Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Іллінецької міської ради Вінницької області про встановлення факту та визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом. Позов мотивувала тим, що [INFO] в с. Якубівка Іллінецького району Вінницької області помер її батько [PERSON], який на день смерті мав у власності 1/5 частину житлового будинку, розташованого в [ADDRESS]. Власниками іншої частини житлового будинку в розрізі 4/5 в рівних частках були позивач, її брати [PERSON] і [PERSON], а також їх мати [PERSON] Крім того, [PERSON] на день смерті мав право на земельну ділянку, розташовану в [ADDRESS], загальною площею 0,45, з яких 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, з них під житловою забудовою 0,15 га, розташована в [ADDRESS], та 0,20 га для ведення особистого селянського господарства, розташована в [ADDRESS], без номера, які йому було передано безкоштовно у приватну власність рішенням 2 сесії 22 скликання Якубівської сільської ради від 13 жовтня 1994 року «Про приватизацію присадибних земельних ділянок». Однак за життя [PERSON] не здійснив оформлення права власності на вказані земельні ділянки у передбаченому законом порядку. Виділена [PERSON] земельна ділянка площею 0,20 га для ведення особистого селянського господарства, розташована в [ADDRESS], фактично складається із двох земельних ділянок, а саме: земельної ділянки площею 0,0666 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої в [ADDRESS], та земельної ділянки площею 0,1334 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої в [ADDRESS], без номера. Спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняла його дружина, мати позивача, [PERSON], яка проживала із ним на день його смерті і фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, однак нотаріально не оформила своїх спадкових прав. [INFO] в с. Якубівка Іллінецького району Вінницької області померла мати позивача - [PERSON] Спадщину після її смерті прийняла її дочка [PERSON] та отримала свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового мана, а саме: на 1/5 частину жилого будинку, розташованого в [ADDRESS], яка належала покійній згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконкомом Якубівської сільської ради Іллінецького району, Вінницької області 25 грудня 2000 року, зареєстрованого Тульчинським міжрайонним бюро технічної інвентаризації 25 грудня 2000 року за реєстровим №61, та на 1/5 частину жилого будинку, розташованого в [ADDRESS], яку покійна [PERSON] успадкувала після смерті чоловіка [PERSON], однак своїх спадкових прав не оформила. До прийняття спадщини після смерті матері позивач мала у власності 1/5 частину вказаного житлового будинку, розташованого в [ADDRESS]. 05 вересня 2002 року між позивачем та [PERSON] і [PERSON] було укладено договір дарування житлового будинку, посвідчений державним нотаріусом Іллінецької державної нотаріальної контори Вінницької області №347022 від 25 вересня 2002 року, згідно якого [PERSON] і [PERSON] подарували а [PERSON] прийняла від них у дарунок 2/5 частини житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, який розташований в [ADDRESS]. Таким чином, на момент звернення до суду із даним позовом позивач є фактично власником цілого житлового будинку [ADDRESS]. На даний час позивач бажає оформити свої спадкові права на вказані земельні ділянки, однак не може цього зробити в нотаріальному порядку, оскільки правовстановлюючі документи на спадкове майно на ім'я спадкодавця відсутні. Тому вона просить суд визнати право власності на вказані земельні ділянки за попередніми власниками, а також за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, натомість подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити та розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача Іллінецької міської ради Вінницької області подав відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги міська рада визнає, проти їх задоволення не заперечує та просить проводити розгляд справи у відсутність представника ради. Однак згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, в прийнятті визнання відповідачем позову слід відмовити, оскільки таке визнання суперечить Закону. Суд, розглянувши матеріали цивільної справи вважає за можливе вирішити справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [INFO] в с. Якубівка Іллінецького району Вінницької області помер [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER], що видане 16 вересня 1998 року Виконавчим комітетом Якубівської сільської ради Іллінецького району Вінницької області, актовий запис №15 (а.с.13). Спадщину після його смерті фактично прийняла дружина [PERSON], вступивши в управління та володіння спадковим майном, однак нотаріально своїх спадкових прав не оформила, що підтверджується відповідною довідкою Іллінецької міської ради Вінницької області від 13 червня 2018 року за №361 (а.с.34). [INFO] в с. Якубівка Іллінецького району Вінницької області померла [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER], що видане 07 травня 2001 року Виконавчим комітетом Якубівської сільської ради Іллінецького району Вінницької області, актовий запис №6 (а.с.14). На день смерті [PERSON] мала у власності 1/5 частину житлового будинку, розташованого в [ADDRESS], яка на лежала їй згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок (а.с.7) та 1/5 вказаного будинку, яку вона успадкувала після смерті чоловіка [PERSON], однак своїх спадкових прав не оформила. Крім того, [PERSON] мала у власності земельні ділянки, які вона фактично успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] (а.с.22-32,35), однак нотаріально своїх спадкових прав на них не оформила. Відповідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до положень ст.ст. 1268-1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги в порядку спадкування за законом після смерті матері, що підтверджується копією її свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.11); копією паспорта громадянина України позивача [PERSON] (а.с.9). Окрім неї спадкоємцями першої черги в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] є ще інші її діти - сини [PERSON] та [PERSON], однак вони відмовилися від прийняття спадщини після смерті матері. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Так, судом встановлено, що у встановлений законом шестимісячний строк позивач подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті матері та отримала свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового мана (а.с.18). На даний час [PERSON] хоче оформити свої спадкові права на ще на земельні ділянки, яка покійна мати фактично успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON], однак не може цього зробити в нотаріальному порядку через відсутність правовстановлюючих документів на них на ім'я спадкодавця. Главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування" (далі - ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7). Таким чином враховуючи, що позивачем не підтверджено належними доказами відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину (постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки), тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати залишити за позивачем. Доказів понесення будь-яких витрат відповідачем при розгляді даної справи суду надано не було.

Outcome: dismissed