Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до Недригайлівського районного суду Сумської області з зазначеним позовом та просив суд винести рішення, яким визнати за ним право на земельну частку (пай) площею 2,93 умовних кадастрових гектарів, що належала його матері [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну чатку (пай), серії СМ №0195898, виданого 17.09.1996, як члену КСП ім. Леніна в порядку спадкування за заповітом. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та пояснив, що після смерті [INFO] своєї матері [PERSON] прийняв спадщину, так як фактично ступив у володіння майном та розпорядився ними. В 2014 році вирішив отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину у виді земельної частки (паю) що належала його матері. Але з'ясувалося, що оригінал сертифікату на земельну частку (пай) втрачено. В відділі Держземагенства у Недригайлівському районі його повідомили, що видати дублікат не можуть, оскільки він видається лише власнику сертифіката, на ім'я якого було видано оригінал. Ця обставина і змусила його звернутися для захист свого права до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання 24.12.2014 р. не з'явився, в позовній заяві просив справу розглянути без його участі (а.с. 30). Представник Вільшанської сільської ради Недригайлівського району Сумської області, відповідача по справі в судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника. Проти заявлених позовних вимог не заперечує (а.с. 43). Справу розглянуто у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно з ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, перевіривши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Позивач [PERSON] народився [INFO] в с. Фартушне Недригайлівського району Сумської області. Відповідно до копії свідоцтва про його народження серії [NUMBER] батьками зазначені: батько [PERSON], мати - [PERSON]. За життя його мати [PERSON] відповідно до Розпорядження голови Недригайлівської районної державної адміністрації від 29.08.1996 р. №365 отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) СМ № 0195898 на землі, що перебували в користуванні колишнього КСП ім.. Леніна у розмірі 2.93 умовних кадастрових гектарів. Зазначене підтверджується копією Розпорядження від 29.08.1996 р. №365 (а.с.5), інформацією відділу Держземагенства у Недригайлівському районі від 16.10.2014 р. № 1054 (а.с.38), копією сторінок Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), відповідно до запису №898 якої [PERSON] отримала сертифікат СМ № 0195898 (а.с 37), витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а.с. 36). 12 липня 2001 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все своє майно, у тому числі сертифікат на земельну частку (пай) своєму синові, [PERSON], позивачу по справі (а.с. 10). Відповідно до інформації, наданої Недригайлівською держнотконторою, заповіт від імені [PERSON] за реєстровим №1415 знаходиться на зберіганні в Сумському обласному нотаріальному архіві. [INFO] [PERSON] померла в с. Ярмолинці Роменського району Сумської області, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.12). Відповідно до довідки виконавчого комітету Вільшанської сільської ради Недригайлівського району Сумської області, що видається у зв'язку з оформленням спадкових справ, [PERSON] до дня смерті [INFO] була зареєстрована за адресою с. Фартушине Недригайлівського району Сумської області. Спадкоємцем на все майно після смерті [PERSON] є син [PERSON], який своєчасно вступив у володіння спадковим майном, так як розпорядився особистими речами померлої (а.с.34). Відповідно до відповіді від 22.12.2014 року за 31431/01-16 року та Інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 24.12.2014 року, наданих Недригайлівською держнотконторою, після смерті [PERSON], яка померла [INFO] в с. Ярмолинці Роменського району Сумської області спадкова справа у нотаріальній конторі не заводилась та Свідоцтва про право на спадщину не видавались. Заяви про відмову від права на спадщину після смерті [PERSON] до нотаріальної контори не надходили (а.с. 48-50). Оскільки [PERSON] померла в 2001 році, тобто під час дії Цивільного Кодексу 1963 року, то згідно з п.4 Заключних та перехідних положень ЦК України 2003 року, необхідно застосовувати норми ЦК УРСР 1963 року. Згідно ч.1, 2 ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з ст. 549 цього ж Кодексу спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Оскільки з пояснень позивача та довідок виконавчого комітету Вільшанської сільської ради Недригайлівського району Сумської області (а.с. 8), та (а.с. 34) встановлено, що позивач фактично вступив в володіння спадковим майном, розпорядився речами покійної матері, то він є таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ст.ст. 560, 561 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець міг отримати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину, яке могло бути видане після спливу шести місяців з дня відкриття спадщини. Граничного строку, який би обмежував спадкоємця у праві звернення за свідоцтвом в законодавстві, що діяло до 01.01.2004 року не було встановлено. Не встановлено такого строку і в чинному законодавсті. Так, відповідно до ч.ч.1,3 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, суд прийшов до висновку про те, що [PERSON] набув право на земельну частку (паю) в порядку спадкування за заповітом після смерті своєї матері [PERSON] Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа , який засвідчує його право власності. З пояснень позивача встановлено, що оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай), який належав покійній [PERSON], втрачено. Про це свідчить також оголошення в газеті "Голос Посулля" від 30 серпня 2014 року № 64 такого змісту: "Загублений сертифікат на земельну частку (пай) серія СМ №0195898, виданий Ндригайлівською РДА 17 вересня 1996 року на ім'я [PERSON] вважати недійсним" (а.с.12) та інформація відділу Держземагенства у Недригайлівському районі від 16.10.2014 № 1054 (а.с.38) З огляду на вищевикладене, позов [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки в такому разі рішення суду буде тим документом, що засвідчуватиме право [PERSON] на земельну частку (пай) у порядку спадкування На підставі викладеного, та

Outcome: approved