Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування в особі Управління-служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпрі ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком. В обґрунтуванні позовних вимог посилався на те, що він з 26.01.2002 року перебував із відповідачкою [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У період шлюбу подружжя побудували житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та після завершення будівництва та ремонту разом з дітьми почали в ньому мешкати. Через сварки, які відбувалися в сім`ї з різних причин шлюбно-сімейних відносин, у грудні 2018 року [PERSON] звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська з позовом про розірвання шлюбу. Сторони спільно не проживають, у [PERSON] з`явився інший чоловік та позивач [PERSON] вимушений був разом з донькою [PERSON] та сином [PERSON] переїхати до своїх батьків за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначив, що він побоюється за психологічний та моральний стан своїх дітей, оскільки дітям потрібна батьківська підтримка, піклування та виховання, а агресивне відношення [PERSON] до дітей, постійні сварки, докори, приниження та присутність стороннього чоловіка в будинку, негативно впливають на внутрішній психологічний стан дітей, руйнують їх психіку та спотворюють нормальне уявлення про сім`ю, сімейні цінності та пріоритети, що в подальшому може призвести до негативних і невідворотніх наслідків у майбутньому. Також позивач [PERSON] вважав за необхідне зазначити, що його дружина зверталась до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська із заявою про видачу обмежувального припису та 01.03.2019 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено рішення, яким заяву [PERSON] задоволено частково та заборонено [PERSON] , [INFO] , місце реєстрації [ADDRESS] , наближатися до [PERSON] , [INFO] , на відстань ближче 100 м за місцем її мешкання: [ADDRESS] , та в інших місцях, вести з нею листування, телефонні переговори, розмови в соціальних мережах або контактувати через інші засоби зв`язку. Таким чином, у результаті ухвалення вищевказаного рішення, позивач навіть не мав змоги забрати дитячі речі з будинку, оскільки діти залишилися проживати з ним. Також позивач [PERSON] зазначив, що він належним чином виконує батьківські обов`язки, піклується про фізичне та духовне виховання дітей, виховує сина та доньку в атмосфері любові та турботи, має змогу забезпечити достатній рівень життя, належні умови проживання, виховання та навчання своїх дітей. Позивач працює та є приватним підприємцем у сфері роздрібної торгівлі одягом у спеціалізованих магазинах. Спиртні напої чи наркотичні засоби не вживає, веде здоровий спосіб життя. Посилаючись на вказані обставини, позивач за основним позовом [PERSON] просив суд визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , із батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідачка [PERSON] даний позов не визнала та звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] , треті особи Орган опіки та піклування в особі Управління-служби у справах дітей Індустріальної районної у м.Дніпрі ради, Орган опіки та піклування в особі Управління-служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпрі ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю. В обґрунтуванні своїх позовних вимог посилалася на те, що вона з 26.01.2002 року перебувала із [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Через постійні сварки подружнє життя між сторонами не склалося, вона побоюється свого чоловіка, оскільки він неодноразово здійснював відносно неї фізичне та моральне насилля, тому у грудні 2018 року звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська із позовом про розірвання шлюбу. [PERSON] без згоди позивачки забрав дітей та чинить перешкоди у побаченнях і спілкуванні з ними, чим позбавляє їх материнської любові та піклування. Молодшого сина залякує, доньку налаштовує проти матері. Позивачка [PERSON] неодноразово зверталася до правоохоронних органів з приводу постійних залякувань та застосування до неї фізичного насилля з боку чоловіка [PERSON] , про що свідчать звернення до правоохоронних органів, на підставі яких відкрито два кримінальні провадження за ч.1 ст.185 КК України та ч.1 ст.125 КК України. [PERSON] разом з дітьми на теперішній час мешкає у квартирі його батьків за адресою: [ADDRESS] , де мешкають ще вісім осіб, що свідчить про неналежні умови для фізичного та духовного розвитку дітей. Позивачка [PERSON] також зазначила, що вона має власне житло та належні умови для проживання дітей, тому вважає, що діти не можуть бути позбавлені материнської любові та піклування, оскільки їх інтереси мають першочергове значення. Посилаючись на вказані обставини, [PERSON] просила суд визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , із матір`ю [PERSON] , [INFO] . У судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов просив задовольнити, проти позову [PERSON] заперечував, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та додатково пояснив, що після припинення шлюбно-сімейних стосунків син проживав два дні з матір`ю [PERSON] та два дні з ним, однак з березня 2019 року син почав постійно проживати з позивачем. Мати не приймала участі у житті дітей, зі старшою донькою відповідачка взагалі не спілкується, навіть не з`явилася на випускний вечір. Він ніколи не чинив перешкоди у спілкуванні дітей з матір`ю. Також зазначив, що рішенням виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпрі ради встановлено порядок участі матері [PERSON] у вихованні дітей, однак вона з дітьми не спілкується, стосунки між ними не відновлені. Незважаючи на те, що донька вже доросла та має власну думку і вибір з ким їй проживати, більше року з матір`ю вона взагалі не підтримує жодних контактів. Син також ніколи не виявляв бажання побачитися з матір`ю. На теперішній час він проживає разом з дітьми за адресою: [ADDRESS] , де для дітей створені належні умови для проживання, виховання та розвитку. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні підтримав позицію свого довірителя. Позивачка за зустрічним позовом [PERSON] у судовому засіданні свій позов підтримала, проти основного позову заперечувала та пояснила, що сварки стосовно місця проживання дітей почалися після припинення шлюбно-сімейних стосунків. [PERSON] забрав дітей та чинить їй перешкоди у спілкуванні з дітьми, налаштовує їх проти матері. Із донькою дійсно є конфлікт, незважаючи на складність її характеру, вона намагається зблизитися з нею, хоча спілкування та родинні стосунки між ними ще не відновлені. Малолітній син під впливом батька почав себе агресивно поводити по відношенню до матері, хоча раніше між ними були дуже тісні та теплі стосунки. Через тривалі перешкоджання з боку [PERSON] у спілкуванні з дітьми, відчувається відчуження та напруга. Вона неодноразово намагалася побачитися із сином, поспілкуватися як особисто, так і по телефону, однак її колишній чоловік усілякими способами чинить перешкоди. Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська слухалася цивільна справа за її позовом про визначення днів спілкування з дитиною, тому вона має велику надію, що під час їх побачень зможе відновити із малолітнім сином контакт та довіру, дитина знову відчує її любов та турботу, їх стосунки відновляться. На час ухвалення рішення по даній справі, вказана справа перебувала на розгляді в апеляційному суді. Позивачка за зустрічним позовом [PERSON] наполягала на тому, що дитині необхідна материнська турбота, любов, догляд та піклування, яких батько не може дати, тому просила суд визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю, у будинку [ADDRESS] , де створені усі належні умовити для проживання та гармонійного розвитку малолітньої дитини. Представник [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні підтримала позицію свого довірителя. Представник третьої особи Органу опіки та піклування в особі Управління-служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпрі ради у судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутності та в інтересах малолітньої дитини. Представник третьої особи Органу опіки та піклування в особі Управління-служби у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпрі ради у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, повідомлявся у встановленому законом порядку. У судовому засіданні були допитані свідки. Свідок [PERSON] , яка є донькою сторін по справі, суду пояснила, що після розлучення батьків вони з братом почергово проживали два дні у матері та два дні у батька. Між батьками стався конфлікт та вони з братом залишилися проживати разом з батьком. Усі їх речі знаходяться у будинку, де проживала їх сім`я, однак вона не може туди потрапити, бо там проживає співмешканець матері. За час проживання з батьком, матір перестала з нею та з братом контактувати, тому останній рік вони майже не спілкуються та між ними існують неприязні стосунки. Вона має глибокі душевні образи на матір через відсутність її участі у житті дітей та надання переваги особистому життю. Мати навіть не з`явилася до неї на випускний вечір. З батьком у них із братом існують теплі та довірительні стосунки, він піклується про них, забезпечує достатній матеріальний рівень, цікавиться їх життям та приймає активну участь у їх вихованні. Вважає, що молодшому брату буде краще жити з батьком. Свідок [PERSON] суду пояснила, що починаючи із 2003 року знайома із подружжям [PERSON] та [PERSON] , знає із народження їх дітей, вони товаришували та підтримували гарні стосунки. Після того, як подружжя вирішили розірвати шлюб, між ними почали виникати сварки з приводу місця проживання дітей, а згодом виникли неприязні стосунки. Молодший син [PERSON] наразі агресивно ставиться до матері, однак раніше в них були гарні стосунки. Свідок вважає, що батько чинить перешкоди у спілкуванні та побаченнях матері [PERSON] з дітьми, та налаштовує їх проти матері. Також відомо, що [PERSON] не надав дозвіл на поїздку сина до Болгарії з футбольною командою, яку оплатила [PERSON] .. Свідок [PERSON] , яка є хрещеною малолітнього [PERSON] , пояснила суду, що тривалий час була знайома із сім`єю [PERSON] та дуже вражена поведінкою батька, який після розпаду сім`ї перешкоджає дітям бачитися із матір`ю. [PERSON] завжди була гарною матір`ю, вона вживає усіх засобів аби побачитися із малолітнім сином [PERSON] , однак батько створив такі умови, що вона позбавлена будь-якої можливості з ним поспілкуватися. Аби привітати дитину із Днем народження, вона змушена була запросити [PERSON] до себе додому, де його чекала мати. Вважає недопустимою таку поведінку [PERSON] та на її думку, малолітня дитина повинна проживати з матір`ю, аби відчувати материнську любов, турботу та піклування. У судовому засіданні 29.01.2020 року у присутності педагога [PERSON] була вислухана думка дитини [PERSON] , [INFO] , який пояснив, що на даний час він проживає разом із татом та старшою сестрою. Тато завжди забирає зі школи, відвозить на секцію з футболу та на заняття з англійської мови. Має з батьком та сестрою дуже добрі стосунки та надалі бажає проживати разом з ними. Дитина також пояснила, що батько ніколи не заперечував проти того, аби він спілкувалася з мамою, але він сам не бажає приїздити до неї. Також хлопчик зазначив, що має образу на матір через те, що вона проживає з новим чоловіком, куди той приводить свою дитину. У своїх поясненнях хлопчик дуже тепло розповідав про стосунки з батьком та сестрою, що свідчить про позитивне сприйняття відпрацьованого батьком формату його виховання та спілкування з дітьми, розповів про теплі стосунки із сестрою. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, заслухавши думку малолітньої дитини, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов [PERSON] задовольнити, а [PERSON] у задоволенні зустрічного позову відмовити. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 26.01.2002 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 05.08.2019 року (а.с.11). Від шлюбу сторони мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сторони добровільно не дійшли згоди щодо місця проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На теперішній час дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом із батьком [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлений задовільний та такий, що відповідає житловим нормам стан житлових приміщень, в яких як батько, так і мати мають намір влаштувати проживання свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до акту обстеження умов проживання у будинку за адресою: [ADDRESS] , складеного Управлінням-службою у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, створені належні умови для виховання та розвитку дитини (а.с.74). Також, за адресою проживання батька дитини [PERSON] створені належні умови для виховання та розвитку дитини, що підтверджується актом обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , від 17.07.2019 року, складеним Службою у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпрі ради (а.с.100). Судом також досліджений майновий стан сторін та виявлено, що [PERSON] працює приватним підприємцем, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця від 03.03.2011 року серії [NUMBER] (а.с.107). Матір дитини [PERSON] є приватним підприємцем, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.96). Сторони на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебувають. Згідно з вимогами ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належність та допустимість доказів регламентуються ст.ст. 77, 78 ЦПК України за якими, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст.81\~ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 2\~ст.150 СК України\~передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ч.2\~ст.155 СК України\~батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Так,\~статтею 21 Конституції України\~проголошено вільність і рівність усіх людей у своїй гідності та правах. Ця вихідна конституційна засада конкретизована у\~статті 24 Конституції України: громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, не може бути привілеїв чи обмежень, в тому числі за ознаками статі. У частині 3 цієї\~статті Конституції України\~закріплено конституційні гарантії, якими забезпечується рівність прав жінки і чоловіка. Право на свободу вибору місця проживання кожному гарантоване\~ст. 33 Конституції України. За\~ч.ч. 1, 4 ст.29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (ч. 1\~ст. 160 СК України). \~ \~ \~ \~Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29.08.2019 року судом було доручено Органу опіки та піклування Індустріальної районної у м.Дніпрі ради розглянути питання та надати висновок щодо доцільності визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] . 03.10.2019 року до суду було надано висновок виконавчого комітету Індустріальної районної у м.Дніпрі ради від 19.09.2019 року, яким місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] визначено із матір`ю [PERSON] , [INFO] . Суд не погоджується з наданим висновком виходячи з наступного. Частинами 4 та 5\~статті 19 Сімейного кодексу України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. При цьому орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Водночас у частині 6 зазначеної статті вказано, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Отже висновок та рішення органу опіки та піклування, є дорадчими та не тягнуть за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків у батьків щодо батьківських прав та визначення способів участі у вихованні дитини, оскільки такий не порушує прав та обов`язків жодного з батьків. Опікунська рада не є органом опіки і піклування, повноваження опікунської ради визначені дорадчою функцією, а рішення опікунської ради як колегіального консультативно-дорадчого органу, не є нормативно-правовим актом або правовим актом індивідуальної дії та має не обов`язковий характер. При цьому правові наслідки для батьків виникають виключно в результаті прийняття рішення судом, в ході якого і відбувається оцінка всіх доказів у їх сукупності, в тому числі і висновку та рішення органу опіки та піклування, який не має наперед встановленої сили для суду, що розглядає спір про позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дитини. Також за листом від служби у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпрі ради з метою проведення психологічного діагностування та з`ясування ставлення дитини до батька і матері та з`ясування з ким із батьків дитина має бажання проживати в подальшому, Комунальним закладом «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» Дніпропетровської обласної ради проводилась робота з родиною [PERSON] . Згідно з довідкою Комунального закладу «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» Дніпропетровської обласної ради , 06.08.2019 року із [PERSON] та [PERSON] заключений договір на надання соціально-психологічних послуг в режимі денного стаціонару. Спеціалістами Центру була проведена наступна соціально-психологічна робота: діагностичне інтерв`ю, психодіагностичне обстеження батьків [PERSON] та [PERSON] (методиками «Самооцінка психічних станів» Айзенка, визначення стилю поведінки в конфлікті, методика А. Ассингера «Оцінка агресивності у відносинах», методика батьківського ставлення «PARI», Стиль батьківського спілкування) та психодіагностичне обстеження психоемоційного стану дітей [PERSON] та [PERSON] (проекційними методиками « [INFO] », тест « [INFO] », шкала прив`язаності дитини до значущих людей « [PERSON] »). Згідно із результатами психологічного діагностування виявлено, що у [PERSON] наступний актуальний психоемоційний стан - спокійний, врівноважений, дружелюбний, має середній рівень тривожності. На питання про матір, у хлопчика вступають механізми психологічного захисту: ігнорування, заперечення, відчуження. Шкала прив`язаності дитини до значущих людей « [PERSON] » виявили, що, не дивлячись на те, що родина не мешкає разом, хлопчик проявляє прив`язаність до обох батьків, але домінуючою особою в житті дитини є сестра - [PERSON] . На питання про батька, [PERSON] відповів, що разом із ним проводить майже весь вільний час - відвідування ТРЦ, гра у футбол тощо. Щодо матері, то у хлопчика є образа, розчарування. Він розповів, що коли він жив з мамою, то вона не готувала йому їсти та часто залишала одного вдома (а.с.102-103). Як вбачається з висновку виконавчого комітету Індустріальної районної у м.Дніпрі ради від 19.09.2019 року, комісією при розгляді питання про визначення місця проживання дитини, не взято до уваги результати психологічного діагностування. Ст. 141\~СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною\~п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з вимогами\~ч.ч. 1.2 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до частин першої та\~другої статті 171 СК України дитина\~має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Таким чином, у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема, у визначенні місця проживання. Лише в разі збігу волі трьох учасників переговорного процесу - матері, батька, дитини можна досягти миру і згоди. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року, під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. Із цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. Ухвалюючи рішення у справі "М. С. проти України" від 11 липня 2017 року (заява N 2091/13), ЄСПЛ указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі "Мамчур проти України", заява N 10383/09). Згідно із п.18\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11\~при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Враховуючи вищевикладене, у судовому засіданні у присутності педагога була з`ясована думка малолітнього [PERSON] , [INFO] , на день розгляду справи якому виповнилося повних 11 років. Малолітній [PERSON] назвав своє прізвище та ім`я, повідомив, що проживає за адресою: [ADDRESS] , повно та правильно розумів значення усіх питань, які йому були задані, на запитання відповідав чітко, що свідчить про повне розуміння дитиною характеру відносин, що склалися між нею та її батьками. Так, малолітній [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що йому подобається проживати з батьком та рідною сестрою, він і надалі бажає проживати разом з ним. Батько не чинить перешкод у спілкуванні з матір`ю, однак у дитини є образа на неї. Крім того, суд звертає увагу, що дитина фактично проживає з батьком, який піклується ним, доглядає, займається його вихованням, навчанням, розвитком та дозвіллям. Суд зазначає, що у спірних правовідносинах найкращим інтересам дитини відповідатиме постійне проживання дитини разом із батьком та за місцем проживання якого створено всі умови для гармонійного розвитку дитини. Примусове передання дитини на постійне проживання із матір`ю, з якою у дитини станом на час розгляду справи відсутній постійний емоційний зв`язок та до якої дитина не відчуває такої сильної прихильності, як до батька, вочевидь не відповідатиме інтересам дитини. Крім того, примусове передання дитини на постійне проживання із матір`ю, на думку суду, може призвести до необхідності зміни соціального оточення дитини, що порушить стабільність життя дитини, негативно вплине на її розвиток та світосприйняття. Також варто зауважити на те, що суд вважає, що даний спір виник з вини обох сторін, які не змогли домовитися між собою про місце проживання дитини та про порядок спілкування з дитиною, а під час судового розгляду обидві сторони не змогли врегулювати спір мирним шляхом з метою зменшення негативного впливу самого факту існування цього спору на дитину. Таким чином, думка дитини\~має важливе значення для розв`язання спору між батьками щодо\~визначення місця проживання дитини.\~ В силу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватись фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи і гідності. Суд вважає, що усі зібрані по справі докази у їх сукупності дають переконливі підстави дійти висновку щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , із батьком [PERSON] , [INFO] .

Outcome: approved