Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

29 грудня 2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач мотивував свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачкою не склалося, у зв`язку з тим, що він постійно подорожував і часто жив за кордоном. У позові посилався на те, що [INFO] відповідачка народила доньку, батьком якої є інший чоловік. Однак, в зв`язку із перебуванням у шлюбі з відповідачкою [PERSON] позивач [PERSON] був зареєстрований батьком дитини. Вказував, що рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 13 липня 2020 року, яке набрало законної сили 13 серпня 2020 року відомості про позивача, як батька дитини виключено з актового запису про її народження. Зазначив, що наразі сім`я фактично розпалася, шлюбні відносини не підтримуються і факт реєстрації шлюбу суперечить інтересам позивача. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 05 січня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. В судове засідання позивач не з`явився, в заяві, що надійшла до суду, просить справу розглянути за його відсутності та задовольнити позовні вимоги. Представник позивача адвокат Батієнко Я.І. в судове засідання теж не з`явився, направив заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги позивача підтримав. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відзиву на позов не надала. В заяві, що надійшла до суду, просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги визнала. Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи, які не з`явилися. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статтей 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі статтею 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явленим одним із подружжя. Частиною 1 статті 3 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. За змістом положень частини 1 статті 496 ЦПК України та частини 1 статті 73 Закону України "Про міжнародне приватне право", іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що 20 жовтня 2012 року Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 1935. Після державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 5). Від шлюбу дітей не мають. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у статті 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту частин 3, 4 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що подальше спільне сімейне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе і суперечитиме інтересам обох сторін. Так, шлюбні відносини між подружжям припинено, сторони проживають окремо, сім`я фактично розпалася. Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 13 липня 2020 року, яке набрало законної сили 13 серпня 2020 року виключено з актового запису № 381 від 05 квітня 2018 року, здійсненого Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, відомості про громадянина [PERSON] як батька дитини [PERSON] , [INFO] . За вказаних обставин шлюб підлягає розірванню. За правилами статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до частини 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне роз`яснити, що відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. У відповідності зі статтею 113 СК України, особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного та

Outcome: approved