Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

25.04.2018 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 2000 грн 00 к. щомісячно, але не нижче 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що відповідач є батьком її сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач їй ніякої матеріальної допомоги на утримання сина не надає, що вимагає її звернення до суду з цим позовом. Дитина здорова та не потребує додаткових витрат на своє утримання. Відповідач здоровий, іншим особам аліменти не сплачує, працює без оформлення та в змозі надавати дитині матеріальну допомогу. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 24.05.2018 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного повного провадження з повідомленням учасників справи та призначено судовий розгляд на 15.06.2018. 15.06.2018 за клопотанням позивача відкладено судовий розгляд до 25.06.2018. 25.06.2018 за клопотанням відповідача відкладено судовий розгляд до 16.08.2018. Під час судового розгляду позивач [PERSON] в цілому підтримала позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання сина з підстав, викладених у позовній заяві. Водночас пояснила, що не має доказів наявності у відповідача доходів, з яких можуть бути утримані аліменти в розмірі, вказаному у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що не ухилявся від виконання обов'язків по утриманню дитини, постійно витрачає кошти на придбання речей та продуктів харчування. При цьому, він не бажає, щоб кошти на утримання дитини отримувала позивачка, якій він не довіряє. Також, пояснив що не має змоги сплачувати аліменти в розмірі 2000 грн., оскільки працює без укладання трудового договору, має мінливий дохід близько 3-х тисяч грн на місяць. Просив у позові відмовити. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відомостями свідоцтва про народження Серія 1-ВЛ №210621, довідки КП "ЖИЛКОМСЕРВІС" м. Харкова від 03.04.2018 року, паспорта громадянина України [PERSON] підтверджується, що [PERSON] та [PERSON], мають спільну дитину [PERSON], [INFO], який зареєстрований з позивачкою в [ADDRESS] (а. с. 2-6). У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~ \~ \~ \~Згідно зі ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~ \~ \~ \~Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. \~ \~ \~ \~У відповідності до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. \~ \~ \~ \~\~Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.\~ \~ \~ \~ \~Позивачем надано докази того, що відповідач є батьком їх спільного неповнолітнього сина, тому зобов'язаний його утримувати до досягнення повноліття, однак між ними не досягнуто згоди щодо порядку участі батька в утриманні дитини. \~ \~ \~ \~За таких обставин, з урахуванням повідомлених відповідачем відомостей щодо наявності у нього мінливого заробітку, розмір якого не підтверджується документально, наявні підстави для визначення за заявою позивача аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах платежу за один місяць.

Outcome: partial