Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

16 квітня 2014 року позивач звернувся з позовом, в якому просив: визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії ДП НМ 000574 зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за НМ № 574 від 24.09.1997 року; визнати за [PERSON], [INFO] право власності на земельну ділянку площею 940 кв. м., кадастровий номер: 1211900000-01-004-0043, що розташована за адресою: [ADDRESS] згідно договору купівлі - продажу від 06.07.2010 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно договору купівлі - продажу житлового будинку від 06 липня 2010 року [PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинок з надвірними прибудовами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що розташований на земельній ділянці площею 940 кв. м.- держфонд, кадастровий номер земельної ділянки: 1211900000-01-004-0043. Цей житловий будинок належав продавцям на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданих 17.06.2010 року Новомосковською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області та зареєстрованих в КП «Новомосковськ міське бюро технічної інвентаризації» 21.06.2010 року за №9131602. З метою оформлення права власності на земельну ділянку позивач звернулася до Управління держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області із зверненням щодо надання інформації про правовий статус земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] для того, щоб виготовити державний акт на право приватної власності на землю. Згідно відповіді Управління Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області від 04.12.2013 року позивача повідомлено, що станом на 31.12.2012 року за даними, наявними в управлінні, земельна ділянка, розташована за адресою: [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,0920 га зареєстрована за гр. [PERSON] відповідно до сесії Новомосковської міської ради від 27.08.1997 № 813, державний акт на право приватної власності на землю серії НМ 000574 зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за НМ № 874 від 24.09.1977 року. У судове засідання представник позивача не з'явився, надавши суду заяву у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та просить суд про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який в наданій заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову з огляду на наступні обставини. У відповідності до договору купівлі-продажу житлового будинку від 06 липня 2010 року [PERSON], [PERSON] продали за 104953,00 грн., а [PERSON] придбала житловий будинок з надвірними прибудовами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що розташований на земельній ділянці площею 940 кв. м.- держфонд, кадастровий номер земельної ділянки: 1211900000-01-004-0043. Житловий будинок належав продавцям на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих 17.06.2010 року Новомосковською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області та зареєстрованих в КП «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації» 21.06.2010 року за №9131602. Договір засвідчено нотаріально та зареєстровано в реєстрі за № 2-2149 та зареєстровано в КП "Новомосковське міське БТІ" 07 липня 2010 року за №9131602. Підставою для звернення із позовом до суду позивач зазначає те, що їй стало відомо, що земельна ділянка, на якій розташовано будинок належить [PERSON], яка є померлою особою. На запит суду Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Новомосковському району Реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області надано Актовий запис про смерть № 51 [PERSON], померлої [INFO]. На запит суду, Новомосковською районною державною нотаріальною конторою надано копію спадкової справи після смерті [PERSON], яка містить звернення [PERSON], яка значиться, як донька [PERSON] про прийняття спадщини, заяв інших осіб матеріали справи не містять. Згідно відповіді КП "Новомосковське міське БТІ" ДОР від 21 липня 2014 року №174, право власності на будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON], відомості щодо власника земельної ділянки відсутні. У відповідності до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №24085117 від 10 липня 2014 року, щодо будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] право власності на означене майно належить [PERSON] У відповідності до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №24084302 від 10 липня 2014 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером 1211900000:01:004:0043 відомості щодо реєстрації права власності відсутні. Згідно відповіді Управління Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області №1699/01-06 від 06 серпня 2014 року, за даними державного земельно-кадастрового обліку земельна ділянка, розташована за адресою: [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ДП-НМ 000574 від 24 вересня 1997 року. Згідно засвідченої копії державного акту серії ДП НМ 000574 від 24 вересня 1997 року,на підставі рішення Новомосковського міськвиконкому Ради народних депутатів № 813 від 27 серпня 1997 року, [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 0,0920 га, розташовану на території новомосковської міської ради народних депутатів для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Адреса земельної ділянки: [ADDRESS], з кадастровим номером 1211900000:01:004:0043. Згідно ст.1, п.1 ч.1 ст.15 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. У відповідності до ст.15 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно вимог ст.ст. 22, 23 ЗК України 1990 року, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Визначаючи право позивача на звернення з даними позовними вимогами, суд враховує, що державний акт, який просить визнати недійсним позивач видано Згідно ст.377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Таким чином, оскільки позивач набув права власності на житловий будинок з надвірними прибудовами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу - 06 липня 2010 року, а державний акт на земельну ділянку видано 24 вересня 1997 року, тобто значно раніше від часу виникнення у позивача права користування земельною ділянкою, на якій знаходиться будинок суд не вбачає наявності порушень прав позивача під час видачі державного акту і вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним державного акту про право приватної власності на землю серії ДП НМ 000574. Щодо вимог про визнання за позивачем права власності на земельну ділянку, площею 940 кв.м., кадастровий номер 1211900000-01-004-0043, розташованої за адресою: [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу від 06 липня 2010 року, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Згідно ст.120 ЗК України 2001 року в редакції, чинній на час укладання угоди купівлі-продажу нерухомого майна, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з набуттям права власності на ці об'єкти. Укладення договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов'язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера. Водночас, ураховуючи, що з 1 січня 2002 року відповідно до ст. 125 ЗК України право користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладення договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), слід зазначити, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того факту, що спірна земельна ділянка перебувала в користуванні відчужувачів будинку та того, що здійснюючи відчужування будинку [PERSON], [PERSON] мали право на продаж та розпорядження і земельною ділянкою, на якій розташовано будинок. Крім того, вирішуючи вимоги про визначення розміру земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, право власності на які при їх відчуженні перейшло до набувача без визначення в договорі права на земельну ділянку, повинно бути з`ясовано, зокрема: чому це питання не було вирішено в договорі; можливість укладення між відчужувачем і набувачем додатку до цього договору щодо права набувача на земельну ділянку; чи не свідчить реальна можливість використання всієї земельної ділянки за цільовим призначенням саме про той розмір земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, який існував до їх відчуження. При цьому, розмір земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, визначається шляхом проведення за клопотанням сторін експертизи з урахуванням чинних нормативних документів у галузі будівництва, санітарних норм та правил тощо. Оскільки позивачем суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження придбання позивачем у належного володільця земельної ділянки права власності на неї. не доведено неможливості укладення між відчужувачем і набувачем додатку до цього договору щодо права набувача на земельну ділянку, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в цій частині. Крім того, суд, з урахуванням заяви позивача про розгляд справи за відсутності позбавлений можливості щодо заміни належного відповідача у справі та залучення до справи третіх осіб в порядку, визначеному ст.36 ЦПК України. При вирішенні питання щодо стягнення судових витрат, суд виходить з положень ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed