Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

12 грудня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Великобагачанського району Полтавської області про визнання права на завершення приватизації земельних ділянок в порядку спадкування за заповітом, що розташовані за адресою: вулиця Молодіжна, 5, село Корнієнки Великобагачанського району Полтавської області. В своїй позовній заяві позивач посилався на те, що після смерті її батька [PERSON], який помер 09 березня 2007 року, відкрилася спадщина. До складу спадкового майна входить дві земельні ділянки перша для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями, площею 0,25 гектари, друга для ведення особистого селянського господарства, площею 0,22 гектара, які знаходяться за адресою: вулиця Молодіжна, 5, село Корнієнки Великобагачанського району Полтавської області, але спадкодавець отримавши дане право у спадок після смерті своєї матері [PERSON], яка розпочала приватизацію земельних ділянок, не завершив приватизації та відповідних правовстановлюючих документів не виготовив, а тому позивач просить суд визнати за ним право на завершення приватизації земельних ділянок, яке належало спадкодавцеві. В судове засідання позивач та його представник не зявилися, подали до канцелярії суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, просили позовні вимоги задовольнити (а.с. 46). Відповідач [PERSON] сільська рада Великобагачанського району Полтавської області надіслав до суду листа, в якому позов визнав та просив суд розглянути справу без участі представника відповідача (а.с. 45). Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову у підготовчому судовому засіданні відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, зазначаючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону. Відповідно до рішення виконавчого комітету Корнієнківської сільської Ради народних депутатів Великобагачанського району Полтавської області протокол №5 від 07 травня 1997 року [PERSON] передано у приватну власність дві земельні ділянки, а саме: площею 0,25 гектари, друга для ведення особистого селянського господарства, площею 0,22 гектара, які знаходяться за адресою: вулиця Молодіжна, 5, село Корнієнки Великобагачанського району Полтавської області (а.с. 8, 9). За життя [PERSON] прийняв спадщину відповідно до заповіту (а.с. 14, 15), після померлої [PERSON], яка померла 30 травня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 6), але не закінчив приватизації земельних ділянок та не виготовив відповідних правовстановлюючих документів на земельні ділянки. 09 березня 2007 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на зазначене вище спадкове майно (а.с. 5). Позивач [PERSON], дочка спадкодавця (а.с. 7, 11, 17), є єдиним спадкоємцем за заповітом, прийняла спадщину після померлого шляхом подання заяви про прийняття спадщини, інші особи, які прийняли спадщину відсутні (а.с. 29-34). Постановою державного нотаріуса позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу (а. с. 47). Відповіддю державного реєстратора від 27.11.2017 року позивачеві відмовлено в проведенні реєстрації права власності на земельну ділянку, у зв'язку з відсутністю у заявника документів на підтвердження повноважень особи (а.с. 12). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців. Згідно з приписами п.1 Перехідних положень Земельного кодексу України, рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Абзацом 2 п.1 розділу X "Перехідних положень" Земельного Кодексу України передбачено, що рішення про передачу громадянам України у приватну власність земельних ділянок є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звернутися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта (свідоцтва) про право власності на землю на ім'я спадкоємця. (пункт 1 розділу X доповнено абз.2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-V1). В справі маються достатні докази, які свідчать про те, що після смерті [PERSON] спадщину прийняла його донька [PERSON]. Оскільки спадкодавець мав право на завершення процедури приватизації земельних ділянок за адресою: вулиця Молодіжна, 5, село Корнієнки Великобагачанського району Полтавської області, до спадкоємця, позивача по справі, переходить право на отримання свідоцтва про право власності на відповідні земельні ділянки. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельну ділянку шляхом приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 ЗК України). З огляду на вище зазначене позов слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved