overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

11 листопада 2011 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у виконавчому комітеті Війтівської сільської ради Бершадського району Вінницької області, актовий запис № 26. Від цього шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачкою та перебуває на її утриманні. [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач обґрунтовує свою заяву тим, що подружнє життя у них з відповідачкою не склалося, оскільки вони різні за характерами та звичка люди, в результаті чого у них виникали сварки та непорозуміння, що призвело до розпаду сім"ї. Оскільки їх шлюб носить лише формальних характер просить розірвати укладений між ними шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримує, просить слухати справу у його відсутність. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява, в якій вона визнає позов і просить розглянути справу у її відсутність. Оскільки сторони в судове засідання не явилися, на підставі ст. 197 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без фіксації судового процесу технічними засобами. Судом встановлено, що 11.11.2011 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Війтівської сільської ради Бершадського району Вінницької області, актовий запис №26, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-АМ № 109805 виданим 11.11.2011 року виконавчим комітетом Війтівської сільської ради Бершадського району Вінницької області. Судом з'ясовано, що сторони наміру зберегти сім"ю не мають, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка не заперечує проти його розірвання , що свідчить про те, що їх сім'я розпалася і зберегти її неможливо. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню: шлюб між сторонами має бути розірваний, оскільки судом встановлено, що спільне життя між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] не склалось, були припиненні шлюбно-сімейні відносини, відсутнє бажання проживати надалі однією сім'єю, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення. Оскільки, позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому згідно ст. 88 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідачки. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

11 листопада 2014 року [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій вказує, що рішенням суду від 29.09.2014 року було розірвано шлюб між нею та [PERSON], проте в рішенні суду не було вирішено питання про зміну її прізвища на дівоче "[PERSON]". Просить винести додаткове рішення і змінити її теперішнє прізвище на дівоче "[PERSON]". В судове засідання сторони не з'явились. Позивач надіслала до суду заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутності, заявлені вимоги задовольнити. Судове засідання проведено без участі сторін без фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Так, 29 вересня 2014 року Віньковецьким районним судом винесено рішення про розірвання шлюбу між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Ухвалюючи рішення, місцевий суд не розглянув вимогу позивачки про зміну її прізвища з «[PERSON]» на дівоче «[PERSON]», хоча позивачка на цьому наголошувала у позовній заяві. Відповідно до ст. 220 ч.1 п.1 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої - небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Виходячи з того, що не ухвалено рішення за вимогою позивачки про зміну прізвища, слід винести додаткове рішення, задовольнивши зазначену вимогу на підставі статті 113 СК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

11 листопада 2015 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON], просила постановити рішення про розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та відповідачем 06 жовтня 2002 \~ року відділом реєстрації актів громадянського стану\~Корецького районного управління юстиції Рівненської області \~ , актовий запис за № 63. В обгрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що сімейне життя з чоловіком не склалося , стосунки поступово погіршувалися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. За час спільного проживання між ними постійно виникали непорозуміння та суперечки. Більше трьох років вони з відповідачем проживають окремо , ведення спільного\~ господарства давно припинено. Тому\~ \~\~ \~\~ вона\~\~ \~\~ прийшла до висновку, що сімя розпалася і шлюб необхідно розірвати.\~ Від даного шлюбу вони дітей не мають. В судове засідання позивачка [PERSON]\~\~ не\~ з"явилась, подала заяву\~ про\~ розгляд\~ справи у\~ її відсутності,\~ позовні\~ вимоги\~\~ вона підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання\~ не\~ з"явився і\~ не\~ повідомив\~\~ про\~\~ причину\~ неявки, про час\~ та\~ місце\~ розгляду\~ справи він\~ повідомлений\~ належно, що\~ підтверджується\~ поштовим повідомленням. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] обгрунтований, а тому підлягає задоволенню. Враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, миритись вона не бажає, ,\~ відповідач\~ в\~ судове\~ засідання\~ не\~ з"явився і\~ не\~ надав\~ суду\~ ніяких\~ заперечень щодо пред"явлених\~ вимог,\~ тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась.\~\~ Спільні\~ неповнолітні\~ діти\~\~ від\~\~ даного шлюбу\~\~\~\~ відсутні.\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

11 лютого 2014 року [PERSON], звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В заяві послався на таке. Що він є власником Державного Акту на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0703 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, що розташована по [ADDRESS]. На тепер бажає нотаріально оформити правочин, щодо відчуження житлового будинку та земельної ділянки. Але йому було відмовлено на підставі того, що в Державному Акті його прізвище зазначено як "[PERSON]", а згідно паспорту "[PERSON]". Просить встановити факт належності йому Державного Акту на право приватної власності на земельну ділянку. У судовому засіданні заявник заяву підтримав в повному обсязі. Представник заінтересованої особи заяву визнав, проти її задоволення не заперечував. Пояснивши, що дійсно допущено помилку в написані прізвища власника державного акту. Дослідив докази, суд прийшов до наступного. Як вбачається з Державного Акту на право приватної власності на земельну ділянку розміром 0,0703 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, що розташована по [ADDRESS], виданий на підставі рішення виконкому міської ради від 13 травня 1993 року № 130 на прізвище [PERSON]. (а.с. 11). Згідно паспорта серії [NUMBER] виданий Снігурівським РВ УМВС України в Миколаївській області від 23 січня 2001 року та Свідоцтва про народження заявник значиться [PERSON]. (а.с.5-6). Заявник по справі не може оформити правочин в нотаріальній конторі, щодо відчуження житлового будинку та земельної ділянки в зв'язку з помилкою в написанні його прізвища в Державному Акті. Встановлення факту належності Державного Акту на право приватної власності на земельну ділянку заявникові потрібно для нотаріального оформлення правочину, щодо відчуження житлового будинку та земельної ділянки. Суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню на підставі ст. 256 п.6, 257, 258, 259 ЦПК України

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

11 січня 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання на час навчання у твердій грошовій сумі у розмірі 800,00 грн., вказуючи, що відповідач є його батьком, який сплачував аліменти до повноліття позивача. Після досягнення повноліття, стягнення аліментів було припинено. З 2013 року позивач навчається у Державному вищому навчальному закладі "Миколаївський політехнічний коледж", на 3 курсі денної форми навчання, тому потребує допомоги в утриманні з боку відповідача. У судове засідання сторони не з'явились, про день слухання справи повідомлялись належним чином. Позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вказав, що на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надав. Третя особа у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Справа розглядалась судом у заочному порядку відповідно до вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач - [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] та [PERSON], згідно свідоцтва про народження /а.с. 6/. Позивач навчається на денному відділенні у Державному вищому навчальному закладі "Миколаївський політехнічний коледж", строк закінчення навчання 01.03.2017 року /а.с.8/. Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати повнолітніх дітей до досягнення ними двадцяти трьох років, які продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги за умови, що батьки можуть надати матеріальну допомогу. При цьому, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Ч.1 ст.200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. А також відповідно до ст.201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. Відповідно до ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Задовольняючи позов суд виходить з того, що [PERSON] продовжує навчання та потребує у зв'язку із цим матеріальної допомоги. Відповідач заперечень проти позову не надав. Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтовані та підлягають задоволенню, в зв'язку із чим необхідно стягнути з відповідача кошти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 800,00 грн. щомісячно, починаючи з 11.01.2016 р. (дня подання позову до суду), до закінчення сином навчання - 01.03.2017р., на користь позивача. На підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за 1 місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

11\~січня 2021\~року\~ТОВ "ХМЕЛЬНИЦЬКГАЗ\~ЗБУТ"\~звернулося\~до суду\~з позовом\~до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання природного газу в розмірі 8537,14 грн. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідач не регулярно сплачував за надані послуги з постачання природного газу, внаслідок чого утворилась заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про здійснення розгляду справи без його участі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань в судове засідання не направляв. Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду представника позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи. Дослідивши надані докази, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS] за особовим рахунком № [NUMBER] . Договір постачання природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах, а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 67 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Незважаючи на неодноразові попередження про необхідність повного погашення заборгованості, відповідач систематично недоплачує за надані послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 8537,14 грн. Дані обставини підтверджуються розрахунком заборгованості та іншими доказами, що знаходяться в матеріалах справи. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому з відповідача на користь\~ТОВ "ХМЕЛЬНИЦЬКГАЗ ЗБУТ"\~підлягає стягненню заборгованість за послуги з постачання природного газу в сумі 8537,14 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати по справі становлять 2102 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

11 червня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем [PERSON] ([PERSON].) перебуває у зареєстрованому шлюбі з 09 червня 1989 року. Разом з цим зазначає, що останнім часом стосунки між подружжям погіршилися, будь-які стосунки не підтримують, разом не проживають, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач та представник позивача у судовому засіданні позов підтримали з викладених у ньому підстав та просили розірвати шлюб. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, разом з цим повідомлення суду поверталися з відміткою пошти за закінченням терміну зберігання /а.с.37, 46/. За цих обставин, відповідач була повідомлена судом належним чином про час, дату та місце розгляду справи відповідно до абз.4 ч.3 ст.122 ЦПК України через оголошення в газеті "Урядовий кур'єр" № 145 (5274) від 12 серпня 2014 року та "Хрещатик" № 114 (4514) від 12 серпня 2014 року, в судове засідання не з'явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи у її відсутність до суду не надходило./а.с.48-49/ За цих обставин, суд на підставі ч.1 ст.224 ЦПК України, з огляду на відсутність заперечень позивача, визнавши причини неявки відповідача неповажними, визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних та доказів, які вважає достатніми для правильного вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача та його представника, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено. 09 червня 1989 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Відділі ЗАГСу Печерського РНК, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 443 (а.с.5). На підставі рішення суду по справах щодо спадщини від 13.04.2006 ім'я [PERSON] змінене на [PERSON]. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, позивач бажає розірвати шлюб, який фактично розпався, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, позивачем позов не відкликано. Частиною 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам позивача, що має істотне значення. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

12.01.10.2016 року позивач [PERSON] звернулась у суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі 600 гривень щомісячно , мотивуючи позов тим, що шлюб з відповідачем розірвано, син проживає з нею та знаходиться на її утриманні, а відповідач належної матеріальної допомоги сину не надає. У судовому засіданні позивачка підтримала позов повністю, та пояснила суду, що відповідач являється батьком її сина [PERSON]. Син проживає з нею та знаходиться на її утриманні.Відповідач має другу сім"ю, постійної роботи немає, у нього нестабільні заробітки, а тому вона просить стягувати аліменти у твердій грошовій сумі по 600 гривень щомісячно. Відповідач визнав позов повністю.Пояснив, що немає постійних доходів, але погоджується платити аліменти на сина [PERSON] у твердій грошовій сумі по 600 гривень щомісячно. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає,що позов підлягає до задоволення повністю по слідуючим підставам. З відповідача в користь позивачки необхідно стягнути аліменти в розмірі 600 гривень щомісячно по слідуючим підставам. Як вбачається зі свідоцтва про народження (а.с.4) відповідач являється батьком [PERSON]. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З пояснення позивачки у суді вбачається, що син [PERSON] проживає з нею та знаходяться на її утриманні. З пояснення сторін у суді вбачається, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, а тому відповідно до ч.1 ст.184 СК України суд за заявою позивачки визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів у 600 гривень щомісячно, суд відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України враховує матеріальне становище дитини, матеріальне становище позивачки , а також те, що відповідач, крім сина [PERSON], на даний час не має інших дітей, не платить нікому аліменти,працездатний. Суд також враховує, що відповідач визнав позов, що відповідно до ч.4 ст.175 ЦПК України є підставою для його задоволення. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивчі у справах про аліменти, а тому судовий збір відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача в користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

12.01.2016 р. до суду подано дану заяву, в якій заявник вказав, що 27.12.2013 р. в м.Гайсині померла його баба [PERSON], яка в свідоцтві про народження його батька [PERSON], померлого 23.06.2002 р. в графі мати записана «Кирпичник Валентина Іванівна», хоча в свідоцтві про смерть її прізвище записано « Гриценко», просив встановити факт, що [PERSON] є його рідною бабою для подальшого оформлення ним права приватної власності на спадкове майно в порядку спадкування за правом представлення, його батько і син померлої спадкодавиці [PERSON] помер 23.06.2002 року. Заявник в судове засідання не з`явився, проте надав заяву згідно якої заявлені вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити, справу розглянути без нього (а.с. 38). Представник Гайсинської міської ради до суду не з`явився, письмово проти задоволення заявлених вимог не заперечував, просив справу розглянути без нього (а.с. 39). Доведено, що [PERSON], [INFO] є спадкоємцем за правом представлення спадкового майна після смерті 27.12.2013 р. його баби [PERSON], його батько і син померлої спадкодавиці [PERSON] помер 23.06.2002 року, через зазначення прізвища спадкодавиці в свідоцтві про народження його батька [PERSON], померлого 23.06.2002 р. в графі мати «Кирпичник», а не [PERSON] не може реалізувати своє право на спадщину, встановлення цього факту необхідно заявнику для оформлення спадщини в державній нотаріальній конторі. Дані правовідносини регулюються ч.2 ст.256 ЦПК України, згідно з якою, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку встановлення цих фактів. Оскільки, [PERSON], [INFO], є рідним онуком [PERSON], яка померла 27.12.2013 р. (його батько і син померлої спадкодавиці [PERSON] помер 23.06.2002 року), як спадкоємецьза правом представлення спадщини через зазначення її прізвища в свідоцтві про народження його батька [PERSON], померлого 23.06.2002 р. в графі мати "Кирпичник", а не "Гриценко" не може реалізувати своє право на спадщину, іншого порядку встановлення цього факту законом не передбачено, то його на підставі п.1 ч.1, ч.2 ст. 256 ЦПК України необхідно встановити рішенням суду. Висновки суду підтверджуються такими доказами: -копією паспорта серії АТ № 063712 виданого Гайсинським РС УДМС України в Вінницькій області 12.12.2013 р. на ім`я [PERSON] (а.с. 3); -копією свідоцтва про народження серії 1-АМ № 041695 від 17.12.1997 р., де зазначено, що 27.11.1997 р. народився [PERSON] батьками якого зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5); -копією свідоцтва про смерть серії І-АМ № 158111 від 25.06.2002 р., згідно з яким 23.06.2002 р. в с.Кочурів Гайсинського району помер [PERSON] (а.с. 6); -копією свідоцтва про смерть серії І-АМ № 282201 від 31.12.2013 р., згідно з яким 27.12.2013 р. в м.Гайсині померла [PERSON] (а.с. 7); -копією витягу з ДРАЦС від 19.01.2014 р., де зазначено, що матір`ю [PERSON] є [PERSON] (а.с. 8).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

12.01.2016 року вказаний заявник звернувся до суду із вищеозначеною заявою, вказуючи на те, що [INFO] року помер його батько - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно, в тому числі на будинок в [ADDRESS] . Він з матір»ю та братами є спадкоємцями першої черги, проте вони ніяких вимог щодо спадщини не заявляють. Маючи намір прийняти спадщину він звернувся до державної нотаріальної контори. Проте у видачі свідоцтва йому було відмовлено з тих підстав, що він не може підтвердити родинні відносини з померлим. В реєстраційному документі про народження вказано «[PERSON]», хоча насправді ім»я його батька «[PERSON]». Просить встановити факт родинних відносин. Заявник [PERSON] взаяву підтримав, надав пояснення аналогічні тим, що викладені в заяві. Заінтересовані особи [PERSON], [PERSON], [PERSON] Надали до суду заяви, згідно яких проти задоволення заяви не заперечують, справу просять слухати в їх відсутність. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами: п. 10, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення" зі змінами від 25.05.1998 року, ст. 256-259 ЦПК України. У судовому засіданні встановлено факт, що [PERSON] є сином померлого [PERSON] що, зокрема, доказується копією паспорту, свідоцтва про народження. Заінтересовані особи проти задоволення заяви не заперечують. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. На підставі зазначеного, п. 10, 12 Постанови пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення" зі змінами від 25.05.1998 року і

Outcome: approved