Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

26 червня 2017 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 01 листопада 2008 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, про що Калінінським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції в Донецькій області було зроблено відповідний актовий запис за номером 356. Від шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Микитівським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області серії [NUMBER]. Рішенням Микитівського районного суду м. Горлівка Донецької області від 13 травня 2011 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу неповнолітній [PERSON], [INFO] проживає разом із позивачкою та знаходиться на її повному утриманні, оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, аліментів за рішенням Микитівського районного суду м. Горлівка Донецької області, 15 червня 2011 року - не сплачує. Всіма питаннями щодо виховання та утримання дитини вирішуються позивачкою особисто без участі відповідача. Вважає, що Відповідач мав фактичну можливість належним чином виконувати свої батьківські обов'язки, але цього не вчиняв та не вчиняє належним чином. Крім того вказує, що [PERSON] ніяким чином не піклується про сина, не проявляє зацікавленості в його долі, не приймає участь в його вихованні, не цікавиться його успіхами та внутрішнім світом, не турбується про стан його здоров'я, про духовний та фізичний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не надає дитині доступу культурних та духовних цінностей. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має один з батьків. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини [PERSON] просить суд позбавити [PERSON], [INFO], уродженця м. Горлівка Донецької області батьківських прав відносно його неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явилася, надала до заяву, у якій просила справу за її позовом до [PERSON] розглядати в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Третя особа - Служба у справах дітей Індустріального району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики виконавчого комітету Харківської міської ради до судового засідання не з'явилися, надавши до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та заяву про розгляд справи у відсутності їх представника. (а.с. 54, 55) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення в газеті «Донеччина» (а.с. 74) та на сайті Слов'янського міськрайонного суду Донецької області. (а.с. 65), причини неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Матеріалами справи встановлено, що 01 листопада 2008 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб, про що Калінінським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції в Донецькій області було зроблено відповідний актовий запис за номером 356. Від шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Микитівським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області серії [NUMBER]. (а.с. 13) Рішенням Микитівського районного суду м. Горлівка Донецької області від 13 травня 2011 року шлюб між сторонами розірвано. (а.с. 14) Після розірвання шлюбу неповнолітній [PERSON], [INFO] проживає разом із позивачкою та знаходиться на її повному утриманні, оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, аліментів за рішенням Микитівського районного суду м. Горлівка Донецької області, 15 червня 2011 року - не сплачує. Ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини підтверджується: - довідкою КЗ "Дошкільний навчальний заклад (Ясла-садок) № 400 Харківської міської ради", згідно якої видно, що протягом всього часу перебування [PERSON], [INFO] в Дошкільному навчальному закладі його батько [PERSON] не відвідував заходи дошкільного навчального закладу, не брав участі в житті дошкільного навчального закладу та групи № 5, яку відвідував його син. (а.с. 15) - характеристикою на учня 1-В класу Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 157 Харківської міської ради [PERSON], [INFO], згідно якої мати підтримує зв'язок із школою, класним керівником, відвідує школу за необхідністю, слідкує за дитиною. Батько [PERSON], [INFO] до школи не приходить, зв'язок з класним керівником не підтримує на батьківські збори не з'являється. (а.с. 16) - листом Калінінського відділу державної виконавчої служби міста Горлівка Головного територіального управління юстиції у Донецькій області № 32726, з якого видно, що станом на 11.07.2017 року у відділі зареєстровано виконавче провадження ВП - 27853063 з виконання виконавчого листа № 2/0534/595, виданого 15.06.2011 року Микитівським районим судом м. Горлівка про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі 1/4 частини на утримання дитини. (а.с. 51) - довідкою неотримання аліментів Начальника Калінінського відділу ДВС Горлівського МУЮ від 02.10.2013 року згідно якої видно, що на депозитний рахунок Калінінського відділу ДВС Горлівського МУЮ грошові кошти по сплаті аліментів [PERSON] не надходили, відомості про сплату аліментів стягувачу [PERSON] - відсутні. (а.с. 52) - довідкою неотримання аліментів Начальника Калінінського відділу ДВС Горлівського МУЮ від 02.04.2014 року згідно якої видно, що на депозитний рахунок Калінінського відділу ДВС Горлівського МУЮ грошові кошти по сплаті аліментів [PERSON] не надходили, відомості про сплату аліментів стягувачу [PERSON] - відсутні. (а.с. 53) Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з вимогами ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Згідно ч. 3 ст. 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. В сенсі ч. 3 ст. 155 СК України відмовою батьків від дитини вважається відмова від батьківських прав та обов'язків. У відповідності з ч. 4 ст.155 СК України ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Отже, зглядаючись на правову природу вищевказаних норм закону та встановлених обставин справи, суд вважає, що в судовому засіданні достовірно встановлено факт того, що відповідач фактично відмовився від своєї дитини, самоусунувся та ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по її вихованню та утриманню. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 своєї Постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце,коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради №499 від 06 вересня 2017 року вбачається що Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його сина [PERSON], [INFO].(а.с. 55) Відповідно до ст. 9 "Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року" Держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. З огляду на вищевстановленні обставини справи та на підставі відомостей, які характеризують особу відповідача та його ставлення до дитини, суд вважає доцільним позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] - оскільки це сприятиме інтересам дитини. На підставі наданих доказів та їх належної оцінки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про позбавлення батьківських прав є обґрунтованими, оскільки відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками тривалий час, та виходячи з інтересів дитини та конкретних обставин справи, суд вважає можливим позбавити батьківських прав відповідача відносно його неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача, якщо таки у нього малися. Отже, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 640 грн. 00 коп., оскільки позивачка при зверненні до суду понесла дані витрати, що підтверджується платіжним дорученням (а.с. 1) На підставі Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 81, 150, 155, 164, ст. 166 СК України, ст. ст. 10, 11, 62, 63, 64, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved