Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

[PERSON] у позові проти [PERSON] просить зменшити розмір присуджених судом аліментів, на утримання неповнолітньої дитини з 800 грн. до 385 грн. 80 коп. (встановленого законом 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку). Заяву мотивує тим, що ухвалюючи рішення, попередні суди не врахували його матеріальний стан та було визначено занадто великий розмір аліментів. На сьогоднішній день позивач є безробітним, можливості працевлаштуватися за своїм фахом не має. Внаслідок чого просив позовні вимоги задовольнити. Заяву було підтримано позивачем та його представником. Твердили, що позивач як за матеріальним станом так і за станом здоров"я не має можливості сплачувати аліменти у встановленому розмірі. Часто хворіє, на підтвердження надали медичні документи. Відповідач вважає, що позивач не обґрунтував належними доказами і допустимими істотні зміни в обставинах, що впливають на розмір вже визначеного судом розміру аліментів. Просила справу розглянути за її відсутністю у задоволенні позову відмовити. З досліджених судом матеріалів справи випливають сімейні правовідносини. Суд розглядає справу у межах позову на засадах змагальності й диспозитивності. Судом установлено, що сторони знаходилися в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 24.05.2013. Від шлюбу мають дочку [INFO]. Після розлучення батьків вона проживає разом із матірю. За рішенням цього суду від 24.05.2013, залишеним без зміни апеляційним судом області, з позивача стягуються аліменти на користь [PERSON] в розмірі 800 грн. щомісячно на утримання дочки (а.с. 6). Для визначення підстав, що впливають на зменшення розміру аліментів, слід встановлювати юридично важливі обставини, передбачені ст. 192 СК України, які б підтверджували саме зміну, погіршення або поліпшення матеріального або сімейного стану платника та одержувача аліментів, а також їх здоров'я. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» також роз"яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. При цьому наявність таких обставин доводяться під час розгляду справи і в силу ст. ст. 10, 60 ЦПК України є процесуальним обов'язком позивача. Таким чином при розгляді справ про зменшення присуджених платежів, суд не має повноважень ревізувати законність судових рішень, якими вже визначений розмір аліментів. А тому доводи позивача і його представника, що його заперечення, при ухваленні рішення про стягнення з нього аліментів, судом не були взяті до уваги, не є предметом доказування у даній справі. Окрім цього на обґрунтування своїх доводів позивач послався на лист головного управління міндоходів у Житомирській області від 12.06.2014 за № 1751о, про відсутність у нього доходів(а.с.7), виписку з медичної карти позивача за № 17115 про лікування у 1993-1994 роках (а.с.29). Дослідженням матеріалів справи, на підставі якої позивачеві були присуджені аліменти в сумі 800 грн. доведено, що аналогічні письмові матеріали позивач надавав суду, заперечуючи проти позову(справа № 2/278/884/13 а.с.34,65). Поряд з цим, позивач не надав суду докази, які б свідчили, про істотні зміни матеріального, сімейного стану або стану здоров"я, як - от: отримання інвалідності, наявність у нього важкої хвороби, або інших утриманців, передачу дитини на утримання держави, покращення її матеріального стану тощо. Твердження, [PERSON] про його допомогу дочці одягом, її утримання у вихідні і святкові дні, належними доказами також не підтверджені. Клопотань з цього приводу позивач не порушував. Не ґрунтовними є і доводи позивача, що він безробітний. Згідно із ст. 2 ЗУ «Про зайнятість населення» безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані в державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Відомостей про реєстрацію у службі зайнятості не надано. Перебування позивача на лікуванні з 08.01.2014 по 17.01.2014 на лікуванні, у контексті ст.192 СК України, не свідчать про істотну зміну стану здоров"я позивача, за відсутністю відповідного медичного висновку. Згідно із ч. 2 ст. 51 Конституція України та ст. 180 СК батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. За положеннями ч.4 ст.223 ЦПК України, позивач має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміну розміру платежів, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів. Таких доказів суду не надано.

Outcome: dismissed