Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, мотивуючи тим, що 24.04.1989 року у виконавчому комітеті Іваниківської сільської ради Богородчанського району зареєструвала шлюб з відповідачем. В шлюбі у них народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] На даний час сторони проживають однією сім"єю. Однак, відповідач своїх батьківських обов"язків, зокрема щодо виховання та матеріального утримання дітей не виконує, категорично не бажає надавати будь-яку матеріальну допомогу дітям. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Крім цього, позивачка перебувє у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, у зв"язку з чим перебуває у скрутному матеріальному становищі. А тому, просила стягувати з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти щомісячно в розмірі по 1 000 грн. на кожну дитину до досягнення ними повноліття та на її утримання по 1 500 грн., стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги уточнила, просила стягувати з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти щомісячно в розмірі по 500 грн. на кожну дитину до досягнення ними повноліття та на її утримання по 700 грн. до досягнення [PERSON], [INFO] трьохрічного віку, стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Представник позивачки уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 19, 22).нал З урахуванням думки позивачки, представника позивачки, положень ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Беручи до уваги пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] сторони 24.04.2007 року зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Іваниківської сільської ради Богородчанського району, про що зроблено актовий запис в Книзі реєстрації шлюбів за № 3 (а.с. 5). Від даного шлюбу у подружжя народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 6-8). Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Про способи виконання обов`язку утримувати дитину в досудовому порядку сторони не домовилися, нотаріальних договорів не укладали. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За змістом ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує, що відповідач є працездатною особою, офіційно не працевлаштований, проте, спроможний платити аліменти на утримання дітей. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовну вимогу [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів слід задоволити, стягувати з відповідача в користь позивачки на утримання малолітніх дітей в розмірі по 500 грн. щомісяця до досягнення ними повноліття, починаючи з 31.08.2015 року. Що стосується позовної вимоги про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на її утримання, то суд виходить з наступного. Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. В судовому засіданні було встановлено, що позивачка на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною - [PERSON], [INFO] до трьох років. Згідно ч.4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідач в судове засідання не з"явився, не надав суду жодних доказів того, що він неспроможний сплачувати аліменти на утримання дружини, а тому, суд вважає, що заявлена вимога є обгрунтованою та такою що підлягає до задоволення. Згідно із ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір. На підставі наведеного, відповідно до Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року), ст. ст. 84, 180, 181, 182, 184, 191 СК України, ст.ст. 11, 88 ЦПК України,

Outcome: approved