Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

18.05.2020 року до Дзержинського районного суду м. Харкова звернулось АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Харківське обласне управління публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.10.2014 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який розміщений на інтернет сторінці Банку, до умов якого відповідач приєднався підписавши Заяву про приєднання та Заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту), якою він погодився на одержання Кредиту та його умови, в результаті чого, Банк встановив Клієнту Банку відновлювальну кредитну лінію у розмірі 9800,00 грн. на строк 36 місяців з процентною ставкою 30% річних на картковий рахунок з використанням платіжної картки. Проте, відповідач, порушив умови Договору, в зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на\~13.03.2020, згідно з наданим розрахунком позивача\~складається із: основної заборгованості 9782,82 гривень; заборгованості по процентам та комісії за користування кредитом 3275,21 гривень; комісії 0,00 гривень; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу 494,78 гривень; 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 78,99 гривень; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу 0,00 гривень. Загальна сума заборгованості станом на\~13.03.2020\~визначена позивачем в розмірі 13776,22 гривень. Ухвалою суду від 09.06.2020 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач в судове засідання на виклик суду не з`явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку. У встановлений судом строк відповідачем, який належним чином повідомлений про розгляд справи, не надано відзиву на позов без поважних причин. Судом встановлено наступні обставини. Позивачем надано копію заяви відповідача про приєднання № 1424964/261116 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) від 01.08.2017, відповідно до якої [PERSON] уклав з АТ «Державний ощадний банк України» Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Відповідно до заяви про приєднання №1424964/261116 та заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту) [PERSON] надано кредит на споживчі цілі, № карткового рахунку [NUMBER] з встановленим лімітом в сумі 9000,00 гривень з процентною ставкою 0,001 % річних, протягом Грейс-періоду та 30 % річних за користування кредитними коштами у всіх випадків, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду. Також надано копію Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Відповідно до п.1.2 Договору, цей Договір в тому числі Заява на встановлення (збільшення) відновлювальної лінії (Кредиту), та інші документи, які є їх невід`ємними частинами є Кредитним договором, укладеним між Банком та Клієнтом. Відповідно до п.1.3 Договору клієнт засвідчує, що він перед укладанням договору, самостійно ознайомився з розміщеною інформацією на офіційному сайті Банку, інформацією необхідною для отримання кредиту. Надано розрахунок заборгованості за основним боргом, процентами, комісією, пенею, 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання станом на 13.03.2020, згідно з яким встановлений кредитний ліміт становить 9800,00 грн., загальний розмір заборгованості 13776,22 гривень, з них:\~основна заборгованість 9782,82 гривень; заборгованість по процентам та комісії за користування кредитом 3275,21 гривень; комісії 0,00 гривень; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу 494,78 гривень; 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 78,99 гривень; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу 0,00 гривень. Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною 3 ст.203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За нормами ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч.2 ст.627 ЦК України\~у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч.2 ст.638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч.2 ст.639 ЦК України). Згідно з ч.2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товар, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Згідно з ст.1054 ЦК України позичальник за кредитним договором зобов`язаний повернути кредит та сплатити відсотки в розмірі і на умовах встановлених договором. Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, а згідно з п.2 ч.1 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.8 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на\~користь споживача. Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Відповідно до пункту 2 розділу VII Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженому постановою Правління НБУ від 05.11.2014 № 705, форми документів за операціями з використанням електронних платіжних засобів установлюються правилами платіжних систем і повинні містити обов`язкові реквізити, визначені цим Положенням. Пунктом 7 цього розділу передбачено, що документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів повинні містити такі обов`язкові реквізити: 1) ідентифікатор еквайра та торговця або інші реквізити, що дають змогу їх ідентифікувати; 2) ідентифікатор платіжного пристрою; 3) дату та час здійснення операції; 4) суму та валюту операції; 5) суму комісійної винагороди; 6) реквізити електронного платіжного засобу, які дозволені правилами безпеки платіжної системи; 7) вид операції; 8) код авторизації або інший код, що ідентифікує операцію в платіжній системі. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частинами 1, 6, 7 ст. 81 ЦПК України передбачено, що\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.\~Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 80 ЦПК України визначено, що\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.\~Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Як передбачено ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При оцінці доказів та оцінці аргументів суд враховує положення ч.8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та нечіткі або двозначні положення договору тлумачить на користь відповідача, як споживача послуг позивача. Заява-анкета, крім бажаного ліміту не містить конкретного строку повернення кредиту (користування ним). Однак, суд також звертає увагу, що позивачем не заявлено зустрічних позовних вимог, не надано суду заперечень, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, на підставі наданих позивачем доказів. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір та інші судові витрати покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2102,00 грн, як передбачено ст.4 ЗУ «Про судовий збір».

Outcome: approved