Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до Харківвського районного суду Харківської області до Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області, [PERSON] , в якому просить встановити, що йому належить 1/2 заповіту, складеного [PERSON] 12 червня 2015 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області за реєстровим №50, на ім`я [PERSON] та [PERSON] . На обгрунтування позову зазначено про те, що 12.06.2015 його тітка [PERSON] склалал заповіт на ім`я [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. При зверненні до нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , йому було відмовлено у зв`язку з розбіжнітю в імені спадкодавця. У зв`язку з чим позбавлений можливості прийняти спадщину. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області справа прийнята в провадження судді Бібіка О.В. та призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження. У судове засідання учасники справи не з`явилися. Позивач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Разом з заявою надано уточнену позовну заяву, в якій просив встановити належність йому заповіту, посвідченого 12.06.2015 від імені [PERSON] секретарем Біріківської сільської ради Зміївського району Харківської області за реєстровим № 30 на ім`я [PERSON] та [PERSON] . Просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги [PERSON] визнала у повному обсязі. Представник відповідача Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області у судове засідання не з`явився, сільський голова 01.09.2020 направила на адресу суду лист про розгляд справи за відсутності представника. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов наступного висновку. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується колпією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області (а.с. 14) За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 12.06.2015 секретарем Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області, яким все майно, що належатиме їй на день смерті і на яке матиме право за законом, заповідала [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7) Відповідно до данних паспорта громадянина України серії [NUMBER] , прізвище ім' я по батькові позивача - [PERSON] (а.с. 4) Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорення. Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Отже, заповіт не є правовстановлюючим документом позивача у розумінні п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України. Згідно п. 2.1 Глави ІІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 та затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 заповіт має бути складений так, щоб розпорядження заповідача не викликало незрозумілостей чи суперечок після відкриття спадщини. У відповідності до п. 8 Порядку, відомості про заповіти підлягають обов`язковій державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, установленому Положенням про Спадковий реєстр, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07.07.2011 № 1810/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 11.07.2011 за № 831/19569. Згідно п. 6.12, 6.13 Правил ведення нотаріального діловодства, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2010 р. за № 1318/18613 та затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.12.2010 № 3253/5, текст нотаріально оформлюваного документа (договору, заповіту, довіреності, заяви тощо) повинен бути викладений зрозуміло, чітко, грамотно, не повинен мати підчисток, з дотриманням вимог чинного законодавства. У разі якщо текст нотаріально оформлюваного документа викладено неграмотно, нечітко (незрозуміло), зміни чи доповнення до нього вносяться та оформлюються нотаріусом у порядку, встановленому законодавством. У разі допущення помилки у тексті нотаріально оформлюваного документа, який не потребує підпису особи, що звернулася за вчиненням нотаріальної дії (свідоцтва, виданого нотаріусом, копії документа, дубліката документа тощо), внесення дописок чи виправлень до тексту документа здійснюється за заявою такої особи, зареєстрованою у Журналі реєстрації вхідних документів. Виправлення помилки застерігається нотаріусом, який вчиняв нотаріальну дію, після посвідчувального напису, із зазначенням дати та проставленням свого підпису і печатки на такому застереженні. При цьому всі виправлення мають бути зроблені таким чином, щоб можна було прочитати як виправлене, так і помилково написане, а потім закреслене. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до змісту статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Стаття 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Таким чином, наведені розбіжності у зазначенні в заповіті імені " [PERSON] " замість " [PERSON] " є очевидними помилками, виправлення яких потребує підпису особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, тобто померлої [INFO] [PERSON] , у зв`язку з чим допущена помилка не може бути належним чином виправлена без звернення до суду. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial