Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до СГ ТОВ «Надія» Веселинівського району, про визнання припиненим договору оренди землі та зобов'язати передати земельну ділянку власнику. В позовній заяві зазначила, що є власником трьох земельних ділянок успадкованих за заповітом після смерті [PERSON] загальною площею 6,67 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованих в межах території Ставківської сільської ради Веселинівського району. За життя спадкодавець [PERSON] уклав договір оренди землі від 01 серпня 2005 року з СГ ТОВ "Надія", строком на 5 (п'ять) років розміром 5,33 га ріллі. 19 березня 2007 року договір пройшов державну реєстрацію у Веселинівському РО "Центр ДЗК", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 040701001159. Відповідно до п. 43 умов договору та ст. 18 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації в даному випадку з 19 березня 2007 року та мав діяти до 19 березня 2012 року. Однак СГ ТОВ «Надія» відмовляється повертати належну їй земельну ділянку та продовжує користуватися не маючи ніякої на це правової підстави, оскільки термін дії договору оренди земельної ділянки від 01 серпня 2005 року, який був укладений закінчився 20.03.2012 року. Просить визнати припиненим договір оренди землі та зобов'язати передати СГ ТОВ «Надія» їй дану земельну ділянку. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав зазначених у позові, просили позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач Осадюк Г.В. в судовому засіданні позов визнала, однак заперечувала проти стягнення судового збору, оскільки позов поданий з не її вини. Суд, заслухавши позивача, представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та наданих доказів, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб(не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до переконання, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є безумовним, тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно з вказаною нормою закону з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved