суд, за згодою позивача та його представника, відповідно до вимог ст.280 ЦПК України, приходить до висновку, що можливо розглядати справу заочно на підставі наявних у справі доказів. Згідно ст.172 СК України дитина, повнолітні дочка, син зобов'язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов'язаних із наданням такого піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Так, необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. Крім цього, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 172 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов'язаних із наданням такого піклування. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] є батьком для відповідача [PERSON], позивач батьківських прав відносно свого сина не позбавлений ( арк. справи7). Позивач є пенсіонером по інвалідності ІІ групи загального захворювання та згідно із довідкою, яка видана ГУ ПФ №1610/1 від 04.07.2016 року, отримує пенсію в розмірі 1196,18 грн. на липень 2016 року (арк. справи 6, 20). Згідно з випискою із медичної картки стаціонарного хворого від 26.07.2016 року позивач [PERSON] хворіє на цукровий діабет ІІ типу, гіпертонічну хворобу ІІІ ступеня (а.с. 8). Відповідно до довідки №95 від 08.11.2018 року, яка видана КУ "Жидачівська ЦРЛ", [PERSON] із 26.10.2018 року по даний час знаходився на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділені з приводу бронхіальної астми, ішемічної хвороби серця, післяінфарктного кардіосклерозу, миготливої аритмії (арк. справи 85). Отже, судом встановлено, що позивач є батьком для відповідача, який на даний час є пенсіонером, інвалідом ІІ групи загального захворювання, хворіє, а відтак, на думку суду, потребує матеріальної допомоги. В свою чергу, відповідач [PERSON] добровільно матеріальну допомогу своєму батькові не надає, а доказів іншого суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Так, позивач просить суд визначити аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. щомісячно. Суд враховує, що в матеріалах справи відсутні докази про отримання відповідачем доходів, достатніх для оплати аліментів батькові, а тому бере до уваги те, що відповідач є працездатного віку та може бути працевлаштованим на будь-яку некваліфіковану роботу і отримувати дохід у вигляді мінімального заробітку, розмір якого у 2018 році не може бути меншим 3723,00 грн. З такого доходу можуть стягуватися аліменти на батька. За таких обставин, суд враховує матеріальне становище сторін, стан здоров'я позивача, а також з врахуванням вимог розумності та справедливості, визначає їх в твердій грошовій сумі по 1000 грн. щомісячно, і довічно. На думку суду вказаний розмір аліментів забезпечить позивачу належний та достатній рівень матеріального утримання. Що стосується позову в частині стягнення додаткових витрат в розмірі по 1000 грн. щомісячно, які пов'язані із доглядом та лікування, то останні також підлягають задоволенню у зв'язку із тим, що із матеріалів справи вбачається, що позивач щомісячно потребує постійного лікування та стороннього догляду. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням вищевказаного, суд вважає необхідним допустити до негайного виконання рішення про стягнення аліментів на утримання батька в межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача повинно бути стягнено в дохід держави судовий збір по справі в сумі 640 грн. 00 коп., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Outcome: approved