Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

17 червня 2015 року ПАТ "Дельта Банк" звернулося до суду з позовом, предметом якого є: стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором на загальну суму 4539 грн 19 коп. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 29 травня 2007 року між банком та [PERSON] укладено кредитний договір № 001-14030-250507, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 3560 грн 31 коп. на придбання майна/послуг в обмін на зобовязання відповідача повернути кредит у повному обсязі, сплатити проценти у розмірі 12% на рік за користування кредитом та комісію за обслуговування кредиту у розмірі 1,95% на місяць. Відповідач порушив умови кредитного договору та має заборгованість на загальну суму 4539 грн 19 коп., у звязку із чим банк звернувся з позовом до суду. В судове засідання представник позивача не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. У поданій позовній заяві просив розглянути справу за відсутності представника банку, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 24). Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, ухвалив розглядати справу в заочному порядку. Розглянувши позовну заяву, дослідивши письмові докази, що є у справі, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 29 травня 2007 року між ПАТ «Дельта Банк», з одного боку, та [PERSON], з другого боку, був укладений кредитний договір №001-14030-250507 (надалі Кредитний договір), Відповідно до п. 1.1 Договору, банк надав відповідачу кредит у розмірі 3560 грн 31 коп. на придбання майна/послуг Згідно з п. 2.3 Договору, за користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти у розмірі 12% на рік. Процентна ставка може змінюватись відповідно до умов договору. Відповідно до п. 2.5 Договору, за обслуговування кредитної заборгованості позичальник сплачує комісію у розмірі 1,95% на місяць. Згідно з розрахунком, заборгованість відповідача за вищезазначеним договором станом на 08 травня 2015 року становить 4539 грн. 19 коп., з яких: 3170 грн 67 коп. заборгованість за сумою кредиту; 259 грн 64 коп. заборгованість за відсотками; 1108 грн 88 коп. заборгованість за комісіями (а.с. 7-8). Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. Договором, відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Так, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Зазначений правовий висновок, зроблений Верховний Судом України, викладений в Постанові судової палати у цивільних та господарських справах від 06 листопада 2013 року у справі №6-116цс13 та, відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, є обовязковим для всіх судів України. Враховуючи те, що відповідач взяті на себе зобовязання не виконує, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог банку про стягнення з відповідача суми заборгованості з підстав порушення умов кредитного договору. За приписом ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судом встановлено, що при подачі позову позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 22 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", так як від сплати судового збору звільняється, зокрема, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, повязаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню, судовий збір в розмірі 243 грн 60 коп. стягується з відповідача на користь держави. За таких обставин, враховуючи принцип обов'язковості виконання зобов'язання, принцип недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов'язання, суд задовольняє позов, стягує з відповідача суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved