Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до Фрунзенського районного суду м. Харкова із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на навчання спільного сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку до закінчення дитиною навчання. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] , [INFO] , навчається на денній формі навчання в Державному навчальному закладі "Регіональний центр професійної освіти інноваційних технологій будівництва та промисловості". Позивач вказує, що вона самостійно виховує та утримує сина, який є інвалідом першої групи з дитинства, у зв`язку із чим потребує постійного стороннього нагляду та догляду, відповідач аліменти чи будь-яку іншу допомогу на утримання дитини не надає, хоча працює та має змогу надавати таку допомогу. Ухвалою суду від 12.11.2019 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належим чином. 22.01.2020 року від позивача через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій вона підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, також не заперечувала проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання відповідача, відповідно до відомостей з Реєстру територіальної громади міста Харкова. Причини неявки відповідач суду не повідомляв, будь-яких заяв та клопотань від відповідач не надходило, в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, зареєстрованому Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану, про що зроблено відповідний актовий запис № 160 від 26.05.2000 року та видано Свідоцтво про одруження серії [NUMBER] /а.с. 5/. Від спільного подружнього життя сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] . В свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] , виданого Міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, батьками записані: [PERSON] та [PERSON] /а.с. 6/. Судом встановлено, що [PERSON] навчається в Державному навчальному закладі "Регіональний центр професійної освіти інноваційних технологій будівництва та промисловості" на денній бюджетній формі навчання з 01.09.2019 року по теперішній час. Термін закінчення навчання - по 30.06.2021 року /а.с. 11/. Позивач вказує, що спільна з відповідачем дитина - [PERSON] , який є інвалідом першої групи з дитинства, та потребує постійного стороннього нагляду та догляду, проживає разом з нею та знаходиться на її матеріальному утриманні, проте, у зв`язку із тим, що вона отримує мінімальну заробітну платню, інших джерел доходу не має, знаходиться в скрутному матеріальному становищі, у зв`язку із чим не має можливості забезпечити потреби дитини, просить суд стягнути з відповідача аліменти на спільну дитину, яка продовжує навчання. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз`яснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до норм ч. 1, 2 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених устатті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїм дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Підпунктом 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , досяг 18 років, продовжує навчання, перебуває на утриманні матері та потребує матеріальної допомоги на оплату навчання, проїзду, харчування, проживання. Крім того, довідкою МСЕК серії 12ААА № 703880 від 25.09.2018 року підтверджено, що [PERSON] , [INFO] є інвалідом першої групи з дитинства безстроково /а.с. 4/. При визначені розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує те, що відповідачем не було надано доказів, які б свідчили про неможливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання і потребує такої допомоги. З урахуванням вищевказаних обставин, а також приймаючи до уваги рівність обов`язків батьків щодо утримання дитини, суд вважає за можливе задовольнити вимоги [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) починаючи з 11.11.2018 року і до закінчення дитиною, навчання, тобто до - [INFO] , але не більше як до досягнення дитиною 23 років. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. суд стягує з відповідача в дохід держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved